               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 23.5.2018
            COM(2018) 420 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Polens nationale reformprogram for 2018og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2018

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Polens nationale reformprogram for 2018

                  og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2018

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2, og artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 22. november 2017 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2018 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 22. marts 2018 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 22. november 2017 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 7. marts 2018 blev landerapporten for Polen 2018
                  4
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Polens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 11. juli 2017, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Polens nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 26. april 2018 fremlagde Polen sit nationale reformprogram for 2018 og sit konvergensprogram for 2018. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013
                  5
                kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  6
               .

               (5)Polen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2018 forventer regeringen en gradvis forbedring af den samlede saldo fra et underskud på 1,7 % af BNP i 2017 til 0,7 % af BNP i 2021. Den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et strukturelt underskud på 1,0 % af BNP, forventes ikke at blive opfyldt inden 2021, som er konvergensprogrammets tidshorisont. Den genberegnede strukturelle saldo
                  7
                peger i retning af et underskud på 1,3 % af BNP i 2021. Ifølge konvergensprogrammet for 2018 ventes den offentlige gældskvote at falde fra 50,6 % af BNP i 2017 til 50,4 % af BNP i 2018 og til 46,0 % af BNP i 2021. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er forsigtigt for 2018 og realistisk derefter.

               (6)Den 11. juli 2017 henstillede Rådet, at Polen sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter
                  8
                ikke overstiger 3,7 % i 2018, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP. Samtidig blev det påpeget, at man i vurderingen af budgetplanerne og budgetresultaterne er nødt til at tage behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, som bidrager til både at styrke den igangværende genopretning og sikre, at de offentlige finanser er holdbare. Kommissionen har foretaget en kvalitativ vurdering af robustheden af de økonomiske forhold i Polen, idet der samtidig blev taget behørigt hensyn til landets udfordringer for så vidt angår holdbarheden. På det grundlag konkluderes det, at det ikke er nødvendigt at tage yderligere elementer i betragtning. På basis af Kommissionens forårsprognose 2018 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra denne anbefalede tilpasning i 2018.

               (7)I lyset af Polens forventede produktionsgab på 1,5 % bør den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter i 2019 ikke overstige 4,2 % i overensstemmelse med den strukturelle tilpasning på 0,6 % af BNP, som kræves ifølge matrixen under stabilitets- og vækstpagten. På basis af Kommissionens forårsprognose 2018 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2019. Rådet er af den generelle opfattelse, at der fra 2018 bør træffes de nødvendige foranstaltninger for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (8)På mellemlang og lang sigt vil Polen stå over for udgiftspres på flere områder, navnlig på områder, der har med befolkningens aldring at gøre; der er derfor behov for nye metoder til at vurdere virkningen og effektiviteten af de offentlige udgifter og for at lette en omfordeling af ressourcerne. I den forbindelse har regeringen indledt arbejdet med at reformere budgetproceduren, navnlig for at styrke den mellemfristede budgetramme og indarbejde udgiftsanalyser i budgetproceduren. Polen er den eneste medlemsstat, som ikke har et fuldgyldigt uafhængigt finansråd og har så vidt vides heller ikke planer om at oprette et, selv om landet har uafhængige finanspolitiske institutioner, der dækker nogle af de funktioner, der normalt varetages af finanspolitiske råd. Af landerapporten for 2018 fremgår det, at Polen ikke har gjort fremskridt med hensyn til at begrænse den omfattende brug af nedsatte momssatser. Det polske finansministerium arbejder imidlertid på at forenkle den måde, hvorpå de gældende satser pålægges varer og tjenesteydelser.

               (9)Det polske arbejdsmarked har klaret sig godt i de seneste år, og beskæftigelsesfrekvensen er fortsat steget. Visse gruppers deltagelse i arbejdsstyrken, navnlig kvinder, lavtuddannede og ældre mennesker, er imidlertid fortsat lav i sammenligning med andre medlemsstater. Flere nylige politiske foranstaltninger har mindsket incitamentet til at arbejde, især for kvinder og ældre. Det polske socialsikringssystem skaber ikke tilstrækkelige incitamenter til at tage arbejde. Selv om børneydelsen har mindsket fattigdom og ulighed, har den allerede haft en negativ virkning på forældres, især kvinders, deltagelse på arbejdsmarkedet, da dens størrelse og den begrænsede brug af behovstest betyder, at incitamenter til at tage arbejde, som er indarbejdet i andre sociale ydelser, begrænses. Desuden er antallet af børn under tre år, der er indskrevet i formelle børnepasningsordninger, fortsat blandt de laveste i EU, hvilket er en yderligere hæmsko for kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet. Personer med omsorgsforpligtelser modtager kun begrænset støtte, hvilket forhindrer dem i at komme ind på arbejdsmarkedet. Nedsættelsen af den lovbestemte pensionsalder har tilskyndet nogle ældre erhvervsaktive til at forlade arbejdsstyrken. Migration fra lande uden for EU bidrager til at imødekomme den øgede efterspørgsel efter arbejdskraft.

               (10)Herudover kan både deltagelsen i arbejdsstyrken og innovationskapaciteten i økonomien fremmes ved at give elever og voksne passende færdigheder og kompetencer, der støtter beskæftigelsen på et arbejdsmarked under hastig forandring. Voksnes deltagelse i uddannelse og videreuddannelse ligger langt under EU-gennemsnittet. Kombineret med visse svagheder i digitale færdigheder samt læse-, skrive- og regnefærdigheder, især blandt voksne uden videregående uddannelse, er dette en hindring for deres beskæftigelsesegnethed. I hvilket omfang nyligt indførte og planlagte politiske foranstaltninger, såsom ændringer i tilrettelæggelsen af almen uddannelse, erhvervsuddannelse og højere uddannelse, vil få en indvirkning på kvalifikationsniveauet, er endnu uvist.

               (11)Polen har truffet yderligere foranstaltninger til bekæmpelse af segmenteringen af arbejdsmarkedet, gennem hvilke muligheden for misbrug af tidsbegrænsede ansættelser begrænses, bidragene til socialsikring for visse atypiske arbejdskontrakter øges, og der indføres en mindstetimeløn for nogle af disse kontrakter. Selv om antallet og andelen af tidsubegrænsede kontrakter er steget siden slutningen af 2016, er andelen af tidsbegrænsede kontrakter fortsat blandt de højeste i EU. Nogle yderligere lovgivningsmæssige ændringer af relevans for det todelte arbejdsmarked kan blive medtaget i den nyudformede arbejdslovgivning. Social sikring for selvstændige og arbejdstagere med visse atypiske kontrakter udgør et potentielt problem, navnlig i forhold til tilstrækkeligheden af deres fremtidige pensioner. Siden 2015 er der truffet en række foranstaltninger til forbedring af den sociale sikring for selvstændige erhvervsdrivende og arbejdstagere med atypiske kontrakter.

               (12)Som følge af tidligere reformer, f.eks. afskaffelse af muligheden for tidlig pensionering og en gradvis forhøjelse af den lovbestemte pensionsalder, er sidstnævnte i de seneste år steget. En yderligere forhøjelse af den gennemsnitlige pensionsalder er afgørende for den økonomiske vækst på mellemlang sigt og for at sikre pensionssystemets tilstrækkelighed og bæredygtighed. Den seneste nedsættelse af den lovbestemte pensionsalder til 60 år for kvinder og 65 år for mænd er imidlertid et skridt i den modsatte retning. Fastsættelsen af pensionsalderen for mandlige og kvindelige dommere, der er ansat ved de almindelige domstole, til 65 er derimod i overensstemmelse med Kommissionens anmodning. Det særlige socialsikringssystem for landbrugere, der støttes med midler svarende til næsten 1 % af BNP, er en af årsagerne til den lave arbejdskraftsmobilitet og skjulte arbejdsløshed i landbruget.

               (13)For at forbedre resultaterne på sundhedsområdet i Polen er en bedre adgang til sundhedspleje og en forøgelse af effektiviteten af denne nødvendig. De selverklærede udækkede behov for lægebehandling er blandt de højeste i EU, og ventetiderne for visse indgreb er relativt lange. Antallet af hospitalssenge er relativt højt og ikke optimalt fordelt geografisk. Ambulant behandling og primær sundhedspleje er generelt underudviklet, og læger har incitamenter til at henvise patienter til undersøgelser og behandling hos specialister. Håndtering af disse problemer udgør en særlig udfordring, da omfanget af den offentlige finansiering og antallet af læger og sygeplejersker inden for visse specialeområder i Polen ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. I 2017 blev der gjort en vis indsats for at fordele ressourcerne mere effektivt, men virkningerne af disse foranstaltninger er endnu ikke synlige.

