Avis juridique important

|

31998H0288

98/288/EF: Kommissionens henstilling af 23. april 1998 om dialog, opfølgning og oplysning med henblik på at lette overgangen til euroen

EF-Tidende nr. L 130 af 01/05/1998 s. 0029 - 0031

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 23. april 1998 om dialog, opfølgning og oplysning med henblik på at lette overgangen til euroen (98/288/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, ogsom tager følgende i betragtning:1) Euroen vil blive de deltagende medlemsstaters valuta fra den 1. januar 1999; euroen vil erstatte de deltagende medlemsstaters nationale valutaer til omregningskursen; i løbet af en overgangsperiode vil der foreligge monetære og finansielle instrumenter, men ikke sedler og mønter, i euroen; de nationale valutaenheder vil være underenheder af euroen efter omregningskursen; ifølge artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (1) skal omregningskurserne anvendes til omregninger begge veje mellem euroenheden og de nationale valutaenheder;2) der er gennemført et omfattende arbejde (2) siden rundbordskonferencen i maj 1997; Kommissionen har udsendt meddelelser til opfølgning heraf, og der er gennemført en rundbordskonference den 26. februar 1998 (3); Kommissionen finder det nødvendigt at henstille, at der træffes foranstaltninger med henblik på en dialog mellem branche- og forbrugerorganisationerne, vedrørende en opfølgning på overgangen til euroen, bl.a. gennem oprettelse af observationscentre, og oplysning og uddannelse; Europa-Parlamentet har opfordret Kommissionen til at gå videre ad denne vej (4);3) Henstilling 98/236/EF om bankgebyrer for omregning til euroen (5) og 98/237/EF om dobbelt angivelse af priser og andre monetære beløb (6) er et supplement til den dialog, der er indledt på nationalt plan og EF-plan;4) til opfølgning af drøftelserne i Udvalget for Handel og Distribution og Forbrugerudvalget og disse to udvalgs fælles arbejde (7) er der indledt forhandlinger på EF-plan mellem brancheorganisationerne for distribution, turisme, de mindre virksomheder og håndværk og forbrugerorganisationerne; Kommissionen agter at videreføre og intensivere denne dialog;5) medlemsstaterne bør oprette observationscentre på grundlag af gældende national ret og de eksisterende administrative strukturer, der skal tjene som centre, for dialog og opfølgning for borgerne; Europa-Parlamentet har opfordret til at gå videre ad denne vej;6) enhver forbrugeraftale skal være i overensstemmelse med gældende ret, herunder Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (8);7) som et supplement til de øvrige foranstaltninger, der iværksættes til opfølgning af standarden for god praksis vedrørende bankgebyrer for omregning til euroen, har Kommissionen til hensigt at overvåge anvendelsen af denne standard og anmoder med henblik herpå alle de berørte parter, specielt bankernes organisationer, om at tilvejebringe den nødvendige information for at sikre denne opfølgning;8) det er ønskeligt med en permanent dialog mellem de små og mellemstore virksomheder og deres forretningsforbindelser; navnlig de små virksomheder kan komme ud for særlige vanskeligheder i forbindelse med deres interne forberedelse af overgangen til euroen i overgangsperioden; det er i alles interesse at lette omstillingen til euroen for de små virksomheder; én måde at nå denne målsætning på vil være, at virksomhederne indleder forhandlinger på det relevante niveau med henblik på at fastsætte principper, som kan bidrage til at lette overgangen til euroen for de små virksomheder;9) de små virksomheder har vanskeligt ved at få adgang til traditionelle oplysningskilder; der bør iværksættes målrettede oplysningsaktiviteter til fordel for de små virksomheder; de særorganisationer, bl.a. handelskamrene og håndværkerforeningerne, og de institutioner, der er i kontrakt med de små virksomheder, bør fortsætte deres oplysnings- og informationsbestræbelser; Kommissionen vil fortsat via EF-rådgivningskontorerne tilbyde de små virksomheder praktiske instrumenter, der er tilpasset deres behov;10) medlemsstaterne bør fortsat undersøge, hvilken rolle uddannelsessystemet spiller for oplysningsvirksomheden over for de unge og den brede offentlighed; det er ønskeligt, at medlemsstaterne udveksler information og god praksis på dette felt, og at der med henblik herpå oprettes et netværk af de nationale uddannelsesmyndigheder; det er vigtigt, at unge i den skolesøgende alder får de bedst mulige betingelser for hurtigt at forstå og acceptere euroen og for at blive fortrolige med de nye værdiskalaer, navnlig på grund af deres evne til at formidle denne information til deres familier; oplysningsvirksomheden i skolerne bør for at være effektiv gennemføres i snævert samarbejde med uddannelsesmyndighederne, lærerne og det øvrige skolepersonale; det er ikke kun skolerne, men alle dele af uddannelsessystemet der er berørt; særlig opmærksomhed bør vises de unge, der står uden for skolesystemet,HENSTILLER:Artikel 1 Dialog 1. For at sikre yderligere fremskridt i de praktiske forberedelser af overgangen til euroen opfordres de nationale myndigheder til at fremme en vedvarende dialog mellem forbrugerorganisationerne og brancheorganisationerne. Kommissionen vil fortsætte med at fremme denne dialog på EF-plan, og den opfordrer medlemsstaterne til at tage hensyn til resultaterne af denne dialog.2. Som led i dialogen opfordres forbrugerorganisationerne og brancheorganisationerne til at indlede forhandlinger og eventuelt indgå aftale om en standard for god praksis vedrørende dobbelt pris- og beløbsangivelse og dobbelt fakturering og fastsætte minimumsstandarder for, hvilke oplysninger der skal gives.3. Virksomhederne opfordres til at forhandle på det relevante niveau med henblik på at nå til enighed om principper, som kan bidrage til at lette overgangen til euroen for små virksomheder. Disse principper skal især sikre:a) at en virksomhed ikke udelukkende udsteder eller anmoder om fakturaer i euro uden først at have givet et varsel herom, således at dens forretningsforbindelser, især de små virksomheder, får tid til at forberede sig ordentligtb) at hvis en lille virksomhed anmoder sine forretningsforbindelser om fortsat at angive priserne i national valuta i sine fakturaer sideløbende med priserne i euro, skal disse efterkomme anmodningenc) at de store virksomheder yder den fornødne assistance til deres underleverandører med at lette overgangen til euroen for disse.Artikel 2 Observationscentre og opfølgning 1. Medlemsstaterne og eventuelt de lokale myndigheder opfordres til at indføre passende midler, især observationscentre, for overgangen til euroen som det primære redskab, med det formål at varetage opfølgningen af indførelsen af euroen og sikre, at gennemførte transaktioner er korrekte, og at den erhvervsmæssige praksis er gennemsigtig.2. Hvert observationscenter bør have deltagelse af samtlige berørte brancher, de implicerede offentlige myndigheder og borgerne, herunder repræsentanter for sammenslutninger, især af forbrugere.3. Observationscentrene bør på lokalt plan have til opgave at yde vejledning med søgning efter informationskilder samt at opfylde service-, mæglings og oplysningsfunktioner over for borgerne. De bør på basis af en vurdering af anvendt praksis formidle deres erfaringer til de relevante nationale myndigheder og EF-myndighederne.4. For - som et supplement til de øvrige opfølgningsforanstaltninger, der er iværksat - at lette overvågningen af bankernes gennemførelse af standarden for god praksis vedrørende bankgebyrer for omregning til euroen opfordres banksammenslutningerne på nationalt plan og EF-plan til hurtigst muligt at besvare Kommissionens anmodninger om oplysning om de fremskridt, der gøres med gennemførelsen. Med henblik på en første undersøgelse af gennemførelsen af denne standard inden udgangen af 1998 anmodes de nationale banksammenslutninger derfor om inden den 1. november 1998 via banksammenslutningerne på EF-plan at aflægge rapport til Kommissionen om, hvordan bankerne agter at gennemføre denne standard.5. Medlemsstaterne opfordres til nøje at følge gennemførelsen af standarden for god praksis og de oplysninger, bankerne giver herom.Artikel 3 Oplysning og uddannelse 1. I betragtning af at de små virksomheder har særlige vanskeligheder i deres interne forberedelse af overgangen til euroen, og at de har vanskeligt ved at få adgang til traditionelle oplysningskilder, opfordres de særorganisationer, bl.a. handelskamrene og håndværkerforeningerne, og de institutioner, der er i kontakt med de små virksomheder, til at fortsætte deres oplysningsaktiviteter med hovedvægten på det konkrete forberedende arbejde, der skal udføres, bl.a. vejledning og hjælp med problemdiagnosticering.2. Medlemsstaterne opfordres til snarest muligt at rejse en debat om eurospørgsmålet i skole- og uddannelsessystemet og til med henblik herpå at træffe de nødvendige foranstaltninger til at oplyse, informere og uddanne lærerne og det øvrige personale i skolerne med hensyn til dette spørgsmål.3. Foranstaltningerne på uddannelsesområdet bør omfatte særlige foranstaltninger for alle typer uddannelse, herunder fjernundervisning, voksenuddannelse, videregående uddannelse, erhvervsuddannelse og uddannelser med praktikperioder. Moderne informationsteknologi bør både benyttes til oplysning og uddannelse af lærerne og til oplysning af de unge. Medlemsstaterne opfordres desuden til at udarbejde et let anvendeligt uddannelsesmateriale til lærerne.Det vil ligeledes være ønskeligt, at der vises de børn, der står uden for skolesystemet, særlig opmærksomhed i form af passende oplysningsinitiativer.Artikel 4 Afsluttende bestemmelser Medlemsstaterne opfordres til at støtte gennemførelsen af denne henstilling.Artikel 5 Adressater Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne, branche- og forbrugerorganisationerne, handelskamrene, håndværkerforeningerne, banksammenslutningerne, virksomhederne og enhver anden organisation eller institution, der er i kontakt med disse.Udfærdiget i Bruxelles, den 23. april 1998.På Kommissionens vegneYves-Thibault DE SILGUYMedlem af Kommissionen(1) EFT L 162 af 19. 6. 1997, s. 1.(2) Rapport fra ekspertgruppen om de tekniske og omkostningsmæssige aspekter af dobbelt pris- og beløbsangivelse, »Euro paper« nr. 13; rapport fra ekspertgruppen om bankgebyrer for omregning til euroen, »Euro Paper« nr. 14; rapport fra ekspertgruppen om accept af de nye priser og værdiskalaer i euro, »Euro Paper« nr. 18; rapport fra ekspertgruppen om oplysning og uddannelse i forbindelse med indførelsen af euroen. »Euro Paper« nr. 19; rapport fra ekspertgruppen om de små og mellemstore virksomheder og euroen, »Euro Paper« nr. 21.(3) Kommissionens meddelelse »Informationsstrategien for euroen«, KOM(1998) 39 endelig udg. af 6. februar 1998. Kommissionens meddelelse »Opdatering af de praktiske aspekter af indførelsen af euroen«, KOM (1998) 61 endelig udg. af 11. februar 1998.(4) Europa-Parlamentets beslutning af 13. januar 1998 om euroen og forbrugeren.(5) Se side 22 i denne Tidende.(6) Se side 26 i denne Tidende.(7) Udtalelse fra Udvalget for Handel og Distribution vedtaget den 20. februar 1998 om hovedpunkterne i indførelsen af den fælles valuta; forslag fra eurogruppen under Forbrugerudvalget vedtaget den 10. februar 1998 om en vellykket overgang til euroen for forbrugerne; rapport fra ekspertgruppen om accept af de nye priser og værdiskalaer i euro, »Euro Paper« nr. 18.(8) EFT L 95 af 21. 4. 1993, s. 29.


