title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Italiens nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/46

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Italiens nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2017
   (2017/C 261/11)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Italien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen desuden en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd godkendte den 9.-10. marts 2017. Den 21. marts 2017 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (»henstillingen til euroområdet«) (3).

               (2)

               Da Italien har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Italien sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet som afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor.

               (3)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Italien for 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Italiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Italiens nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 22. februar 2017. Kommissionen konkluderede på baggrund af sin analyse, at Italien er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. I en situation med et stort antal misligholdte lån og arbejdsløshed indebærer den høje offentlige gæld og en produktivitetsudvikling, der gennem længere tid har været svag, risici, der har betydning ud over landegrænserne. Behovet for tiltag, der kan mindske risikoen for negative konsekvenser for den italienske økonomi og for Den Økonomiske og Monetære Union, er særlig stort i betragtning af landets størrelse og den påvirkning, Italiens situation har på andre lande.

               (4)

               Den 27. april 2017 fremlagde Italien sit nationale reformprogram for 2017 og sit stabilitetsprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Italiens nationale reformprogram for 2017 indeholder både kort- og mellemfristede tilsagn. På kort sigt er det planen at få vedtaget de resterende love på konkurrenceområdet og reformen af strafferetten og forældelsesfrister samt at få gennemført loven om bekæmpelse af fattigdom og foranstaltningerne vedrørende overenskomstforhandlinger på virksomhedsniveau, skatteomlægningen og privatiseringerne. På mellemlang sigt vedrører foranstaltningerne de offentlige finanser, beskatning, arbejdsmarkedet, bank- og lånesystemet, konkurrence, den offentlige forvaltning, retsvæsenet og investeringer. Det nationale reformprogram for 2017 dækker også de udfordringer, der er afdækket i landerapporten for 2017 og i henstillingen vedrørende euroområdet, herunder behovet for at relancere investeringer og sikre de offentlige finansers holdbarhed. Såfremt disse tiltag gennemføres inden for de fastsatte frister, vil de bidrage til at afhjælpe Italiens makroøkonomiske ubalancer og efterkomme de landespecifikke henstillinger. På basis af vurderingen af Italiens politiske tilsagn bekræfter Kommissionen sin tidligere konklusion om, at det på nuværende tidspunkt ikke er nødvendigt at tage yderligere skridt inden for rammerne af proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 og forordning (EU) nr. 1174/2011 (4). Der følges nøje op på gennemførelsen af det politiske reformprogram ved hjælp af specifik overvågning.

               (5)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (6)

               Italien er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. Regeringen forventer i sit stabilitetsprogram for 2017, at den offentlige saldo forbedres fra 2,4 % af BNP i 2016, til 2,1 % i 2017 og 1,2 % i 2018 for at ende med et strukturelt budget, der stort set er ligevægtigt i 2019. Den mellemfristede målsætning om strukturel budgetbalance forventes at blive nået i 2019 og fastholdt i 2020, hvorimod den genberegnede (6) strukturelle saldo tyder på et lille strukturelt underskud (0,3 % af BNP) i begge år. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2017 forventes den offentlige gældskvote at stabilisere sig i 2017 efter at være steget yderligere i 2016 (fra 132,1 % i 2015 til 132,6 % af BNP), og derefter at falde fra 2018 til 125,7 % i 2020. Usikkerheden om sammensætningen og gennemførelsen af den mellemfristede budgetstrategi i stabilitetsprogrammet for 2017 medfører nedadrettede risici for både vækstprognoser og opfyldelsen af budgetmål. I Kommissionens forårsprognose for 2017 forventes samme realvækst i BNP for 2018 som i stabilitetsprogrammet for 2017 på trods af et væsentligt højere underskud. Kommissionens prognose omfatter ikke en momsforhøjelse (0,9 % af BNP), der vedtaget ved lov som en »sikkerhedsklausul« med henblik på at opfylde budgetmålene i 2018, hvilket også skyldes, at stabilitetsprogrammet for 2017 bekræfter hensigten om ikke at aktivere den uden at give nærmere oplysninger om alternative kompenserende foranstaltninger. I stabilitetsprogrammet for 2017 anføres endvidere hensigten om at finde yderligere muligheder for at mindske skattebyrden.

               (7)

               Det fremgår af stabilitetsprogrammet for 2017, at den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge samt sikkerhedsrelaterede foranstaltninger i 2016 og 2017 er betydelig, og der gives tilstrækkelig dokumentation for omfanget og arten af disse ekstraudgifter på budgettet. Ifølge Kommissionens vurdering beløb de pågældende ekstraudgifter i 2016 sig til 0,06 % af BNP i forbindelse med flygtningetilstrømningen og til 0,06 % af BNP i forbindelse med de sikkerhedsrelaterede foranstaltninger. I 2017 forventes udgifterne i forbindelse med den usædvanlige tilstrømning af flygtninge foreløbigt at beløbe sig til 0,16 % af BNP (7). De italienske myndigheder har endvidere påberåbt sig klausulen om usædvanlige begivenheder i 2017 grundet udsædvanlig stor seismisk aktivitet. I 2017 forventes udgifterne i forbindelse med den usædvanlige seismiske aktivitet foreløbigt at beløbe sig til 0,18 % af BNP (8). I henhold til artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 kan der tages hensyn til disse yderligere udgifter, idet tilstrømningen af flygtninge, terrortruslens alvor og den usædvanligt store seismiske aktivitet er usædvanlige begivenheder, der har afgørende virkning på Italiens offentlige finanser, og de offentlige finansers holdbarhed ikke bringes i fare ved at tillade en midlertidig afvigelse fra tilpasningen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 blevet nedjusteret med 0,12 % af BNP for at tage højde for de yderligere udgifter relateret til flygtninge og sikkerhedsrelaterede foranstaltninger. Hvad angår 2017, vil der blive gennemført en endelig vurdering, herunder af hvilke beløb der kan tages hensyn til, i foråret 2018 på basis af oplysninger fra de italienske myndigheder.

               (8)

               I 2016 fik Italien bevilget en midlertidig afvigelse på 0,5 % af BNP fra den krævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning for at tage højde for store strukturreformer med en positiv indflydelse på de offentlige finansers holdbarhed på længere sigt og yderligere 0,25 % af BNP for at tage højde for nationale investeringsudgifter til projekter, som Unionen medfinansierer. Hvad angår investeringsklausulen, er et af kriterierne for, hvorvidt der kan ses bort fra afvigelsen, stigningen i offentlige investeringer. De endelige tal for 2016 viste et fald i de offentlige investeringer i 2016 sammenlignet med 2015 (på 1,6 mia. EUR). Rådet anerkender dog, at der er særlige forhold, som lagde en begrænsning på de offentlige investeringer sidste år. Et af disse var den usikkerhed, der var forbundet med overgangen til den kodeks for offentlige udbud og koncessioner, som blev revideret i overensstemmelse med de landespecifikke henstillinger fra 2016. Nok så vigtigt var der i 2016 også et skarpt fald i de investeringer, som blev finansieret ved hjælp af EU-midler som følge af starten på den nye programmeringsperiode, mens nationalt finansierede investeringer steg marginalt (med 1,1 mia. EUR). Eftersom de nationalt finansierede investeringer steg i 2016 og udgifterne i forbindelse med investeringsklausulen ikke opvejede dem, kan Italien indrømmes en midlertidig afvigelse på 0,21 % af BNP i forbindelse med investeringsklausulen svarende til de nationale udgifter, der kan berettige til medfinansiering som meddelt i stabilitetsprogrammet for 2017. Når den samlede ekstra fleksibilitet på 0,83 % af BNP inden for rammerne af den usædvanlige begivenhed, strukturreformen og investeringsklausulen tages i betragtning, tyder Kommissionens forårsprognose for 2017 på en vis afvigelse fra den anbefalede tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning i 2016.

               (9)

               Den 12. juli 2016 henstillede Rådet, at Italien gennemfører en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,6 % eller mere af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. Ifølge Kommissionens forårsprognose for 2017 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning i 2017 og for 2016 og 2017 samlet set. Denne konklusion ville dog blive ændret til en risiko for en vis afvigelse, hvis den midlertidige afvigelse i henhold til klausulen om usædvanlige begivenheder i forbindelse med den usædvanligt store tilstrømning af flygtninge og den forebyggende investeringsplan med henblik på at beskytte det nationale område mod jordskælvsrisici (foreløbigt skønnet til 0,34 % af BNP samlet set) trækkes fra kravet i 2017.

               (10)

               I 2018 forventes Italien i lyset af sin finanspolitiske kurs, navnlig gældsniveauet, at foretage yderligere tilpasninger i retning af den mellemfristede budgetmålsætning om strukturel budgetbalance. Ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten, indebærer en sådan tilpasning et krav om en nominel reduktion i de primære offentlige nettoudgifter på mindst 0,2 % i 2018. Det ville svare til en årlig strukturel tilpasning på mindst 0,6 % af BNP. Med en uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2018. Italien forventes ikke umiddelbart at overholde gældsreglen i 2017 og 2018. Generelt er Rådet af den opfattelse, at Italien skal være parat til at træffe yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2017, og at der vil være behov for yderligere foranstaltninger fra 2018 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Som fastsat i forordning (EF) nr. 1466/97 bør der i vurderingen af budgetplanerne og resultaterne tages højde for medlemsstatens budgetbalance i lyset af konjunkturforholdene. Som anført i Kommissionens meddelelse om det europæiske semester 2017, der ledsager disse landespecifikke henstillinger, skal der ved vurderingen af udkastet til budgetplan for 2018 og den efterfølgende vurdering af 2018-budgetresultaterne tages behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det igangværende opsving og sikre Italiens offentlige finansers holdbarhed. Rådet noterer sig i den sammenhæng, at Kommissionen agter at foretage en samlet vurdering i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97, navnlig i lyset af konjunkturforholdene i Italien.