               (14)En forøgelse af innovationskapaciteten i økonomien er af afgørende betydning for, at Polen kan bevæge sig opad i den globale værdikæde, således at der opstår yderligere potentiale til at forbedre levestandarden. Det kræver politiske tiltag på mange fronter i en gradvis proces over flere år. De vigtigste politikområder i den forbindelse er at opbygge tillid til de lovgivningsmæssige rammer, at skabe incitamenter med henblik på virksomhedernes udgifter til forskning og udvikling samt at styrke det videnskabelige grundlag, bl.a. gennem reformer af de videregående uddannelser og fremme af en omfattende overførsel af viden og et tæt samarbejde mellem virksomheder og forskningsinstitutioner. Dette omfatter også at sikre gunstige betingelser for en kommerciel udnyttelse af de forskningsresultater, der er fremmet og støttet med offentlige midler. På disse områder er der allerede gennemført en række politiske foranstaltninger, og regeringen har planlagt flere andre.

               (15)De hurtige lovgivningsmæssige ændringer og den begrænsede afholdelse af høringer af offentligheden og af arbejdsmarkedets parter om en række centrale love influerer negativt på kvaliteten af lovgivningen og øger usikkerheden for virksomhederne. Sikring af retsstatsprincippet og retsvæsenets uafhængighed er også afgørende i den forbindelse. Kommissionen konkluderede, at de vedtagne ændringer af retssystemet udgør en klar risiko for en alvorlig krænkelse af retsstatsprincippet. Retssikkerhed og tillid til kvaliteten og forudsigeligheden af politik og institutioner, navnlig inden for lovgivning og skat, er vigtige faktorer, der kan muliggøre en stigning i investeringsniveauet. Grundige forudgående og efterfølgende konsekvensanalyser og afholdelse af veltilrettelagte høringer af arbejdsmarkedets parter og offentligheden kan bidrage til at forbedre kvaliteten af lovgivningen, begrænse behovet for efterfølgende ændringer og derved gøre de lovgivningsmæssige rammer mere forudsigelige. Dette kan også bidrage til at begrænse eventuelle negative bivirkninger af nye love på kort sigt, f.eks. en midlertidig forøgelse af de administrative byrder som følge af en ændring i skattereglerne.

               (16)Vejnettet er takket være EU-finansiering blevet udviklet hurtigt, men antallet af trafikdræbte er stadig blandt de højeste i EU. Desuden står byerne over for stadig større udfordringer i forbindelse med mobilitet, f.eks. i form af trafiktrængsel og luftforurening som følge af det voksende antal personbiler og den store andel af gamle køretøjer. De nuværende incitamenter til at benytte offentlig transport, transport med lave emissioner og aktive transportformer er ikke tilstrækkelige til at klare disse udfordringer. Gennemførelsen af EU-medfinansierede jernbaneprojekter står fortsat over for store flaskehalsproblemer, hovedsagelig som følge af den begrænsede kapacitet i byggesektoren og jernbaneinfrastrukturforvalterens institutionelle svagheder. Der mangler stadig strategiske overvejelser om, hvordan den langsigtede udvikling af transportnettene for alle transportformer skal forløbe i perioden efter 2023, og hvordan transportformernes opgaver klart skal defineres og tildeles.

               (17)Som led i det europæiske semester 2018 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2018. Den har også vurderet konvergensprogrammet 2018 og det nationale reformprogram 2018 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Polen i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Polen, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (18)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Polens konvergensprogram for 2018, og dets holdning
                  9
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               HENSTILLER, at Polen i 2018 og 2019 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 4,2 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturtilpasning på 0,6 % af BNP. Tage skridt til at forbedre effektiviteten af de offentlige udgifter, bl.a. gennem en forbedring af budgetproceduren.

               2.Tage skridt til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, bl.a. ved at forbedre adgangen til børnepasning og ved at fremme arbejdsmarkedsrelevante færdigheder, navnlig gennem voksenuddannelse, og fjerne de resterende hindringer for mere permanente ansættelsesformer. Sikre pensionssystemets bæredygtighed og tilstrækkelighed ved at træffe foranstaltninger, der skal øge den faktiske pensionsalder, og ved at reformere præferencepensionsordningerne.

               3.Styrke innovationskapaciteten i økonomien, bl.a. ved at støtte et tættere samarbejde mellem virksomheder og forskningsinstitutioner. Forbedre de lovgivningsmæssige rammer, navnlig ved at sikre effektive høringer af offentligheden og arbejdsmarkedets parter i lovgivningsprocessen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 420 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 og P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 219 final.

                     (5)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, der er genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

                     (8)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

                     (9)

                        I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 23.5.2018
            COM(2018) 432 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om konstatering af, at Rumænien ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 5. december 2017
            {SWD(2018) 366 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om konstatering af, at Rumænien ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 5. december 2017

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
                  1
               , særlig artikel 10, stk. 2, fjerde afsnit,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Den 16. juni 2017 besluttede Rådet i henhold til artikel 121, stk. 4, i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde ("TEUF"), at der i Rumænien var en væsentlig konstateret afgivelse fra tilpasningsstien hen imod den mellemfristede budgetmålsætning. I betragtning af den konstaterede væsentlige afvigelse henstillede Rådet den 16. juni 2017
                  2
               , at Rumænien træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter
                  3
                ikke overstiger 3,3 % i 2017, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP.

               (2)Den 5. december 2017 konkluderede Rådet
                  4
               , at Rumænien ikke havde truffet effektive foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 16. june 2017. På det grundlag fremsatte Rådet den 5. december 2017 en revideret henstilling
                  5
               , hvori det henstillede, at Rumænien træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 3,3 % i 2018, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,8 % af BNP. Det henstillede ligeledes, at Rumænien bruger alle ekstraordinære indtægter til at nedbringe sit underskud og træffer foranstaltninger til en budgetkonsolidering for at sikre en varig forbedring i den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde. Rådet gav Rumænien en frist til den 15. april 2018 til at aflægge rapport om, hvilke foranstaltninger landet havde truffet som reaktion på henstillingen.

               (3)Den 10. og 11. april 2018 aflagde Kommissionen et udvidet overvågningsbesøg i Rumænien med henblik på overvågning på stedet i henhold til artikel -11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97. Efter at Kommissionen havde forelagt de foreløbige undersøgelsesresultater for de rumænske myndigheder, således at de kunne fremsætte bemærkninger, aflagde den rapport for Rådet om sine resultater den [23.] maj 2018. Resultaterne blev efterfølgende offentliggjort. Det fremgår af Kommissionens rapport, at de rumænske myndigheder ikke har til hensigt at reagere på Rådets henstilling af 5. december 2017. Myndighederne bekræftede over for undersøgelsesholdet, at deres mål for 2018 fortsat er et samlet underskud på lige under 3 % af BNP. I betragtning af et positivt og stigende produktionsgab tyder dette på en yderligere forværring af det underliggende strukturelle underskud, hvilket er det modsatte af, hvad Rådet henstiller, og afspejler en finanspolitik, der tydeligvis er ekspansiv.

               (4)Den 20. april 2018, dvs. efter Rådets frist, aflagde de rumænske myndigheder rapport om, hvilke foranstaltninger der var truffet som reaktion på Rådets henstilling af 5. december 2017. I rapporten fastholdt myndighederne, at deres mål for 2018 fortsat er et samlet underskud på lige under 3 % af BNP. De meddelte foranstaltningers budgetvirkninger opfylder langt fra de krav, Rådet anfører i henstillingen.

               (5)På grundlag af Kommissionens forårsprognose 2018 forventes de primære offentlige nettoudgifter at nå op på 10,8 %, hvilket er et godt stykke over udgiftsmålet på 3,3 %. Der forventes en forværring af den strukturelle saldo på 0,5 % af BNP i 2018 til et underskud på 3,8 % af BNP. Dette er det modsatte af den strukturelle forbedring på 0,8 % af BNP i forhold til 2017, der henstilles. Begge søjler peger derfor i retning af en betydelig afvigelse fra den henstillede tilpasning. Udgiftsmålet tyder på en afvigelse på 2,4 % af BNP. Den strukturelle saldo bekræfter denne antagelse, idet den tyder på en lidt mindre afvigelse på 1,8 % af BNP. Størrelsen af den strukturelle saldo påvirkes negativt af det højere underliggende estimat for potentiel BNP-vækst sammenlignet med det mellemfristede gennemsnit, der ligger til grund for udgiftsmålet. Dette taget i betragtning bekræfter den overordnede vurdering en stor afgivelse fra den henstillede tilpasning.

