   DA
DA    DA
 ---pagebreak---                 EUROPA-KOMMISSIONEN
                                                 Bruxelles, den 20.7.2010
                                                 SEK(2010) 914 endelig
               HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
   om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske
   Unions vegne om en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Guinea-Bissau
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---                      HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
      om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske
      Unions vegne om en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Guinea-Bissau
   A.      BEGRUNDELSE
           Den Europæiske Union og Republikken Guinea-Bissau har indgået en protokol til
           fiskeriaftalen1, som blev paraferet af de to parter den 23. maj 2007 og trådte i kraft
           den 18. marts 2008. Protokollen, som fastsætter fiskerimulighederne for EU-
           fiskerfartøjer og de finansielle bidrag, udløber den 15. juni 2011.
           Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny protokol, der
           opfylder EU-fiskerflådens reelle muligheder og behov, og som er i overensstemmelse
           med Rådets retningslinjer fra juli 2004 om fiskeripartnerskabsaftaler.
           Rådet anmodes om at vedtage de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til
           denne henstilling.
   B.      HENSTILLING
           På denne baggrund henstiller Kommissionen:
           – at Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om en ny
              protokol som led i fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Guinea-Bissau
           – at Kommissionen udpeges som EU's forhandler på dette område
           – at Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med et særligt udvalg, jf.
              bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og
           – at Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne
              henstilling.
   1
         Rådets forordning (EF) nr. 241/2008 af 17. marts 2008 (EUT L 75 af 18.3.2008).
DA                                                    2                                           DA
 ---pagebreak---                                               BILAG
   Forhandlingsdirektiver
   – Formålet med forhandlingerne er at få vedtaget en ny protokol som led i
     fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Guinea-Bissau i
     overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. juli 2004 om fiskeripartnerskabsaftaler
     baseret på Kommissionens meddelelse af 23. december 2002 og under hensyntagen til
     menneskerettighedssituationen i dette land.
   – Protokollen skal indeholde en klausul om konsekvenserne i tilfælde af en tilsidesættelse af
     menneskerettighederne og de demokratiske principper.
   – For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri gennem en sådan ny protokol baserer
     Kommissionen forhandlingerne på følgende mål:
           • det sikres, at EU-fiskerflådens fartøjer har adgang til Republikken Guinea-Bissaus
              eksklusive økonomiske zone (EEZ) og får tildelt de nødvendige tilladelser til, at
              de kan fiske i nævnte EEZ
           • der tages hensyn til de bedste videnskabelige udtalelser, der foreligger
           • det sikres, at adgangen til fiskeressourcerne fastsættes ud fra de kriterier, der
              gælder for den nuværende protokol, og den udvikling, der er observeret i de
              seneste år
           • den sektorpolitiske dialog styrkes for at fremme indførelsen af en ansvarlig
              fiskeripolitik i tråd med landets udviklingsmål, især for så vidt angår
              fiskerikontrol og -overvågning, forvaltning af fiskeressourcer og skærpelse af
              hygiejnekravene til fiskevarer.
DA                                               3                                               DA