title: Rådets henstilling af 8.juli 2014 om Irlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/29

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8.juli 2014
   om Irlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2014
   2014/C 247/07
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Irland var omfattet af et makroøkonomisk tilpasningsprogram indtil december 2013. I henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 (4) var landet dermed fritaget fra overvågningen og vurderingen af det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i hele det pågældende programs løbetid. På baggrund af den vellykkede afslutning på det irske makroøkonomiske tilpasningsprogram bør Irland nu inddrages fuldt ud i det europæiske semester.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i 2014. Den 13. november vedtog Kommissionen desuden på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånevilkår i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Irlands vedkommende i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, idet der blev taget hensyn til den vellykkede afslutning på det irske makroøkonomiske tilpasningsprogram og det deraf følgende faktum, at Irland nu bør inddrages fuldt ud i det europæiske semester. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Irlands nyligt afsluttede makroøkonomiske tilpasningsprogram var afgørende for at håndtere de økonomiske risici og mindske ubalancer. De tilbageværende makroøkonomiske ubalancer kræver imidlertid specifik overvågning og beslutsom politisk handling. Nærmere bestemt findes der stadig risici i lyset af udviklingen i den finansielle sektor, den private og offentlige sektors gældsætning og i samme forbindelse den høje brutto- og nettogæld over for udlandet tillige med situationen på arbejdsmarkedet.

               (8)

               Den 17. april 2014 afleverede Irland sit nationale reformprogram for 2014, og den 29. april 2014 sit stabilitetsprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer, er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Hovedmålet med den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet for 2014, er at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2015 og nå den mellemfristede målsætning senest i 2018. Stabilitetsprogrammet indeholder et mål om et underskud, der er lavere end 3 % af BNP senest i 2015, i overensstemmelse med proceduren for uforholdsmæssigt store underskud. I stabilitetsprogrammet bekræftes den mellemfristede målsætning om en afbalanceret budgetstilling i strukturelle termer, hvilket er i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Efter 2015 fastsættes ifølge stabilitetsprogrammet et fald i det samlede budgetunderskud på ca. 1 procentpoint af BNP pr. år i perioden 2016–2018. Det tilsigtes at nedbringe gælden fra ca. 124 % af BNP i 2013 til 107 % af BNP i 2018. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet, blev godkendt som værende »inden for rammerne af passende fremskrivninger« af et uafhængigt organ (Irish Fiscal Advisory Council). Det er stort set i overensstemmelse med Kommissionens prognoser for 2014 og 2015, dog med visse forskelle i efterspørgselskomponenternes bidrag. Myndighedernes prognose for stabilitetsprogrammets sidste år er dog optimistisk. Endvidere underbygges opfyldelsen af budgetmålene ikke af tilstrækkeligt detaljerede foranstaltninger for 2015. Derfor bliver underskuddet i 2015 ifølge Kommissionens prognose større end det mål, som Rådet henstiller til. Ud fra vurderingen af stabilitetsprogrammet og Kommissionens prognose i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at stabilitetsprogrammets mål er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten, men at de må underbygges med specifikke foranstaltninger fra og med 2015. Der er gjort en betydelig indsats for at forbedre væsentlige aspekter af Irlands finanspolitiske rammer samt dataleverancers kvalitet og aktualitet. De nuværende regler for mellemfristede udgiftslofter gør det muligt for regeringen at foretage diskretionære ændringer, der ikke er begrænset til foruddefinerede uforudsete udgifter.

               (10)

               Skattereformer har bidraget til den finanspolitiske tilpasning, men der er yderligere råderum til at forbedre skattesystemets effektivitet og gøre det mere vækstorienteret. Ejendomsbeskatningen er omlagt fra en transaktionsafgift til en periodisk skat på grundlag af ejendomsværdier, men skattegrundlaget er stadig forholdsvist smalt, idet visse ejendomme fortsat ikke beskattes. Skatten på arbejde er fragmenteret og kompleks, og skatteberegningsgrundlag for forbrugs- og miljøskatter indsnævres af nedsatte satser og fritagelser til trods for, at sådanne skatter er mere vækstfremmende. Momssatser på nul og nedsatte momssatser fører til, at momseffektiviteten er lavere end EU-gennemsnittet. Nedsatte momssatser anvendes i vid udstrækning til at opfylde mål om omfordeling, selvom de ikke udgør et produktivt og målrettet politisk redskab til at beskytte sårbare grupper. Der er råderum til at forbedre effektiviteten af miljøskatteinstrumenter og fjerne miljøskadelige støtteordninger.

               (11)

               Skønt Irland har en relativt ung befolkning, var de offentlige sundhedsudgifter blandt de højeste i Unionen i 2012 med 8,7 % af BNI, hvilket ligger mærkbart over EU-gennemsnittet på 7,3 %. De aktuelle vanskeligheder med at styre sundhedsbudgettet og det forventede demografiske pres som følge af en aldrende befolkning indebærer, at det nuværende serviceniveau alene kan opretholdes, hvis der opnås produktivitetsgevinster på mellemlang til lang sigt. Stigningen i sundhedsudgifter frem til 2060 på grund af det demografiske pres forventes at udgøre 1,2 procentpoint af BNP. Sundhedssektoren står over for komplekse udfordringer. Finansforvaltningen og regnskabssystemer og -processer er opsplittet på leverandører af sundhedstjenester. Dette skaber forsinkelser og hindringer for informationsindsamling og -behandling. Det hindrer ligeledes overvågningen af sundhedsudgifter og indsatsen for at øge lønsomheden og opnå en passende ressourcefordeling. Det høje udgiftsniveau for lægemidler udgør en anden udfordring, idet udgifterne til lægemidler til patienter i ambulant behandling er forholdsvis høje.

               (12)

               Irland står over for udfordringer med hensyn til ledigheden, især langtids- og ungdomsledighed, og der findes fortsat en stor befolkningsgruppe i den erhvervsaktive alder med et lavt kvalifikationsniveau. Dette fører til ulighed og et misforhold mellem de udbudte og efterspurgte kvalifikationer. Langtidsledigheden er faldet gradvist efter det nylige opsving på arbejdsmarkedet, men den er fortsat høj betragtet som andel af den samlede ledighed, idet den udgør over 61 % af den samlede ledighed ved udgangen af 2013. Ledigheden blandt unge toppede på mere end 30 % i midten af 2012. Dertil kommer, at andelen af unge, som ikke er i beskæftigelse, under uddannelse eller i lære, steg med 8 procentpoint mellem 2007 og 2012 til 18,7 %, før den faldt til 16,1 %, men den ligger stadig blandt de højeste i Unionen. Unge, der har behov for hjælp, må hjælpes inden for en firemånedersperiode i tråd med ungdomsgarantiens målsætninger. Et misforhold mellem udbudte og efterspurgte færdigheder har vist sig, efter at der er genskabt balance i økonomien, hvilket gør omskoling og opkvalificering til en udfordring for uddannelsessystemet. Desuden er deltagelsen i livslang læring lavere end EU-gennemsnittet (7,3 % sammenholdt med 10,7 % i 2013).

               (13)

               Irland har en af de højeste andele i Unionen af personer, som lever i husstande med lav arbejdsintensitet, og dette skaber alvorlige sociale udfordringer. Andelen var højere end EU-gennemsnittet allerede før krisen og steg voldsomt fra 14,3 % i 2007 til 24,2 % i 2011. Lav arbejdsintensitet er særligt alvorlig blandt husstande med enlige forsørgere og børn. Dette har bidraget til en voksende risiko for fattigdom eller social udstødelse blandt børn i Irland, og det forstærker problemet med den ulige arbejdsmarkedsdeltagelse for kvinder, der udgjorde 67,2 % i 2013 sammenholdt med 83,4 % for mænd. Dette er mundet ud i, at opmærksomheden rettes mod at skabe adgang til økonomisk overkommelige børnepasningsmuligheder — en betydelig hindring for, at forældre kan finde beskæftigelse og undgå fattigdomsrisici. Arbejdsmarkedet påvirkes også af lommer af arbejdsløshedsfælder. Arbejdsløshedsunderstøttelsens flade struktur under »Jobseeker's Benefit« (ydelse til jobsøgende) og »Jobseeker's Allowance« (godtgørelse til jobsøgende), den ubegrænsede varighed af »Jobseeker's Allowance« og tabet af supplerende udbetalinger (bl.a. huslejetilskud og sygesikring) for ledige, der kommer i beskæftigelse, indebærer, at de supplerende dagpenge udgør en relativt høj andel blandt langtidsledige med lavt indkomstpotentiale og andre kategorier af arbejdstagere afhængigt af familieforhold.

               (14)

               Långivning til SMV'er er fortsat svag, hvilket afspejler en kombination af svag efterspørgsel efter kredit og udbudsrelaterede begrænsninger, idet SMV fortsat påvirkes af en uforholdsmæssig høj andel af fremmedkapital og en svag indenlandsk efterspørgsel, samtidig med at bankerne må arbejde videre på at opnå varige løsninger for deres portefølje af misligholdte lån til SMV. Af den nyeste »Red C«-undersøgelse fremgår det, at blandt de 35 % SMV'er, der anmodede om et banklån mellem oktober 2013 og marts 2014, fik 19 % afslag på deres låneansøgning. Credit Review Office blev etableret ved udgangen af 2009 for at mægle i tvister mellem långivere og potentielle SMV-låntagere, der er blevet nægtet kredit. Indtil videre har Credit Review Office tilsyneladende haft en gavnlig, men noget begrænset indflydelse, til dels fordi antallet af anker har været forholdsvis begrænset. SMV benytter sig i høj grad af bankfinansiering til deres investeringer, og andre former for finansiering end bankfinansiering er forholdsvis underudviklede, skønt nogle alternativer og herunder lånefonde for tiden undersøges nærmere. Men efterhånden, som der kommer skub i opsvinget, og den indenlandske efterspørgsel retter sig, vil udbudsrelaterede begrænsninger sandsynligvis vokse, medmindre kreditstrømmene genoprettes på passende vis, og dette har afgørende betydning for vækstudsigterne. Særlige ordninger og fonde er indført for at give SMV bedre adgang til finansiering, eksempelvis Credit Guarantee Scheme, Microenterprise Loan Fund Scheme og tre SMV-fonde, men indtil videre har efterspørgslen været lav.