               (6)Forværringen i forhold til 2017 skyldes hovedsagelig stigninger i lønudgifter til offentligt ansatte, som blev vedtaget i sommeren 2017 og trådte i kraft i januar 2018. Siden Kommissionens efterårsprognose 2017, som lå til grund for Rådets henstilling af 5. december 2017, har myndighederne delvis trukket den tidligere systemiske pensionsreform tilbage ved fra 2018 at sænke andelen af sociale bidrag, som overføres til anden søjle. Denne nedskæring forventes at have en positiv kortsigtet virkning på de offentlige indtægter og dermed på den offentlige saldo. Den finanspolitiske gevinst vil dog på lang sigt aftage, da de sociale bidrag, der omdirigeres fra anden søjle, ledsages af en forpligtelse til at betale alderspensioner i fremtiden.

               (7)Dette fører til den konklusion, at Rumæniens reaktion på Rådets henstilling af 5. december 2017 har været utilstrækkelig. Den finanspolitiske indsats er ikke tilstrækkelig til at opfylde målet om en årlig strukturel tilpasning på 0,8 % af BNP i 2018, hvilket svarer til en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på højst 3,3 % i 2018 —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Rumænien har ikke truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 5. december 2017.

               Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Rumænien.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 216 af 6.7.2017, s. 1.

                     (3)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårig periode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (4)

                        EUT L 340 af 20.12.2017, s. 49.

                     (5)

                        EUT C 439 af 20.12.2017, s. 1


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 6.6.2018
            COM(2018) 332 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød af høj kvalitet fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Dette initiativ har til formål at ændre den nuværende ordning med USA vedrørende import af oksekød, der ikke er hormonbehandlet. Det har ikke på nogen måde til formål at påvirke EU's forbud mod hormonbehandlet oksekød som sådan.

               USA traf i december 2016 foranstaltninger til at genindføre den forhøjede told på visse EU-produkter som følge af USA's oksekødsindustris betænkeligheder, om hvorvidt Den Europæiske Union handler i strid med det reviderede aftalememorandum med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner, og den af USA anvendte forhøjede told for visse produkter fra Den Europæiske Union af den 21. oktober 2013
                  1
                ("det reviderede aftalememorandum"). Det reviderede aftalememorandum blev indgået mellem Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater efter WTO-tvistbilæggelsesproceduren DS26 EF – foranstaltninger vedrørende kød og kødprodukter (hormoner) og anmeldt til WTO's Tvistbilæggelsesorgan den 14. april 2014 som en gensidig acceptabel løsning om at indarbejde rapporten i tvistbilæggelsesprocedurerne.

               EU åbnede i henhold til det oprindelige aftalememorandum og den reviderede version heraf et årligt toldkontingent for oksekød af høj kvalitet
                  2
               .

               Efter USA's åbning af proceduren med henblik på at genindføre den forhøjede told på visse EU-produkter i december 2016 har parterne ført konsultationer om anvendelsen af det reviderede aftalememorandum som omhandlet i dets artikel IV.

               Henstillingen vedrører bemyndigelse til at forhandle en aftale med Amerikas Forenede Stater efter de nævnte konsultationer om anvendelsen af toldkontingentet for oksekød af høj kvalitet og eventuelt dets landetildeling.

               Det kan være nødvendigt med forhandlinger med andre leverandørlande for at sikre, at alle godkendte landetildelinger inden for det nævnte toldkontingent med USA respekterer deres eksisterende rettigheder ifølge WTO/GATT-aftalerne.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               Ikke relevant.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               Ikke relevant.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

               Artikel 207 i TEUF (den fælles handelspolitik) sammenholdt med artikel 218, stk. 3 og 4.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

               Ikke relevant, da Unionen inden for den fælles handelspolitik har enekompetence (artikel 3, stk. 1, litra e) i TEUF).

               •Proportionalitetsprincippet

               Ikke relevant.

               •Valg af retsakt

               Indgåelse af en international aftale er den eneste måde at sikre, at underskriverne ikke på et senere tidspunkt sætter spørgsmålstegn ved, hvad der er blevet aftalt.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

               Ikke relevant.

               •Høringer af interesserede parter

               Køreplanen for initiativet til bemyndigelse til indledning af forhandlinger om en aftale med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød af høj kvalitet fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner, var genstand for en offentlig høring fra den 27. marts til den 24. april 2018. I alt blev der indsendt 37 bidrag, heraf 24 fra EU's borgere, virksomheder eller brancheorganisationer og 13 fra virksomheder og regeringer uden for EU.

               12 bidrag var fra EU-borgere (Belgien, Tyskland, Grækenland, Italien, Spanien og Sverige), der gav udtryk for støtte til et landbrug, der respekterer miljøet, dyrevelfærd og sunde produkter, og som fremhævede vigtigheden af produktion af kød uden hormoner og antibiotika. Nogle anførte, at kødforbruget bør nedbringes.

               Fire bidrag var fra EU's små og mellemstore virksomheder (Grækenland, Italien og Det Forenede Kongerige) enten for EU's initiativ eller med en anmodning om også at revidere kontingentforvaltningen, mens der af et andet fremgik ønske om en mere afventende tilgang. I et af bidragene foresloges høring af virksomheder, der er aktive inden for handel med oksekød, og at give dem tid til at tilpasse sig resultatet. I et andet bidrag udtryktes tilfredshed med den nuværende levering af oksekød inden for kontingentet.

               De resterende otte bidrag fra EU kom fra brancheorganisationer på EU-plan og fra Frankrig, Tyskland, Italien og Det Forenede Kongerige. I disse bidrag blev der mindet om, at hormoner er forbudt som vækstfremmere inden for husdyravl i EU, og at EU's høje standarder for fødevaresikkerhed og sundhed skal opretholdes. I to bidrag blev det understreget, at forhandlingerne ikke bør resultere i en øget importmængde inden for kontingentet. I et bidrag blev der også gjort opmærksom på, at der i stedet anvendes antibiotika som vækstfremmere. I et bidrag blev det understreget, at aftalen skal være i overensstemmelse med WTO-reglerne. I to bidrag blev der argumenteret for, at EU's myndigheder skulle støtte EU's oksekødssektor, og i to andre blev vigtigheden af at finde en løsning sammen med USA for at undgå en skadelig handelskrig pointeret.

               13 andre bidrag kom primært fra argentinske virksomheder og brancheorganisationer, der kæmper for, at Argentina bliver anerkendt som forhandlingspart. En newzealandsk kødorganisation, der støttes af landets regering, lagde vægt på, at selv om New Zealand er en lille leverandør inden for kontingentet, er denne eksport vigtig for landets økonomi, og New Zealand anmodede om også at blive hørt. I de resterende to bidrag argumenterede de australske og uruguayanske myndigheder for at deltage i forhandlingerne ifølge WTO-reglerne.

               •Ekspertbistand

               Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

               Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

               Ikke relevant

               •Grundlæggende rettigheder

               Ikke relevant.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               Ingen.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød af høj kvalitet fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207 og artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Den 21. oktober 2013 indgik Den Europæiske Union et revideret aftalememorandum med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner, og den af USA anvendte forhøjede told for visse produkter fra Den Europæiske Union
                  3
                (det reviderede aftalememorandum).

               (2)Det reviderede aftalememorandum blev indgået efter WTO's tvistbilæggelsesprocedure DS26 EF – foranstaltninger vedrørende kød og kødprodukter (hormoner) og blev meddelt WTO's Tvistbilæggelsesorgan den 14. april 2014.

               (3)EU har ifølge det oprindelige aftalememorandum og den reviderede version heraf åbnet et årligt toldkontingent for oksekød af høj kvalitet
                  4
               .

               (4)Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater har ført konsultationer om anvendelsen af det reviderede aftalememorandum, som det er fastsat i artikel IV heri.

               (5)Kommissionen bør derfor bemyndiges til at indlede forhandlinger med Amerikas Forenede Stater om anvendelsen af toldkontingentet, herunder landetildeling, der er åbnet i henhold til det reviderede aftalememorandum. Kommissionen bør også i nødvendigt omfang søge at opnå enighed med andre vigtige leverandørlande med hensyn til landetildeling i nævnte kontingent i overensstemmelse med de gældende WTO-regler —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne med Amerikas Forenede Stater om anvendelsen af det toldkontingent, der er åbnet i henhold til det reviderede aftalememorandum med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner, og den af USA anvendte forhøjede told for visse produkter fra Den Europæiske Union af 21. oktober 2013, herunder landetildeling inden for samme toldkontingent. Kommissionen bemyndiges herved til også at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne med andre vigtige leverandørlande med hensyn til landetildeling i nævnte kontingent i overensstemmelse med de gældende WTO-regler i det omfang, det er nødvendigt.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres på grundlag af Rådets forhandlingsdirektiver, der er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Kommissionen fører forhandlingerne i overensstemmelse med WTO's regler og i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 27 af 30.1.2014, s. 2.