				|

		52013DC0353

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2012-2016 /* COM/2013/0353 final - 2013/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Den Tjekkiske Republiks nationale
reformprogram for 2013
og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for
2012-2016
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk. 2,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske
politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Rådet vedtog den 13. juli
2010 på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
(2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for
medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[4],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2012 og
afgav sin udtalelse om Den Tjekkiske Republiks opdaterede konvergensprogram for
2011-2015.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[5],
som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af de
økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på
basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 den 2. rapport om varslingsmekanismen[6], hvori Den Tjekkiske Republik
ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive
gennemført en dybdegående undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de
sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 26. april 2013 forelagde
Den Tjekkiske Republik sit konvergensprogram for perioden 2013-2016 og den 17.
april 2013 sit nationale reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de
indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(8)       Baseret på vurderingen af
konvergensprogrammet for 2013 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at Den Tjekkiske Republik har nedbragt det samlede
underskud med 1,4 % af BNP fra 2009 til 2012 takket være en betydelig
konsolideringsindsats og i betragtning af de nuværende forventninger er på vej
til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud. Det makroøkonomiske
scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er
realistisk. Ifølge konvergensprogrammet forventes den reale BNP-vækst at nå
henholdsvis 0 % og 1,2 % i henholdsvis 2013 og 2014 sammenlignet med
-0,4 % og 1,6 % i henholdsvis 2013 og 2014 ifølge Kommissionens
prognose fra foråret 2013. Den budgetstrategi, der er skitseret i programmet,
har til formål at holde det offentlige underskud under referenceværdien på
3 % af BNP. Det offentlige underskud på 2,9 % af BNP i 2013 er i tråd
med fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, fastsat i
Rådets henstilling af 2. december 2009. I Kommissionens prognose fra foråret
2013 forudses det, at det offentlige underskud vil ligge på 2,9 % og
3 % af BNP i henholdsvis 2013 og 2014. Der er risiko for, at
budgetresultatet i 2013 bliver ringere end forventet som følge af yderligere
korrektioner i refusioner af EU-midler. Til gengæld vil engangsindtægterne i
forbindelse med den planlagte auktion af nye frekvensbånd for telekommunikation
kunne medføre, at budgetresultatet i 2013 bliver bedre end forventet. Konvergensprogrammet
bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om et underskud på 1 %
af BNP, som i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og
vækstpagten. Den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo forventes at vokse med
0,3 %, 0,2 % og 0,5 % af BNP i henholdsvis 2014, 2015 og 2016;
derfor er der i programmet ikke forudset nogen tilpasning i retning af den
mellemfristede målsætning, som ikke er i overensstemmelse med stabilitets- og
vækstpagten. Vækstraten for de offentlige udgifter er i overensstemmelse med
stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter i 2014, men afviger med
0,3 % og 0,5 % af BNP i henholdsvis 2015 og 2016. Ifølge
konvergensprogrammet forventes gældskvoten fortsat at stige i programperioden,
men dog i et langsommere tempo, for at nå 51,9 % af BNP i 2016.
(9)       De gentagne nedskæringer i de
offentlige investeringsudgifter hæmmer en hurtig og varig genopretning i Den
Tjekkiske Republik. Hvis de vækstfremmende udgifter med en stor
multiplikationseffekt bevares, herunder også projekter, der samfinansieres med
EU-midler, vil det ikke alene kunne bidrage til at understøtte genopretningen,
men også til at tackle de langsigtede udfordringer. Der vil kunne opnås
betydelige vækstvirkninger af at prioritere udgifter til foranstaltninger, der
sigter mod at øge beskæftigelse, forskning og innovation, uddannelse,
børnepasningsmuligheder og infrastrukturprojekter. Samtidig er det afgørende at
sikre, at disse udgifter er lovlige, korrekte og effektive.
(10)     Der blev i 2012 gjort
begrænsede fremskridt med skattereformen. Ejendomsoverdragelsesafgiften blev
forhøjet, men der blev ikke taget skridt til at hæve de periodiske
ejendomsskatters meget lavt niveau. Planerne om at indføre en CO2-afgift og
afskaffe fritagelserne for punktafgifter på naturgas til opvarmning er blevet
opgivet. Den implicitte skatteprocent for energi ligger under EU-gennemsnittet,
og kørselsafgifterne er fortsat meget lave. Der er også fortsat strukturelle
udfordringer med beskatning af arbejdskraft, navnlig i forbindelse med
lavtlønnede og deltidsbeskæftigede. Der er kun taget meget små skridt til at
nedbringe forskellene i den skattemæssige behandling af lønmodtagere og
selvstændige. Den Tjekkiske Republik kan også gøre mere for at forbedre
effektiviteten i skatteforvaltningen. Hvad angår personlig indkomstskat og
selskabsskat, planlægger regeringen at etablere en fælles inddrivelsesinstans i
2015, som effektivt kan rationalisere skatteforvaltningen og bidrage til at
mindske kompleksiteten i det nuværende system. Imidlertid har reformen den
ulempe, at beskatningsgrundlaget for personlig indkomstskat, sygesikringsbidrag
og sociale bidrag ikke vil blive harmoniseret, således at en stor del af de
potentielle fordele ved reformen ikke udnyttes.
(11)     Den Tjekkiske Republik har et
holdbarhedsgab på 5,0 % af BNP, hvilket er over EU-gennemsnittet. Dette
gab skyldes hovedsagelig de forventede langsigtede omkostninger i forbindelse
med aldring, som øges af de forventede stigninger i pensionsudgifterne og
udgifterne til sundheds- og langtidspleje. En af de vigtigste kilder til den
uholdbare stigning i pensionsudgifterne er det langsomme tempo, hvormed den
lovbestemte pensionsalder hæves, navnlig for mænd. Hvis det sikres, at den
lovbestemte pensionsalder hæves hurtigere i forhold til nuværende lovgivning,
og den kædes sammen med den forventede levealder, vil det i høj grad styrke
systemets bæredygtighed. Desuden vil en indekseringsformel baseret på priser,
hvis den gennemføres på lang sigt, kunne give betydelige besparelser og
samtidig bevare pensionisternes købekraft.
(12)     Modsat det, der var anført i
den landespecifikke henstilling fra 2012, indførte regeringen i 2013 en
førtidspensioneringsordning, som gør det muligt at få pension op til fem år før
den lovbestemte pensionsalder. Førtidspensionerne vil blive betalt over den
(tredje) pensionsopsparingssøjle. Den søjle modtager imidlertid betydelig
offentlig støtte gennem direkte samfinansiering og skattefradrag for bidrag.
Uanset om de kriterier, der skal opfyldes for at få adgang til ordningen, kun
opfyldes effektivt af et begrænset antal personer, således som regeringen
forventer det, gør foranstaltningen det muligt for modtagerne at anvende de
tidligere optjente offentlige tilskud til et formål, der går imod politikkerne
for at fremme et længere arbejdsliv.
(13)     Den forventede stigning i udgifterne
til sundheds- og langtidspleje bidrager også betydeligt til de omkostninger,
der er forbundet med befolkningens aldring, og det store holdbarhedsgab. Den
Tjekkiske Republik har i de seneste år gennemført reformer, der tager sigte på
at forbedre effektiviteten i sundhedssystemet via omkostningsbegrænsning og
mere markedsorienterede løsninger. Men der er stadig problemer. Sammenlignet
med andre medlemsstater forekommer sundhedssystemet i Den Tjekkiske Republik at
være meget koncentreret om hospitalsbehandling, hvilket giver anledning til
manglende effektivitet. Det er muligt at forbedre udbuddet af pleje på den mest
klinisk hensigtsmæssige og omkostningseffektive måde, f.eks. ved at overgå til
indlæggelse på operationsdagen og reducere unødvendigt lange ophold på
hospitalernes akutafdelinger.
(14)     OECD’s seneste fremskrivninger
viser, at en fuld konvergens mellem kvindernes og mændenes
beskæftigelsesfrekvens vil kunne standse den forventede nedgang i
arbejdsstyrken og øge BNP pr. indbygger med op til 16,5 % i 2030.