               (15)

               Trods reformer af banksektoren, som er iværksat under det nyligt afsluttede finansielle bistandsprogram, er der fortsat betydelige udfordringer. Disse udfordringer blev nærmere analyseret i Kommissionens dybdegående undersøgelse af 2014 for Irlands vedkommende. I juni 2013 udgjorde misligholdte lån næsten 27 % af det samlede udlån i de tre største indenlandske banker. Den private sektors gældsætning er stadig blandt de højeste i Unionen trods en nylig gældsnedbringelse, og dette udgør fortsat en risiko for den finansielle stabilitet og en byrde for økonomien. Husholdningernes og SMV's gældsnedbringelse er endnu ikke afsluttet, og oprydningen i balancerne i banksektoren og hos SMV har kritisk betydning for at genetablere kreditstrømmene. Bankernes långivning falder fortsat, og banksektoren kæmper stadig med sin rentabilitet, hvilket delvis skyldes det store antal »tracker mortgages« (lavt forrentede overtagne aktiver) på bankernes balancer.

               (16)

               Der er store udgifter forbundet med håndhævelsen af kontrakter. Advokathonorarer udgør med 18,8 procentpoint hovedparten af disse omkostninger, og de store udgifter til juridisk bistand påvirker alle virksomheders omkostningsstruktur og herunder også SMV. Derudover er omkostningerne til juridisk bistand i modsætning til andre liberale erhverv ikke blevet tilpasset i nedadgående retning, efter at krisen satte ind, hvilket til dels skyldes utilstrækkelig konkurrence. Myndighederne har påtaget sig at reformere sektoren for juridiske tjenester som led i det makroøkonomiske tilpasningsprogram. De offentliggjorde et lovforslag om regulering af de juridiske tjenester i 2011, men det er endnu ikke gennemført. Retsvæsenets ressourcer til at foretage aktiv sagsforvaltning forud for en retssag er yderst begrænsede, hvilket kan bidrage til forsinkelser i domstolsbehandlingen og øge omkostningerne. Endvidere er Irlands evne til at indsamle data om retsvæsenets effektivitet behæftet med betydelige mangler.

               (17)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Irlands økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Irland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og ‐retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-plan gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1‐7 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 og 2 nedenfor.

               (19)

               På baggrund af Kommissionen dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1, 3, 5 og 6 nedenfor.

               (20)

               Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politisk i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til de medlemsstater, der har euroen som valuta (6). Som et land, der har euroen som valuta, bør Irland også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Irland i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Budgettet for 2014 bør gennemføres fuldt ud, og en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud bør sikres senest i 2015 ved at underbygge budgetstrategien med yderligere strukturelle foranstaltninger. Samtidig bør man gennemføre den strukturtilpasningsindsats, der er specificeret i Rådets henstillinger inden for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Efter at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, bør der arbejdes videre med en strukturtilpasning i retning af den mellemfristede målsætning med en årlig forbedring på mindst 0,5 % af BNP, eller mere hvis den økonomiske situation er gunstig, eller hvis dette er nødvendigt for at sikre, at reglen for gæld overholdes med henblik på at bringe den høje offentlige gældskvote ind på en stabil nedadgående kurs. Den finanspolitiske tilpasningsstrategis troværdighed bør øges, den flerårige budgetplanlægning bør gennemføres på en effektiv måde, og der bør fastlægges vidtgående budgetforanstaltninger, som underbygger de mellemfristede finanspolitiske mål. Loftet over de offentlige udgifters bindende karakter bør sikres, herunder ved at indskrænke det lovbestemte anvendelsesområde for diskretionære ændringer. Til støtte for den finanspolitiske konsolidering bør det overvejes at øge indtægterne ved at udvide skattegrundlaget. Skattesystemet bør i højere grad tilgodese vækst og miljø.

               2.

               Reformen af sundhedssektoren, der blev iværksat under den strategiske ramme »Future Health«, bør videreføres. Der bør gøres en yderligere indsats for at nedbringe udgifterne til lægemidler, bl.a. ved hyppigere prisjusteringer af patenterede lægemidler, styrkelse af generiske lægemidlers markedsandel og forbedret ordineringspraksis. Det nationale sundhedsvæsens økonomiske forvaltningssystemer bør reformeres for at strømline alle leverandørers systemer og understøtte en bedre forvaltning af fordringer. Individuelle sundhedsindikatorer bør tages i brug inden udgangen af første kvartal af 2015.

               3.

               Der bør arbejdes på yderligere at forbedre aktive arbejdsmarkedspolitikker med særligt fokus på langtidsledige, lavt kvalificerede arbejdstagere og unge i tråd med ungdomsgarantiens målsætninger. Den igangværende reform af FET-systemet (further education and training), beskæftigelsesstøtteordninger og lærlingeprogrammer bør føres videre. Der bør tilbydes mere oplæring på arbejdspladser; FET-kurser og lærlingeordninger bør forbedres, og deres relevans i forhold til arbejdsmarkedets behov bør sikres. Niveauet og kvaliteten af den støtte, som tilbydes af Intreos arbejdsformidlingskontorer, bør højnes. Der bør indføres et helstøbt FET-henvisningssystem mellem Intreo-kontorer og »Education and Training Boards«.

               4.

               Der bør tages hånd om husstande med lav arbejdsintensitet og fattigdomsrisikoen for børn med gradvist aftagende ydelser og supplerende betalinger for ledige, der kommer i beskæftigelse. Kvinders arbejdsmarkedsdeltagelse bør lettes ved at forbedre adgangen til økonomisk overkommelige fuldtidsbørnepasningsordninger, særligt for familier med lav indkomst.

               5.

               Fremme politikker for SMV-sektoren og herunder initiativer, hvormed der tages fat om spørgsmål om adgang til bankfinansiering, andre former for finansiering og gældssanering, og samtidig undgå risici for de offentlige finanser og den finansielle stabilitet. Initiativer, hvormed SMV'ers adgang til bankfinansiering og andre former for finansiering forbedres, bør fremmes. Der bør indføres et system til overvågning af banksektorens långivning til SMV. Sideløbende hermed bør der arbejdes på at sikre en bedre udnyttelse af kreditfaciliteter uden for banksektoren og herunder de tre SMV-fonde, der samfinansieres af National Pensions Reserve Fund, Microfinance Ireland og den midlertidige lånegarantiordning. SMV'ers udnyttelse af disse og andre ordninger uden for banksektoren bør fremmes. Credit Review Office bør gøres mere synlig, og dets kapacitet til at mægle i tvister mellem banker og potentielle SMV-låntagere, der er blevet nægtet kredit, bør forbedres.

               6.

               Bankernes præstationer med hensyn til at opfylde målene om sanering af realkreditlånsrestancer bør overvåges. For tredje og fjerde kvartal af 2014 bør der bebudes ambitiøse mål om, at de største realkreditinstitutter foreslår og indgår saneringsløsninger for realkreditlån, der er i restance i mere end 90 dage, for at nedbringe antallet af realkreditrestancer mærkbart frem til udgangen af 2014. De indgåede saneringsordningers holdbarhed bør fortsat vurderes med audits og målrettede revisioner på stedet. Der bør opstilles retningslinjer for løsningernes holdbarhed. Af hensyn til gennemsigtigheden bør der regelmæssigt offentliggøres data om restancer i bankers låneporteføljer til SMV. Der bør opstilles en strategi, hvormed der tages fat på eksponeringen over for erhvervsejendomme i krise. Et centralt kreditregister bør opstilles.

               7.

               Omkostningerne ved retssager og juridisk bistand bør nedbringes, og konkurrencen bør styrkes, bl.a. ved at vedtage lovforslaget om regulering af de juridiske tjenester senest ved udgangen af 2014 og herunder den bestemmelse, der åbner mulighed for at etablere tværfaglige praksisser, og ved at søge at ophæve advokaternes tilbageholdsret. Virkningerne heraf bør overvåges, bl.a. omkostningerne ved juridiske tjenester. Der bør tages administrative skridt til at sikre, at »Legal Services Regulatory Authority« indleder sit virke hurtigst muligt og opfylder sine pligter i henhold til gældende lov, herunder offentliggørelse af regulering af eller retningslinjer for tværfaglige praksisser og klagebehandling. Dataindsamlingssystemer bør forbedres for at styrke overvågningen og evalueringen af retssagers effektivitet med henblik på at indkredse områder, hvor der er behov for reform.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P. C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 af 21. maj 2013 om skærpelse af den økonomiske og budgetmæssige overvågning af medlemsstater i euroområdet, der har eller er truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 1).

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  Se side 141 i denne EUT.


				|

		52012PC0676

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om ophævelse af beslutning 2009/587/EF om et uforholdsmæssigt stort underskud i Malta /* COM/2012/0676 final */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om ophævelse af beslutning 2009/587/EF om et
uforholdsmæssigt stort underskud i Malta
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 12 ,
under henvisning til henstilling fra
Kommissionen og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Ved Rådets afgørelse
2009/587/EF af 7. juli 2009[1]
og på grundlag af en henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med
artikel 104, stk. 6, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
(TEF) blev det fastslået, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i
Malta. Rådet konstaterede, at det offentlige underskud i Malta udgjorde
4,7 % af BNP og således i høj grad overskred referenceværdien på 3 %
af BNP, medens den offentlige bruttogæld har ligget over referenceværdien på
60 % af BNP siden 2003 og udgjorde 64,1 % af BNP i 2008[2].
(2)       Ligeledes rettede Rådet den
7. juli 2009 en henstilling til Malta, på grundlag af en henstilling fra Kommissionen
og i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF, og artikel 3, stk. 4, i forordning
(EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren
i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[3], med henblik på at bringe denne
situation til ophør senest i 2010. Henstillingen blev offentliggjort.
(3)       Rådet konkluderede den 16.
februar 2010 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen, at der var truffet
virkningsfulde foranstaltninger i overensstemmelse med henstillingen i henhold
til artikel 104, stk. 7, TEF, men at uventede negative økonomiske forhold med
store ugunstige virkninger for de offentlige finanser var indtruffet på Malta
efter vedtagelsen af henstillingen. Derfor vedtog Rådet en revideret
henstilling efter artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions
funktionsmåde (TEUF) til Malta, hvorved fristen for korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud blev forlænget med et år, dvs. til 2011.
Henstillingen blev offentliggjort.
(4)       I henhold til artikel 126, stk.
12, i TEUF, skal en rådsafgørelse om et uforholdsmæssigt stort underskud
ophæves, når det uforholdsmæssigt store underskud i den pågældende medlemsstat
efter Rådets opfattelse er blevet korrigeret.
(5)       Ifølge artikel 4 i
protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud,
der er knyttet som bilag til TEUF, påhviler det Kommissionen at tilvejebringe
de data, der skal benyttes til at gennemføre proceduren. Som led i
gennemførelsen af denne protokol skal medlemsstaterne indberette oplysninger om
det offentlige underskud og den offentlige gæld og andre relaterede variabler
to gange årligt, nemlig inden den 1. april og inden den 1. oktober, jf. artikel
3 i Rådets forordning (EF) nr. 479/2009 af 25. maj 2009 om gennemførelse af den
protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der
er knyttet som bilag til TEUF[4].