               (11)

               Grundet Italiens umiddelbart mangelfulde overholdelse af gældsreglen i 2015 udarbejdede Kommissionen den 22. februar 2017 i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF en rapport, hvori det blev konkluderet, at medmindre de yderligere strukturforanstaltninger svarende til mindst 0,2 % af BNP, som regeringen lovede at vedtage senest i april 2017, er kommet på plads inden da, så Italien bliver bragt nærmere målet om bred overholdelse af bestemmelserne i den forebyggende del i 2017 (og dermed også i 2016), må gældskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 anses for ikke at være opfyldt i den aktuelle situation. Hvorvidt det skal henstilles, at der indledes en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt stort underskud, vil der først blive truffet afgørelse om på grundlag af Kommissionens forårsprognose for 2017, idet der tages hensyn til de endelige tal for 2016 og gennemførelsen af de finanspolitiske tilsagn, som de italienske myndigheder gav i februar 2017. I april 2017 vedtog regeringen de ønskede yderligere konsolideringsforanstaltninger. På nuværende tidspunkt ser det derfor ikke ud til, at der skal tages yderligere skridt for at overholde gældskriteriet i 2015. Kommissionen vil i efteråret 2017 revurdere, om Italien overholder gældskriteriet på grundlag af de oplysninger, der meddeles for 2016, og Kommissionens prognose for efteråret 2017, hvori der vil blive indarbejdet nye oplysninger om budgetgennemførelsen i 2017 og budgetplanerne for 2018.

               (12)

               Italiens høje offentlige gældskvote forventes at stabilisere sig, men er som følge af forværringen af den strukturelle primære saldo og de aktuelle makroøkonomiske forhold ikke på vej nedad. En gældskvote på over 130 % af BNP betyder, at væsentlige ressourcer er øremærket til at dække udgifter til betjening af gæld på bekostning af mere vækstfremmende tiltag som f.eks. uddannelse, innovation og infrastruktur.

               (13)

               Der er flere årsager til, at Italiens skattesystem ikke fremmer økonomisk vækst og effektivitet. På trods af, at der for nylig er foretaget en beskeden reduktion af skattebyrden på produktionsfaktorer, er den blandt de højeste i Unionen. Det er muligt i højere grad at omlægge til andre former for skat, som skader væksten mindre, på en budgetneutral måde. Den første bopælsskat blev ophævet i 2015, hvilket var et tilbageskridt i forsøget på at opnå en mere effektiv skattestruktur. Den længe ventede revision af skatteudgifterne, især hvad angår reducerede momssatser, blev udskudt yderligere, på trods af at den ifølge national lovgivning skal foretages hvert år. Der er stadig ikke gennemført en reform af de utidssvarende matrikelværdier i overensstemmelse med de aktuelle markedsværdier. Den ringe overholdelse af skattereglerne og de komplekse skatteregler øger byrden på de virksomheder og husholdninger, der efterlever reglerne. Nyere foranstaltninger, såsom obligatorisk elektronisk fakturering og »opsplittet betaling« i forbindelse med offentlige organers indkøb, er et skridt i den rigtige retning. Elektronisk fakturering er imidlertid ikke obligatorisk for transaktioner i den private sektor, og loftet på kontantbetaling er på det seneste blevet sat op, hvilket betyder, at brugen af elektronisk betaling ligger et godt stykke under gennemsnittet i Unionen til skade for efterlevelsen af skattereglerne.

               (14)

               Hvad angår budgetproceduren, blev en omfattende reform vedtaget i 2016. Kommissionen vil fortsat følge gennemførelsen af reformen, som vil gøre udgiftsrevisionen til en mere integreret del af budgetproceduren.

               (15)

               De generelle vilkår, den offentlige forvaltning og erhvervsmiljøet i Italien lider stadig under en række strukturelle mangler. Disse mangler bremser gennemførelsen af reformer, hæmmer investeringer og skaber usikkerhed og mulighed for profitsøgende adfærd. Reformerne af det civilretlige system, som er blevet vedtaget i de senere år for at gøre retssystemet mere effektivt, forbedre sagsforvaltningen og sikre proceduremæssig disciplin, er først nu så småt ved at vise resultater. Det er fortsat et stort problem, at civilretlige sager varer så længe. Både behandlingstiden og sagsefterslæbet i forbindelse med civil- og handelsretlige sager er stadig blandt de højeste i Unionen i alle instanser, selv om der ses et lille fald i de lavere instanser. En endnu ikke afsluttet reform skal sikre, at kriterierne for at antage appeller strammes yderligere, at den civile retspleje strømlines ved alle instanser, og at incitamenterne til at klage bare for at chikanere fjernes.

               (16)

               Der er flere tegn på, at korruption fortsat er et stort problem i Italien på trods af de reformer, der indtil videre er vedtaget. Den stærkt forsinkede reform af forældelsesfrister med henblik på at øge bekæmpelsen af korruption har været ventet siden 2014. I sin nuværende form fører forældelsesfristerne til, at en høj andel af sager afvises som forældede efter en afgørelse i første instans. Den nationale myndighed for korruptionsbekæmpelse har endvidere begrænsede økonomiske og menneskelige ressourcer til at udøve sine beføjelser, og de regler, der skal til sikre forebyggelse, er usammenhængende.

               (17)

               Der blev i 2015 vedtaget omfattende lovgivning med henblik på en reform af den offentlige forvaltning. Derved skulle den offentlige forvaltning blive mere effektiv. Da forfatningsdomstolen ved en dom i november 2016 imidlertid erklærede den procedure, der var blevet fulgt i forbindelse med vedtagelsen af nogle af lovdekreterne vedrørende gennemførelsen for forfatningsstridig, er vigtige dele af reformen endnu ikke gennemført. Dommen vedrører især tre af reformens vigtige områder: lokale offentlige tjenester, ansættelse i det offentlige og statsejede virksomheder. Der er brug for nye lovgivningsinitiativer til at ændre de lokale offentlige tjenester og ansættelse i det offentlige på ledelsesniveau, da fristen for dekreterne udløb i november 2016. Hvad angår statsejede virksomheder, skal det dekret, der blev vedtaget før dommen, ændres. Formålet med reformen er at mindske antallet af statsejede virksomheder, gøre dem mere effektive og sikre, at de fungerer på samme vilkår som private virksomheder. Gennemførelsen af de planlagte privatiseringer ville også bidrage til rationaliseringen af statsejede virksomheder.

               (18)

               De generelle konkurrencevilkår er fortsat ringe. Navnlig er den årlige konkurrencelov for 2015 endnu ikke blevet vedtaget. Der er stadig væsentlige hindringer for konkurrencen i forbindelse med bestemte sektorer, såsom lovregulerede erhverv, koncessioner, offentlige udbud, tilladelsesordningen samt lokale offentlige tjenester, herunder transport. Navnlig er der stadig kun gjort meget begrænset fremskridt med at fremme et effektivt, gennemsigtigt og konkurrencedrevet marked for offentlig transport, navnlig for jernbaner, der er omfattet af statslige koncessioner. Ifølge en ny indikator, som er udviklet af Kommissionen, er graden af regulering højere i Italien end det vejede gennemsnit på EU-plan for de fleste af de analyserede faggrupper. For at tackle dette problem blev der som led i en pakke af foranstaltninger, der havde til formål at opbløde hindringer på markedet for tjenesteydelser, i januar 2017 givet specifik vejledning pr. faggruppe i en meddelelse fra Kommissionen om anbefalinger til reformer af reguleringen af liberale erhverv.

               (19)

               Banksektorens store beholdning af misligholdte lån skader stadig bankernes fortjeneste og deres evne til at genere kapital internt. Det går ud over långivningen, især til små virksomheder. De politiske initiativer, der er taget hidtil, har ikke medført en væsentlig reduktion af de misligholdte lån. Vejledningen om forvaltning af misligholdte lån på nationalt niveau er fortsat utilstrækkelig. Mellemstore og små banker er fortsat mere sårbare end store kreditinstitutioner. Kommissionen vil derfor holde øje med gennemførelsen af reformen af virksomhedsledelsen i de største andelsbanker, de såkaldte banche popolari, og de små andelskasser, hvilket er nøglen til en konsolidering af banksystemet. Der er for nylig blevet truffet reformforanstaltninger, men reglerne om insolvens og håndhævelse af sikkerhedsstillelse fremmer stadig ikke i tilstrækkelig grad en hurtig afvikling og omlægning af misligholdte lån, især i forbindelse med små virksomheder og mikrovirksomheder. Der er et udkast til gennemførelsesbestemmelser, der har til formål at sikre et grundigt eftersyn og en strømligning af insolvens- og håndhævelsesreglerne, og som i øjeblikket drøftes i parlamentet, der kunne afhjælpe nogle af de aktuelle mangler og bidrage til udviklingen af et sekundært marked for misligholdt gæld i Italien.

               (20)

               På trods af den gradvise forbedring af arbejdsmarkedet, som understøttes af reformer, er langtidsledigheden og ungdomsarbejdsløsheden fortsat høj (henholdsvis 6,7 % og 38 % i 2016), og over 1,2 mio. unge mennesker er hverken under uddannelse eller i arbejde. Trods store fremskridt med gennemførelsen af ungdomsgarantien (9) er der stadig nogle problemer, der skal løses for at sikre en mere effektiv og fuldstændig gennemførelse. Andelen af modtagere under ungdomsgarantien, der stadig er i beskæftigelse, under uddannelse eller lærlingeuddannelse eller på praktikophold seks måneder efter garantiens ophør, ligger over gennemsnittet i Unionen. Det opsøgende arbejde rettet mod målgruppen er dog stadig svagt, og der er fortsat betydelige regionale forskelle på resultaterne. Reformen af de aktive arbejdsmarkedspolitikker, herunder af arbejdsmarkedets forvaltning, er stadig i sin vorden, og arbejdsformidlingerne er fortsat svage med store regionale forskelle. Voksenuddannelse er ikke tilstrækkeligt udviklet, hvilket kan påvirke lavtuddannede personers resultater på arbejdsmarkedet negativt.

               (21)

               Kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet og deres arbejdskraftspotentiale er stærkt underudnyttet. Beskæftigelsesprocenten blandt kvinder er blandt de laveste i Unionen. Der er visse forhold i skattesystemet, der stadig får sekundære forsørgere til at afholde sig fra at deltage i arbejdsstyrken, og adgangen til sundhedsydelser (til børn og ældre), som er til at betale, er stadig begrænset med store regionale forskelle. Fædreorlovsprocenten er blandt de laveste i Unionen.