Regeringen forelagde den 22. maj 2013 et lovforslag om at indføre private
”børnegrupper”, som ledes af professionelle børnepassere, ledsaget af
skattelempelser for tjenesteyderne og de deltagende familier. Dette er et
skridt i den rigtige retning, men er kun en delvis løsning på problemet. Trods
fortsat mangel på børnepasningsmuligheder, især for børn under tre år, og der
er ingen planer om at øge den budgetmæssige støtte til offentlige
pasningsmuligheder for børn i førskolealderen. De dårligt stillede personers
beskæftigelsesegnethed og arbejdsmarkedsdeltagelse er også fortsat et problem:
effektiviteten i den offentlige arbejdsformidling kan forbedres.
(15)     I den landespecifikke
henstilling fra 2012 er det for så vidt angår offentlig forvaltning
udtrykkeligt anført, at der er behov for at forbedre den offentlige
forvaltnings effektivitet og intensivere bekæmpelsen af korruption. Der er
imidlertid kun gjort begrænsede fremskridt med at vedtage de vigtigste
retsakter under den tjekkiske strategi for korruptionsbekæmpelse for 2011-12.
En ny strategi for korruptionsbekæmpelse for 2013-14, som regeringen vedtog i
januar 2013, skal følges op af omgående vedtagelse af ikke-færdigbehandlede
prioriterede retsakter, f.eks. loven om offentlige ansatte. Den nye lovgivning
vil på passende vis skulle adskille politisk udnævnte personer i forhold til
ikke-politisk personale, sikre statsligt ansatte uafhængighed og etablere et
velfungerende karrieresystem for at mindske stor personaleudskiftning. Den
Tjekkiske Republik har gjort betydelige fremskridt med gennemførelsen af loven
om offentlige indkøb, der trådte i kraft i april 2012. Visse lokale myndigheder
har dog rapporteret om vanskeligheder med at gennemføre loven. Hvad angår
anvendelsen af EU-midler, var de fleste af de foranstaltninger, der indgår i
handlingsplanen for at styrke forvaltnings- og kontrolsystemet, blevet
gennemført ved udgangen af 2012. De tjekkiske myndigheder vil dog skulle sikre,
at handlingsplanen løbende overvåges.
(16)     Hvad angår den obligatoriske
undervisning, når de tjekkiske elever stort set op på de gennemsnitlige
resultater i internationale sammenligninger. Inden for matematik og
naturvidenskab er uddannelsesniveauet dog hurtigt blevet forringet i tidens
løb. De tjekkiske myndigheder har reageret med en række foranstaltninger, som
omfatter udvikling af mindstekriterier for uddannelsesstandarder, der skal
danne grundlag for landsdækkende prøver af elever. Der bør dog udvikles et mere
integreret system, som sikrer, at elever, lærere og skoler, som opnår for ringe
resultater i prøverne, modtager systematisk støtte, således at reformens
ambitionsniveau hæves yderligere. Hovedudfordringen for det tjekkiske
videregående uddannelsessystem er at sikre, at det voksende antal studerende
opnår de kvalifikationer, der kræves for at klare sig godt på arbejdsmarkedet.
Man er ved at drøfte en reform af loven om højere uddannelser for at indføre
differentierede finansieringsordninger og forbedre akkrediteringen. Der er tale
om relevante og ambitiøse forslag, men deres faktiske virkninger vil afhænge af
reformens endelige udformning. Myndighederne planlægger også at vedtage
reviderede evalueringsstandarder for finansiering af forskningsinstitutioner.
Hvis andelen af kvalitetsindikatorer øges, og samarbejdet med erhvervslivet i
den forbindelse styrkes, vil det bidrage til, at det tjekkiske forsknings- og
innovationssystem kan opnå større videnskabelig topkvalitet.
(17)     Den Tjekkiske Republik er en
af de EU-medlemsstater, der har det største antal lovregulerede erhverv. I 2012
blev der gennemført en offentlig høring om revisionen af reguleringen af
erhverv, og resultaterne heraf vil blive forelagt i 2013. Dette er et vigtigt
skridt i retning af at mindske eller fjerne hindringer for de erhverv, hvor man
har fundet, at det ikke er nødvendigt at regulere, eller at reguleringen er for
udstrakt (bl.a. varigheden af obligatoriske praktikophold), og hvor en lettere
adgang vil kunne fremme yderligere beskæftigelse og vækst. Trods de seneste års
forbedringer har Den Tjekkiske Republik fortsat en af de højeste
energiintensiteter i EU, især i bygnings- og energisektoren.
(18)     Som led i det europæiske
semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Den Tjekkiske
Republiks økonomiske politik. Den har vurderet konvergensprogrammet og det
nationale reformprogram. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for
en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Den Tjekkiske Republik,
men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og
retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i
Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende
nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det
europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.
(19)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram, og Rådets
udtalelse[7]
afspejles især i henstilling 1 nedenfor,
HENSTILLER, at Den Tjekkiske Republik i
perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:
1.           gennemføre budgettet som
planlagt for 2013, således at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres i
2013 på holdbar vis, og gennemføre den strukturtilpasningsindsats, der er
specificeret i Rådets henstillinger inden for rammerne af proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. I 2014 og derefter styrke og
nøje gennemføre budgetstrategien, ledsaget af tilstrækkeligt specificerede
foranstaltninger, for at sikre en passende finanspolitisk indsats med henblik
på at gøre tilstrækkelige fremskridt i retning af den mellemfristede
målsætning. Prioritere vækstfremmende udgifter, herunder rettidigt indgå
forpligtelser vedrørende resterende projekter, der samfinansieres med EU-midler
under de nuværende finansielle rammer.
2.           mindske den høje skattebyrde
på arbejde ved at flytte beskatningen over til områder, der hæmmer væksten
mindre, f.eks. til periodiske boligskatter og kørselsafgifter. Mindske
forskellene i den skattemæssige behandling af lønmodtagere og selvstændige.
Forbedre overholdelsen af skattereglerne og mindske de dermed forbundne
omkostninger ved at etablere den fælles inddrivelsesinstans og harmonisere
beskatningsgrundlaget for personlig indkomstskat, sociale bidrag og
sygesikringsbidrag.
3.           fremskynde arbejdet med at
hæve den lovbestemte pensionsalder i forhold til nuværende lovgivning, indføre
en klar sammenkædning mellem lovbestemt pensionsalder og forventet levetid og
revidere indekseringsmekanismen. Lade forhøjelsen af pensionsalderen ledsage af
foranstaltninger, der fremmer beskæftigelsesmulighederne for ældre
arbejdstagere og mindsker mulighederne for tidlig tilbagetrækning. I
særdeleshed fjerne offentlig støtte til førtidspensioneringsordningen. Træffe
foranstaltninger for i betydelig grad at forbedre sundhedsudgifternes
omkostningseffektivitet, navnlig i forbindelse med hospitalspleje.
4.           træffe foranstaltninger for
at styrke effektiviteten i den offentlige arbejdsformidling. Øge
disponibiliteten af inklusive børnepasningsmuligheder betydeligt, med fokus på
børn op til treårsalderen og deltagelse af roma-børn, især ved at vedtage og
gennemføre loven om privat børnepasning og styrke kapaciteten inden for den
offentlige børnepasning.
5.           sikre gennemførelsen af
strategien for korruptionsbekæmpelse for 2013-2014. Vedtage en lov om
offentligt ansatte, som sikrer en stabil, effektiv og professionel statslig
forvaltning. Forbedre forvaltningen af EU-midler med henblik på
programmeringsperioden 2014-2020. Styrke kapaciteten til at gennemføre offentlige
udbud på lokalt og regionalt niveau.
6.           etablere en omfattende
evalueringsramme for den obligatoriske undervisning og træffe målrettede
foranstaltninger for at støtte skoler, der har dårlige uddannelsesmæssige
resultater. Vedtage foranstaltninger for at øge akreditteringen og
finansieringen af videregående uddannelser. Øge andelen af resultatbaseret
finansiering til forskningsinstitutionerne.
7.           på grundlag af den
igangværende gennemgang videreføre en reform af de regulerede erhverv ved at
mindske eller fjerne adgangshindringer og forbehold, når disse er ubegrundede.
Træffe yderligere foranstaltninger for at forbedre energieffektiviteten i
bygnings- og industrisektoren.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 353 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 og P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2011