(6)       Ved vurderingen af, om
proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud bør ophæves, bør
Kommissionen og Rådet træffe en afgørelse på grundlag af de indberettede data.
Desuden bør proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud alene
ophæves, hvis Kommissionens prognoser viser, at underskuddet ikke vil overstige
tærsklen på 3 % af BNP i løbet af prognoseperioden.
(7)       På grundlag af de af
Kommissionen (Eurostat) fremlagte data i overensstemmelse med artikel 14 i
forordning (EF) nr. 479/2009 efter indberetning fra Malta inden den
1. april 2012 og på grundlag af Kommissionens efterårsprognose fra
2012 kan der drages følgende konklusioner:
–
Efter at have nået toppunktet i 2008 faldt det
offentlige underskud gradvist og udgjorde 2,7 % af BNP i 2011, hvilket er
under referenceværdien på 3 % af BNP. Den betydelige forbedring
sammenlignet med 2010, hvor det offentlige underskud udgjorde 3,6 % af
BNP, skyldtes først og fremmest en stigning i indtægterne på 0,7 % af BNP.
Virkningen af underskudsreducerende engangsforanstaltninger i 2011 anslås i
Kommissionens efterårsprognose fra 2012 til 0,7 % af BNP. Den strukturelle
saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger
og midlertidige foranstaltninger, anslås at være forbedret med 1 procentpoint
af BNP i 2011, hvilket overstiger den ønskede indsats på mindst ¾ % af BNP
ifølge Rådets henstilling.
–
Ifølge Kommissionens efterårsprognose fra 2012
forventes underskuddet at falde yderligere til 2,6 % af BNP i 2012,
primært som følge af indtægtsforøgende foranstaltninger, som i de fleste
tilfælde anses for at have karakter af engangsforanstaltninger; den underskudsreducerende
virkning af engangsforanstaltninger anslås til 1 % af BNP. I et scenario
med en uændret politik, dvs. hvor der ikke tages højde for
konsolideringsforanstaltningerne i budgettet for 2013, som blev vedtaget efter
skæringsdatoen for prognosen, forventes det offentlige underskud at vokse til
2,9 % af BNP i 2013, før det igen falder til 2,6 % af BNP i 2014 og
derved fortsat ligger under referenceværdien på 3 % af BNP i
prognoseperioden. Stabilitetsprogrammet fra april 2012 indeholder mål om en nedbringelse
af underskuddet på 2,2 %, 1,7 % og 1,1 % af BNP i hhv. 2012,
2013 og 2014. Forskellen mellem Kommissionens efterårsprognose fra 2012 og
målet i stabilitetsprogrammet for 2012 kan primært forklares ved en mere
dynamisk vækst i indtægterne i sidstnævnte tilfælde.
–
I årene efter skæringsdatoen for 2011, som Rådet
fastsatte, peger budgetfremskrivningerne i Kommissionens efterårsprognose fra
2012 i retning af, at den konjunkturkorrigerede budgetsaldo, eksklusive
engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, ikke forbedres
i 2012, men at der sker en forbedring på ¼ procentpoint af BNP i 2013. Dette
ligger under den referenceværdi på 0,5 % af BNP for så vidt angår
tilpasningen til den mellemfristede budgetmålsætning, der kræves i henhold til
den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, navnlig forordning (EF)
nr. 1466/97[5].
Den langsomme justering forventes på baggrund af konjunkturforhold, som stort
set er i balance, dvs. produktionsgabet anslås at være tæt på nul. Samtidig
forventes vækstens sammensætning at rumme relativt lave skatteindtægter. Den
økonomiske vækst drives navnlig af nettoeksporten i 2012, medens den
indenlandske efterspørgsel forventes at være forholdsvis svag sammenholdt med
tidligere tendenser. For 2014 forventes forbedringen at beløbe sig til ½
procentpoint af BNP. For 2012 forventes den reelle vækst i de offentlige
udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, desuden
at ligge under den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst, som
defineret i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1466/97. Men i et scenario uden
politikændringer vil den reelle nettotilvækst i udgifterne i væsentlig grad
kunne anfægte denne referencerate i 2013 og 2014.
–
Den offentlige bruttogæld som andel af BNP har
været stigende siden 2008 og nåede op på 70,9 % af BNP i 2011. Ifølge
Kommissionens efterårsprognose fra 2012 forventes gældskvoten fortsat at stige
og nå op på 72,4 % af BNP i 2012, 73,1 % af BNP i 2013 og 72,8 %
af BNP i 2014. I modsætning hertil forventes gældskvoten ifølge
stabilitetsprogrammet af 2012 at falde efter 2011 til 67,4 % af BNP senest
i 2014. Forskellen mellem de to fremskrivninger skyldes et lavere overskud på
den primære saldo og højere stock-flow-tilpasning ifølge efterårsprognosen.
(8)       Rådet minder om, at fra og
med 2012, dvs. i året efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store
underskud og over en treårig periode, bør Malta gøre tilstrækkelige fremskridt
med hensyn til at opfylde kravet i forbindelse med gældskriteriet, jf. artikel
2, stk. 1a, i forordning (EF) nr. 1467/97.
(9)       Efter Rådets opfattelse er
det uforholdsmæssigt store underskud i Malta blevet korrigeret inden for
skæringsdatoen for 2011, og beslutning 2009/587/EF bør derfor ophæves —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Ud fra en samlet vurdering kan det
konkluderes, at situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Malta er
blevet korrigeret.
Artikel 2
Afgørelse 2009/587/EF ophæves.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Republikken
Malta.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EUT L 202 af 4.8.2009, s. 42.
[2]               Det offentlige underskud og den offentlige gæld for 2008
blev efterfølgende revideret til de nuværende henholdsvis 4,6 % af BNP og
62,0 % af BNP.
[3]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[4]               EUT L 145 af 10.6.2009, s. 1.
[5]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0011

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007  /* SEK/2005/0011 endelig udg. */