               (22)

               Decentrale forhandlinger er ikke særlig udbredt. Det gør det besværligt at fordele ressourcerne effektivt og afpasse lønninger til de lokale økonomiske vilkår. Det skyldes også de gældende regler og den gældende praksis for overenskomstforhandlinger, som kun giver begrænsede muligheder for decentrale forhandlinger. De aftaler, som arbejdsmarkedets parter har undertegnet siden 2014, og som fastsætter procedurerne og kriterierne for måling af fagforeningernes repræsentativitet, der vil mindske usikkerheden i forholdet mellem arbejdsmarkedets parter, er endnu ikke blevet gennemført. Skattenedsættelser på produktivitetsrelaterede lønstigninger har ikke vist sig specielt egnede til at udbrede brugen af decentrale forhandlinger væsentligt.

               (23)

               Andelen af personer, der risikerer fattigdom eller social udelukkelse, ligger et godt stykke over gennemsnittet i Unionen, især for børn og mennesker med indvandrerbaggrund. Der er også store regionale forskelle. Der er gjort visse fremskridt, hvad angår den nationale strategi for fattigdomsbekæmpelse. Den nyligt vedtagne inklusionsindkomstordning er et positiv skridt i retning af indførelsen af én omfattende ordning for bekæmpelse af fattigdom. Hvorvidt den virker efter hensigten, vil afhænge af, om der afsættes tilstrækkelige ressourcer til at gennemføre den ordentligt (herunder ved en strømligning af forskellige sociale ydelser), om hjælpen målrettes tilstrækkeligt ved hjælp af behovstest, om der gives forrang til familier med børn, og om de praktiske procedurer er effektive, både hvad angår ydelsen af indkomststøtte og sammenhængende tjenester. På nuværende tidspunkt er det ikke klart, om de finansielle ressourcer vil være tilstrækkelige til at løse Italiens fattigdomsproblem. De største udfordringer er fortsat at skaffe ekstra ressourcer, samtidig med at budgetmålene opfyldes, fragmenteringen af det sociale bistandssystem mindskes, de sociale udgifter rationaliseres og de pensionsbetingede skævheder tackles.

               (24)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2017 og det nationale reformprogram for 2017 samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Italien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (25)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2017, og dets holdning (10) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (26)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2017 og stabilitetsprogrammet for 2017. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor,

         HENSTILLER, at Italien i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Gøre en betydelig finanspolitisk indsats i 2018 i overensstemmelse med kravene i den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten under hensyntagen til behovet for at styrke det igangværende opsving og sikre Italiens offentlige finansers holdbarhed. Sikre rettidig gennemførelse af privatiseringsprogrammet og anvende uventede indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote. Omlægge skattebyrden fra produktionsfaktorer til skatter, der er mindre skadelige for væksten på en budgetneutral måde, ved at tage afgørende skridt til at reducere antallet og omfanget af skatteudgifter, omstrukturere det forældede matrikelsystem og genindføre skat på den primære bopæl for husholdninger med høj indkomst. Udbrede den obligatoriske brug af elektronisk fakturering og betaling.

               2.

               Afkorte civile retssager ved effektiv sagsforvaltning og strenge proceduremæssige regler. Øge indsatsen for at bekæmpe korruption, især ved at ændre forældelsesfristerne. Fuldende reformerne af ansættelse i det offentlige og forbedre effektiviteten i statsejede virksomheder. Snarest muligt vedtage og gennemføre konkurrenceloven og tackle konkurrencerestriktionerne.

               3.

               Fremskynde nedbringelsen af antallet af misligholdte lån og øge incitamenterne til balancesanering og omstrukturering, især for banker, der er under nationalt tilsyn. Vedtage en omfattende revision af reglerne om insolvens og håndhævelse af sikkerhedsstillelse.

               4.

               Styrke reglerne om kollektive overenskomstforhandlinger i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, således at overenskomsterne i højere grad tager hensyn til lokale forhold. Sikre effektive aktive arbejdsmarkedspolitikker. Gøre det lettere for sekundære forsørgere at komme i arbejde. Rationalisere de sociale udgifter og forbedre den måde, hvorpå de sammensættes.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92 af 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1174/2011 af 16. november 2011 om håndhævelsesforanstaltninger til at korrigere uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer i euroområdet (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 8).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (6)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, der er genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

      (7)  Beløbet baseres på de samlede budgetudgifter på 0,25 % af BNP, der blev anslået i stabilitetsprogrammet for 2017, fra hvilke fratrækkes de midlertidige afvigelser på 0,03 % af BNP og 0,06 %, som allerede blev bevilget i henholdsvis 2015 og 2016. Kommissionen meddelte i sin udtalelse om Italiens udkast til budgetplan for 2017, at den ville være villig til at overveje endnu en afgivelse grundet den usædvanligt store tilstrømning af flygtninge til Italien også i lyset af Det Europæiske Råds møde i oktober 2016, hvor det væsentlige bidrag også af finansiel art, som medlemsstater i frontlinjen har ydet de senere år, blev anerkendt.

      (8)  Kommissionen mente i sin udtalelse om Italiens udkast til budgetplan for 2017, at de udgifter, der var øremærkede til katastrofeberedskab og til den forebyggende investeringsplan med henblik på at beskytte det nationale område mod jordskælvsrisici, kunne anses for at være af tæt forbundne. I de følgende år vil kun positive gradvise ændringer i de ressourcer, der øremærkes til dette formål, kunne komme i betragtning ved eventuelle yderligere midlertidige afvigelser.

      (9)  Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti (EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1).

      (10)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/14

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/04
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) (»2012-henstillingen«) om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Den Tjekkiske Republiks opdaterede konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af de økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) den 2. rapport om varslingsmekanismen, hvori Den Tjekkiske Republik ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 17. april 2013 forelagde Den Tjekkiske Republik sit nationale reformprogram for 2013 og den 26. april 2013 sit konvergensprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Den Tjekkiske Republik har nedbragt det samlede underskud med 1,4 % (5) af BNP fra 2009 til 2012 takket være en betydelig konsolideringsindsats og i betragtning af de nuværende forventninger er på vej til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i konvergensprogrammet, er realistisk. Ifølge konvergensprogrammet forventes den reale BNP-vækst at nå henholdsvis 0 % og 1,2 % i henholdsvis 2013 og 2014 sammenlignet med -0,4 % og 1,6 % i henholdsvis 2013 og 2014 ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013. Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at holde det offentlige underskud under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Det offentlige underskud på 2,8 % af BNP i 2013 er i tråd med fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, fastsat i Rådets henstilling af 2. december 2009. I Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forudses det, at det offentlige underskud vil ligge på 2,9 % og 3 % af BNP i henholdsvis 2013 og 2014. Der er risiko for, at budgetresultatet i 2013 bliver ringere end forventet som følge af yderligere korrektioner i refusioner af EU-midler. Til gengæld vil engangsindtægterne i forbindelse med den planlagte auktion af nye frekvensbånd for telekommunikation kunne medføre, at budgetresultatet i 2013 bliver bedre end forventet.
               Konvergensprogrammet bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om et underskud på 1 % af BNP, som i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo forventes at vokse med 0,3 %, 0,2 % og 0,5 % af BNP i henholdsvis 2014, 2015 og 2016; derfor er der i konvergensprogrammet ikke forudset nogen tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning, som ikke er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Vækstraten for de offentlige udgifter er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter i 2014, men afviger med 0,3 % og 0,5 % af BNP i henholdsvis 2015 og 2016, under antagelse af at forbedringer på 0,5 % af BNP i retning af den mellemfristede målsætning vurderes som passende af Kommission. Ifølge konvergensprogrammet forventes gældskvoten fortsat at stige i programperioden, men dog i et langsommere tempo, for at nå 51,9 % af BNP i 2016.

               (10)

               De gentagne nedskæringer i de offentlige investeringsudgifter hæmmer en hurtig og varig genopretning i Den Tjekkiske Republik. Hvis de vækstfremmende udgifter med en stor multiplikationseffekt bevares, herunder også projekter, der samfinansieres med EU-midler, vil det ikke alene kunne bidrage til at understøtte genopretningen, men også til at tackle de langsigtede udfordringer. Der vil kunne opnås betydelige vækstvirkninger af at prioritere udgifter til foranstaltninger, der sigter mod at øge beskæftigelse, forskning og innovation, uddannelse, børnepasningsmuligheder og infrastrukturprojekter. Samtidig er det afgørende at sikre, at disse udgifter er lovlige, korrekte og effektive.

               (11)

               Der blev i 2012 gjort begrænsede fremskridt med skattereformen. Ejendomsoverdragelsesafgiften blev forhøjet, men der blev ikke taget skridt til at hæve de periodiske ejendomsskatters meget lavt niveau. Planerne om at indføre en CO2-afgift og afskaffe fritagelserne for punktafgifter på naturgas til opvarmning er blevet opgivet. Den implicitte skatteprocent for energi ligger under EU-gennemsnittet, og kørselsafgifterne er fortsat meget lave. Der er også fortsat strukturelle udfordringer med beskatning af arbejdskraft, navnlig i forbindelse med lavtlønnede og deltidsbeskæftigede. Der er kun taget meget små skridt til at nedbringe forskellene i den skattemæssige behandling af lønmodtagere og selvstændige. Den Tjekkiske Republik kan også gøre mere for at forbedre effektiviteten i skatteforvaltningen. Hvad angår personlig indkomstskat og selskabsskat, planlægger regeringen at etablere en fælles inddrivelsesinstans i 2015, som effektivt kan rationalisere skatteforvaltningen og bidrage til at mindske kompleksiteten i det nuværende system. Imidlertid har reformen den ulempe, at beskatningsgrundlaget for personlig indkomstskat, sygesikringsbidrag og sociale bidrag ikke vil blive harmoniseret, således at en stor del af de potentielle fordele ved reformen ikke udnyttes.

               (12)

               Den Tjekkiske Republik har et holdbarhedsgab på 5,0 % af BNP, hvilket er over EU-gennemsnittet. Dette gab skyldes hovedsagelig de forventede langsigtede omkostninger i forbindelse med aldring, som øges af de forventede stigninger i pensionsudgifterne og udgifterne til sundheds- og langtidspleje. Den lovbestemte pensionsalder stiger langsomt, især for mænd. En stigning i den faktiske pensionsalder ved bedre at tilpasse pensionsalderen eller pensionsydelser til ændringer i den forventede levealder i forhold til nuværende lovgivning ville i høj grad styrke systemets bæredygtighed. Ved at komplementere disse ændringer med en revision af indekseringsformlen baseret på priser ville det kunne give besparelser, hvis det gennemføres på lang sigt.