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0067

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2011  /* SEK/2007/0067 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 23.1.2007SEK(2007) 67 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2011(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGenerel baggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Italiens første stabilitetsprogram blev forelagt i december 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 8. februar 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.Baggrunden for vurderingen af det opdaterede programKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Italiens stabilitetsprogram, der blev forelagt den 4. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1) de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år2) landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)3) den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og4) Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterI Italien ser det ud til, at de strukturelle svagheder, som har medført lav produktivitetsvækst og forringet ekstern konkurrenceevne, er årsag til landets sørgelige vækstresultater i de seneste ti år. Væksten i det reale BNP har siden midten af 1990'erne ligget under gennemsnittet i euroområdet, og den potentielle vækst anslås at være faldet fra over 2 % i begyndelsen af 1990'erne til 1¼ % siden år 2000. Til trods for en svag vækst er inflationen forblevet en smule over gennemsnittet i euroområdet frem til 2005. På den positive side skal det nævnes, at Italien er et af de få lande, der har oplevet en solid vækst i beskæftigelsen siden århundredeskiftet, og arbejdsløsheden er faldet betydeligt. Mens det vil vare et godt stykke tid, før Italien indhenter EU-gennemsnittet med hensyn til beskæftigelsesgrader, sætter den usædvanlige kombination af dynamisk vækst i beskæftigelsen og langsom vækst i BNP imidlertid fokus på Italiens produktivitetsproblem. For så vidt angår de offentlige finanser har det offentlige underskud ligget over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP siden 2003, og gældskvoten er fortsat meget høj og er igen begyndt at stige i 2005 til 106,6 % af BNP. Den konjunkturkorrigerede primære saldo er støt forværret siden 1998, og de løbende primære udgifters andel af BNP er steget konstant siden 2001.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for ItalienDen 28. juli 2005 vedtog Rådet i henhold til artikel 104, stk. 6, en beslutning, hvori det blev fastslået, at Italien havde et uforholdsmæssigt stort underskud. Rådet rettede samtidig en henstilling til Italien i henhold til artikel 104, stk. 7, hvori det blev præciseret, at det uforholdsmæssigt store underskud skulle korrigeres senest i 2007. Det blev bl.a. henstillet, at Italien skulle gennemføre 2005-budgettet strengt, reducere det strukturelle underskud med mindst 1,6 % af BNP i 2007 i forhold til niveauet i 2005, idet mindst halvdelen af denne korrektion skulle finde sted i 2006, samt sikre, at gældskvoten mindskes og nærmer sig referenceværdien i et tilfredsstillende tempo.Den 22. februar 2006 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori det konkluderes, at hvis de foranstaltninger, Italien har truffet, gennemføres fuldt ud og effektivt, vil de være i overensstemmelse med Rådets henstilling. Der er imidlertid fortsat usikkerhed med hensyn til gennemførelsen, hvilket nødvendiggør en fortsat overvågning.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om det forrige opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2005-2009. Rådet var af den opfattelse, at "programmet kan anses for at være i overensstemmelse med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007, forudsat at 2006-budgettet gennemføres effektivt og fuldt ud, og at der præciseres og vedtages yderligere foranstaltninger for 2007. I lyset af Rådets henstillinger af 28. juli 2005 i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, og med henblik på at styrke holdbarheden af de offentlige finanser opfordrede Rådet Italien til:i) at gennemføre den strukturelle indsats, der er planlagt i programmet for 2006 og 2007, med henblik på at sikre en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud på en troværdig og holdbar måde senest i 2007ii) tydeligt at forklare de brede foranstaltninger, der ligger til grund for tilpasningskursen i de sidste år af programperioden og sikre, at tilpasningen hen imod den mellemfristede budgetmålsætning fortsat er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagteniii) at sikre, at gældskvoten nedbringes mod traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i et højere tempo, bl.a. ved at sætte særligt fokus på andre faktorer end nettolåntagningen, som bidrager til et ændret gældsniveau, ogiv) at forbedre budgetprocessen gennem øget åbenhed og en effektiv gennemførelse af de gamle og nye mekanismer til overvågning, kontrol og rapportering af udgifter".Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006Rapporten om gennemførelsen af Italiens nationale reformprogram blev forelagt den 19. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. Italiens nationale reformprogram identificerer følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: sikring af holdbarheden i de offentlige finanser på lang sigt, udvidelse af borgernes og virksomhedernes frie valg, tilskyndelse til videnskabelig forskning og teknologisk nyskabelse, styrkelse af almen uddannelse og erhvervsuddannelse, forbedring af infrastrukturen og beskyttelse af miljøet.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006[2]) viste, at i forhold til sidste års nationale reformprogram præsenterer den italienske gennemførelsesrapport en tydeligere strategi, der dækker alle politikområder og synergierne mellem dem, og er således mere ambitiøs. Der er sket størst fremskridt på det mikroøkonomiske område. De strategier og foranstaltninger, der er foreslået på det makroøkonomiske område, er som helhed hensigtsmæssige, men det er af afgørende betydning, at de føres ud i livet. Beskæftigelsespolitikken skal styrkes på visse centrale områder.På baggrund af de konstaterede stærke og svage sider blev det henstillet til Italien, at det skulle træffe foranstaltninger på følgende områder: de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, konkurrencen på vare- og tjenestemarkederne, regionale skævheder i beskæftigelsen samt livslang undervisning og uddannelse.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Italiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2011RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:1.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Italiens opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2011.2.  Det makroøkonomiske scenario, programmet er baseret på, forventer, at væksten i det reale BNP indledningsvis vil falde fra 1,6 % i 2006 til 1,3 % i 2007. Derefter vil den økonomiske vækst gradvis tage til og nå 1,7 % i 2011. Vurderet på baggrund af de i øjeblikket tilgængelige oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på realistiske antagelser for væksten. Programfremskrivningerne for inflationen virker lave i yderårene.3.  I opdateringen af stabilitetsprogrammet fra 2006 forventes underskuddet i 2006 at ligge på 5,7 % af BNP[6]. Dette står i modsætning til de 4,7 % af BNP i Kommissionens prognose fra efteråret 2006. I Kommissionens scenario tages der ikke hensyn til afvigelsen på 0,9 % af BNP som følge af annulleringen af jernbaneselskabets gæld i relation til højhastighedsprojektet ( Ferrovie dello Stato – RFI/TAV )[7] efter en beslutning truffet i budgetprocedurens slutfase. Til gengæld er Kommissionens forårsprognose for det offentlige underskud højere end de 3,5 % af BNP, der er anført i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Forskellen på 1,2 % af BNP skyldes hovedsagelig den forskellige virkning af engangsforanstaltninger (0,8 % af BNP) og den permanente negative virkning af EF-Domstolens afgørelse om moms på firmabiler (ca. 0,4 % af BNP).4.  Budgetstrategien i programmet tager sigte på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i 2007 (underskuddet skal efter planen falde til 2,8 % af BNP). Derefter er det planen, at den offentlige saldo fortsat skal forbedres støt i hele programperioden og føre til et positivt resultat på 0,1 % af BNP i 2011. Den primære saldo skal efter planen forbedres fra -0,9 % af BNP i 20066 til 5 % i 2011. Indtil 2007 er tilpasningen hovedsagelig indtægtsbaseret, drevet af yderligere direkte beskatning og sociale bidrag. Efter 2007 er oplysningerne begrænset til størrelsen af den korrektion, der er nødvendig for at nå budgetmålene i forhold til trends. Sammenlignet med det forrige program er målene fra 2007 og fremefter stort set uændrede på baggrund af et mindre gunstigt makroøkonomisk scenario, men tilpasningen i 2007 er langt højere, idet den går ud fra et meget højere overskud i 2006.5.  Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, forventes at forbedres fra et underskud på omkring 4 % af BNP i 2006 til et overskud på ¼ % ved udgangen af programperioden (2011). Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, der præsenteres i programmet, et afbalanceret budget i strukturelle termer, som programmet sigter mod at nå senest i 2010. I den forrige opdatering af programmet blev det ikke planlagt at nå den mellemfristede budgetmålsætning inden for programperioden (som sluttede i 2009). Da den mellemfristede budgetmålsætning er mere krævende end den laveste benchmark (et anslået underskud på ca. 1 ½ % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er angivet for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og afspejler på passende vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.6.  Budgetresultaterne kunne være bedre end fremskrevet i programmet i 2006 og værre end fremskrevet i programmet efter 2007. For 2007 forekommer risiciene for budgetfremskrivningerne i programmet stort set at være afbalancerede. På baggrund af udviklingen i kassedata kan der ske det positive, at 2006-underskuddet viser sig at være lavere end det forventede på 5,7 % af BNP, hvilket indebærer en bedre end forventet basiseffekt for 2007. Der er imidlertid store risici forbundet med effektiviteten af flere foranstaltninger i 2007-budgettet. Det kan ikke udelukkes, at der er risici for de offentlige finanser på mellemlang sigt, især som følge af de gentagne overskridelser i sundhedsudgifterne. Efter 2007 er der desuden ikke angivet nogen detaljerede oplysninger om tilpasningsstrategien, hvilket øger risiciene i forbindelse med den planlagte finanspolitiske konsolidering.7.  