	Bruxelles, den 11.1.2005SEK(2005) 11 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007(forelagt af Kommissionen)  BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1] fastsætter, at deltagende medlemsstater, dvs. lande, der har indført den fælles valuta, skulle forelægge stabilitetsprogrammer for Rådet og Kommissionen senest den 1. marts 1999. I overensstemmelse med artikel 5 i forordningen skulle Rådet undersøge hvert enkelt stabilitetsprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg, Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgav Rådet en udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen skal medlemsstaterne hvert år forelægge opdaterede stabilitetsprogrammer, som også kan undersøges af Rådet efter samme procedurer.I lyset af et offentligt underskud på 3,2 % af BNP i 2003 traf Rådet den 2. juni 2004 afgørelse om, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene, og henstillede, at det uforholdsmæssigt store underskud blev korrigeret senest i 2005. Navnlig blev det henstillet, at de korrigerende foranstaltninger, der skulle træffes senest i 2005, hovedsagelig skulle være af strukturel karakter og beløbe sig til mindst et halvt procentpoint af BNP. På sit møde den 21. oktober 2004 gennemgik Økofin-Rådet de foranstaltninger, Nederlandene havde truffet, og konkluderede på linje med Kommissionens vurdering, at foranstaltningerne på det stadium forekom tilstrækkelige til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden den krævede frist. Kommissionen og Rådet vil fortsat overvåge de trufne foranstaltninger. Vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram er en del af denne løbende overvågning.Nederlandenes første stabilitetsprogram, der dækkede perioden 1999-2002, blev forelagt den 4. november 1998 og vurderet af Rådet den 1. december 1998. Der er blevet forelagt opdaterede programmer i hvert af de efterfølgende år, og det seneste blev forelagt den 23. november 2004. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk evaluering af det opdaterede stabilitetsprogram under hensyntagen til resultatet af Kommissionens egen økonomiske prognose fra efteråret 2004 og til adfærdskodeksen[2], den almindeligt anerkendte metode til beregning af det potentielle output og konjunkturkorrigerede saldi, henstillingerne i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2003-2005 og principperne i meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet af 27. november 2002 om bedre samordning af finanspolitikken, som Rådet kunne tilslutte sig[3]. Dette giver anledning til følgende vurdering:-  Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram fra 2004, som dækker perioden 2004-2007, blev forelagt den 23. november 2004, efter at det var blevet godkendt af regeringen. De flerårige fremskrivninger i det opdaterede program hidrører primært fra 2005-budgettet, som blev forelagt for parlamentet den 21. september 2004[4]. Det opdaterede program opfylder i store træk kravene i "adfærdskodeksen om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form". Det dækker alle de krævede områder og tilvejebringer alle de obligatoriske variable, der er anmodet om, og de fleste af de valgfrie bortset fra visse data om det potentielle output.-  Det makroøkonomiske scenario i det opdaterede program er taget fra det nederlandske institut for økonomisk-politisk analyse (CPB). Det opdaterede program tager udgangspunkt i en antagelse om gradvis stigende vækst med en real BNP-vækst på 1½ % i 2005 stigende til 2½ % fra 2006 og fremefter. For perioden 2004-2006 ligger fremskrivningerne for de centrale variable ret tæt på fremskrivningerne i Kommissionens prognose fra efteråret 2004. De seneste disponible data om varepriser, valutakurser og handelsmængder tyder imidlertid på, at det makroøkonomiske scenario i det opdaterede program for årene 2005 og 2006 er vel optimistisk. Navnlig antagelserne for den økonomiske vækst i 2005 synes at være gunstige. Vækstantagelserne for 2007 forekommer plausible i betragtning af den skønnede potentielle vækstrate og forventningen om, at det negative outputgab vil blive formindsket gradvis under opsvinget. Den potentielle vækstrate og det outputgab, der udspringer af det opdaterede programs makroøkonomiske scenario ved brug af den aftalte metodologi, forekommer plausible. Programmets inflationsfremskrivninger forekommer realistiske.-  Hovedsigtet med budgetstrategien i det opdaterede program er at bringe det offentlige underskud ned under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i 2005. For at opnå dette er konsolideringsindsatsen ifølge programmet koncentreret i årene 2004 og 2005. De korrigerende foranstaltninger i 2005 beløber sig samlet til et halvt procentpoint af BNP. Med den kombinerede virkning af den finanspolitiske konsolidering og det forventede gradvise økonomiske opsving venter det opdaterede program, at det offentlige underskud falder fra 3,0 % af BNP i 2004 til 2,6 % af BNP i 2005, 2,1 % af BNP i 2006 og 1,9 % af BNP i 2007. Det konjunkturkorrigerede underskud ventes at blive lavere igennem hele den dækkede tidsperiode og at falde fra 1,6 % af BNP i 2004 til 1,2 % af BNP i 2005. Den konjunkturkorrigerede saldo ventes dog ikke at forbedres yderligere i 2006 og kunne endog forværres en smule i 2007 til et underskud på 1,3 % af BNP. Budgetstrategien omfatter fastsættelse af lofter over de reale udgifter for at holde udgiftsvæksten i ave og den langsigtede målsætning om holdbare offentlige finanser på linje med strategien i det foregående opdaterede program. Den offentlige investeringskvote ventes at forblive konstant igennem hele den dækkede periode og ligge en smule over 3 % af BNP sammenlignet med et EU-gennemsnit på 2,4 % af BNP i 2004.-  Budgetprognoserne i det opdaterede program forekommer plausible, og usikkerhedsmomenterne i fremskrivningerne udligner i det store og hele hinanden. Nogle risici for underskudsfremskrivningerne hidrører fra risiciene for de makroøkonomiske udsigter. Endvidere er budgetudgifterne som følge af den arbejdsmarkedsaftale, der blev indgået mellem regeringen og arbejdsmarkedets parter den 5. november 2004, ikke blevet medregnet i det opdaterede program, og usikkerhed omkring gennemførelsen af sundheds- og pensionsreformer vil også kunne føre til et højere underskud. Disse risici opvejes dog af den positive virkning af højere oliepriser på indtægterne fra salg af naturgas og af det forhold, at de antagelser, der ligger til grund for skatteintensiteten i den økonomiske aktivitet, der benyttes i basisscenariet i det opdaterede program, er baseret på forsigtige skøn. Ud fra en afvejning af risiciene i forhold til budgetmålene synes Nederlandene at være på rette kurs mod en korrektion af sit uforholdsmæssigt store underskud senest i 2005, som er den frist, Rådet har fastsat. Den finanspolitiske konsolideringskurs, der er lagt efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, er dog for uambitiøs, fordi den ikke sikrer, at den mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance i programperioden opfyldes. Endvidere synes budgetstillingen i det opdaterede program i denne periode (2006-2007) ikke at have tilstrækkelig sikkerhedsmargen over for normale makroøkonomiske udsving, som vil kunne overskride tærsklen på 3 % af BNP.-  Det opdaterede program forventer, at gældskvoten holder sig under referenceværdien på 60 % af BNP og vil stige fra en smule over 56 % af BNP i 2004 til noget over 58 % af BNP i hvert af årene 2005-2007, idet den fornyede fremgang i den nominelle BNP-vækst mere eller mindre vil opveje det vedholdende offentlige underskuds opadgående virkning på gældskvoten. Det opdaterede program venter, at stock-flow-justeringer vil bidrage moderat til en forøgelse af gælden i perioden 2005-2007, mens der var gældsreducerende stock-flow-justeringer i perioden 2000-2003 som følge af privatiseringsindtægter; justeringerne vil dog blive af relativt begrænset omfang på mindre end et halvt procentpoint af BNP. Disse fremskrivninger ligger ret tæt på Kommissionens prognose fra efteråret 2004. Risiciene for gældskvoten er de samme som dem, der gælder for underskudsfremskrivningerne, og synes i vid udstrækning at udligne hinanden.-  Det opdaterede program gennemgår kort regeringens strukturreformprogram, som omfatter en omfattende omlægning af socialsikrings-, pensions- og sundhedssystemet, som tager sigte på at øge holdbarheden i de offentlige finanser og hæve erhvervsfrekvensen. Det redegør også for den positive virkning på beskæftigelsen og den økonomiske aktivitet af en lettelse af den administrative byrde. Alt i alt skulle reformerne medvirke til at forbedre holdbarheden i de nederlandske offentlige finanser. På en række områder, bl.a. sundheds- og pensionsområdet, hersker der dog en vis tvivl om, hvor effektivt de foreslåede foranstaltninger vil påvirke de økonomiske aktørers faktiske adfærd og derved sikre de tilsigtede budgetbesparelser. Endvidere ser det ud til, at den positive budgetvirkning af strukturreformerne, som øger den potentielle vækst, hovedsagelig vil gøre sig gældende efter den periode, der er dækket af det opdaterede program, mens nogle af de foranstaltninger, som kunne øge nettoprovenuet på kort sigt, muligvis ikke er optimale med hensyn til at forbedre strukturen i økonomien, f.eks. forhøjelsen af den marginale skattekile for lave indkomster og mellemindkomster.-  Nederlandene står i en forholdsvis gunstig stilling med hensyn til de offentlige finansers langsigtede holdbarhed på trods af de store forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. På trods af de igangværende reformer inden for socialsikrings-, pensions- og sundhedssystemet indebærer den aktuelle politik imidlertid visse holdbarhedsricisi. Strategien i programmet bygger primært på foranstaltninger, der tager sigte på at hæve erhvervsfrekvensen og holde de aldersrelaterede udgifter under kontrol. Vurderet ud fra den forventede forøgelse af ældrebyrden er yderligere reformer, som kunne ændre tendensen i de aldersrelaterede udgifter og hæve erhvervsfrekvensen yderligere, nøglefaktorer for sikring af holdbarhed på længere sigt.-  Samlet set er den økonomiske politik, der præsenteres i det opdaterede program, delvis overensstemmende med de landespecifikke overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for så vidt angår de offentlige finanser. Budgetrammerne med udgiftslofter overholdes, og budgettilpasningen til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud er godt fremskreden. Den forventede nedbringelse af det samlede underskud i 2006 og især 2007 forløber dog ret langsomt, og den konjunkturkorrigerede saldo vil ikke blive nedbragt med mindst et halvt procentpoint af BNP i hvert af årene. Endvidere ventes det ikke, at en budgetstilling tæt på balance eller i overskud vil blive nået inden for den tidsramme, der er dækket af det opdaterede program.-  I lyset af ovennævnte vurdering henstilles det til Nederlandene at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en budgetstilling tæt på balance opnås og fastholdes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realt BNP (% ændring) | SP nov. 2004 | 1¼ | 1½ | 2½ | 2½ |KOM | 1,4 | 1,7 | 2,4 | - |SP okt. 2003 | 1 | 2½ | 2½ | 2½ |HICP-inflation (%) | SP nov. 2004 | 1¼ | 1¼ | 1½ | 1½ |KOM | 1,2 | 1,3 | 1,4 | - |SP okt. 2003 | 1,5 | 1½ | 1½ | 1½ |Offentlig saldo (% af BNP) | SP nov. 2004 | -3,0 | -2,6 | -2,1 | -1,9 |KOM | -2,9 | -2,4 | -2,1 | - |SP okt. 2003 | -2,3 | -1,6 | -0,9 | -0,6 |Primær saldo (% af BNP) | SP nov. 2004 | -0,1 | 0,3 | 0,7 | 0,8 |KOM | 0,0 | ½ | 0,9 | - |SP okt. 2003 | 0,6 | 1,2 | 1,8 | 2,1 |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP nov. 20041 | -1,6 | -1,2 | -1,2 | -1,3 |KOM | -1,4 | -1,0 | -1,0 | - |SP okt. 20031 | -0,7 | -0,3 | -0,2 | -0,2 |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP nov. 2004 | 56,3 | 58,1 | 58,6 | 58,3 |KOM | 55,7 | 58 | 58,4 | - |SP okt. 2003 | 54,5 | 53,7 | 53,0 | 52,2 |1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. Kilder: Stabilitetsprogrammer (SP); økonomisk prognose fra efteråret 2004 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM); beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. De forventede vækstrater i det opdaterede program er afrundet til det nærmeste kvarte procentpoint. |På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets udtalelse om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram og fremsender den hermed til Rådet.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:Den [18. januar] 2005 gennemgik Rådet Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2004-2007. Programmet er i det store og hele i overensstemmelse med datakravene i den reviderede adfærdskodeks for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form.Det makroøkonomiske scenario, programmet er baseret på, forventer, at den reale BNP-vækst vil tage til fra 1 % i 2004 til 1½ % i 2005 og til 2½ % i gennemsnit i resten af programperioden. Dette scenario synes at afspejle forholdsvis gunstige vækstantagelser, hvis man ser på den seneste tendens i varepriser, valutakurser og relevante handelsmængder. Programmets inflationsfremskrivninger forekommer realistiske.Den 2. juni 2004 fastslog Rådet, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene, og henstillede, at dette blev korrigeret senest i 2005. På linje med denne henstilling er hovedsigtet med budgetstrategien i programmet at bringe det offentlige underskud ned under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP senest i 2005. For at opnå dette er konsolideringsindsatsen ifølge programmet koncentreret i årene 2004 og 2005. Budgetstrategien omfatter også fastsættelse af lofter over de reale udgifter for at holde udgiftsvæksten i ave og den langsigtede målsætning om holdbare offentlige finanser. Samtidig vil de omfattende offentlige investeringer videreføres med det resultat, at den gennemsnitlige offentlige investeringskvote igennem programperioden vil ligge lige over 3 % af BNP sammenlignet med et EU-gennemsnit på 2,4 % af BNP i 2004.Risiciene i forbindelse med budgetfremskrivningerne i programmet synes i det store og hele at udligne hinanden. Således opvejes de negative risici, der følger af det makroøkonomiske scenario og budgetudgifterne i forbindelse med den arbejdsmarkedsaftale, regeringen og arbejdsmarkedets parter nåede til enighed om den 5. november 2004, i det store og hele af de positive risici som følge af virkningen af højere oliepriser på indtægterne fra salg af naturgas og de forsigtige antagelser for skatteintensiteten i den økonomiske aktivitet under opgangsperioden. Ud fra denne risikovurdering synes budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP senest i 2005, men synes ikke at give tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride denne tærskel ved normale makroøkonomiske udsving i de efterfølgende år. Den synes også at være utilstrækkelig til at sikre, at stabilitets- og vækstpagtens mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance opnås i løbet af programperioden.Gældskvoten skønnes at have ligget på 56,3 % af BNP i 2004, hvilket er lavere end traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Programmet venter, at gældskvoten vil stige med to procentpoint i løbet af programperioden.Den budgetstrategi, programmet indeholder, stiller Nederlandene forholdsvis gunstigt i forhold til at sikre holdbarhed på lang sigt i de offentlige finanser, selv om der forventes store budgetudgifter til den aldrende befolkning. I lyset af den forventede stigning i ældrebyrden og i mangel af yderligere finanspolitisk konsolidering, der vil kunne føre til en budgetstilling tæt på balance eller i overskud på mellemlang sigt, vil yderligere reformer, som kunne vende tendensen i de aldersrelaterede udgifter og hæve erhvervsfrekvensen yderligere, reducere risiciene for holdbarheden på længere sigt.Den økonomiske politik, der præsenteres i det opdaterede program, er delvis overensstemmende med de landespecifikke overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for så vidt angår de offentlige finanser. Budgetrammerne med udgiftslofter overholdes, og budgettilpasningen til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud er godt fremskreden. Den forventede nedbringelse af det samlede underskud i 2006 og især 2007 forløber dog ret langsomt, og den konjunkturkorrigerede saldo viser ikke fremskridt hen imod den mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance efter 2005.* * *I lyset af ovennævnte vurdering henstilles det til Nederlandene at fortsætte indsatsen for at sikre, at underskuddet bringes ned under 3 % af BNP senest i 2005, og at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre en budgetstilling tæt på balance i årene derefter.Centrale fremskrivninger fra Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Real BNP-vækst (%) HICP-inflation (%) Offentlig saldo (% af BNP) Primær saldo (% af BNP) Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP)1 Offentlig bruttogæld (% af BNP) | -0,9 2,2 -3,2 -0,3 -1,9 54,1 | 1¼ 1¼ -3,0 -0,1 -1,6 56,3 | 1½ 1¼ -2,6 0,3 -1,2 58,1 | 2½ 1½ -2,1 0,7 -1,2 58,6 | 2½ 1½ -1,9 0,8 -1,3 58,3 |1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene ved anvendelse af den almindeligt anerkendte metode på oplysningerne i programmet. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997. De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Revideret udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, som Økofin-Rådet tilsluttede sig den 10. juli 2001.[3] KOM(2002) 668 endelig af 27.11.2002.[4] 2005-budgettet blev vedtaget af parlamentet med en række ændringer, som ikke havde nogen nævneværdig indvirkning på de vigtigste budgetaggregater.[5] EFT L 209 af 2.8.1997. De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Rådets henstilling af 20. november 2008 om unge volontørers mobilitet i Den Europæiske Union