               (13)

               Modsat det, der var anført i 2012-henstillingen, indførte regeringen i 2013 en førtidspensioneringsordning, som gør det muligt at få pension op til fem år før den lovbestemte pensionsalder. Førtidspensionerne vil blive betalt over den (tredje) pensionsopsparingssøjle. Den søjle modtager imidlertid betydelig offentlig støtte gennem direkte samfinansiering og skattefradrag for bidrag. Uanset om de kriterier, der skal opfyldes for at få adgang til ordningen, kun opfyldes effektivt af et begrænset antal personer, således som regeringen forventer det, gør foranstaltningen det muligt for modtagerne at anvende de tidligere optjente offentlige tilskud til et formål, der går imod politikkerne for at fremme et længere arbejdsliv.

               (14)

               Den forventede stigning i udgifterne til sundheds- og langtidspleje bidrager også betydeligt til de omkostninger, der er forbundet med befolkningens aldring, og et stort holdbarhedsgab. Den Tjekkiske Republik har i de seneste år gennemført reformer, der tager sigte på at forbedre effektiviteten i sundhedssystemet via omkostningsbegrænsning og mere markedsorienterede løsninger. Men der er stadig problemer. Sammenlignet med andre medlemsstater forekommer sundhedssystemet i Den Tjekkiske Republik at være meget koncentreret om hospitalsbehandling, hvilket giver anledning til manglende effektivitet. Det er muligt at forbedre udbuddet af pleje på den mest klinisk hensigtsmæssige og omkostningseffektive måde, f.eks. ved at overgå til indlæggelse på operationsdagen og reducere unødvendigt lange ophold på hospitalernes akutafdelinger.

               (15)

               De seneste fremskrivninger fra Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) viser, at en fuld konvergens mellem kvindernes og mændenes beskæftigelsesfrekvens vil kunne standse den forventede nedgang i arbejdsstyrken og øge BNP pr. indbygger med op til 16,5 % i 2030. Regeringen forelagde den 22. maj 2013 et lovforslag om at indføre »børnegrupper, som ledes af professionelle børnepassere, ledsaget af skattelempelser for tjenesteyderne og de deltagende familier. Dette er et skridt i den rigtige retning, men er kun en delvis løsning på problemet. På grund af fortsat mangel på børnepasningsmuligheder, især for børn under tre år, er der behov for yderligere at øge den budgetmæssige støtte til offentlige pasningsmuligheder for børn i førskolealderen. De dårligt stillede personers beskæftigelsesegnethed og arbejdsmarkedsdeltagelse er også fortsat et problem: effektiviteten i den offentlige arbejdsformidling kan forbedres.

               (16)

               I 2012-henstillingen er det for så vidt angår offentlig forvaltning udtrykkeligt anført, at der er behov for at forbedre den offentlige forvaltnings effektivitet og intensivere bekæmpelsen af korruption. Der er imidlertid kun gjort begrænsede fremskridt med at vedtage de vigtigste retsakter under den tjekkiske strategi for korruptionsbekæmpelse for 2011-2012. En ny strategi for korruptionsbekæmpelse for 2013-2014, som regeringen vedtog i januar 2013, skal følges op af omgående vedtagelse af ikke-færdigbehandlede prioriterede retsakter, f.eks. loven om offentlige ansatte. Den nye lov vil på passende vis skulle adskille politisk udnævnte personer i forhold til ikke-politisk personale, sikre statsligt ansatte uafhængighed og etablere et velfungerende karrieresystem for at mindske stor personaleudskiftning. Den Tjekkiske Republik har gjort betydelige fremskridt med gennemførelsen af loven om offentlige udbud, der trådte i kraft i april 2012. Visse lokale myndigheder har dog rapporteret om vanskeligheder med at gennemføre loven om offentlige udbud. Hvad angår anvendelsen af EU-midler, var de fleste af de foranstaltninger, der indgår i handlingsplanen for at styrke forvaltnings- og kontrolsystemet, blevet gennemført ved udgangen af 2012. De tjekkiske myndigheder vil dog skulle sikre, at handlingsplanen løbende overvåges.

               (17)

               Hvad angår den obligatoriske undervisning, når de tjekkiske elever stort set op på de gennemsnitlige resultater i internationale sammenligninger. Inden for matematik og naturvidenskab er uddannelsesniveauet dog hurtigt blevet forringet i tidens løb. De tjekkiske myndigheder har reageret med en række foranstaltninger, som omfatter udvikling af mindstekriterier for uddannelsesstandarder, der skal danne grundlag for landsdækkende prøver af elever. Der bør dog udvikles et mere integreret system, som sikrer, at elever, lærere og skoler, som opnår for ringe resultater i prøverne, modtager systematisk støtte, således at reformens ambitionsniveau hæves yderligere. Hovedudfordringen for det tjekkiske videregående uddannelsessystem er at sikre, at det voksende antal studerende opnår de kvalifikationer, der kræves for at klare sig godt på arbejdsmarkedet. Man er ved at drøfte en reform af loven om højere uddannelser for at indføre differentierede finansieringsordninger og forbedre akkrediteringen. Der er tale om relevante og ambitiøse forslag, men deres faktiske virkninger vil afhænge af reformens endelige udformning. Myndighederne planlægger også at vedtage reviderede evalueringsstandarder for finansiering af forskningsinstitutioner. Hvis andelen af kvalitetsindikatorer øges, og samarbejdet med erhvervslivet i den forbindelse styrkes, vil det bidrage til, at det tjekkiske forsknings- og innovationssystem kan opnå større videnskabelig topkvalitet.

               (18)

               Den Tjekkiske Republik er en af de medlemsstater, der har det største antal lovregulerede erhverv. I 2012 blev der gennemført en offentlig høring om revisionen af reguleringen af erhverv, og resultaterne heraf vil blive forelagt i 2013. Dette er et vigtigt skridt i retning af at mindske eller fjerne hindringer for de erhverv, hvor man har fundet, at det ikke er nødvendigt at regulere, eller at reguleringen er for udstrakt (bl.a. varigheden af obligatoriske praktikophold), og hvor en lettere adgang vil kunne fremme yderligere beskæftigelse og vækst. Trods de seneste års forbedringer har Den Tjekkiske Republik fortsat en af de højeste energiintensiteter i Unionen og lav effektivitet i bygninger.

               (19)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Den Tjekkiske Republiks økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Den Tjekkiske Republik, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Den Tjekkiske Republik i perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Gennemføre budgettet som planlagt for 2013, således at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres i 2013 på holdbar vis, og gennemføre den strukturtilpasningsindsats, der er specificeret i Rådets henstillinger inden for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. I 2014 og derefter styrke og nøje gennemføre budgetstrategien, ledsaget af tilstrækkeligt specificerede foranstaltninger, med henblik på at sikre en passende finanspolitisk indsats med henblik på at gøre tilstrækkelige fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning. Prioritere vækstfremmende udgifter, herunder rettidigt indgå forpligtelser vedrørende resterende projekter, der samfinansieres med EU-midler under de nuværende finansielle rammer.

               2.

               Mindske den høje skattebyrde på arbejde ved at flytte beskatningen over til områder, der hæmmer væksten mindre, f.eks. til periodiske boligskatter og kørselsafgifter. Mindske forskellene i den skattemæssige behandling af lønmodtagere og selvstændige. Forbedre overholdelsen af skattereglerne og mindske de dermed forbundne omkostninger ved at etablere den fælles inddrivelsesinstans og harmonisere beskatningsgrundlaget for personlig indkomstskat, sygesikringsbidrag og sociale bidrag.

               3.

               Sætte den faktiske pensionsalder op ved at tilpasse pensionsalder eller pensionsydelser til ændringer i forventet levetid og revidere indekseringsmekanismen. Lade forhøjelsen af pensionsalderen ledsage af foranstaltninger, der fremmer beskæftigelsesmulighederne for ældre arbejdstagere og mindsker mulighederne for tidlig tilbagetrækning. I særdeleshed fjerne offentlig støtte til førtidspensioneringsordningen. Træffe foranstaltninger for i betydelig grad at forbedre sundhedsudgifternes omkostningseffektivitet, navnlig i forbindelse med hospitalspleje.

               4.

               Gøre en yderligere indsats for at styrke effektiviteten i den offentlige arbejdsformidling. Øge disponibiliteten af inklusive børnepasningsmuligheder betydeligt, med fokus på børn op til treårsalderen og deltagelse af roma-børn, især ved at vedtage og gennemføre loven om børnepasningsydelser og styrke kapaciteten af både offentlige og private børnepasningsydelser.

               5.

               Sikre gennemførelsen af strategien for korruptionsbekæmpelse for 2013-2014. Vedtage loven om offentligt ansatte, som sikrer en stabil, effektiv og professionel statslig forvaltning. Forbedre forvaltningen af EU-midler med henblik på programmeringsperioden 2014-2020. Styrke kapaciteten til at gennemføre offentlige udbud på lokalt og regionalt niveau.

               6.

               Etablere en omfattende evalueringsramme for den obligatoriske undervisning og træffe målrettede foranstaltninger for at støtte skoler, der har dårlige uddannelsesmæssige resultater. Vedtage foranstaltninger for at øge akkrediteringen og finansieringen af videregående uddannelser. Øge andelen af resultatbaseret finansiering til forskningsinstitutionerne.

               7.

               På grundlag af den igangværende gennemgang videreføre en reform af de regulerede erhverv ved at mindske eller fjerne adgangshindringer og forbehold, når disse er ubegrundede. Træffe yderligere foranstaltninger for at forbedre energieffektiviteten i bygnings- og industrisektoren.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Bibeholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 17.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Det offentlige underskud for 2012 omfatter den engangsunderskudsforøgende virkning af vedtagelsen af loven om finansiel godtgørelse til kirker (1,5 % af BNP).