Under hensyntagen til denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet stort set at være forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007 som henstillet af Rådet, forudsat at budgetforanstaltningerne gennemføres fuldt ud og effektivt. Som helhed er der negative risici for den planlagte strukturtilpasning på 1 ¼ % af BNP i 2007. De tilgængelige data, som antyder en bedre end forventet strukturtilpasning i 2006 (¼ % af BNP), kunne imidlertid betyde en bedre overførsel til 2007. Budgetstillingen giver formentlig ikke en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving før 2010. Endvidere er den formentlig ikke tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede budgetmålsætning nås inden for programperioden, som forventet i programmet. I årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud er det tempo i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, der er angivet i programmet, stort set i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, hvor det præciseres, at for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, bør den årlige forbedring i den strukturelle saldo være 0,5 % af BNP som benchmark, og at tilpasningen bør være højere i økonomiske opgangstider og kan være lavere i økonomiske nedgangstider.8.  Den offentlige bruttogæld anslås officielt at have nået 107,6 % af BNP i 2006, altså langt over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten gradvis at falde til omkring 98 % af BNP i 2011. Udviklingen i gældskvoten vil sandsynligvis være mere gunstig end forventet i programmet i 2006 som følge af udviklingen i kassedata. Risiciene for den fremskrevne udvikling i gælden ser ud til at være stort set afbalancerede i 2007. Efter 2007 øger manglen på detaljerede oplysninger om tilpasningsstrategien de risici, der er forbundet med den planlagte gældsreduktion. På baggrund af denne risikovurdering vil gældskvoten måske ikke falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien i programperioden.9.  Den langsigtede budgetmæssige virkning af aldringen i Italien ligger under EU-gennemsnittet, idet pensionsudgifterne viser en mere begrænset stigning end gennemsnittet i EU takket være de vedtagne pensionsreformer, forudsat at de gennemføres fuldt ud, herunder bl.a. den periodiske aktuarmæssige tilpasning i overensstemmelse med den forventede levealder. En forøgelse af beskæftigelsesgraden, navnlig blandt ældre arbejdstagere, kunne forbedre arbejdstagernes fremtidige pensioner og bidrage til, at pensionsreformerne bliver en succes. Selv om den budgetmæssige udgangsposition er forbedret en smule i forhold til 2005, udgør den en risiko for holdbare offentlige finanser, allerede inden den langsigtede budgetvirkning af den aldrende befolkning tages i betragtning. Endvidere ligger bruttogældens nuværende niveau et godt stykke over traktatens referenceværdi, og hvis den skal reduceres, vil det kræve, at der over en lang periode skal opnås og fastholdes store primære overskud. Italien ser som helhed ud til at stå over for en mellemhøj risiko for så vidt angår de offentlige finansers holdbarhed.10.  Stabilitetsprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning, som rapporten fra oktober 2006 om gennemførelsen af det nationale reformprogram har inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det giver en række oplysninger om de direkte budgetudgifter eller –besparelser ved de vigtigste reformer, der er planlagt i det nationale reformprogram, og dets budgetfremskrivninger synes at tage hensyn til de virkninger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram har på de offentlige finanser. De foranstaltninger inden for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med dem, der skitseres i det nationale reformprogram. I begge programmer tages der bl.a. fat på spørgsmålet om finanspolitisk holdbarhed, og det planlægges at gennemføre en reduktion af skattekilen på arbejdskraft i løbet af 2007-2008.11.  Programmets budgetstrategi er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.12.  Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, har programmet huller i de krævede og frivillige data[8].Den samlede konklusion er, at programmet stort set er i overensstemmelse med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007, under forudsætning af en fuldstændig og effektiv gennemførelse af 2007-budgettet. Efter 2007 er den planlagte tilpasning i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten, og den skulle gøre det muligt at nå den mellemfristede budgetmålsætning inden udgangen af programperioden. Der er imidlertid ikke givet nogen detaljerede oplysninger om tilpasningsstrategien, hvilket i sig selv udgør en risiko for opfyldelsen af budgetmålsætningerne efter 2007 og forhindrer en ordentlig vurdering af konsolideringsstrategien.På baggrund af ovenstående vurdering og ligeledes i lyset af henstillingen i henhold til artikel 104, stk. 7, af 28. juli 2005 opfordres Italien til at:i) nå den planlagte finanspolitiske konsolidering i 2007, således at situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud korrigeres i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7ii) efter at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, sikre et tilstrækkeligt fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, således at den nås inden udgangen af programperioden, og sikre, at gældskvoten reduceres i overensstemmelse hermediii) i betragtning af gældens meget store omfang gennemføre de vedtagne pensionsreformer fuldt ud, således at store stigninger i de aldersrelaterede udgifter undgås, ogiv) forbedre budgetproceduren ved at gøre den mere gennemsigtig, konkretisere budgetstrategien med et længere tidsperspektiv og effektivt indføre mekanismer til overvågning og kontrol af udgifter, navnlig på sundhedsområdet.Italien opfordres desuden til at sikre en bedre overholdelse af datakravene i adfærdskodeksen.  Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |Realt BNP (% ændring) | SP dec. 2006 | 0,0 | 1,6 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 |KOM nov. 2006 | 0,0 | 1,7 | 1,4 | 1,4 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 2005 | 0,0 | 1,5 | 1,5 | 1,7 | 1,8 | n.a. | n.a. |HICP-inflation (%) | SP dec. 2006 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |KOM nov. 2006 | 2,2 | 2,3 | 2,0 | 1,9 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 2005 | 2,3 | 2,3 | 2,2 | 2,0 | 2,0 | n.a. | n.a. |Outputgab (% af potentielt BNP) | SP dec. 20061 | -1,3 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,5 | -0,5 |KOM nov. 20065 | -1,4 | -1,0 | -1,0 | -1,1 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 20051 | -1,5 | -1,2 | -1,0 | -0,8 | -0,6 | n.a. | n.a. |Offentlig saldo (% af BNP) | SP dec. 20067 | -4,1 | -5,7 | -2,8 | -2,2 | -1,5 | -0,7 | 0,1 |KOM nov. 2006 | -4,1 | -4,7 | -2,9 | -3,1 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 2005 | -4,3 | -3,5 | -2,8 | -2,1 | -1,5 | n.a. | n.a. |Primær saldo6 (% af BNP) | SP dec. 20067 | 0,7 | -0,9 | 2,2 | 2,8 | 3,4 | 4,2 | 5,0 |KOM nov. 2006 | 0,5 | -0,1 | 1,8 | 1,7 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 2005 | 0,6 | 1,3 | 1,9 | 2,6 | 3,2 | n.a. | n.a. |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP dec. 20061 7 | -3,5 | -5,3 | -2,3 | -1,8 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |KOM nov. 2006 | -3,4 | -4,1 | -2,4 | -2,5 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 20051 | -3,5 | -2,9 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | n.a. | n.a. |Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP dec. 20061 3 | -4,0 | -3,9 | -2,5 | -1,9 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |KOM nov. 20064 | -3,9 | -3,6 | -2,5 | -2,6 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 20051 | -4,1 | -3,2 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | n.a. | n.a. |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP dec. 2006 | 106,6 | 107,6 | 106,9 | 105,4 | 103,5 | 100,7 | 97,8 |KOM nov. 2006 | 106,6 | 107,2 | 105,9 | 105,7 | n.a. | n.a. | n.a. |SP dec. 2005 | 108,5 | 108,0 | 106,1 | 104,4 | 101,7 | n.a. | n.a. |Bemærkninger: 1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,5 % af BNP i 2005, 0,1 % i 2007 og 2008, underskudsformindskende. I 2006 1,4 % af BNP, underskudsforøgende). 4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,5 % af BNP i 2005, 0,1 % i 2007 og 2008, underskudsformindskende. I 2006 0,5 % af BNP, underskudsforøgende). 5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,2 %, 1,3 %, 1,4 % og 1,5 % i perioden 2005-2008. 6Data om den primære saldo i programmet og i prognoserne fra Kommissionens tjenestegrene er ikke direkte sammenlignelige på grund af en forskellig behandling af FISIM. Data i programmet følger de definitioner, der kræves i adfærdskodeksen. For at være sammenlignelige med data i programmet skal Kommissionens data om den primære saldo justeres med ca. +0,2 % af BNP. 7 Budgetdataene i programmet for 2006 er ændret, så de omfatter udgifter på 0,9 % af BNP som følge af statens annullering af jernbaneselskabets gæld i forbindelse med højhastighedsprojektet, som blev bebudet i stabilitetsprogrammet og godkendt med den endelige ændring af finansloven for 2007. Kilde: Stabilitetsprogrammet (SP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, "Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Tabellerne i stabilitetsprogrammet fra 2006 inkorporerer ikke de højere offentlige engangsudgifter på 0,9 % af BNP som følge af annulleringen af jernbaneselskabets gæld, som der henvises til i programteksten. Disse yderligere udgifter bringer det tilsigtede underskud for 2006 op på 5,7 % af BNP i forhold til de 4,8 %, der angives i tabellerne, og påvirker desuden andre budgetdata.[7] Efter en Eurostat-beslutning af 23.5.2005 (se News Release N° 65/2005), ifølge hvilken dette jernbaneselskabs gæld allerede var bogført som offentlig gæld, har regeringens beslutning ingen indvirkning på gælden.[8] Der er bl.a. ingen opdeling af budgettet i overensstemmelse med underskudsmålene for årene 2008-2011.