text:
               13.12.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 319/8

      RÅDETS HENSTILLING

   af 20. november 2008
   om unge volontørers mobilitet i Den Europæiske Union
   (2008/C 319/03)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149, stk. 4,
   som henviser til forslag fra Kommissionen, og
   som tager følgende i betragtning:

               1.

               Mobilitet for unge volontører skal ses i sammenhæng med den frie bevægelighed for personer, som er beskyttet ved EF-traktatens artikel 18.

               2.

               Fællesskabet kan vedtage foranstaltninger til fremme af unge volontørers mobilitet ved at forbedre betingelserne for samarbejde mellem dem, der tilrettelægger volontørvirksomhed, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne henstilling ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

               3.

               Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (1), og tilhørende bestemmelser omfatter kun de volontører, der er forsikret i henhold til national sikringslovgivning, med det resultat, at spørgsmål vedrørende social beskyttelse somme tider kan få folk til at afholde sig fra at påtage sig volontørarbejde i andre medlemsstater.

               4.

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2001/613/EF af 10. juli 2001 om mobilitet i Det Europæiske Fællesskab for studerende, personer under erhvervsuddannelse, volontører, undervisere og erhvervslærere (2) blev medlemsstaterne opfordret til at træffe de foranstaltninger, de anser for hensigtsmæssige, i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen samt inden for rammerne af deres nationale lovgivning for at sikre, at volontører og deres familier ikke stilles ringere med hensyn til relevant social beskyttelse som sundhedspleje og velfærdspolitik, som kan hindre deres mobilitet.

               5.

               Henstilling 2001/613/EF og Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2006/961/EF af 18. december 2006 om tværnational mobilitet i Det Europæiske Fællesskab i uddannelsesøjemed: Det europæiske kvalitetscharter for mobilitet (3), omhandler udtrykkeligt volontører.

               6.

               Rådets direktiv 2004/114/EF af 13. december 2004 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste (4) giver mulighed for at udstede særlige opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, der ansøger om indrejse og ophold på en medlemsstats område for at udføre volontørtjeneste.

               7.

               I resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, den 15. november 2004 om fælles målsætninger for volontøraktiviteter blandt unge og i resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, den 16. november 2007 om gennemførelse af de fælles målsætninger for volontøraktiviteter blandt unge fastsættes der fælles målsætninger for unges volontørarbejde (5), det foreslås, at der udveksles eksempler på god praksis og peer learning-aktiviteter med det formål at styrke gennemførelsen, og samtidig opfordres medlemsstaterne til at overveje, hvordan fremskridtene måles i praksis. Sidstnævnte resolution indeholder yderligere også en opfordring til Kommissionen om at fremsætte forslag om fremme og anerkendelse af volontørarbejde blandt unge.

               8.

               Europa-Parlamentet vedtog i april 2008 en betænkning om det frivillige arbejdes bidrag til økonomisk og social samhørighed, hvori medlemsstaterne og de regionale og lokale myndigheder opfordres til at anerkende værdien af frivilligt arbejde for en bedre social og økonomisk samhørighed, og det anbefales, at der gennemføres flere grænseoverskridende projekter med frivilligt arbejde.

         ERKENDER, AT:

               1)

               Volontørtjeneste på tværs af grænserne er som led i denne henstilling karakteriseret ved følgende: den er åben for alle unge, foregår på et frivilligt grundlag og af almen interesse, i en længere periode, inden for klare rammer og i et andet land end bopælslandet, den er desuden ulønnet eller symbolsk aflønnet og/eller med dækning af udgifter. Volontørtjeneste bør ikke træde i stedet for eller føre til en begrænsning af potentiel eller eksisterende lønnet beskæftigelse.

               2)

               Volontørarbejde giver rige erfaringer i en ikke-formel uddannelses- og uformel læringskontekst, der forbedrer unges faglige færdigheder og kompetencer, bidrager til deres beskæftigelsesegnethed og solidaritetsfølelse, udvikler deres sociale færdigheder, gør det lettere for dem at blive integreret i samfundet og fremmer aktivt medborgerskab.

               3)

               Der findes mange forskellige typer volontørarbejde i Europa, som civilsamfundsorganisationerne og offentlige myndigheder organiserer. Disse forskellige typer volontørarbejde bør bevares og videreudvikles, og samarbejdet mellem dem, der tilrettelægger volontørvirksomhed, bør fremmes.

               4)

               Mobilitet på tværs af grænserne i Europa kan være et vigtigt værktøj til at fremme uddannelse, beskæftigelse og regional og social samhørighed og bidrage til at forbedre den gensidige forståelse og aktive samfundsdeltagelse. Det gælder især for unge på et arbejdsmarked, der i stadig højere grad værdsætter tilpasningsevne og fleksibilitet.

               5)

               Lokalsamfund, der er værter for unge volontører, har stor gavn af deres indsats, som kan foregå på en lang række områder, herunder fremme af social integration, bevarelse af kulturarven, fremme af solidaritet mellem generationerne og miljøbeskyttelse, samtidig med at værtssamfundenes kulturelle mangfoldighed beriges.

               6)

               Volontørarbejde har været et prioriteret område i den åbne koordinationsmetode vedrørende ungdomsanliggender, hvor man allerede har kortlagt et stort antal eksempler på god praksis. I denne forbindelse har Europæisk Volontørtjeneste for Unge (EVU), en aktion under Aktive Unge-programmet siden 1996, givet unge mulighed for at påtage sig volontørtjeneste på en række forskellige områder. Det nuværende Aktive Unge-program styrker denne aktion.

               7)

               Trods denne indsats kan der stadig være hindringer for unge volontørers mobilitet på tværs af grænserne i Europa, og hensigten med denne henstilling er derfor især at danne en ramme for intensivering af medlemsstaternes samarbejde, uden at det berører de mange forskellige nationale forhold.

               8)

               Et bedre samarbejde mellem dem, der tilrettelægger volontørvirksomhed i forskellige lande, og mere informationsudveksling kan få alle unge europæere, uanset nationalitet, til i højere grad at påtage sig volontørtjeneste i tredjelande.

               9)

               Opmærksomheden bør især rettes mod vanskeligt stillede unge, da volontørtjeneste giver særligt værdifulde mobilitetsmuligheder for sådanne unge, som ellers ville have meget lidt eller slet ingen gavn af mobilitetsprogrammer.

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:

               A.

               at de fremmer unge volontørers mobilitet i hele Europa ved at forbedre betingelserne for samarbejde mellem dem, der tilrettelægger volontørvirksomhed i forskellige lande, uanset om der er tale om civilsamfundsorganisationer eller offentlige myndigheder, således at alle unge har mulighed for at udføre volontørtjeneste i Europa, hvis de har et ønske herom.

               B.

               at de med henblik herpå fremmer udviklingen af følgende retningslinjer for indsatsen under passende hensyn til deres nationale rammer og lovgivning for volontørtjeneste, og deres overordnede nationale prioriteter, eksisterende lokale muligheder og offentlige udgiftsordninger og:

                           1)

                           forbedrer kendskabet til volontørtjeneste inden for deres nationale område og overfører disse oplysninger til Europa-Kommissionen til videreformidling

                           2)

                           gør oplysninger om mulighederne for volontørtjeneste i udlandet lettere tilgængelige for unge og for dem, der er aktive inden for ungdomsarbejde og ungdomsorganisationer

                           3)

                           stiller oplysninger til rådighed for alle relevante aktører om de rettigheder og muligheder, der følger af de gældende regler på europæisk og nationalt plan for volontørtjeneste på tværs af grænserne

                           4)

                           fremmer udvekslingen af oplysninger om muligheder for volontørtjeneste i andre medlemsstater og forenklingen af de procedurer, der skal følges for at gøre det lettere for unge volontører fra en medlemsstat at deltage i volontørtjeneste i andre medlemsstater

                           5)

                           hvor det er hensigtsmæssigt anvender en fleksibel tilgang til udviklingen af muligheder for volontørtjeneste på tværs af grænserne i Europa, f.eks. ved

                                       —

                                       at støtte udviklingen af værtskapaciteten for volontører på tværs af grænserne

                                       —

                                       at støtte etableringen af kontaktpunkter for unge europæiske volontører, om muligt i samarbejde med de nationale kontorer under Aktive Unge-programmet

                                       —

                                       fat fremme brugen af eksisterende EU-mekanismer, der kan bidrage til øget mobilitet blandt unge, f.eks. mobilitetskort

                                       —

                                       at fremme mobiliteten på tværs af grænserne for dem, der er aktive inden for ungdomsarbejde og ungdomsorganisationer

                                       —

                                       at støtte udviklingen af oplysninger til og uddannelse af dem, der er aktive inden for ungdomsarbejde og i ungdomsorganisationer, lokale myndigheder og samfundsnyttige organisationer, om unges volontørtjeneste på tværs af grænserne.