      (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling af  8. maj 2006  om fremme af skibes anvendelse af strøm fra land, mens de ligger ved kaj i Fællesskabets havne   (EØS-relevant tekst)

text:
               12.5.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 125/38

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 8. maj 2006
   om fremme af skibes anvendelse af strøm fra land, mens de ligger ved kaj i Fællesskabets havne
   (EØS-relevant tekst)
   (2006/339/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               I november 2002 vedtog Kommissionen en meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet om en EU-strategi for reduktion af søgående skibes emissioner til luften (1), hvori det henstilles til havnemyndighederne at kræve, fremme eller lette skibes anvendelse af strøm fra land, når de opholder sig i havn.

               (2)

               Europa-Parlamentet påpegede i sin beslutning om strategien den 4. december 2003 (2), at skibes anvendelse af strøm fra land, når i de opholder sig i havn, kunne fremmes ved udarbejdelse af en rapport om positive eksempler på sådanne foranstaltninger og omkostninger og fordele ved deres gennemførelse.

               (3)

               Rådet erkendte i sine konklusioner af 22. december 2003 (3), at ikke alle miljøproblemer gribes rigtigt an på internationalt plan, og at specielt søgående skibes bidrag til koncentrationen af partikler og ozon samt ozonforløbere i luften kræver yderligere overvejelser.

               (4)

               I sin meddelelse »Programmet Ren Luft i Europa (CAFE): Mod en tematisk strategi for luftkvalitet« (4), gennemgik Kommissionen endnu en gang skibsfartens bidrag til koncentrationen af forurenende stoffer i luften og fandt dette betydeligt, navnlig når det gælder havneområder. I visse havneområder kan opfyldelsen af luftkvalitetsnormer være truet af emissionerne fra skibe.

               (5)

               I CAFE-programmet konstateredes det, at en reducering af emissionerne fra skibe i stigende grad er en omkostningseffektiv foranstaltning i sammenligning med foranstaltningerne i andre sektorer. De fleste forurenende emissioner fra skibe ved kaj kan kun reduceres ved foranstaltninger vedrørende motorerne, ved efterbehandlingsforanstaltninger eller ved anvendelse af strøm fra land.

               (6)

               Emissioner fra skibsmotorer reguleres internationalt gennem Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). Udviklingen af disse standarder er ikke tilstrækkelig til at løse luftkvalitetsproblemerne i Fællesskabets havne.

               (7)

               I artikel 4b i Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF (5) undtages skibe, der standser alle motorer og anvender strøm fra land, mens de ligger ved kaj i havne, fra kravet om anvendelse af skibsbrændstof med 0,1 % svovl.

               (8)

               I henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (6) er det under visse omstændigheder tilladt medlemsstaterne at indrømme hel eller delvis fritagelse for eller lempelse af afgiften på elektricitet —

         HENSTILLER:

               1)

               Medlemsstaterne bør overveje at installere strømforsyningsanlæg på land til brug for skibe, der ligger ved kaj i Fællesskabets havne; dette gælder især havne, hvor grænseværdierne for luftkvalitet overskrides, eller hvor der offentligt tilkendegives bekymring over alvorlige støjproblemer, og navnlig kajanlæg i nærheden af beboelsesområder.

               2)

               Medlemsstaterne bør notere sig de råd, der er anført i bilaget, vedrørende omkostningseffektivitet og praktisk gennemførlighed for anvendelsen af strøm fra land med henblik på reducering af emissionerne for forskellige typer af skibe, ruter og havne. Ikke desto mindre bør miljøfordele og omkostningseffektivitet vurderes fra sag til sag.

               3)

               Medlemsstaterne bør i forbindelse med den igangværende revision af den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (MARPOL-konventionen) inden for rammerne af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) arbejde på at fremme udviklingen af harmoniserede internationale standarder for strømforbindelser fra land under hensyntagen til igangværende bestræbelser.

               4)

               Medlemsstaterne bør overveje at tilbyde økonomiske incitamenter til rederierne med henblik på at få dem til at anvende strøm fra land og dermed udnytte de muligheder, der er nedlagt i fællesskabslovgivningen.

               5)

               Medlemsstaterne bør fremme kendskabet til levering af strøm fra land blandt lokale myndigheder med ansvar for havneområder og hos søfartsmyndigheder, havnemyndigheder, klassificeringsorganer og industriorganisationer.

               6)

               Medlemsstaterne bør tilskynde havnemyndighederne og industrien til udveksling af god praksis for levering af strøm fra land og harmonisering af procedurerne i forbindelse hermed.

               7)

               Medlemsstaterne bør rapportere til Kommissionen om de foranstaltninger, de har i sinde at træffe for at reducere skibes emissioner i havne, herunder især områder, hvor grænseværdier for luftkvalitet overskrides.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. maj 2006.

            På Kommissionens vegne

         Stavros DIMAS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  KOM(2002) 595 endelig.

      (2)  EUT C 89 E af 14.4.2004, s. 107.

      (3)  EUT C 8 af 13.1.2004, s. 3.

      (4)  KOM(2001) 245 endelig.

      (5)  EFT L 121 af 11.5.1999, s. 13. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/33/EF (EUT L 191 af 22.7.2005, s. 59).

      (6)  EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51. Senest ændret ved direktiv 2004/75/EF (EUT L 157 af 30.4.2004, s. 100. Berigtiget i EUT L 195 af 2.6.2004, s. 31).

      BILAG
      STRØM FRA LAND — KORTFATTET VEJLEDNING
      Dette bilag indeholder relevante oplysninger om omkostninger og fordele ved anvendelsen af strøm fra land. Der findes mere detaljerede oplysninger i en rapport, der for nylig er udarbejdet for Kommissionen »Service Contract on Ship Emissions Assignment, Abatement and Market-based Instruments: Shore-side Electricity« (1). Emissioner og omkostninger er angivet for søgående skibe, men teknikkerne er også velegnede for fartøjer til sejlads på indre vandveje.
      1.   Tekniske krav — typisk konfiguration
      De typiske krav til en strømforbindelse fra land fremgår af nedenstående diagram. Afhængigt af skib og kaj er andre konfigurationer også mulige. International Electrical Commission og International Association of Classification Societies arbejder for tiden på industrielle standarder, der i fremtiden kan overvejes af IMO.

                  1)

                  En forbindelse fra det nationale elektricitetsnet med en kapacitet på 20-100 kV til en lokal transformatorstation, hvor strømmen transformeres til 6-20 kV.

                  2)

                  Kabler til levering af 6-20 kV strøm fra transformatorstation til havneterminal.

                  3)

                  Omformning, hvor dette er nødvendigt (Elektricitetsforsyningen i Fællesskabet opererer normalt med en frekvens på 50 Hz. I et skib, der er konstrueret til anvendelse af strøm med 60 Hz, kan strøm med 50 Hz bruges til f.eks. belysning og opvarmning, men ikke til motordrevne apparater såsom pumper, spil og kraner. Derfor vil det i skibe, hvor der anvendes strøm med 60 Hz, være nødvendigt at omforme strøm med 50 Hz til 60 Hz).

                  4)

                  Kabler til distribution af elektriciteten til terminalerne. Disse kan installeres underjordisk eller i eksisterende eller nye ledninger.

                  5)

                  Et kabelrullesystem med henblik på at undgå håndtering af højspændingskabler. Dette system kan opføres på kajen, som vil skulle understøtte kabelrulle, david og ramme. Daviden og rammen kan anvendes til at hæve og sænke kablerne til skibet. Kabelrullen og rammen kan drives og styres elektromekanisk.

                  6)

                  En stikdåse ombord på skibet til modtagelse af kabelforbindelsen.

                  7)

                  En transformator ombord på skibet til transformering af højspændingsstrømmen til 400 V.

                  8)

                  Elektriciteten fordeles på skibet, og elgeneratorerne slås fra.

            2.   Fordele — emissionsreduktioner
      Strøm fra land er et middel til at opnå lokale luftkvalitetsforbedringer. Fordelene ved at anvende strøm fra land varierer afhængigt af en række faktorer. Den konsekvensanalyse, der ledsager denne henstilling, illustrerer de fordele, der kan opnås ved en mere udbredt anvendelse af dette middel i EU. Før der tages initiativ til de individuelle installationer, vil det være nødvendigt at gennemføre en analyse af omkostningerne og fordelene i forbindelse med de specifikke omstændigheder.
      Konsekvensanalysen illustrerer, hvor meget de luftforurenende emissioner kan nedsættes for 500 kajer, hvis det antages, at der er tale om skibe med mellemstore motorer. En vigtig faktor af betydning for fordelenes størrelse er brændstoffernes svovlindhold. Fællesskabslovgivningen sætter lavere grænseværdier for indholdet af svovl i brændstof anvendt ved kaj i de fleste af de krav, der er gældende fra 2010. Derfor bygger eksemplerne på et svovlindhold i brændstoffet på henholdsvis 2,7 % og 0,1 %. Det vises, at anvendelsen af strøm fra land ville betyde en samlet værdisat fordel på mellem 252 mio. EUR og 708 mio. EUR om året ved anvendelse af brændstof med 2,7 % svovl og mellem 103 mio. EUR og 284 mio. EUR ved anvendelse af brændstof med 0,1 % svovl. Disse tal dækker over forbedret menneskelig sundhed og formindsket materiel skade som følge af de reducerede emissioner af luftforurenende stoffer (2).
      En overgang til anvendelse af strøm fra land vil også føre andre fordele med sig, som ikke er omfattet af disse tal. Den vil reducere emissionerne af kuldioxid (CO2) med over 50 %, emissionerne af carbonmonoxid med ca. 99 % og emissionerne af nitrogenoxid (N20) med over 50 %. Den vil fjerne vibrationerne og støjen fra elgeneratorer, som er målt til 90-120 dB på tæt hold, og forbedre forholdene for skibenes maskinister i forbindelse med vedligeholdelse.
      3.   Omkostninger — kapitaludgifter og driftsomkostninger
      Omkostningerne ved installation og anvendelse af strøm fra land deles mellem havn og skib, og de vil i betydeligt omfang afhænge af eksisterende infrastruktur, navnlig på landsiden. Konsekvensanalysen indeholder vejledende beregninger af systemomkostningerne på årsbasis for en gennemsnitlig kaj og for henholdsvis nye og moderniserede skibe med forskellige elgeneratorstørrelser. Resultaterne fremgår af tabel 1.
      Det ses, at de generelle omkostninger er betydeligt lavere for skibe med store elgeneratorer, og det er også for disse skibe, der forventes den største reduktion i emissionen af forurenende stoffer. Omkostningerne er også meget lavere ved indretning af nybyggede skibe til anvendelse af strøm fra land, end det er tilfældet ved modernisering af skibe. Udgifterne til brændstof og elektricitet er meget vigtige omkostninger i driften af skibe. Brændselsomkostningerne varierer, men brændstof med et lavt svovlindhold er dyrere end brændstof med et højt svovlindhold. Lempelser i afgiften på elektricitet leveret til skibe ved kaj gør denne elektricitet mere attraktiv.
      Tabel 1