66/484/EØF: Kommissionens henstilling af 18. juli 1966 til medlemsstaterne med henblik på udbygning af erhvervsvejledningen


title: Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2001-2004

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Polens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/63

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Polens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/16
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Polens nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Polens konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på det europæiske semester for samordning af den økonomiske politik i 2013. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 30. april 2013 forelagde Polen sit nationale reformprogram for 2013 og sit konvergensprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Polen gjorde en betydelig konsolideringsindsats i 2011-2012 i overensstemmelse med Rådets henstilling. På grund af forværringen af den internationale økonomiske situation er fristen for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud blevet overskredet, og der er behov for mere tid til at rette op på det. Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er optimistisk. Især privatforbruget og private investeringer forventes at stige kraftigere end i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013, hvilket resulterer i en vækstrate, der samlet set er højere (1,5 % overfor 1,1 %). Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, sigter mod at nedbringe underskuddet til 3,5 % af BNP inden udgangen af 2013 (et år senere end den oprindelige frist i forbindelse med proceduren for uforholdsmæssigt store underskud) og at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning senest i 2016. I konvergensprogrammet er der imidlertid planer om først at bringe det samlede underskud ned under 3 % af BNP i 2015. På baggrund af de meget optimistiske vækstprognoser og indtægtsfremskrivningen i konvergensprogrammet er det Rådets holdning, at de finanspolitiske tiltag, som myndighederne regner med at gennemføre, ikke er tilstrækkelige til reelt at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2013, med mindre der træffes markante yderlige foranstaltninger for at styrke indsatsen i år. Konvergensprogrammet er baseret på et optimistisk scenarie og understøttes ikke af tilstrækkeligt deltaljerede foranstaltninger til at sikre en sandsynlig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2014. Der er derfor behov for yderligere tiltag i form af detaljerede foranstaltninger i både 2013 og 2014.
               Myndighederne udnyttede ikke i tilstrækkelig grad det vækstprægede miljø før krisen til at reformere strukturen i de offentlige udgifter ved at prioritere vækstfremmende foranstaltninger. Konvergensprogrammet bekræfter den forrige mellemfristede budgetmålsætning på – 1 % af BNP, som afspejler pagtens målsætning. Set i lyset af det (genberegnede) strukturelle underskud, forventes den mellemfristede budgetmålsætning ikke som planlagt i konvergensprogrammet at blive nået i 2016, idet de årlige fremskridt med hensyn til at opfylde målsætningen på 0,3 % af BNP (i strukturelle termer) i 2015 og 0,7 % i 2016 ikke er tilstrækkelige. Vækstraten i de offentlige udgifter, hvori de diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden er indregnet, overholder stabilitets- og vækstpagtens benchmark i hele programperioden. Yderligere tiltag og ændringer i justeringens sammensætning kan blive nødvendige i de sidste år af konvergensprogrammet, eftersom fremskridtet hen imod den mellemfristede budgetmålsætning hovedsageligt er afhængigt af større nedskæringer i udgifterne til offentlige investeringer og ikke i tilstrækkelig grad understøttes af detaljerede foranstaltninger. Den offentlige gæld forventes at holde sig under 60 % af BNP i Polen i programperioden. De nationale myndigheder forudser, at gælden i det store og hele forbliver konstant på lidt over 55,5 % af BNP indtil 2014/15 (og falder i 2016), hvorimod Kommissionen, der har taget højde for potentielle risici i forbindelse med konsolideringsplanerne og gældsnedbringende foranstaltninger, forventer en stigning til ca. 59 % af BNP i 2014. Overholdelse af skattereglerne er fortsat et centralt tema i forbindelse med bekæmpelse af skatteunddragelse og kræver også en reduktion af de administrative byrder, der pålægges skatteyderne, og en mere effektiv skatteforvaltning. For at sikre en vellykket finanspolitisk konsolideringsstrategi er det vigtigt, at den finanspolitiske konsolidering understøttes af omfattende strukturelle reformer.