                           6)

                           øger bevidstheden om betydningen af interkulturelle kompetencer og sprogindlæring blandt unge for at nedbryde barriererne for deres mobilitet på tværs af grænserne

                           7)

                           tilskynder dem, der tilrettelægger volontørvirksomhed, til under hensyn til erfaringerne med EVU at udvikle selvevalueringsredskaber for at sikre kvaliteten af den volontørvirksomhed på tværs af grænserne, de deltager i

                           8)

                           opfordrer tilrettelæggerne i både de udsendende og modtagende medlemsstater til at samarbejde om at give forsikringer om beskyttelsen af unge volontører og tjenesteydelsesmodtagere. Dette bør omfatte tilstrækkelige oplysninger om volontørtjenesten, tilrettelæggerne og volontøren, således at begge parter kan træffe en informeret beslutning om tjenestens egnethed og opfylde eventuelle retlige krav

                           9)

                           undersøger de relevante socialsikringsbestemmelser nærmere gennem egnede eksisterende EU-fora med henblik på til fulde at udnytte mulighederne i henhold til EU-lovgivning og national lovgivning

                           10)

                           fremmer behørig anerkendelse af de læringserfaringer, der er indhøstet ved volontørtjeneste i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne og inden for de respektive nationale systemer eller rammer for kvalifikationer, hvis sådanne findes

                           11)

                           fremmer brugen af instrumenter på EU-plan, der kan lette volontørtjeneste på tværs af grænserne ved at sikre kvalifikationernes gennemsigtighed, f.eks. Europass, ungdomskortet og den europæiske referenceramme for kvalifikationer

                           12)

                           retter særlig opmærksomhed mod vanskeligt stillede unge for at forbedre deres adgang til volontørarbejde, navnlig til volontørtjeneste på tværs af grænserne.

         BIFALDER, AT KOMMISSIONEN HAR TIL HENSIGT:

               1)

               at støtte medlemsstaterne i ovennævnte opgaver ved at anvende rammerne for EU-samarbejdet vedrørende ungdomsanliggender og især den åbne koordinationsmetode og Aktive Unge-programmet

               2)

               at tilskynde til og i tæt samarbejde med medlemsstaterne sørge for udveksling af oplysninger og erfaringer om samarbejdet mellem dem, der tilrettelægger volontørtjeneste i forskellige lande, uanset om de repræsenterer civilsamfundsorganisationer eller offentlige myndigheder

               3)

               at udarbejde en EU-portal om volontørvirksomhed baseret på nationale portaler, databaser eller specifikke websteder for unge volontører, hvis sådanne findes

               4)

               at aflægge beretning til Rådet fire år efter vedtagelsen af denne henstilling for at fastslå, om de foreslåede foranstaltninger fungerer effektivt, og for at vurdere behovet for en yderligere indsats.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. november 2008.

      (1)  EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.

      (2)  EFT L 215 af 9.8.2001, s. 30.

      (3)  EUT L 394 af 30.12.2006, s. 5.

      (4)  EUT L 375 af 23.12.2004, s. 12.

      (5)  EUT C 241 af 20.9.2008, s. 1.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0885

Henstilling fra Kommissionen til Rådet om ændring af forhandlingsdirektiverne for en stabiliserings- og associeringsaftale med Serbien og Montenegro med henblik på at fortsætte forhandlingerne med Republikken Serbien  /* SEK/2006/0885 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 6.7.2006SEK(2006) 885 endeligHENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom ændring af forhandlingsdirektiverne for en stabiliserings- og associeringsaftale med Serbien og Montenegro med henblik på at fortsætte forhandlingerne med Republikken Serbien1. BEGRUNDELSEMed stabiliserings- og associeringsprocessen (SAP)[1] fastlagde EU i 1999 rammerne for etablering af nærmere forbindelser mellem EU og landene i det vestlige Balkan, navnlig på basis af en ny kategori aftaler, nemlig stabiliserings- og associeringsaftaler (SAA).For at overvinde vanskelighederne som følge af Serbiens og Montenegros komplekse institutionelle struktur og få pustet nyt liv i Serbiens og Montenegros bestræbelser på at nærme sig EU foreslog Kommissionen en tosporet strategi for forhandlingerne om en stabiliserings- og associeringsaftale med statsunionen og dens to republikker, afhængigt af kompetencefordelingen.Rådet og de politiske ledere af Serbien og Montenegro godkendte så denne strategi i oktober 2004, hvorefter Kommissionen i april 2005 kunne fremlægge sin feasibility-rapport vedrørende en stabiliserings- og associeringsaftale med Serbien og Montenegro[2]. Det konkluderedes i rapporten, at Serbien og Montenegro i tilstrækkelig grad var klar til at forhandle om en stabiliserings- og associeringsaftale, men at Serbien og Montenegro med henblik på fremskridt på de forskellige stadier i processen, både før og under forhandlingerne, skulle fortsætte med at samarbejde med ICTY, og at de skulle samarbejde fuldt ud snarest muligt. Kommissionen skønnede også, at statsunionen og de to republikker skulle fortsætte med at realisere prioriteterne for det reviderede europæiske partnerskab på basis af handlingsplaner, og at de særlig skulle fokusere på flere anliggender, som var opregnet i rapporten, og som var særlig relevante for en stabiliserings- og associeringsaftale. Rådet godkendte rapporten den 25. april 2005. I sin statusrapport fra 2005 kunne Kommissionen også notere flere forbedringer på områder, der er relevante for stabiliserings- og associeringsaftalen.På grundlag af en henstilling fra Kommissionen besluttede Rådet den 3. oktober 2005 at bemyndige Kommissionen til at føre forhandlinger med Serbien og Montenegro om en stabiliserings- og associeringsaftale i overensstemmelse med de forhandlingsdirektiver, der blev godkendt på samme tidspunkt[3]. Forhandlingerne med Serbien og Montenegro om en stabiliserings- og associeringsaftale blev indledt den 10. oktober 2005. Hidtil har der været gennemført to officielle forhandlingsrunder i Beograd den 7. november 2005 og den 5. april 2006 samt to tekniske runder den 20.-21. december 2005 og den 22.-23. februar 2006. Der er gjort gode fremskridt og opnået foreløbig enighed om mange af bestemmelserne i den fremtidige stabiliserings- og associeringsaftale.Kommissionen besluttede imidlertid den 3. maj 2006 at aflyse forhandlingsrunden den 11. maj, fordi den mente, at Serbien og Montenegro ikke samarbejdede til fulde med Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende det Tidligere Jugoslavien (ICTY). Kommissionen fortsætter sit arbejde med Serbien om alle andre aspekter af stabiliserings- og associeringsprocessen.Ved folkeafstemningen den 21. maj 2006 i Montenegro stemte et flertal på 55,5 % for uafhængighed. Montenegros parlament vedtog derfor en uafhængighedserklæring den 3. juni 2006. Republikken Montenegro har nu trukket sig ud af Statsunionen Serbien og Montenegro.Ifølge artikel 60 i forfatningscharteret er Serbien efterfølgerstat til Statsunionen Serbien og Montenegro og arver dens status som enkelt international personlighed. På Rådets møde (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 12. juni 2006 noterede Rådet sig det serbiske parlaments beslutning, som definerer Republikken Serbien som efterfølgerstaten til Statsunionen Serbien og Montenegro. Endvidere har den serbiske regering vedtaget et dekret om overtagelse af ansvaret for statsunionens vigtigste institutioner og er i færd med at erstatte statsunionen i internationale organisationer.***Det er derfor nødvendigt at tilpasse de nuværende rammer for forhandlingerne med Statsunionen Serbien og Montenegro om en stabiliserings- og associeringsaftale som følge af denne udvikling. Kommissionen henstiller, at den fortsætter forhandlingerne på grundlag af de resultater, der hidtil er opnået, med henblik på indgåelse af to særskilte aftaler med henholdsvis Montenegro og Serbien.Hovedkonklusionerne i Kommissionens feasibility-rapport fra april 2005 vedrørende Serbiens og Montenegros kapacitet til at forhandle om en stabiliserings- og associeringsaftale er stadig gældende, idet det anses, at Serbien og Montenegro i tilstrækkelig grad var klar til at forhandle om en stabiliserings- og associeringsaftale. Serbien har hidtil vist en bemærkelsesværdig kapacitet til at forhandle om stabiliserings- og associeringsaftalen. Kommissionen vil i sin statusrapport til efteråret særlig understrege, at Serbien har kapacitet til at gennemføre den fremtidige aftale korrekt. I rapporten vil Kommissionen også foretage en vurdering af Serbiens kapacitet til at afslutte forhandlingerne i overensstemmelse med feasibility-rapporten og Rådets konklusioner af 3. oktober 2005[4].Da Republikken Serbien er efterfølgerstaten til statsunionen, er det nødvendigt at ændre Rådets afgørelse af 3. oktober 2005 under hensyntagen til den nye retlige situation. Alt hvad der kræves er imidlertid blot en teknisk tilpasning, hvor henvisninger til statsunionen erstattes med henvisninger til Republikken Serbien, og alle henvisninger til Montenegro slettes. Dette vil give Kommissionen mulighed for at føre forhandlingerne, hvad angår realiteten, på grundlag af de forhandlingsdirektiver, der blev vedtaget den 3. oktober 2005, og fortsætte fra det punkt, hvor forhandlingerne blev afbrudt den 3. maj 2006. Den serbiske side har angivet, at man er rede til at fortsætte forhandlingerne på dette grundlag.Denne henstilling har ingen indvirkning på Kommissionens afgørelse af 3. maj 2006 om at indefryse forhandlingerne om en stabiliserings- og associeringsaftale, så længe Serbien ikke opfylder sin forpligtelse til at samarbejde til fulde med ICTY. Vedtages denne ændring, vil det imidlertid sætte Kommissionen i stand til hurtigt at genoptage forhandlingerne, så snart forpligtelsen over for ICTY er opfyldt.Ved fremlæggelsen af denne henstilling underretter Kommissionen det særlige udvalg, der er nedsat til at bistå den (COWEB), om resultaterne af forhandlingerne hidtil og vil forelægge udkastet til teksten til stabiliserings- og associeringsaftalen.2. HENSTILLINGPå baggrund af det ovenfor anførte henstiller Kommissionen, at- Rådet fastslår, at bemyndigelsen til at føre forhandlinger om en stabiliserings- og associeringsaftale med Statsunionen Serbien og Montenegro, der blev vedtaget den 3. oktober 2005, fremover er gældende for forhandlingerne om en stabiliserings- og associeringsaftale med Republikken Serbien- Rådet beslutter, at de forhandlingsdirektiver for en stabiliserings- og associeringsaftale med Serbien og Montenegro, der blev vedtaget den 3. oktober 2005, ændres således:- henvisninger til "Statsunionen Serbien og Montenegro" eller "de to republikker" erstattes med henvisninger til Republikken Serbien- bestemmelserne vedrørende Republikken Montenegro slettes- tredje stykke i punkt 1 og trettende og fjortende indryk i punkt 3.1 slettes- sidste punktum i første indryk i punkt 3.6.2, sidste punktum i punkt 3.6.6 og sidste punktum i andet indryk i punkt 3.7.3 slettes.- Rådet bekræfter på ny, at Kommissionen i denne opgave vil blive bistået af et særligt udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne. [1] med Albanien, Bosnien og Hercegovina, Kroatien, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Serbien og Montenegro. Se KOM(99) 235 af 26. maj 1999[2] KOM(2005) 476 endelig af 12. april 2005[3] Rådets dokument 12882/05, 12708/05, 12589/05 og 12590/05[4] Rådets dokument 12591/05