                     (2)

                        EUT L 148 af 8.6.2012, s. 9.

                     (3)

                        EUT L 27 af 30.1.2014, s. 2.

                     (4)

                        EUT L 148 af 8.6.2012, s. 9.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den6.6.2018
            COM(2018) 332 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale med Amerikas Forenede Stater om import af oksekød af høj kvalitet fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver

               (1)Kommissionen bør indlede forhandlinger med Amerikas Forenede Stater om en aftale om import af oksekød af høj kvalitet fra dyr, der ikke er behandlet med visse væksthormoner, navnlig om anvendelsen af toldkontingentet for oksekød af høj kvalitet, som fastsat i artikel II i det reviderede aftalememorandum af 21. oktober 2013.

               (2)Til dette formål kan Kommissionen navnlig tilbyde Amerikas Forenede Stater en landespecifik tildeling af visse andele af det årlige toldkontingent for oksekød af høj kvalitet som omhandlet i artikel II, stk. 4, i det reviderede aftalememorandum af 21. oktober 2013. Kommissionen får ikke bemyndigelse til at forhandle en forhøjelse af den årlige mængde inden for toldkontingentet for oksekød af høj kvalitet (45 000 t produktvægt) som fastsat i artikel II, stk. 4, i det reviderede aftalememorandum af 21. oktober 2013.

               (3)En aftale med Amerikas Forenede Stater, og navnlig en landespecifik tildeling af mængder inden for toldkontingentet for oksekød af høj kvalitet som omhandlet i artikel II, stk. 4, i det reviderede aftalememorandum bør respektere de relevante WTO-regler på området, herunder WTO/GATT-rettighederne for andre leverandørlande, der anvender toldkontingentet.

               (4)Kommissionen bør i nødvendigt omfang søge at opnå enighed med andre vigtige leverandørlande om nævnte toldkontingents landetildeling i overensstemmelse med gældende WTO-regler.

               (5)Kommissionen bør aflægge rapport til Rådet om resultaterne af forhandlingerne og, hvor det er hensigtsmæssigt, om eventuelle problemer, der måtte opstå under forhandlingerne.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 21.11.2018
            COM(2018) 759 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om den økonomiske politik i euroområdet
            {SWD(2018) 467 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om den økonomiske politik i euroområdet

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Euroområdet går ind i sit sjette år med uafbrudt økonomisk vækst, og det negative outputgab er ved at være lukket, men de fremtidige udsigter er behæftet med stigende risici, og væksten ventes at stilne af. Den potentielle vækst er væsentligt lavere end i perioden før krisen, og der er fortsat stor ulighed mellem landene som følge af markante forskelle i de enkelte medlemsstaters økonomiske resiliens. Reallønnen stiger fortsat moderat og har haltet efter produktivitetsudviklingen. Den nominelle lønvækst og kerneinflationen er begyndt at stige i lyset af løbende beskæftigelsesfremgang, men der kan fortsat iagttages en vis underudnyttelse af arbejdskraften eller stor arbejdsløshed i nogle medlemsstater. Euroområdet har i de seneste fem år kunnet registrere et stort overskud på de løbende poster, som er knyttet til dynamikken i eksporten i euroområdet og en forbedret konkurrenceevne, skønt der stadig er betydelige forskelle mellem landenes stilling i forhold til udlandet. For medlemsstater, der i en længere periode har haft store underskud over for udlandet, er nettostillingen fortsat meget negativ, hvilket gør dem mere sårbare, idet dette typisk afspejler store beholdninger af privat eller offentlig gæld. En vellykket genoprettelse af balancen i euroområdet kræver et passende konsolideringstempo, positive vækst- og inflationsforhold samt løbende produktivitetsforøgende reformer
                  3
               . Det er også vigtigt at få skabt en positiv efterspørgselsdynamik, samtidig med at lande med store overskud ligeledes vil kunne bidrage til genoprettelsen af balance ved at sikre bedre forhold, som understøtter lønvækst samt offentlige og private investeringer.

               (2)For at styrke vækstpotentialet på længere sigt og få bugt med nationale og regionale uligheder er det nødvendigt med yderligere stigninger i erhvervsfrekvensen, vækstfremmende strukturreformer og investeringer i materielle og immaterielle goder med henblik på at øge produktivitet og innovation, navnlig i de medlemsstater, som tydeligt præsterer under gennemsnittet for euroområdet. Det er afgørende for at styrke den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed i euroområdet.

               (3)Det makroøkonomiske policymix i euroområdet, herunder penge-, finans- og strukturpolitikken, er nødt til at være ensartet og velafbalanceret for at sikre robust og holdbar økonomisk vækst. Den Europæiske Centralbank har i de senere år måttet anvende ukonventionelle pengepolitiske midler for at bringe inflationen tilbage på sit mellemfristede mål og samtidig understøtte vækst og jobskabelse. I lyset af den gradvise normalisering af pengepolitikken er det for fortsat at fremme vækst på mellemlang og lang sigt nødvendigt at føre en tilstrækkelig differentieret finanspolitik og fokusere på strukturreformer.

               (4)Styrkelse af finanspolitisk holdbarhed i såvel euroområdet som i de enkelte medlemsstater kræver differentierede nationale politikker, som er i fuld overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten og tager hensyn til det finanspolitiske råderum. En velfungerende økonomisk og monetær union (ØMU) kræver samordning af de nationale budgetpolitikker i overensstemmelse med de fælles budgetregler. De fælles budgetregler har til formål at sikre holdbarhed i den nationale gæld og samtidig skabe plads til makroøkonomisk stabilisering. Den finanspolitiske kurs i euroområdet har været overvejende neutral i perioden 2015-2018, og ud fra Kommissionens prognose ventes den at blive en anelse ekspansiv i 2019, til trods for at outputtet ligger over potentialet. Det er særlig vigtigt at genopbygge finanspolitiske stødpuder i medlemsstater, som fortsat befinder sig i en situation med meget høje offentlige gældsniveauer. Dette vil mindske deres sårbarhed over for chok og give de automatiske stabilisatorer mulighed for at virke frit ved det næste tilbageslag. En forøgelse af de offentlige investeringer, navnlig i medlemsstater med finanspolitisk råderum, vil understøtte vækst og hjælpe med at genoprette balance.

               (5)Finanspolitiske strukturreformer er fortsat afgørende for at øge den finanspolitiske holdbarhed og styrke vækstpotentialet. Bedre fungerende nationale budgetrammer, velforvaltede udgiftsanalyser og effektive og gennemsigtige offentlige udbudsprocedurer kan bidrage til, at de offentlige udgifter udnyttes mere produktivt og effektivt, og øge troværdigheden af budgetpolitikken. En bedre sammensætning af de nationale budgetter, både hvad angår indtægts- og udgiftssiden, ved bl.a. at omfordele midler til investeringer, vil styrke de offentlige finansers indvirkning på vækst og øge produktiviteten på længere sigt. For at sikre mere effektive og fair skattesystemer er det vigtigt at forenkle og modernisere skattesystemerne og sætte ind mod skattesvig, skatteunddragelse og skatteundgåelse, navnlig ved hjælp af foranstaltninger til bekæmpelse af aggressiv skatteplanlægning. For at skabe bedre rammer for erhvervslivet og øge resiliensen i euroområdet og medlemsstaternes økonomier er det afgørende at sikre, at skattesystemerne fremmer udbygningen af det indre marked og konkurrencen mellem selskaber. Det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag vil være et godt middel hertil.

               (6)De strukturelle og institutionelle forhold på arbejds- og produktmarkederne samt velfungerende offentlige forvaltninger spiller en vigtig rolle for eurolandenes resiliens. Robuste økonomiske strukturer forhindrer chok i at få alvorlige og langvarige følger for indtægterne og arbejdsudbuddet. Det kan hjælpe med at lade pengepolitikken virke efter hensigten og begrænse uligheder og dermed skabe gode betingelser for holdbar og inklusiv vækst. En bedre koordinering og gennemførelse af strukturreformer, især dem, der anbefales i de landespecifikke henstillinger, kan udløse positive afsmittende virkninger mellem medlemsstaterne og øge de gunstige virkninger i hele euroområdet. Reformer, som styrker konkurrencen på produktmarkederne, fremmer ressourceeffektivitet, skaber bedre rammer for erhvervslivet og øger kvaliteten af institutionerne (bl.a. effektive retssystemer) fremmer økonomisk resiliens i euroområdet og medlemsstaterne. Det indre marked rummer stadig et betydeligt uudnyttet potentiale, og det kræver en betydelig indsats at udbygge det yderligere, især inden for finansielle tjenester, digitale aktiviteter, energi og transport samt når det kommer til at sikre en rettidig gennemførelse og bedre anvendelse af lovgivningen.

               (7)Den europæiske søjle for sociale rettigheder opstiller 20 principper til at fremme lige muligheder og adgang til arbejdsmarkedet, rimelige arbejdsvilkår samt social beskyttelse og inklusion. Reformer til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, støtte omstilling og mindske segmenteringen kan bidrage til at øge vækst, styrke den økonomiske resiliens og den automatiske stabilisering, mindske ulighederne og hjælpe med at imødegå udfordringerne ved en økonomi i løbende forandring. Individualiseret hjælp til jobsøgning, uddannelse og omskoling kan føre til en effektiv og rettidig aktivering. Adgang til uddannelse og undervisning af høj kvalitet er afgørende og kræver tilstrækkelige investeringer i menneskelig kapital og færdigheder, navnlig blandt ufaglærte. Sådanne reformer og investeringer forbedrer beskæftigelsesegnetheden, fremmer innovation og produktivitet og kan øge lønningerne på mellemlang og lang sigt, hvilket styrker euroområdets resiliens og fremmer social inklusion og mobilitet internt i medlemsstaterne og i hele euroområdet. Skattebyrden i euroområdet er forholdsvis stor, og skatten på arbejdskraft vægter uforholdsmæssigt meget; en omlægning af skatten væk fra arbejdskraft til et mindre vækstbegrænsende grundlag, f.eks. ejendoms-, forbrugs- eller miljøafgifter, kan øge arbejdsudbuddet og efterspørgslen. Lovgivning om jobbeskyttelse skal sikre alle arbejdstagere rimelige og anstændige arbejdsforhold, særligt i lyset af nye beskæftigelsesformer og kontrakttyper, som skaber nye muligheder, men også udfordringer med hensyn til jobsikkerhed og socialsikring. Velfungerende og bæredygtige socialsikringssystemer er ligeledes afgørende for at garantere et passende indtægtsniveau og adgang til tjenester af høj kvalitet. Samtidig er pensionsreformer og politiske tiltag til at forene arbejds- og familieliv også afgørende for at fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen. Unødvendige restriktioner af adgangen til arbejde samt af den branchemæssige og geografiske mobilitet kan hindre omfordelingen internt i medlemsstaterne og i euroområdet. Det er vigtigt at inddrage arbejdsmarkedets parter i beskæftigelsesreformer, sociale reformer og andre relaterede økonomiske reformer.

               (8)Skønt finanssektoren i euroområdet siden krisen er blevet mere robust, kan der stadig iagttages nogle sårbarheder, som skal imødegås. Gælden i den private sektor er fortsat stor, og flere skattesystemer indeholder fortsat gældsfremmende elementer. Betydelige stigninger i statsobligationsrenterne risikerer at udhule bankernes kapital, hvilket kan få afsmittende virkninger i hele euroområdet. Behovet for at tilpasse bankernes forretningsmodeller, de lave renter og den stigende konkurrence fra andre finansieringsformer presser fortsat bankernes rentabilitet. Andelen af misligholdte lån i forhold til den samlede lånemasse falder generelt og hurtigere i medlemsstater med de største beholdninger. Ikke desto mindre kræver nationale satser for misligholdte lån, som fortsat ligger langt over gennemsnittet for euroområdet, en yderligere vedholdende indsats. I marts 2018 fremlagde Kommissionen en pakke med risikoreducerende foranstaltninger til at få bugt med de tilbageværende misligholdte lån og i fremtiden forhindre ophobningen heraf, som Europa-Parlamentet og Rådet bør vedtage i sin helhed. For at afslutte gennemførelsen af bankunionen er det vigtigt, at bankpakken fra november 2016 vedtages inden udgangen af 2018, idet den vil bidrage til yderligere at nedbringe risiciene via gennemførelsen af internationalt aftalte normer for bankers kapitalbuffere og likviditet. Efter at have konstateret adskillige alvorlige overtrædelser af reglerne mod hvidvask af penge har Kommissionen foreslået at styrke Den Europæiske Banktilsynsmyndighed og det tilsynsmæssige samarbejde for at forbedre anvendeligheden af de lovgivningsmæssige rammer på området. Der er gjort betydelige fremskridt med at etablere bankunionen, men den er endnu ikke fuldendt. Fraværet af en fælles indskudsforsikringsordning eller en fælles bagstopper for Den Fælles Afviklingsfond hindrer bankunionen i at kappe båndene mellem banker og stat.

               (9)Styrkelse af Den Økonomiske og Monetære Unions udformning kræver ikke alene, at bankunionen og kapitalmarkedsunionen fuldføres som prioritet, men også at der gøres en indsats inden for alle aspekter af Kommissionens køreplan for fuldførelsen af ØMU'en frem mod 2024. Eftersom der føres en fælles pengepolitik, men decentraliserede budgetpolitikker, er der behov for større risikodeling i lyset af de opnåede fremskridt med risikoreduktion. I december 2017 og maj 2018 offentliggjorde Kommissionen en række forslag til yderligere skridt i retning af fuldførelsen af ØMU'en, som omfatter oprettelsen af en europæisk investeringsstabiliseringsfunktion og indførelsen af et reformstøtteprogram (foreslået som led i den flerårige finansielle ramme). Forslagene bygger på debatoplægget om en dybere ØMU fra maj 2017 og de fem formænds rapport fra juni 2015. I overensstemmelse med den aftale, der blev indgået mellem finansministrene i euroområdet i juni 2018, skal der træffes politiske beslutninger og tages konkrete skridt vedrørende bankunionen, bl.a. bør der indledes politiske forhandlinger om en europæisk indskudsforsikringsordning og en yderligere styrkelse af den europæiske stabilitetsmekanisme, som stats- og regeringscheferne er enige om bør udgøre bagstopperen for Den Fælles Afviklingsfond. Alle disse reformer vil bidrage til at styrke euroens betydning på internationalt plan og afstemme den bedre med euroområdets globale økonomiske og finansielle relevans. Det er vigtigt, at disse forslag drøftes på en måde, så der sikres åbenhed og gennemsigtighed over for medlemsstaterne uden for euroområdet.

               (10)Beskæftigelsesudvalget og Udvalget for Social Beskyttelse er blevet hørt om de beskæftigelsesmæssige og sociale aspekter af denne henstilling,

               HENSTILLER, at eurolandene i perioden 2019-2020 træffer foranstaltninger, på egen hånd og i fællesskab i Eurogruppen, med henblik på at:

               1.Udbygge det indre marked, skabe bedre rammer for erhvervslivet og forfølge produkt- og tjenestemarkedsreformer, som øger resiliensen. Nedbringe gælden over for udlandet og gennemføre reformer til at øge produktiviteten i medlemsstater i euroområdet, som har underskud på de løbende poster, skabe bedre betingelser for lønvækst under hensyntagen til arbejdsmarkedets parter og gennemføre foranstaltninger, der fremmer investeringer i medlemsstater i euroområdet, som har store overskud på de løbende poster.

               2.Genopbygge finanspolitiske stødpuder i eurolande med høje offentlige gældsniveauer, understøtte offentlige og private investeringer og forbedre kvaliteten og sammensætningen af de offentlige finanser i alle lande.

               3.Flytte skatten væk fra arbejde, styrke uddannelsessystemerne, øge investeringerne i færdigheder og sikre effektive arbejdsmarkedspolitikker, som støtter omstilling. Håndtere segmenteringen på arbejdsmarkederne og sørge for passende socialsikringssystemer i hele euroområdet.

               4.Gøre bagstopperen for Den Fælles Afviklingsfond driftsklar, indføre en europæisk indskudsforsikringsordning og styrke de europæiske lovgivnings- og tilsynsmæssige rammer. Fremme en kontrolleret afvikling af store private gældsbeholdninger. Hurtigt nedbringe niveauet af misligholdte lån i euroområdet og forhindre, at de hober sig op, bl.a. ved at afskaffe de skattemæssige fordele ved gældsstiftelse.

               5.Gøre hurtige fremskridt med fuldførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, også med henblik på at styrke euroens betydning på internationalt plan under hensyntagen til Kommissionens forslag, bl.a. forslagene vedrørende finanssektoren samt om indførelsen af et reformstøtteprogram og en europæisk investeringsstabiliseringsfunktion som led i forslagene til den flerårige finansielle ramme for 2021-2027.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        Europa-Kommissionen, 2018, "Rapport om varslingsmekanismen 2019".


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 8.1.2018
            COM(2018) 1 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til på Den Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger om indgåelse af en protokol til gennemførelse af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko
            {SWD(2018) 1 final}{SWD(2018) 2 final}

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny protokol til gennemførelse af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko, der tilgodeser EU-fiskerflådens behov og er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               Den gældende fiskeripartnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko trådte i kraft den 28. februar 2007
                  1
               . Aftalen blev gennemført ved to på hinanden følgende protokoller, der gør det muligt for EU-fartøjer, som fisker efter pelagiske og demersale arter, at få adgang til Marokkos fiskeriområder indtil den 14. december 2011, hvor den anden gennemførelsesprotokol ophørte, eftersom Europa-Parlamentet ikke godkendte dens indgåelse. Europa-Parlamentet satte spørgsmålstegn ved den foreslåede retsakts bæredygtighed, nytteværdi for pengene og internationale lovlighed. En tredje protokol, som tog hensyn til Parlamentets betænkeligheder, blev indgået i 2014
                  2
                og udløber den 14. juli 2018.

               Marokkanske fiskeriområder, som ligger tæt på EU og er rige på fiskeressourcer, udgør et vigtigt fangstområde for både Spaniens og Portugals traditionelle, ikkeindustrielle fiskeri og for industrielle fiskerflåder fra fjernere beliggende medlemsstater. Disse fiskeriområder omfatter farvande under marokkansk højhedsområde og jurisdiktion, herunder farvande ud for Vestsahara, hvor Marokko udøver de facto-administration (specifikke rapporteringsmekanismer er indført i den gældende protokol for at påvise dens socioøkonomiske fordele for lokalbefolkningen).

               Fiskeripartnerskabsaftalen med Marokko giver overordnet set fartøjer fra 11 medlemsstater ret til at udøve fiskeri inden for seks forskellige kategorier, der omfatter små pelagiske, demersale og stærkt vandrende arter. De marokkanske fiskeriområder udgør den nordlige grænse af udbredelsesområdet for bestand "C" af små pelagiske arter, som strækker sig over Mauretaniens, Senegals og Guinea-Bissaus farvande, der alle indgår i netværket af bilaterale partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri.

               Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri hjælper med at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at EU's fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker derudover Den Europæiske Unions stilling i internationale og regionale fiskeriorganisationer, navnlig i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT). Endelig er partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri baseret på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og bidrager til bedre overholdelse af internationale foranstaltninger, herunder bekæmpelse af ulovlig, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU).

               Der vil blive lagt særlig vægt på gennemførelsen af den finansielle godtgørelse til Marokko for at støtte en bæredygtig forvaltning af fiskeriet, navnlig på baggrund af henstillingerne i Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 11 fra 2015 om partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               Forhandlingerne om en ny fiskeriprotokol med Kongeriget Marokko er i overensstemmelse med EU's politik over for nabolandene og med Unionens mål vedrørende respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne.

               Forhandlingerne vil gennem hele processen blive ført i samråd med alle Kommissionens berørte tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten samt med støtte fra den kompetente EU-delegation.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

               Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

               Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

               Afgørelsen står i forhold til det ønskede mål.

               •Valg af retsakt

               Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

               I 2017 udførte Kommissionen en efterfølgende / forudgående evaluering af muligheden for at forny fiskeriprotokollen med Kongeriget Marokko. Konklusionerne af evalueringen er angivet i et særskilt arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene
                  3
               .

               I evalueringsrapporten blev det konkluderet, at der i EU-fiskerflåden er en stor interesse i fortsat at fiske i Marokko. En fornyelse af protokollen vil også kunne styrke tilsynet, kontrollen og overvågningen samt bidrage til en bedre forvaltning af fiskeriet i regionen. Evalueringen viser, at en fornyelse af protokollen også vil være til gavn for Marokko i betragtning af det betydelige finansielle bidrag, der i henhold til protokollen betales til den marokkanske "Halieutis"-strategi for fiskerisektorens udvikling. Marokko har udtrykt interesse for at indlede forhandlinger med EU om at forny protokollen.

               •Høringer af interesserede parter

               En række interesserede parter, herunder repræsentanter for fiskerisektoren og civilsamfundsorganisationer, er blevet hørt som led i vurderingen, især inden for rammerne for Det Rådgivende Råd for det Åbne Hav/Højsøflåden.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

               Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

               Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

               Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

               I de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til forslaget til afgørelsen, henstilles det at bemyndige til at indlede forhandlinger, der omfatter indførelsen af en klausul, der gør det muligt at suspendere protokollen ved krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               De budgetmæssige virkninger af den nye protokol omfatter betaling af en finansiel modydelse til Kongeriget Marokko. De tilhørende budgettildelinger i form af forpligtelses- og betalingsbevillinger skal hvert år angives i budgetposten for partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri (11 03 01) og være forenelige med den finansielle programmering under den flerårige finansielle ramme for 2014-2020. De årlige beløb til forpligtelser og betalinger er fastlagt i den årlige budgetprocedure, herunder reserveposten for protokoller, der ikke er trådt i kraft i begyndelsen af året
                  4
               .

               Forhandlingerne forventes afsluttet, inden den gældende protokol udløber den 14. juli 2018.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

               Forhandlingerne ventes at indledes i begyndelsen af 2018.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

               Kommissionen henstiller, at:

               - Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko

               - Kommissionen udpeges som Unionens forhandler på dette område

               - Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at

               - Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse af Kommissionen til på Den Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger om indgåelse af en protokol til gennemførelse af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og

               ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en ny protokol til gennemførelse af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges til på Den Europæiske Unions vegne at føre forhandlinger om en ny protokol til gennemførelse af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko.

                Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med det særlige udvalg, der er udpeget af Rådet, og i overensstemmelse med de forhandlingsdirektiver, der er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 78 af 17.3.2007, s. 31.

                     (2)

                        EUT L 349 af 21.12.2013, s. 1.

                     (3)

                        Evaluation rétrospective et prospective du Protocole à l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et le Royaume du Maroc. Endelig rapport, september 2017 (F&S Poseidon og Megapesca).

                     (4)

                        Kapitel 40 (reservepost 40 02 41) i overensstemmelse med den interinstitutionelle FFR-aftale (2013/C 373/01).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den8.1.2018
            COM(2018) 1 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på
            Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til på Den Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger om fornyelse af en protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko
            {SWD(2018) 1 final}{SWD(2018) 2 final}

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver

               –Formålet med forhandlingerne er at indgå en protokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Kongeriet Marokko i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               –For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri, bidrage til en nøje overholdelse af folkeretten og samtidig sikre gensidige fordele for EU og Kongeriget Marokko gennem denne nye protokol baserer Kommissionen forhandlingerne på følgende mål:

               ·sikre, at EU-fiskerfartøjer, som fisker efter små pelagiske, demersale og stærkt vandrende arter, har adgang til fiskerifarvande under Kongeriget Marokkos højhedsområde og jurisdiktion, herunder farvande syd for 27°40' N, og at de får tildelt de nødvendige tilladelser til at fiske i nævnte område og derved bl.a. opretholde netværket af partnerskabsaftaler for bæredygtigt fiskeri for EU's fiskeriaktører

               ·tage højde for den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og de relevante forvaltningsplaner, der er vedtaget af de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), for at sikre et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri og fremme havforvaltningen på det internationale plan. Fiskeriet bør udelukkende rettes mod de tilgængelige ressourcer under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med at der tages særligt hensyn til, at visse af de pågældende bestande er fælles eller stærkt vandrende

               ·søge at opnå en passende andel af disse ressourcer, som er i fuld overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer også er af interesse for andre udenlandske flåder, samt efterstræbe, at alle udenlandske flåder underlægges de samme tekniske betingelser

               ·sikre, at adgangen til fiskeriet er baseret på EU-fiskerflådens aktivitet i regionen, set i lyset af de seneste og bedste foreliggende videnskabelige vurderinger

               ·etablere en dialog for at styrke sektorpolitikken med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik, der er i tråd med landets udviklingsmål, navnlig hvad angår fiskeriforvaltning, bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, kontrol og overvågning af fiskeriet samt tilvejebringelse af videnskabelig rådgivning

               ·medtage en klausul om konsekvenserne af krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper

               ·indføre hensigtsmæssige mekanismer for at sikre, at Kommissionen i tilstrækkelig grad informeres om og involveres i den geografiske fordeling, hvad angår anvendelsen af den sektorstøtte, der modtages i henhold til protokollen, således at Kommissionen i rimelig grad kan sikre, at protokollen gavner befolkningen i det ikkeselvstyrende område Vestsahara.

               ·Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:

               ·de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne tildeles i hver kategori

               ·den finansielle modydelse og vilkårene for udbetaling heraf og

               ·mekanismerne til effektiv gennemførelse af sektorstøtten og regelmæssig overvågning heraf.

               –For at undgå en afbrydelse af fiskeriet bør den nye protokol omfatte en klausul om, at den kan anvendes midlertidigt.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.11.2017
            COM(2017) 670 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Det Schweiziske Forbund om en aftale om vilkårene og betingelserne for Det Schweiziske Forbunds deltagelse i Det Europæiske GNSS-Agenturs arbejde

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUNDEN FOR HENSTILLINGEN

               •Henstillingens begrundelse og formål

               Det Europæiske GNSS-agentur ("agenturet") blev oprettet ved forordning (EU) nr. 912/2010
                  1
               . Det er pålagt vigtige sikkerheds- og markedsføringsmæssige opgaver i forbindelse med de europæiske GNSS-programmer — Galileo og Egnos — og det er også af Europa-Kommissionen pålagt programstyringsopgaver i forbindelse med driften af programmerne.

               Tredjelande kan deltage i agenturets arbejde, hvis der indgås en international aftale mellem Unionen og det pågældende land. Norge er det første ikke-EU-land, der deltager i agenturets arbejde.

               Schweiz har længe været partner i og bidragsyder til de europæiske GNSS-programmer Egnos og Galileo siden 1990'erne gennem landets medlemskab i Det Europæiske Rumagentur (ESA). Schweiz' erhvervsliv har specifik, undertiden eksklusiv, teknisk viden inden for visse områder af satellitbaseret navigationsteknologi. Der står en Egnosjordstation i Schweiz.

               Efter omprofileringen af EU's GNSS-programmer i 2008 er samarbejdet om satellitnavigation mellem EU og Schweiz baseret på samarbejdsaftalen mellem EU, dets medlemsstater og Schweiz om satellitnavigationsprogrammer ("NSS-samarbejdsaftalen"), som blev undertegnet i 2013, og som er blevet midlertidigt anvendt siden 1. januar 2014
                  2
               .

               GNSS-samarbejdsaftalens artikel 16 fastsætter følgende: "Schweiz har ret til at deltage i det europæiske GNSS-agentur på de betingelser, der fastlægges i en aftale mellem Den Europæiske Union og Schweiz. Disse forhandlinger indledes, så snart en anmodning herom er fremsat af Schweiz, og de procedurer, der er nødvendige for Den Europæiske Union, er afsluttet."

               Schweiz fremsatte sin anmodning om at deltage i agenturet ved brev af 20. maj 2014.

               Nærværende dokument indeholder derfor en henstilling med henblik på at indlede forhandlinger med Schweiz for at indgå en aftale om vilkårene og betingelserne for Schweiz' deltagelse i agenturets arbejde.

               Det forventes, at deltagelsen yderligere vil styrke det mangeårige partnerskab mellem EU og Schweiz vedrørende satellitnavigation.

               Schweiz har for perioden 2014-2017 ydet finansielle bidrag til de europæiske GNSS-programmer på ca. 240 mio. EUR.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               I artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 912/2010 om oprettelse af agenturet
                  3
                fastsættes følgende: "Tredjelande og internationale organisationer kan deltage i agenturets arbejde. En sådan deltagelse og betingelserne herfor fastsættes i en aftale mellem Unionen og det pågældende tredjeland eller den pågældende internationale organisation i overensstemmelse med proceduren i artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde."

               GNSS-samarbejdsaftalens artikel 16 fastsætter følgende: "Schweiz har ret til at deltage i det europæiske GNSS-agentur på de betingelser, der fastlægges i en aftale mellem Den Europæiske Union og Schweiz.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               De europæiske satellitnavigationssystemer ("GNSS") er et vigtigt element i Den Europæiske Unions politik til sikring af fuld integration af land-, hav- og lufttransportinfrastruktur til sikker, sammenhængende, økonomisk og miljøvenlig navigation. Det er en del af EU's internationale GNSS-strategi at fremme samarbejdsaftaler om satellitnavigation med en række lande, herunder Schweiz.

               Hensigten med de anbefalede forhandlingsdirektiver er at give Schweiz, en væsentlig partner i de europæiske GNSS-programmer, mulighed for at deltage i agenturets arbejde. Dette indebærer, at Schweiz tillægges en række rettigheder og forpligtelser i forbindelse med deltagelsen i agenturets arbejde.

               Henstillingen har ikke til formål at tildele Schweiz ejendomsrettigheder eller rettigheder i beslutningsprocessen.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

               Artikel 218, stk. 3, og artikel 218, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

               Målene med forslaget kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne. Agenturet er et EU-organ, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen, og derfor kan én medlemsstat ikke give tilladelse til, at tredjelande deltager i agenturets arbejde. Dette bør i stedet reguleres af en international aftale, som Unionen indgår. Aftalen er begrænset til emner, som er nødvendige for at give Schweiz mulighed for at deltage i agenturets arbejde.

               •Proportionalitetsprincippet

               Ikke relevant.

               •Valg af retsakt

               En international aftale er det eneste instrument, som sikrer sammenhæng og retssikkerhed i hele EU i forholdet til Schweiz vedrørende landets deltagelse i agenturets arbejde. Traktaten giver ikke andre reelle valgmuligheder for at regulere forbindelserne med et tredjeland.

               Endvidere kræves der også en international aftale i henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 912/2010.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

               Ikke relevant.

               •Høringer af interesserede parter

               Kommissionen har hørt EU-medlemsstaterne om dette initiativ. Det anerkendes, at et sådant initiativ er fordelagtigt for Unionen, særligt hvad angår den videre gennemførelse af de europæiske GNSS-programmer og agenturets funktionsmåde.

               •Ekspertbistand

               Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

               Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

               Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

               Ikke relevant.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               Schweiz bør yde finansielle bidrag til agenturets budget for at dække de fulde omkostninger forbundet med landets deltagelse i agenturets arbejde.

               Der vil derfor ikke være finansielle virkninger for Unionen.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

               Ikke relevant.

               •Forklarende dokumenter (for direktiver)

               Ikke relevant.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

               I de seneste år har Europa-Kommissionen og Schweiz ved flere lejligheder drøftet mulighederne for at formalisere Schweiz' deltagelse i agenturet.

               Som følge af indgåelsen af GNSS-samarbejdsaftalen får Schweiz mulighed for at deltage i Udvalget for de Europæiske GNSS-programmer som observatør uden stemmeret.

               Den påtænkte aftale bør ikke give Schweiz mulighed for at deltage i fora, arbejdsgrupper eller drøftelser vedrørende den statsregulerede tjeneste.

               Endelig bør aftalen indeholde en mekanisme, der skal muliggøre fleksibel tilpasning til den senere udvikling såsom fremtidig EU-lovgivning vedrørende agenturet.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Det Schweiziske Forbund om en aftale om vilkårene og betingelserne for Det Schweiziske Forbunds deltagelse i Det Europæiske GNSS-Agenturs arbejde

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en aftale med Det Schweiziske Forbund om vilkårene og betingelserne for Det Schweiziske Forbunds deltagelse i Det Europæiske GNSS-Agenturs arbejde —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til på Unionens veje at føre forhandlinger om en international aftale med Det Schweiziske Forbund om vilkårene og betingelserne for Det Schweiziske Forbunds deltagelse i Det Europæiske GNSS-Agenturs arbejde.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er vedlagt i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [indsættes af Rådet: navn på udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 912/2010 af 22. september 2010 om oprettelse af Det Europæiske GNSS-agentur, om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1321/2004 om forvaltningsstrukturerne for de europæiske programmer for satellitbaseret radionavigation og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 683/2008 (EUT L 276 af 20.10.2010, s. 11).

                     (2)

                        EUT L 15 af 20.1.2014, s. 1.

                     (3)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 912/2010 af 22. september 2010 om oprettelse af Det Europæiske GNSS-agentur, om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1321/2004 om forvaltningsstrukturerne for de europæiske programmer for satellitbaseret radionavigation og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 683/2008 (EUT L 276 af 20.10.2010, s. 11).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.11.2017
            COM(2017) 670 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Det Schweiziske Forbund om en aftale om vilkårene og betingelserne for Det Schweiziske Forbunds deltagelse i Det Europæiske GNSS-Agenturs arbejde

               BILAG

               IFORMÅLET MED FORHANDLINGERNE

               Formålet med forhandlingerne er at fastlægge vilkårene og betingelserne for, at Schweiz kan deltage i Det Europæiske GNSS-Agenturs (Agenturets) arbejde.

               IIAFTALENS ANVENDELSESOMRÅDE

               Denne aftale bør så vidt muligt omfatte følgende forhold vedrørende deltagelse i agenturets arbejde:

               1)betingelserne for Schweiz' deltagelse i agenturets arbejde

               2)Schweiz' finansielle bidrag til agenturet

               3)betingelserne for schweiziske repræsentanters deltagelse i agenturets bestyrelse, som observatører uden stemmeret

               4)betingelserne for ansættelse af schweiziske statsborgere som personale i agenturet (på kontrakt)

               5)anvendelsen af bestemmelserne om EU's finanskontrol

               6)varigheden af Schweiz' deltagelse i agenturets arbejde

               7)aftalen bør være i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning, herunder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1285/2013 af 11. december 2013 om etablering og drift af de europæiske satellitbaserede navigationssystemer og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 876/2002 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 683/2008, og med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 912/2010 om oprettelse af Det Europæiske GNSS-agentur
                  1

               8)anvendelse af protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter i Schweiz.

               IIIUDVIKLING

               En forenklet procedure, der muliggør teknisk tilpasning af aftalen i lyset af ændrede omstændigheder, bør indgå i aftalen. Proceduren kan indebære, at der nedsættes et udvalg, der skal føre tilsyn med gennemførelsen af aftalen og vurdere og tage stilling til, om der er behov for at ændre aftalen.

               IVTVISTBILÆGGELSE OG OPSIGELSE AF AFTALEN

               Aftalen bør indeholde bestemmelser om tvistbilæggelse. Den bør også indeholde bestemmelser om, hvordan parterne om nødvendigt kan opsige aftalen.

                     (1)

                        EUT L 276 af 20. oktober 2010, s. 11.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den17.7.2018
            COM(2018) 541 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia, der tilgodeser EU-fiskerflådens behov og er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               Der foreligger en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Gambia fra 1987, hvor de to parter indgik en fiskeriaftale godkendt ved Rådets forordning (EØF) nr. 1580/87 af 2. juni 1987 om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og regeringen for Republikken Gambia om fiskeri ud for Gambia og fastsættelse af bestemmelserne for dens anvendelse. Aftalen blev gennemført ved tre på hinanden følgende protokoller, der gjorde det muligt for EU-fartøjer at få adgang til Gambias fiskeriområder indtil juni 1996, hvor den sidste gennemførelsesprotokol ophørte. Siden da har aftalen været inaktiv.

               EU har allerede et veludviklet netværk af bilaterale partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri med lande i Vest- og Centralafrika, nemlig med Marokko, Mauretanien, Senegal, Kap Verde, Liberia, Elfenbenskysten samt São Tomé og Príncipe.

               Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri hjælper med at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at EU's fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri fremmer endvidere det videnskabelige samarbejde mellem EU og partnerlandet, fremmer gennemsigtighed og bæredygtighed med henblik på en bedre forvaltning af fiskeressourcerne og tilskynder til en sådan forvaltning ved at støtte kontrollen og overvågningen af de nationale og de udenlandske flåders aktiviteter og stille midler til rådighed til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og til bæredygtig udvikling af den lokale fiskeriindustri.

               Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker EU's stilling som medlem af Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT), som er det organ, der er nedsat i henhold til folkeretten for bevarelse og forvaltning af stærkt vandrende arter i regionen.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               Forhandlingerne om en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia er i overensstemmelse med EU's politik over for landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene).

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

               Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

               Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

               Afgørelsen står i forhold til det ønskede mål.

               •Valg af retsakt

               Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

               Kommissionen gennemførte i 2017 en forudgående evaluering af en mulig partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia. Evalueringsrapporten konkluderede, at EU's fiskerisektor har en klar interesse i at kunne fiske i Gambia som led i den regionale strategi, og at en aftale med Gambia vil kunne styrke overvågningen og kontrollen og bidrage til en bedre forvaltning af fiskeriet i regionen. Gambia har udtrykt interesse for at indlede forhandlinger med EU om en mulig aftale.

               •Høringer af interesserede parter

               Det Rådgivende Råd for det Åbne Hav/Højsøflåden fastsætter rammerne for afholdelse af høringerne. Endvidere planlægges der ad hoc-møder med medlemsstaterne, repræsentanter for industrien og muligvis NGO'er.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

               Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

               Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

               Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

               I de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til forslaget til afgørelsen, henstilles det, at Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede forhandlinger, der omfatter indførelsen af en klausul, der gør det muligt at suspendere protokollen ved krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               De budgetmæssige virkninger af den nye partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri indebærer betaling af en finansiel modydelse til Republikken Gambia, som er forenelig med den flerårige finansielle ramme for 2014-2020, navnlig tildelinger under budgetposten for partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri. De årlige beløb til forpligtelser og betalinger fastlægges i forbindelse med den årlige budgetprocedure, herunder reserven for protokoller, der ikke er trådt i kraft i begyndelsen af året
                  1
               .

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

               Det forventes, at forhandlingerne indledes i tredje eller fjerde kvartal af 2018.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

               Kommissionen henstiller, at:

               - Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia

               - Kommissionen udpeges som EU's forhandler på dette område

               - Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

               - Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               og ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne med henblik på at indgå en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med det særlige udvalg, der er udpeget af Rådet, og i overensstemmelse med de forhandlingsdirektiver, der er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Europa-Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Kapitel 40 (reservepost 40 02 41) i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale om FFR (2013/C 373/01).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den17.7.2018
            COM(2018) 541 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på
            Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Republikken Gambia

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver

               –Formålet med forhandlingerne er at indgå en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Republikken Gambia i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               –Aftalen bør derfor fastlægge den generelle ramme samt de generelle principper og mål, som skal ligge til grund for partnerskabet med Gambia. Den bør indeholde en bestemmelse om ophævelse af den gældende aftale mellem regeringen for Republikken Gambia og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab om fiskeri ud for Gambia
                  1
               .

               –For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri og samtidig sikre gensidige fordele for EU og Gambia gennem denne nye protokol skal Kommissionens forhandlinger søge at:

               ·sikre, at EU-fiskerfartøjer har adgang til Republikken Gambias eksklusive økonomiske zone (EEZ), og at de får tildelt de nødvendige tilladelser til at fiske i nævnte EEZ, og derved bl.a. udvikle netværket af partnerskabsaftaler for bæredygtigt fiskeri for EU's fiskeriaktører

               ·tage højde for den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og de relevante forvaltningsplaner, der er vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), for at sikre et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri og fremme havforvaltningen på internationalt plan. Fiskeriet bør udelukkende rettes mod de disponible ressourcer under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med at der tages særligt hensyn til, at visse af de pågældende bestande er stærkt vandrende

               ·søge en passende andel af disse ressourcer, som er i fuld overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer også er af interesse for andre udenlandske flåder

               ·sikre, at adgangen til fiskeriet er baseret på EU-fiskerflådens aktivitet i regionen, set i lyset af de seneste og bedste foreliggende videnskabelige vurderinger

               ·etablere en dialog for at styrke sektorpolitikken med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik, der er i tråd med landets udviklingsmål, navnlig hvad angår fiskeriforvaltning, bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, kontrol og overvågning af fiskeriet, tilvejebringelse af videnskabelig rådgivning samt at fremme økonomisk aktivitet med henblik på at afhjælpe de grundlæggende årsager til emigration fra Gambia

               ·sikre, at der indføres en klausul om konsekvenserne af en tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               –Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:

               ·de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne tildeles i hver kategori

               ·den finansielle modydelse og vilkårene for udbetaling heraf og

               ·mekanismerne for gennemførelse af sektorstøtten.

                     (1)

                        Rådets forordning (EØF) nr. 1580/87 af 2. juni 1987 (EFT L 146 af 6.6.1987, s. 1).