               (10)

               De langsigtede vækstudsigter påvirkes negativt af den lave andel af vækstfremmende udgifter (uddannelse, forskning og innovation) og faldende offentlige investeringer. Der er begrænsninger i adgangen til pleje og lav omkostningseffektivitet i Polens sundhedssektor, samtidig med at sundhedsudgifterne forventes at vokse betragteligt på mellemlang og langt sigt på grund af en aldrende befolkning, hvilket øger presset på de offentlige finanser. Systemet kan forbedres ved at styrke den primære sundhedstjeneste og henvisningsordningerne og udnytte potentialet for effektivitetsgevinster inden for sygehusbehandlingen.

               (11)

               Regeringen har endnu ikke gennemført en permanent udgiftsregel, der er i overensstemmelse med det europæiske nationalregnskabssystem (ESA). Ydermere har Polen kun gjort begrænsede fremskridt med hensyn til mellemfristet planlægning og forbedring af koordineringen mellem forskellige regeringsniveauer i budgetlægningsprocessen.

               (12)

               Ungdomsarbejdsløsheden vokser, hvilket hovedsageligt skyldes utilstrækkelig tilpasning af uddannelsesresultaterne med arbejdsmarkedets behov. Hensigten med de gennemførte reformer af uddannelsessystemet er at løse problemet med manglende overensstemmelse mellem kompetencer og jobs, men der er stadig behov for at øge udbuddet af praktikpladser og uddannelse på arbejdspladsen, styrke samarbejdet mellem skoler og arbejdsgivere og forbedre undervisningskvaliteten. Indførelse af en ungdomsgaranti, som bygger videre på de nuværende tiltag, vil kunne bidrage til at få unge mennesker i arbejde. Andelen af voksne, som deltager i livslang læring, er fortsat meget lav, og strategien for livslang læring mangler stadig at blive vedtaget.

               (13)

               Med hensyn til småbørnspasning har regeringens indsats været koncentreret om at gennemføre dens småbørnsprogram. Antallet af vuggestuer er som følge heraf næsten blevet fordoblet de seneste to år, men relativt set er antallet fortsat ekstremt lavt, og efterspørgslen kan ikke efterkommes. Polen har kun taget små skridt med hensyn til at gøre noget ved den omfattende brug af vikararbejde. Polen har den tredjehøjeste andel af ufrivilligt tidsbegrænsede ansættelser i Unionen, især inden for aldersgruppen 15-24 år. Selv om tidsbegrænsede ansættelseskontrakter ofte fremhæves som en måde, hvorpå arbejdsløse kan få adgang til arbejdsmarkedet med henblik på senere fastansættelse, forekommer dette ikke at være tilfældet for flertallet af arbejdstagerne i Polen. I stedet synes den omfattende brug af sådanne kontrakter at have en negativ virkning på de menneskelige ressourcer og produktiviteten, eftersom midlertidigt ansatte ofte har en mere begrænset adgang til erhvervsuddannelse. De lønmæssige konsekvenser af tidsbegrænsede kontrakter er også relativt omfattende, hvilket har medført en af de højeste andele af fattige blandt personer i beskæftigelse i Unionen. Derudover er brugen af civilretlige kontrakter, der løbende fornys, og som indebærer betydeligt reduceret ret til social sikring, vidt udbredt. Ifølge regeringens rapport om ungdommen i 2011 er over 50 % af de unge arbejdstagere ansat på sådanne kontrakter.

               (14)

               Polens ældre arbejdstagere har en lav erhvervsfrekvens. Selv om mulighederne for tidlig tilbagetrækning er blevet begrænset betydeligt, og der er blevet gennemført en generel pensionsreform, findes der stadig en særlig pensionsordning for minearbejdere. Derudover ansporer socialsikringssystemet for landbrugere (KRUS) små landbrugere til at forblive i landbrugssektoren, hvilket hovedsageligt skyldes, at de enkelte landbrugeres indtægter ikke spores korrekt i systemet. Det resulterer i skjult arbejdsløshed i landområder, hvilket udgør en hæmsko for produktivitetsvækst og for arbejdstagernes mobilitet inden for regioner og sektorer.

               (15)

               Polen er blandt de medlemsstater med de laveste udgifter til forskning og udvikling, og er et af de lande, der klarer sig dårligst, når man ser på bredere indikatorer for innovationsevne. Den overordnede andel af udgifter til forskning og udvikling i Polen, som lå på 0,77 % af BNP i 2011, var blandt de laveste i Unionen. Især de private udgifter til forskning og udvikling er lave (0,2 % af BNP i 2011). Polske virksomheder har i vidt omfang holdt sig til teknologioptagelse, dvs. anvendelse af allerede eksisterende teknologier via faste kapitalinvesteringer. Denne strategi har sikret produktivitetsgevinster og økonomisk vækst, men der er nu behov for, at Polen overgår til en indenlandsk og innovationsbaseret model. Via reformer af forskningssystemet og det højere uddannelsessystem er der igangsat en større omstrukturering, som vil kunne føre til øget samarbejdet mellem forskning og erhvervsliv. Der er endnu ingen tilgængelig evaluering af disse reformer. Der er behov for en mere helhedsorienteret tilgang med henblik på at koordinere indsatsen inden for forsknings-, innovations- og industripolitikken og sikre, at de rette instrumenter er til rådighed til at understøtte innovationscyklussen.