                  SKIBSTYPE
                  Elgeneratorstørrelse

                  Samlede systemomkostninger på årsbasis

                  inkl. afgift
                  lav brændstofpris

                  ekskl. afgift
                  høj brændstofpris

                  (EUR/kaj/år)

                  (EUR/kaj/år)

                  NYE SKIBE

                  Små

                  164 659

                  82 315

                  Mellemstore

                  269 416

                  39 904

                  Store

                  521 630

                  –72 298

                  MODERNISEREDE SKIBE

                  Små

                  202 783

                  120 439

                  Mellemstore

                  324 402

                  94 890

                  Store

                  617 999

                  24 071

            4.   Sammenligning mellem fordele og omkostninger
      Den årlige værdisatte fordel ved at reducere emissionen af de fire forurenende stoffer ved 500 kajer anslås til mellem 103 mio. EUR og 284 mio. EUR ved anvendelse af brændstof med 0,1 % svovl og til mellem 252 EUR og 708 EUR ved anvendelse af brændstof med 2,7 % svovl. Resultaternes forskellighed dækker over forskellige metodologiske faktorer såsom den anvendte statistiske forventede levetid. Yderligere detaljer findes i konsekvensanalysen for »Temastrategi for Luftforurening« (3).
      De samlede årlige systemomkostninger pr. kaj i tabel 1 er baseret på tre faktorer: størrelsen på skibenes motorer, om teknologien tages i anvendelse på et nyt eller på et ældre skib og priserne på elektricitet og skibsbrændstof. Det fremgår af konsekvensanalysen, at omkostningerne for skibe, der anvender strøm fra land, årligt er 185 mio. EUR større end omkostningerne for skibe, der bruger skibsbrændstof, i et scenario baseret på 500 kajer, hvor prisen på skibsbrændstof er lav, og fartøjerne betaler fuld elektricitetsafgift. I et scenario med højere brændstofpris og fuld fritagelse for afgiften på elektricitet, ville de samlede omkostninger blive reduceret med 80 % til ca. 34 mio. EUR om året.
      Disse tal viser, at fordelene ved at anvende strøm fra land i mange situationer opvejer omkostningerne. I mange tilfælde er fordelene mange gange større end omkostningerne.
      5.   Konklusion
      Fordelene og omkostningerne ved anvendelse af strøm fra land varierer betydeligt alt efter konfigurationen og beliggenheden for henholdsvis havnen, kajen og skibet. Det betyder, at omkostningseffektiviteten skal undersøges fra sag til sag, og at en direkte reduktion i emissionerne fra skibsmotorer fortsat bør tilstræbes.
      Med hensyn til miljøvenlighed er de emissionsreduktioner, der opnås ved anvendelse af strøm fra land, markant større end dem, der opnås ved at skifte til brændstof med 0,1 % svovl ved ophold ved kaj (som krævet fra 2010 i henhold til direktiv 2005/33/EF), navnlig når det gælder NOx-emissioner og partikelemissioner. Anvendelse af strøm fra land bør derfor især overvejes i havne, hvor NOx-emissioner og partikelemissioner bidrager til lokale luftkvalitetsproblemer, såsom overskridelse af luftkvalitetsgrænseværdierne for ozon og partikler.
      Generelt tyder tallene på, at det i forbindelse med skibe med større motorer, som regelmæssigt besejler den samme havn, vil være både miljømæssigt og økonomisk favorabelt at begynde at anvende strøm fra land frem for at anvende brændstof med et svovlindhold på 0,1 %. Anvendelsen af strøm fra land forventes at skabe besparelser i forhold til anvendelsen af brændstof med 0,1 % svovl for nybyggede skibe, der regelmæssigt lægger til i de samme havne, især — men ikke kun — hvis der i henhold til direktiv 2003/96/EF tilbydes lempelser i afgiften på elektricitet. Medlemsstaterne og de lokale myndigheder kunne have interesse i at overveje andre midler til at tilskynde havnene til at investere i infrastruktur for anvendelse af strøm fra land og til at sikre dens anvendelse.

         (1)  Jf. http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Jf. http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (side 4). Værdierne er nationale gennemsnit (for såvel by- som landområder), og fordelene kan derfor være større i forbindelse med havne i centrum af større byer.

         (3)  SEK(2005) 1133.


Avis juridique important

|

31995K0393

KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 393/95/EKSF af 24. februar 1995 om ændring af henstilling nr. 3118/94/EKSF (Tekst af betydning for EØS)

EF-Tidende nr. L 043 af 25/02/1995 s. 0023 - 0038

KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 393/95/EKSF af 24. februar 1995 om ændring af henstilling nr. 3118/94/EKSF (Tekst af betydning for EØS) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 74, ogud fra følgende betragtninger:Det er i overensstemmelse med artikel 3 i henstilling nr. 3118/94/EKSF (1), hvorved Kommissionen har undergivet indførsel af visse jern- og stålprodukter, der henhører under traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, et fællesskabstilsyn, nødvendigt at opstille en liste over de lande og de varer, for hvilke der kræves eksportlicenser, i et bilag til nævnte henstilling;ifølge Kommissionens henstilling nr. 73/95/EKSF (2) skal der af de kompetente russiske og ukrainske myndigheder eller organisationer udstedes en eksportlicens og et oprindelsescertifikat i forbindelse med ordningen for dobbeltkontrol af importen i Fællesskabet af visse stålprodukter med oprindelse i disse lande, og det er hensigtsmæssigt at offentliggøre modellerne til disse eksportdokumenter til erhvervslivets orientering;Bulgarien, Rumænien og Kommissionen har aftalt, at indtil afgørelserne fra De Blandede Udvalg EF-Bulgarien og EF-Rumænien såvel som de tilsvarende kommissionsbeslutninger om indførelse af en ordning for dobbeltkontrol af importen i Fællesskabet af de stålprodukter, der er omfattet af disse afgørelser og beslutninger, er trådt i kraft, vil der blive krævet en eksportlicens udstedt af de kompetente bulgarske og rumænske myndigheder i forbindelse med import i Fællesskabet af de stålprodukter, der er omfattet af disse afgørelser og beslutninger med virkning fra den 1. marts 1995;efter konsultationer med de schweiziske myndigheder er det nødvendigt at ændre artikel 1 i henstilling nr. 3118/94/EKSF for at udelukke Den Europæiske Frihandelssammenslutnings medlemslande (EFTA) fra henstillingens anvendelsesområde -RETTET FØLGENDE HENSTILLING:Artikel 1 Bilag I, som indeholder modeller til den eksportlicens og det oprindelsescertifikat, der skal udstedes af de kompetente russiske og ukrainske myndigheder eller organisationer i forbindelse med den ordning for dobbeltkontrol, der gælder ved import i Fællesskabet af stålprodukter med oprindelse i disse lande, føjes som bilag V til henstilling nr. 3118/94/EKSF.Artikel 2 1. Bilag II, som indeholder en yderligere liste over de lande og varer, for hvilke der kræves eksportlicenser, føjes som bilag VI til henstilling 3118/94/EKSF.2. Bilag III, som indeholder modeller til den eksportlicens, der skal udstedes af de i bilag VI nævnte kompetente myndigheder, føjes som bilag VII til henstilling 3118/94/EKSF.Artikel 3 Artikel 1, stk. 1, i henstilling 3118/94/EKSF ændres ved tilføjelse efter ordene ». . . med oprindelse i andre tredjelande end« af ordene »landene i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA) eller«.Artikel 4 Denne henstilling træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 24. februar 1995.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) EFT nr. L 330 af 21. 12. 1994, s. 6.(2) EFT nr. L 13 af 19. 1. 1995, s. 1.BILAG I »BILAG V>START GRAFIK>    1 Exporter (name, full address, country)  ORIGINAL  2No  3 Year  4 Product group5 Consignee (Name, full address, country)    EXPORT LICENCE(ECSC products)  6 Country of origin  7 Country of destination    8 Place and date of shipment - Means of transport  9 Supplementary details  10 Description of goods - Manufacturer  11 CN code  12 Quantity (1)  13 FOB Value (2)      14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITYI, the undersigned, certify that the goods described above have been charged against the quantitative limit established for the year shown in box No 3 in respect of the Product group shown in box No 4 by the provisions regulating trade in ECSC products with the European Community.  15 Competent authority (name, full address, country)  At on  (Signature) (Stamp)  (1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight(2) In the currency of the sale contract>SLUT GRAFIK>»EKSPORTLICENS(EKSF-produkter)1. Eksportør (navn, fuldstændig adresse, land)2. Nr.3. År4. Varegruppe5. Modtager (navn, fuldstændig adresse, land)6. Oprindelsesland7. Bestemmelsesland8. Sted og dato for afskibningen - Transportmiddel9. Supplerende enkeltheder10. Varebeskrivelse - Fabrikant11. KN-kode12. Mængde (1)13. FOB-værdi (2)14. DEN KOMPETENTE MYNDIGHEDS ATTESTERINGUndertegnede bekræfter, at de ovenfor beskrevne varer er afskrevet på det kvantitative loft for det år, der er angivet i rubrik 3, for den varegruppe, der er angivet i rubrik 4 i henhold til bestemmelserne vedrørende handelen med EKSF-produkter med Det Europæiske Fællesskab.15. Kompetent myndighed (navn, fuldstændig adresse, land)  ,(Firma)  den  (Stempel)(1) Angiv nettovægt (kg) og tillige mængde i den relevante enhed, når der ikke er tale om nettovægt.(2) I den valuta, der er angivet i salgskontrakten.«>START GRAFIK>    1 Exporter (name, full address, country)  COPY  2No  3 Year  4 Product group5 Consignee (Name, full address, country)    EXPORT LICENCE(ECSC products)  6 Country of origin  7 Country of destination    8 Place and date of shipment - Means of transport  9 Supplementary details  10 Description of goods - Manufacturer  11 CN code  12 Quantity (1)  13 FOB Value (2)      14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITYI, the undersigned, certify that the goods described above have been charged against the quantitative limit established for the year shown in box No 3 in respect of the Product group shown in box No 4 by the provisions regulating trade in ECSC products with the European Community.  15 Competent authority (name, full address, country)  At on  (Signature) (Stamp)  (1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight(2) In the currency of the sale contract>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>    1 Exporter (name, full address, country)  ORIGINAL  2No  3 Year  4 Product group5 Consignee (Name, full address, country)    CERTIFICATE OF ORIGIN(ECSC products)  6 Country of origin  7 Country of destination    8 Place and date of shipment - Means of transport  9 Supplementary details  10 Description of goods - Manufacturer  11 CN code  12 Quantity (1)  13 FOB Value (2)      14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITYI, the undersigned, certify that the goods described above have been charged against the quantitative limit established for the year shown in box No 3 in respect of the Product group shown in box No 4 by the provisions regulating trade in ECSC products with the European Community.  15 Competent authority (name, full address, country)  At on  (Signature) (Stamp)  (1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight(2) In the currency of the sale contract>SLUT GRAFIK>>START GRAFIK>    1 Exporter (name, full address, country)  COPY  2No  3 Year  4 Product group5 Consignee (Name, full address, country)    CERTIFICATE OF ORIGIN(ECSC products)  6 Country of origin  7 Country of destination    8 Place and date of shipment - Means of transport  9 Supplementary details  10 Description of goods - Manufacturer  11 CN code  12 Quantity (1)  13 FOB Value (2)      14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITYI, the undersigned, certify that the goods described above have been charged against the quantitative limit established for the year shown in box No 3 in respect of the Product group shown in box No 4 by the provisions regulating trade in ECSC products with the European Community.  15 Competent authority (name, full address, country)  At on  (Signature) (Stamp) «  (1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight(2) In the currency of the sale contract>SLUT GRAFIK>BILAG II »BILAG VIVarer med oprindelse i Bulgarien og Rumænien, for hvilke der kræves eksportlicenserEKSF-produkter anført i bilag I til henstilling nr. 3118/94/EKSF med oprindelse i Bulgarien og Rumænien«.BILAG III »BILAG VII>START GRAFIK>    1 Exporter (name, full address, country)  ORIGINAL  2No  3 Year  4 Product group5 Consignee (Name, full address, country)    EXPORT LICENCE(ECSC products)  6 Country of origin  7 Country of destination    8 Place and date of shipment - Means of transport  9 Supplementary details  10 Description of goods - Manufacturer  11 CN code  12 Quantity (1)  13 FOB Value (2)      14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITY  15 Competent authority (name, full address, country)  At on  (Signature) (Stamp)  (1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight(2) In the currency of the sale contract>SLUT GRAFIK>»EKSPORTLICENS(EKSF-produkter)1. Eksportør (navn, fuldstændig adresse, land)2. Nr.3. År4. Varegruppe5. Modtager (navn, fuldstændig adresse, land)6. Oprindelsesland7. Bestemmelsesland8. Sted og dato for afskibningen - Transportmiddel9. Supplerende enkeltheder10. Varebeskrivelse - Fabrikant11. KN-kode12. Mængde (1)13. FOB-værdi (2)14. DEN KOMPETENTE MYNDIGHEDS ATTESTERING15. Kompetent myndighed (navn, fuldstændig adresse, land)  ,(Firma)  den  (Stempel)(1) Angiv nettovægt (kg) og tillige mængde i den relevante enhed, når der ikke er tale om nettovægt.(2) I den valuta, der er angivet i salgskontrakten.«>START GRAFIK>    1 Exporter (name, full address, country)  COPY  2No  3 Year  4 Product group5 Consignee (Name, full address, country)    EXPORT LICENCE(ECSC products)  6 Country of origin  7 Country of destination    8 Place and date of shipment - Means of transport  9 Supplementary details  10 Description of goods - Manufacturer  11 CN code  12 Quantity (1)  13 FOB Value (2)      14 CERTIFICATION BY THE COMPETENT AUTHORITY  15 Competent authority (name, full address, country)  At on  (Signature) (Stamp) «  (1) Show net weight (kg) and also quantity in the unit prescribed where other than net weight(2) In the currency of the sale contract>SLUT GRAFIK>


				|

		52013DC0365

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Litauens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2012-2016 /* COM/2013/0365 final */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Litauens nationale reformprogram for 2013
og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2012-2016
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk. 2,
som henviser til henstillingerne fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske
politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Rådet vedtog den 13. juli
2010 på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
(2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for
medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[4],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Litauens nationale reformprogram for 2012 og afgav sin
udtalelse om Litauens opdaterede konvergensprogram for 2011-2015.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[5],
som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af de
økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på
basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[6], hvori Litauen ikke blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en
dybdegående undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de
sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 9. april 2013 forelagde
Litauen sit opdaterede nationale reformprogram for 2013 og den 26. april 2013
sit konvergensprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de
indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(8)       Baseret på vurderingen af
konvergensprogrammet for 2013 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk og
stort set i overensstemmelse med Kommissionens forårsprognose. Efter en
ambitiøs finanspolitisk konsolidering siden 2009 er det offentlige underskud
bragt ned på 3,2 % af BNP i 2012, hvilket betragtes som tilstrækkeligt til
at ophæve beslutningen om et uforholdsmæssigt stort underskud, idet der tages
hensyn til omkostningerne ved den systemiske pensionsreform. Nedbringelsen af
underskuddet var i en vis udstrækning også baseret på en solid økonomisk vækst
og midlertidige fastfrysninger af udgifterne. I programmet er den
mellemfristede målsætning ændret fra +0,5 % to ‑1,0 %, hvilket
stadig er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens mål. Den
budgetstrategi, der er skitseret i programmet, tager sigte på at nå den
mellemfristede budgetmålsætning senest i 2016. Baseret på den (genberegnede)
strukturelle budgetsaldo er det årlige fremskridt i retning af den mellemfristede
målsætning i strukturelle termer højere end 0,5 % af BNP. Benchmarket for
udgifter i programperioden er overholdt. Tilpasningen er en smule større i
begyndelsen af perioden og er hovedsageligt afhængig af udgiftsbegrænsning, men
understøttes kun delvis af konkrete foranstaltninger, inklusive
engangsforanstaltninger, som ikke altid er specificeret. Ifølge Kommissionens
prognose forventes det, at den strukturelle tilpasning i 2013 og 2014 vil være
på henholdsvis 0,3 % og 0,0 % af BNP og dermed under det krævede
fremskridt på 0,5 % af BNP, hvilket også sætter spørgsmålstegn ved
programmets tilpasningssti. Der skal stadig specificeres yderligere
konsolideringsforanstaltninger, og der bør overvejes en række strukturreformer,
herunder et skift til indtægtsbaserede foranstaltninger. Den offentlige gæld,
som i 2012 lå på 40,7 %, ligger fortsat under 60 % af BNP og
forventes at falde en anelse i programperioden. I konvergensprogrammet
forventes gælden at falde til 39,7 % i 2013 og yderligere til 34,5 %
senest i 2016, mens det i Kommissionens prognose forudses, at den vil falde til
40,1 % af BNP i 2013 og 39,4 % i 2014 Forskellene skyldes først og
fremmest, at der i konvergensprogrammet antages lavere underskud.
(9)       Selv om underskuddet er
blevet mindre i årenes løb, har Litauen fortsat ikke et tilstrækkeligt stort
finanspolitisk råderum til at reagere over for negative chok. Det vil dog være
muligt at indføre en mindre fordrejende beskatning og forbedre overholdelsen af
skattereglerne yderligere. Litauen har fortsat den laveste gældskvote i EU, og
konsolideringen har især været fokuseret på udgiftssiden. Der er stadig
mulighed for at kigge på de yderligere skatteindtægtskilder, der hæmmer væksten
mindst, såsom miljøafgifter og periodisk beskatning af fast ejendom. Litauen
har taget skridt til at øge indtægterne fra periodiske ejendomsskatter, men det
forekommer at være muligt at gøre en yderligere indsats. Litauens indtægter fra
miljøafgifter er nedadgående og var de næstlaveste i EU i 2011, hvilket også
skyldes, at landet har de laveste af transportafgifter i EU; dette gør det ikke
lettere at mindske den høje energiintensitet i den litauiske økonomi. Samtidig
bør vækstfremmende udgifter, f.eks. til forskning og uddannelse, prioriteres i
den finanspolitiske konsolidering. Der er opstået forsinkelser i gennemførelsen
af love, som skal styrke de finanspolitiske rammer. Litauens finanspolitiske
rammer har ikke kunnet forhindre en procyklisk finanspolitik i årene med høj
vækst, og reglerne er ikke tilstrækkeligt bindende. Der er behov for at
forbedre overvågning, ansvarlighed og gennemførelse af budgetproceduren og
styrke de mellemfristede rammers bindende karakter.
(10)     Den demografiske udvikling er
en udfordring for Litauens finanspolitiske holdbarhed på lang sigt. Derfor er
det fortsat vigtigt at gennemføre en omfattende pensionsreform for at sikre
bæredygtige og tilstrækkelige pensioner. Spørgsmålet om tilstrækkelige
pensioner er en udfordring, da der blandt de ældre er høj risiko for fattigdom
og udstødelse. I 2012-reformen af pensionsakkumuleringssystemet tilskyndes der
via finansielle incitamenter fra statsbudgettet til pensionsakkumulering under
2. søjle. Der indføres også mulighed for at fravælge privat
pensionsakkumulering og vende tilbage til den statslige socialsikringsfond i en
overgangsperiode samt en gradvis forhøjelse af pensionsalderen. Reformen træder
i kraft den 1. januar 2014. Der er tale om vigtige, men isolerede skridt i den
rigtige retning, og der er behov for større ændringer, navnlig inden for 1.
pensionssøjle. Desuden er det nødvendigt med foranstaltninger, der fremmer
ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed og ældrevenlige arbejdsmiljøer.
(11)     Bekæmpelse af arbejdsløshed og
lav erhvervsfrekvens er stadig en central udfordring. Især er unge og ufaglærte
ramt af høj arbejdsløshed. Mismatchet mellem udbudte og efterspurgte
kvalifikationer er blevet særlig tydeligt under krisen og udgør et stadig
større problem, der tyder på strukturelle svagheder i uddannelses- og
arbejdsmarkedspolitikkerne. Den deraf følgende mangel på kvalificeret
arbejdskraft forværres af en kraftig emigration. Derfor er det nødvendigt med
yderligere foranstaltninger for at øge arbejdsmarkedets fleksibilitet og øge
arbejdsmarkedsdeltagelsen, især for unge, ufaglærte og ældre arbejdstagere. De
aktive arbejdsmarkedsforanstaltningers samlede dækning og de finansielle
tildelinger pr. enkelt foranstaltning er fortsat utilstrækkelige, og
foranstaltningerne fokuserer i for ringe grad på lavtuddannede arbejdstagere og
langtidsledige. En omfattende gennemgang af arbejdsmarkedslovgivningen, med
inddragelse af arbejdsmarkedets parter, vil kunne afdække unødvendige
restriktioner og administrative barrierer, der påvirker fleksible
kontraktaftaler, afskedigelsesbestemmelser og ordninger med fleksibel
arbejdstid. For at sikre en bedre overgang fra uddannelse til arbejdsmarked kan
praktik- og lærlingeordninger gøres mere attraktive.
(12)     Fattigdom og social udstødelse
er fortsat foruroligende omfattende. Især er den voksende fattigdom blandt børn
et problem. I 2012 blev der iværksat reformforanstaltninger for kontanthjælp
med henblik på at øge incitamenterne til at arbejde (beskæftigelsesrelaterede
ydelser for langtidsledige, gradvis reduktion af sociale ydelser til personer i
den erhvervsaktive alder, der er inaktive) og nedbringe fattigdommen. Et
pilotprojekt i fem kommuner har givet imponerende resultater med hensyn til
udgiftsbesparelser og bedre fokusering på støttemodtagere. Det er nu nødvendigt
at indføre et overvågningssystem til at vurdere dets effektivitet og virkninger
for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Reformen bør gå hånd i hånd
med aktiveringsforanstaltninger, som øger deltagelsen på arbejdsmarkedet, især
for langvarige bistandsmodtagere. Foranstaltningerne med henblik på at mindske
fattigdommen omfatter bl.a. udvidet adgang til sociale ydelser og en ny metode
til beregning af ydelserne. Desuden blev mindstelønnen sat 18 % op den 1.
januar 2013, hvilket kan bidrage til at mindske inaktivitet og fattigdom blandt
personer i arbejde. I betragtning af udfordringens omfang synes disse
foranstaltninger dog at være utilstrækkelige, og der efterlyses en omfattende
strategi eller handlingsplan til at bekæmpe fattigdom.
(13)     Regeringen har siden 2010
gennemført en ambitiøs reform af statsejede virksomheder. Det er en relevant og
troværdig reform, som både omfatter lovgivningsmæssige og organisatoriske
ændringer. De lovgivningsmæssige aspekter ved reformen er på plads, og der er
stort set opnået overholdelse af rapporteringskravene. Udfordringen er nu at
undgå interessekonflikter med hensyn til regulerende og ikke-regulerende
funktioner og at skelne mellem kommercielle og ikke-kommercielle aktiviteter
hos statsejede virksomheder. Når reformen er gennemført fuldt ud, vil den kunne
bidrage til at fremme konkurrenceevne og vækst. Derfor vil det være afgørende
overvåge overholdelsen.
(14)     Elektricitets- og gasforbindelserne med nabolandene er endnu ikke
tilstrækkeligt udviklede. Det betyder, at konkurrencen i energisektoren er
meget begrænset, og at energipriserne er høje. Desuden er energieffektiviteten
fortsat et problem. Fremskridtene har været træge med hensyn til
bygningsrenovering, også hvad angår investeringer under Jessica-holdingfonden,
og der er stadig større udfordringer i forbindelse med renovering af private
boliger.
(15)     Som led i det europæiske
semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Litauens
økonomiske politik. Den har vurderet konvergensprogrammet og det nationale
reformprogram. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar
finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til, i hvor høj
grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er
behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved
at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger.
Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er
afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.
(16)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Litauens konvergensprogram, og Rådets udtalelse[7] afspejles især i henstilling 1
nedenfor,
HENSTILLER, at Litauen i perioden
2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:
1.           sikre en vækstfremmende
finanspolitisk konsolidering og gennemføre budgetstrategien som planlagt,
videreføre en strukturtilpasningsindsats, som sætter Litauen i stand til at nå
den mellemfristede målsætning. Prioritere vækstfremmende udgifter. Styrke den
finanspolitiske ramme, især ved at der i de mellemfristede budgetmæssige rammer
indføres bindende udgiftslofter, som kan håndhæves. Vurdere skattesystemet og
overveje at øge de skatter og afgifter, der hæmmer væksten mindst, f.eks.
periodiske ejendomsskatter og miljøafgifter, herunder indførelse af
bilafgifter, samtidig med at overholdelsen af skattereglerne fortsat styrkes.
2.           vedtage og gennemføre
lovgivning for en omfattende reform af pensionssystemet. Kæde den lovbestemte
pensionsalder sammen med forventet levetid, begrænse adgangen til
førtidspension, etablere klare regler for indeksering af pensioner og fremme
anvendelsen af supplerende opsparingsordninger, samtidig med at gennemførelsen
af igangværende reformer sikres. Understøtte pensionsreformen med
foranstaltninger, som øger ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed.
3.           tackle den høje arbejdsløshed
blandt lavtuddannede og langtidsledige ved at omfokusere ressourcerne på aktive
arbejdsmarkedspolitikker og samtidig forbedre deres dækning og effektivitet.
Forbedre de unges beskæftigelsesegnethed, f.eks. via en ungdomsgaranti, styrke
gennemførelsen af lærlingeordninger og deres effektivitet og tage fat om
vedvarende mismatch mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer. Undersøge,
om arbejdsmarkedslovgivningen er hensigtsmæssig, for så vidt angår fleksible
kontraktaftaler, afskedigelsesbestemmelser og ordninger med fleksibel
arbejdstid, i samråd med arbejdsmarkedets parter.
4.           gennemføre konkrete
målrettede foranstaltninger for at mindske fattigdom og social udstødelse.
Styrke sammenkædningen af kontanthjælpsreformen med aktiveringsforanstaltninger.

5.           fuldføre gennemførelsen af
reformen af statsejede virksomheder, især for at sikre adskillelsen af ejerskab
og reguleringsfunktioner, og nøje overvåge overholdelsen af reformkravene.
6.           intensivere
foranstaltningerne til forbedring af bygningers energieffektivitet, bl.a. ved
at fjerne hindringer og ved en hurtig gennemførelse af holdingfonden. Fremme
konkurrencen i energinettene ved hjælp af bedre sammenkobling med andre
medlemsstaters gas- og elnet.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013) 365 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 og P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22.
april 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31998Y0617(01)

Rådets henstilling af 28. maj 1998 om konfiguration af udstyr til afsløring af dokumentforfalskninger ved »points of entry« i Den Europæiske Union

EF-Tidende nr. C 189 af 17/06/1998 s. 0019 - 0020

RÅDETS HENSTILLING af 28. maj 1998 om konfiguration af udstyr til afsløring af dokumentforfalskninger ved »points of entry« i Den Europæiske Union (98/C 189/02) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel K.3, stk. 2, litra a),som henviser til Det Forenede Kongeriges initiativ, ogsom tager i betragtning, at det er vigtigt at fastlægge ensartede niveauer med hensyn til ekspertise og udstyr til afsløring af dokumentforfalskninger ved »points of entry« i Den Europæiske Union,HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNES REGERINGERat de tager følgende skridt for at sikre ensartede niveauer med hensyn til udstyr ved »points of entry«.1. Afgørende faktorerDet udstyr, der skal forefindes ved »points of entry«, skal fastsættes ved henvisning til følgende faktorer:- passagertrafikmængde- nuværende omfang af dokumentfalsk- mulighed for adgang til referencemateriale- tilstedeværelse af kontrolpersonale og eksisterende uddannelsesniveauer.2. Anbefalede forsyningsniveauera) LAVESTE niveau: Små eller ikke permanent bemandede »points of entry«, hvis personale kun er uddannet på grundniveau.Nødvendigt udstyr:Ultraviolet lyskilde- Fastgjort - til kontorbrug- Bærbar - til mobil anvendelse, f. eks. i tog, busser osv.Forstørrelse- Håndlupper- Stort, oplyst forstørrelsesglas, der er fastgjortReferencemateriale- EU-Håndbog over Ægte Dokumenter- EU-Forfalskningsbulletinenb) MELLEMniveau: Små og mellemstore indrejsesteder med et grunduddannet fast personale, samt en dokumentspecialist uddannet på et mellemniveau, som er der permanent eller vil kunne tilkaldes.Nødvendigt udstyr:Ultraviolet lyskilde- Fastgjort på hvert enkelt kontrolbord samt til kontorbrug- Bærbar - til mobil anvendelse, f. eks. i tog, busser osv.Forstørrelse- Svagstrøms-stereo-zoom-mikroskop- Lyskilde med fleksibel fiberoptisk lysleder- LysbordReferencemateriale- EU-Håndbog over Ægte Dokumenter- EU-Forfalskningsbulletinenc) HØJESTE niveau: Permanent bemandede indrejsesteder med mange tilfælde af dokumentfalsk, hvis personale har forskellige uddannelser og består af forskellige dokumentspecialister.Nødvendigt udstyr:Ultraviolet lyskilde- Fastgjort - på hvert enkelt kontrolbord samt til kontorbrug- Bærbar - til mobil anvendelse, f. eks. i tog, busser osv.Forstørrelse- Svagstrøms-stereo-zoom-mikroskop- Lyskilde med fleksibel fiberoptisk lysleder- LysbordUdstyr med infrarød skanner- Infrarødt dokumentundersøgelsesapparatReferencemateriale- EU-Håndbog over Ægte Dokumenter- EU-Forfalskningsbulletinen.Udfærdiget i Bruxelles, den 28. maj 1998På Rådets vegneJ. STRAWFormand