   DA
DA    DA
 ---pagebreak---                     EUROPA-KOMMISSIONEN
                                                    Bruxelles, den 11.3.2011
                                                    SEK(2011) 304 endelig
                   HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
   om ændring af Rådets afgørelse af 26. juli 2010 om Den Europæiske Unions deltagelse i
   forhandlingerne om ændringer til protokollen af 1998 om tungmetaller til konventionen
             af 1979 om grænseoverskridende luftforurening over store afstande
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---                                      A.        BEGRUNDELSE
   1.  MÅL
       Målet med denne henstilling er at ændre Rådets afgørelse af 26. juli 2010 om Den
       Europæiske Unions deltagelse i forhandlingerne om ændringer til protokollen af
       1998 om tungmetaller til konventionen af 1979 om grænseoverskridende
       luftforurening over store afstande (i det følgende benævnt Rådets afgørelse) i
       betragtning af konventionens forvaltningsorgans beslutning i december 2010 om at
       udvide forhandlingernes anvendelsesområde til at omfatte kviksølvholdige produkter
       og tilpasse tidsplanen for afslutningen af forhandlingerne.
   2.  GENEREL BAGGRUND
       Den Europæiske Union har været part i UN-ECE’s konvention om
       grænseoverskridende luftforurening over store afstande (i det følgende benævnt
       konventionen) siden den 15. juli 1982 og i protokollen om tungmetaller (i det
       følgende benævnt protokollen) siden den 3. maj 2001. Protokollen pålægger parterne
       en forpligtelse til at reducere emissioner til atmosfæren af tungmetaller, især
       cadmium, bly og kviksølv.
       Forvaltningsorganet for denne konvention besluttede i december 2009 at revidere
       protokollen med henblik på at lette tredjeparters tiltrædelse til en ændret protokol og
       gav arbejdsgruppen om strategi og revision (i det følgende benævnt
       strategiarbejdsgruppen) mandat til at indlede forhandlingerne. Forhandlinger om
       kviksølvholdige produkter (bilag VI og VII) var på det tidspunkt udelukket fra
       mandatet, da der afventedes yderligere oplysninger om de nyligt indledte
       forhandlinger under UNEP om et globalt retligt bindende instrument om kviksølv.
       Strategiarbejdsgruppen fik mandat til at afslutte forhandlingerne inden udgangen af
       2011.
       Den 26. juli 2010 gav Rådet Kommissionen mandat til at repræsentere EU ved
       forhandlingerne om revision af protokollen. Rådets afgørelse blev vedtaget på
       baggrund af strategiarbejdsgruppens mandat fra december 2009 og giver derfor ikke
       tilladelse til at forhandle om krav for kviksølvholdige produkter (beskrevet i bilag VI
       og VII). I så henseende fastsættes det i Rådets afgørelses artikel 1, stk. 4, at Rådet
       når som helst kan tage indholdet af forhandlingsdirektiverne op til revision, hvis
       forvaltningsorganet træffer afgørelse om at udvide mandatet til at ændre bilag VI,
       herunder konsekvensændringer af andre dele af protokollen og bilagene dertil.
       Kommissionen fik desuden mandat til på EU's vegne at deltage i forhandlingerne
       indtil udgangen af 2011 i overensstemmelse med den oprindelige forhandlingsplan
       under konventionen.
   3.  DEN SENESTE UDVIKLING
       Den 17. december 20101 besluttede forvaltningsorganet for konventionen at udvide
       forhandlingsområdet til også at omfatte aspekter af kviksølvholdige produkter (bilag
       VI og VII) og herunder konsekvensændringer af andre dele af protokollen. Det gav
       desuden strategiarbejdsgruppen mandat til at fortsætte forhandlingerne med henblik
   1
      Rapport fra det 28. møde afholdt af forvaltningsorganet for konventionen (afsnit VI B).
DA                                                   2                                         DA
 ---pagebreak---             på at afslutte drøftelserne og fremlægge ændringsforslagene til protokollen senest i
            2012. Den vigtigste årsag til at udvide forhandlingsområdet var visse tredjeparters
            positive tilkendegivelse, blandt andet Belarus og Den Russiske Føderation, af, at en
            ændring af bilag VI og VII ville være vigtig for disse lande for at kunne tiltræde den
            ændrede protokol. I betragtning af artikel 1, stk. 4, i Rådets afgørelse og i
            overensstemmelse med artikel 218, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions
            funktionsmåde er det nødvendigt, at Kommissionen forelægger henstillinger for
            Rådet, som bemyndiger Kommissionen til at deltage i forhandlinger på EU’s vegne
            også vedrørende ovennævnte supplerende punkter. Det foreslås samtidig i
            henstillingen at tilpasse tidsrammen for mandatet, således at Kommissionen kan
            deltage i forhandlingerne indtil udgangen af 2012.
   4.       EKSISTERENDE EU-BESTEMMELSER
            Emnerne i bilag VI (produktkontrolforanstaltninger) og VII (produktforvaltning) er
            omfattet af EU-lovgivningen. Det gælder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
            98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie2 og direktiv
            2006/66/EF om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer3
            (som ændret ved direktiv 2008/103/EF4).
            De produktforvaltningsforanstaltninger, der i øjeblikket er opført i bilag VII, er bl.a.
            omfattet af forordning (EF) nr. 1103/20105 om mærkning af batterier, direktiv
            2002/95/EF om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og
            elektronisk udstyr6, direktiv 2002/96/EF om affald af elektrisk og elektronisk udstyr
            (WEEE)7 og direktiv 2007/51/EF for så vidt angår restriktioner for markedsføringen
            af visse måleinstrumenter med indhold af kviksølv8.
                                           B.    HENSTILLING
   I betragtning af ovenstående henstiller Kommissionen, at Rådets afgørelse ændres som følger:
   a)       I artikel 1, stk. 1, ændres ordene "2010 og 2011" til "2011 og 2012".
   b)       Artikel 1, stk. 4, affattes således:
            "4. Rådet kan når som helst tage indholdet af forhandlingsdirektiverne op til revision.
            Rådet kan navnlig overveje at revidere dem i tilfælde af relevante udviklinger i 2011
            og 2012. Med henblik herpå aflægger Kommissionen rapport til Rådet om resultatet
            af forhandlingerne med regelmæssige mellemrum."
   c)       Punkt 1 i forhandlingsdirektiverne fastsat i bilaget til Rådets afgørelse affattes
            således:
            "1. Under forhandlingerne i UN-ECE-regi skal Kommissionen bestræbe sig på at
            sikre de mål, der falder inden for området for det mandat, som forvaltningsorganet
            for konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande gav til
            arbejdsgruppen om strategi og revision ("strategiarbejdsgruppen") den 17. december
            2010, nemlig:
   2
           EFT L 350 af 28.12.1998, s. 58.
   3
           EUT L 266 af 26.9.2006, s. 1.
   4
           EUT L 327 af 5.12.2008, s. 7.
   5
           EUT L 313 af 30.11.2010, s. 3.
   6
           EUT L 37 af 13.2.2003, s. 19.
   7
           EUT L 37 af 13.2.2003, s. 24.
   8
           EUT L 257 af 3.10.2007, s. 13.
DA                                                 3                                                 DA
 ---pagebreak---    "a) at fortsætte forhandlingerne med henblik på at afslutte drøftelserne og
   fremlægge forslag til ændringer af protokollen om tungmetaller på
   forvaltningsorganets trettende møde senest i 2012. Forvaltningsorganet anmodede
   arbejdsgruppen om at overveje eventuelle revisioner af protokollen om tungmetaller,
   herunder:
         i)      som en førsteprioritet for enhver revision muligheder for at forøge
         ratifikationerne af protokollen under hensyntagen til mulige forslag fra
         Taskforcen vedrørende Tungmetaller
         ii)     eventuelle revisioner af teksten til protokollen og bilag I-VII under
         hensyntagen til mulige forslag fra Taskforcen vedrørende Tungmetaller og til
         de relevante vedtagne ændringer til protokollen vedrørende POP og de
         foreslåede ændringer til Göteborgprotokollen, forudsat at sådanne ændringer
         ikke gør det vanskeligere at opnå flere ratifikationer
         iii)    muligheder for at gøre det nemmere at tilpasse protokollen til
         fremtidige udviklinger ved at udarbejde et vejledningsdokument om de bedste
         disponible teknikker, som bygger på bilag III og ajourføres i relevant omfang"
   b)    at fokusere forhandlingerne som anmodet i 2011 på de foreslåede ændringer,
   der skal sikre flere ratifikationer, og som omhandler de spørgsmål, der blev rejst i
   forbindelse med revisionen af Göteborgprotokollen
   c)    at være opmærksom på det arbejde, som Den Mellemstatslige
   Forhandlingskomité har udført under De Forenede Nationers miljøprogram, når
   forslag til ændringer af bilag VI og VII vedrørende kviksølvholdige produkter
   (baseret på forslaget fra Den Europæiske Union og arbejdet udført af Taskforcen
   vedrørende Tungmetaller) behandles, under forudsætning af at den Mellemstatslige
   Forhandlingskomité arbejder hen imod et retligt bindende globalt instrument om
   kviksølv, herunder kviksølvholdige produkter."
DA                                        4                                             DA