               (16)

               Der er stadig meget store potentielle gevinster ved at forbedre energieffektiviteten i alle sektorer i Polens økonomi, især ved at isolere bygninger, og sådanne gevinster kan skabe vækst. Det indenlandske elforsyningsnet er stadig overbelastet, men der er planer på vej om at skabe kapacitet til sammenkobling med nabomarkederne. Konkurrencen på gasmarkedet hæmmes stadig af en række faktorer, især af at udfasningen af prisreguleringen endnu ikke er gennemført, at den største spiller på markedet har en markedsandel på ca. 97 % på detail- og engrosmarkedet, og at 90 % af den importerede naturgas kommer fra Rusland.

               (17)

               På trods af visse fremskridt udgør Polens underudviklede transportinfrastruktur fortsat en afgørende flaskehals for vækst. Der er gjort fremskridt med hensyn til større vejinfrastrukturprojekter, men investeringerne i jernbaneprojekter er stadig meget forsinkede. Nedslidt jernbaneinfrastruktur kræver betydelige og voksende investeringer, eftersom kun 36 % af det anvendte jernbanenets ca. 20 000 km er i en god teknisk stand. På trods af de seneste tiltag er Polen fortsat betydeligt bagud i forhold til andre medlemsstater, når det drejer sig om at udnytte vækstpotentialet indenfor informations- og kommunikationsteknologier (ikt). Udbredelsen af fastnetbredbånd er den laveste i Unionen, både på nationalt plan og for landområder. Investeringerne i vandveje er fortsat utilstrækkelige.

               (18)

               Polens offentlige forvaltning præsterer under EU-gennemsnittet. Blandt de vigtigste problemer er gennemsigtighed, skattesystemets kompleksitet og omkostningerne ved overholdelse af reglerne, den tiltagende varighed af behandlingen af civil- og handelsretlige sager, langvarige insolvensprocedurer og lav inddrivelsesprocent. Anvendelsen af e-forvaltning i den offentlige forvaltning er ligeledes fortsat under EU-gennemsnittet. Polen har igangsat en reform for at skabe lettere adgang til lovregulerede erhverv, og denne reform er forsinket i forhold til den oprindeligt meddelte tidsplan.

               (19)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Polen, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og dets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Polen i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Styrke og gennemføre budgetstrategien for 2013 og videre frem, hvilket bør understøttes af tilstrækkeligt specifikke foranstaltninger for både 2013 og 2014, således at en bæredygtig og rettidig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud sikres senest i 2014, og den finanspolitiske indsats, der er specificeret i Rådets henstillinger i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, gennemføres. En holdbar korrektion af de finanspolitiske ubalancer kræver troværdig gennemførelse af ambitiøse strukturreformer, hvilket vil øge tilpasningskapaciteten og styrke vækst- og jobpotentialet. Fortsætte den strukturelle tilpasningsindsats, efter at det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret, således at Polen bliver i stand til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning inden udgangen af 2016. Forbedre de offentlige finansers kvalitet ved at minimere besparelserne i vækstfremmende investeringer og foretage en revurdering af den offentlige udgiftspolitik for bedre at målrette sociale politikker og øge omkostningseffektiviteten af sundhedsudgifterne. Øge overholdelsen af skattereglerne, især ved at øge effektiviteten i skatteforvaltningen.

               2.

               Sikre vedtagelsen af en permanent udgiftsregel i 2013, der er i overensstemmelse med ESA's regler. Træffe foranstaltninger med henblik på at styrke årlige og mellemfristede budgetkoordineringsmekanismer mellem forskellige regeringsniveauer.

               3.

               Styrke indsatsen for at mindske ungdomsarbejdsløsheden, f.eks. via en ungdomsgaranti, øge udbuddet af praktikpladser og uddannelse på arbejdspladsen, styrke samarbejdet mellem skoler og arbejdsgivere og forbedre kvaliteten af undervisningen. Gennemføre den foreslåede strategi for livslang læring. Bekæmpe fattigdom blandt personer i beskæftigelse og arbejdsmarkedssegmentering via en lettere overgang fra tidsbegrænset til permanent ansættelse og ved at begrænse den alt for omfattende anvendelse af civilretlige kontrakter.

               4.

               Fortsætte indsatsen for at øge kvinders erhvervsfrekvens, især ved at investere i børnepasningsordninger og førskoleundervisning af høj kvalitet til rimelige priser og ved at sikre stabil finansiering og kvalificeret personale. Træffe permanente foranstaltninger til at reformere KRUS med henblik på at forbedre arbejdstagernes mobilitet inden for forskellige sektorer. Udfase det særlige pensionssystem for minearbejdere med henblik på at integrere dem i den almindelige ordning. Understøtte den generelle pensionsreform med foranstaltninger til fremme af ansættelse af ældre arbejdstagere med henblik at hæve alderen for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.

               5.

               Træffe yderligere foranstaltninger til at sikre et innovationsvenligt erhvervsmiljø ved at styrke sammenhængen mellem forsknings-, innovations- og industripolitikken, udvikle yderligere kreditinstrumenter og skatteincitamenter og gøre eksisterende instrumenter mere målrettede i forhold til de forskellige trin i innovationscyklussen.

               6.

               Forny og udvide energiproduktionskapaciteten og forbedre effektiviteten i hele energikæden. Fremskynde udviklingen og udvidelsen af elforsyningsnettet, herunder sammenkoblinger på tværs af grænserne, og fjerne hindringerne for handel med elektricitet på tværs af grænserne. Øge konkurrencen i gassektoren ved at udfase prisreguleringen. Styrke jernbanetilsynsmyndighedens rolle og ressourcer og sikre en effektiv gennemførelse af jernbaneprojekter uden yderligere forsinkelser. Fremskynde tiltag til at udbrede bredbåndsdækningen Forbedre forvaltningen af affald og vandressourcer.

               7.

               Træffe yderligere foranstaltninger til at forbedre erhvervsmiljøet ved at forenkle kontrakthåndhævelsen og kravene til byggetilladelser og reducere omkostningerne til overholdelse af skattereglerne. Vedtage og gennemføre den planlagte liberalisering af adgangen til liberale tjenesteydelser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Bibeholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 65.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Den europæiske centralbanks henstilling af 4. februar 2013 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus (ECB/2013/3)

text:
               9.2.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 37/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 4. februar 2013
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus
   (ECB/2013/3)
   2013/C 37/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer i Central Bank of Cyprus udløb efter revisionen for regnskabsåret 2012. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2013.

               (3)

               Central Bank of Cyprus har valgt KPMG Limited som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2013 til 2017, —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at KPMG Limited udnævnes til eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus for regnskabsårene 2013 til 2017.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 4. februar 2013.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB