title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on Austria’s 2013 national reform programme and delivering a Council opinion on Austria’s stability programme for 2012-2017

text:
                  EUROPA-
                  KOMMISSIONEN
                                          Bruxelles, den 29.5.2013
                                          COM(2013) 370 final
                       Henstilling med henblik på
                       RÅDETS HENSTILLING
             om Østrigs nationale reformprogram for 2013
   og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2012-2017
                         {SWD(2013) 370 final}
DA                                                                     DA
 ---pagebreak---                                         Henstilling med henblik på
                                        RÅDETS HENSTILLING
                             om Østrigs nationale reformprogram for 2013
              og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2012-2017
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk.
   2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker1, særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen2,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet3,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:
   (1)     Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny
           strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de
           økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en
           særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
   (2)     Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling
           om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske
           politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for
           medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker4, som tilsammen udgør de "integrerede
           retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer
           i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
   (3)     Den 29. juni 2012 vedtog stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt,
           som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan
           samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter
           og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
           forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
           gennemføre de landespecifikke henstillinger.
   1
           EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
   2
           COM(2013) 370 final.
   3
           P7_TA(2013)0052 og P7_TA(2013)0053.
   4
           Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013.
DA                                                      2                                            DA
 ---pagebreak---    (4) Den 6. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling om Østrigs nationale reformprogram for
       2012 og afgav sin udtalelse om Østrigs opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2016.
   (5) Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse5, som
       markerede starten på det europæiske semester for 2013 om samordning af de
       økonomiske politikker. Ligeledes den 28. november 2012 vedtog Kommissionen på
       grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen6, hvori
       den ikke identificerede Østrig som en af de medlemsstater, hvor der skulle udføres en
       dybtgående undersøgelse.
   (6) Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på
       sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst.
       Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende
       finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien,
       fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale
       konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
   (7) Den 16. april 2013 afleverede Østrig sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2017 og
       sit nationale reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de indbyrdes
       sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
   (8) Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram for 2013 i henhold til
       Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Østrig har gjort en
       betydelig konsolideringsindsats for at bringe budgettet på en kurs, hvor det
       uforholdsmæssigt store underskud korrigeres. Med hensyn til 2013-programmet
       forekommer det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de
       budgetmæssige fremskrivninger, optimistisk. Hovedformålet med den skitserede
       budgetstrategi i programmet er gradvist at reducere det offentlige underskud for at
       opnå et budget i balance i nominelle termer senest i 2016 og opfylde den
       mellemfristede målsætning senest i 2015. I programmet stadfæstes den tidligere
       mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,45 % af BNP. Den
       mellemfristede målsætning er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og
       vækstpagten. I henhold til de aktuelle fremskrivninger er Østrig er på rette vej med
       hensyn til at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013, da det
       offentlige underskud udgør 2,5 % af BNP i 2012 og forventes at falde yderligere til
       2,2 % af BNP i 2013 og til 1,8 % af BNP i 2014 ifølge Kommissionens prognose. Dog
       kunne yderligere potentielle udgifter til afvikling af en stor bank få en betydelig
       underskudsforøgende virkning. Efter en solid forbedring, som går videre end den
       krævede tilpasningskurs ifølge proceduren med uforholdsmæssigt store underskud i
       2012, forventes underskuddet på den strukturelle saldo at stige op til 1,8 % i 2013. En
       mindre forøgelse af det strukturelle underskud i 2013 fremgår også af Kommissionens
       prognose. Ifølge oplysningerne i programmet planlægges der ifølge den genberegnede
       strukturelle saldo en strukturel tilpasning fra og med 2014 på mere end 0,5 % i 2014
       og 2015, hvilket gør det muligt for Østrig at opfylde den mellemfristede
       budgetmålsætning to år forud for det scenario, der præsenteres i programmet, dvs. i
       2015 i stedet for 2017. Hvad angår udgiftsmålet ifølge oplysningerne i programmet
       forventes vækstraten i de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger,
       i perioden 2014 og 2016 at bidrage til en årlig strukturel tilpasning i retning af den
       mellemfristede budgetmålsætning med 0,5 % af BNP. Det fremskrevne betydelige fald
       i udgifts/BNP-forholdet ifølge programscenariet er meget ambitiøst, idet de skønnede
   5
       COM(2012) 750 final.
   6
       COM(2012) 751 final.
DA                                                3                                                 DA
 ---pagebreak---           udgifter forventes at nå et af de laveste niveauer i mere end 15 år målt på BNP. Østrig
          kan forventes at være i en overgangsperiode fra 2014 til 2016 med hensyn til
          opfyldelse af gældskriteriet, og de planlagte foranstaltninger vil sikre tilstrækkelige
          fremskridt mod overholdelse.
   Styrkelsen af de budgetmæssige rammer har stort set ikke påvirket de finanspolitiske
          forbindelser mellem de forskellige forvaltningsniveauer, og overlappende
          ansvarsområder og manglende overensstemmelse mellem finansiering og udgifter
          udgør fortsat en udfordring. Det komplekse system med løbende aftaler mellem de
          nationale myndigheder, udbydere af social sikring og delstatsniveauet udgør en risiko
          for gennemførelsen af foranstaltninger, der tager sigte på at begrænse udgifterne på
          sundhedsområdet. På uddannelsesområdet udgør forhandlingerne om et 6-
          punktsforslag, bl.a. om afskaffelsen af skolemyndighederne på distriktsplan, et positivt
          skridt hen imod at strømline ansvaret mellem forskellige forvaltningsniveauer, men
          der er behov for yderligere forenkling for at mindske opsplitningen i mere betydelig
          grad.
   (9)    Den østrigske arbejdskraftpotentiale forventes at falde fra 2020, og økonomien bliver
          mere videnintensiv. Der er råderum til at optimere udnyttelsen af den erhvervsaktive
          del af befolkningen, og dette gælder navnlig kvinder, indvandrere og ældre
          arbejdstagere.
   (10)   Ældre arbejdstagere har en lavere beskæftigelsesfrekvens end EU-gennemsnittet
          (43,1 % i forhold til 48,8 %), og næsten 30 % af arbejdstagerne tilbringer mellem
          halvandet og tre år som arbejdsløs eller sygemeldt lige inden pensionen. Den stadig
          forholdsvis udbredte anvendelse af førtidspensionering og invalidepensionsordninger
          tillige med en relativt lav lovbestemt pensionsalder for kvinder (60), der kun forhøjes
          meget gradvist fremover, påvirker udbuddet af arbejdskraft blandt de ældre
          arbejdstagere i negativ retning.
   (11)   Selv om kvindernes beskæftigelsesfrekvens er forholdsvis høj i Østrig (70,3 %
          sammenlignet med 62,4 % på EU-plan i 2012), er der stadig råderum for at øge den
          ved at reducere den kønsbestemte opsplitning på arbejdsmarkedet. Andelen af kvinder
          i deltidsarbejde er blandt de højeste i EU, og udbuddet af børnepasning og
          langtidspleje    er     begrænset.     Kvinders      beskæftigelsesfrekvens     målt   i
          fuldtidsækvivalenter (55,6 % i 2012) tyder på, at Østrig har særlige problemer med
          fuldt ud at udnytte kvinders arbejdskraft. Dertil kommer, at kvinder næsten dobbelt så
          ofte befinder sig i marginaliseret beskæftigelse og er stærkt koncentreret i lavtlønnet
          beskæftigelse. Disse mønstre resulterer i en lønforskel mellem mænd og kvinder på
          24 %, som er den tredjehøjeste i EU. En reduktion af skattebyrden for lavtlønnede
          kunne forhøje incitamentet til at øge beskæftigelsesfrekvensen. Det østrigske
          skattesystems struktur giver råderum for at omlægge beskatningen til andre kilder, der
          ikke påvirker væksten i så høj grad. I Østrig tegner skatteindtægter på fast ejendom sig
          reelt for 0,5 % af BNP, hvilket er væsentligt under EU-gennemsnittet på 2,1 % af
          BNP. Blandt andet udgør indtægterne fra periodiske ejendomsskatter, som anses for at
          være den mindst skadelige for væksten, de tredje laveste i EU svarende til 0,2 % af
          BNP i 2011 (EU-gennemsnit: 1,3 %).
   (12)   Da 19 % af den erhvervsaktive befolkning i 2011 er født i udlandet, har Østrig en af de
          største andele af erhvervsaktive indvandrere i OECD. Indvandrere støder ofte på
          vanskeligheder på arbejdsmarkedet og har en betydeligt højere ledighed (9,7 % mod
          3,6 %) og en lavere beskæftigelsesfrekvens (ikke-EU 27 statsborgere 62,8 % mod
          østrigerne 76,4 %). Hertil kommer, at mennesker med indvandrerbaggrund er ansat og
DA                                                 4                                               DA
 ---pagebreak---         betalt under deres faktiske kvalifikationsniveau tre gange oftere end østrigerne (2008:
        27,5 % mod 9,7 %). Derudover opnår de et lavere uddannelsesniveau, og deres
        fattigdomsrisiko er dobbelt så høj (26,6 % mod 12,6 %).
   (13) Ifølge fremskrivningerne udgør de mellem- og langfristede pensions- og
        sundhedsudgifter en risiko for holdbarheden i de offentlige finanser.
        Fremskrivningerne af udgifterne til langtidspleje peger ligeledes i retning af en risiko
        for holdbarheden omend i mindre udstrækning. De seneste reformer af
        pensionssystemet vil sandsynligvis til en vis grad mindske bæredygtighedsrisici, hvis
        de ledsages af forbedringer af vilkårene på arbejdsmarkedet, som giver ældre
        arbejdstagere mulighed for at blive længere på arbejdsmarkedet. Men der mangler
        stadig en fremskyndet harmonisering af pensionsalderen for mænd og kvinder samt en
        sammenhæng mellem den lovpligtige pensionsalder og stigningen i den forventede
        levealder. Spørgsmålet om sundheds- og langtidsplejesystemets finanspolitiske
        holdbarhed må behandles – ikke mindst i betragtning af det stigende behov og
        efterspørgslen efter langtidspleje. De nylig trufne politiske foranstaltninger for
        sundhedssektoren vil sandsynligvis gå i den rigtige retning, selv om deres effektivitet
        må overvåges nøje i de kommende år. Der er råderum for at forbedre forebyggelse,
        rehabilitering og en uafhængig levevis med henblik på at begrænse de fremtidige
        udgifter til langtidspleje.
   (14) Ifølge     sammenlignende       internationale    undersøgelser      og     test    ligger
        uddannelsesresultaterne i Østrig for 10- til 15-åriges vedkommende under
        gennemsnittet, selv om Østrigs udgifter til uddannelse på 6,01 % af BNP ligger et godt
        stykke over EU-gennemsnittet på 5,41 %. Mere end 25 % af unge på 15 år har ringe
        læsefærdigheder, og resultaterne i matematik er kun lidt bedre. Den
        uddannelsesmæssige niveauforskel mellem unge mennesker med indvandrerbaggrund
        og deres indfødte jævnaldrende er blandt de højeste i EU. Forøgelsen af antallet af
        studerende på de videregående uddannelser lægger pres på de finansielle og
        organisatoriske systemer, men andelen af studerende, som afslutter deres studier med
        succes, er lav. Opgavefordelingen med hensyn til forvaltning og finansiering af
        uddannelsessystemet er også opsplittet.
   (15) Østrig er en af de medlemsstater, der kunne få størst fordel (målt på BNP) af at
        begrænse hindringer for levering af serviceydelser på tværs af grænserne. Der er dog
        stadig betydelige hindringer for markedsadgang til og en reel konkurrence i
        servicesektoren. Disse hindringer er særlig udtalt inden for liberale erhverv og
        jernbanetransport. De liberale erhverv spiller en vigtig rolle i forbindelse med
        markederne for virksomhedstjenesteydelser, der tegner sig for 10 % af BNP og 11 % af
        den samlede beskæftigelse. Der findes stadig restriktioner for adgangen til og udøve
        erhverv i servicesektoren f.eks. med hensyn til juridisk form og besiddelsen af et
        selskabs kapital. Der er god grund til at vurdere berettigelsen af disse restriktioner, og
        om samme målsætninger af almen interesse ikke kan opfyldes med mindre strenge
        lovgivningsmæssige ordninger. En nylig ændring af konkurrencelovgivningen vil
        styrke den østrigske konkurrencemyndigheds beføjelser, men dens finansielle og
        personalemæssige ressourcer lever stadig ikke op til niveauet i økonomier af en
        tilsvarende eller endog mindre størrelse.
   (16) Østrig har gjort fremskridt inden for det finansielle tilsynssamarbejde mellem hjem-
        og værtsstater på tværs af landegrænser. Desuden er der skabt yderligere fremskridt
        med hensyn til omstruktureringen af nationaliserede eller delvist nationaliserede
        banker, der har modtaget omstruktureringsstøtte. På grund af risici, der er forbundet
DA                                               5                                                 DA
 ---pagebreak---           med en yderligere forringelse af aktivernes kvalitet i disse banker, findes der imidlertid
          stadig nogle uløste sårbare områder, der må overvåges nøje.
   (17)   Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende
          analyse af Østrigs økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det
          nationale reformprogram. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans
          for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Østrig, men også til, i hvor
          høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov
          for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
          input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske
          semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.
   (18)   På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Østrigs stabilitetsprogram, og
          Rådets udtalelse7 afspejles især i henstilling 1 nedenfor.
   (19)   Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en
          analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har
          Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som
          valuta. Østrig bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —
   HENSTILLER, at Østrig træffer foranstaltninger i perioden 2013-2014 med henblik på
   følgende:
   1.       Gennemføre budgettet for 2013 som planlagt med henblik på at korrigere det
            uforholdsmæssigt store underskud på en holdbar måde og den strukturelle tilpasning,
            der er angivet i Rådets henstillinger under proceduren i forbindelse med
            uforholdsmæssigt store underskud. Efter at det uforholdsmæssigt store underskud er
            korrigeret fortsætte den strukturelle tilpasningsindsats i et passende tempo med
            henblik på at opfylde de mellemfristede målsætninger senest i 2015. Strømline de
            finanspolitiske forbindelser mellem forvaltningsniveauer f.eks. ved at forenkle de
            organisatoriske rammer og afpasse ansvaret for udgifter og finansieringsforpligtelser.
   2.       Fremskynde harmoniseringen af pensionsalderen for mænd og kvinder, skabe
            sammenhæng mellem den lovbestemte pensionsalder og den forventede levetid,
            gennemføre og overvåge de seneste reformer med henblik på at begrænse adgangen
            til førtidspension og forbedre ældre arbejdstageres beskæftigelsesevne for at øge den
            reelle pensionsalder og ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens.
   3.       Træffe nye foranstaltninger til at øge kvinders beskæftigelsesfrekvens navnlig ved
            yderligere at forbedre børnepasnings- og langtidsplejeordninger og imødegå den
            betydelige forskel mellem mænds og kvinders løn og pension. Fuldt ud udnytte
            beskæftigelsespotentialet hos mennesker med indvandrerbaggrund ved at forbedre
            anerkendelsen af deres kvalifikationer og uddannelsesmæssige resultater. Reducere
            den effektive skatte- og socialsikringsbyrde på arbejde for lavtlønnede på en
            budgetneutral måde ved at satse mere på andre kilder til beskatning, som i mindre
            grad påvirker væksten negativt, f.eks. periodiske ejendomsskatter.
   4.       På effektiv vis gennemføre de nyeste reformer af sundhedssystemet for at sikre, at de
            forventede effektivitetsgevinster virkeliggøres. Udvikle en økonomisk bæredygtig
            model for udbuddet af langtidspleje og fokusere stærkere på forebyggelse,
            rehabilitering og en uafhængig levevis.
   7
          I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.
DA                                                           6                                       DA
 ---pagebreak---    5.     Forbedre de uddannelsesmæssige resultater, navnlig hos dårligt stillede unge, bl.a.
          ved at forbedre undervisningen i den tidlige barndom og mindske de negative
          virkninger af tidlig niveaudeling. Yderligere forbedre den strategiske planlægning
          med hensyn til videregående uddannelser og fremme foranstaltninger til at mindske
          skolefrafald.
   6.     Yderligere styrke den føderale konkurrencemyndigheds beføjelser og ressourcer og
          overvåge gennemførelsen af reformen af konkurrencelovgivningen. Fjerne
          uberettigede restriktioner for serviceudbydere. Dette omfatter en gennemgang af, om
          de gældende restriktioner for adgang til og udøvelse af de regulerede erhverv er
          berettiget ud fra den almene interesse, og tilskyndelse til at øge konkurrencen navnlig
          i jernbanesektoren.
   7.     Med henblik på at fastholde den finansielle stabilitet fortsat nøje overvåge de
          nationaliserede og delvist nationaliserede banker og fremskynde deres
          omstrukturering.
   Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                               På Rådets vegne
                                               Formand
DA                                               7                                                DA


Avis juridique important

|

31994H0313

94/313/EF: Rådets henstilling af 30. maj 1994 om afbrydelse af en række af de finansielle og økonomiske forbindelser med Haiti

EF-Tidende nr. L 139 af 02/06/1994 s. 0007 - 0007

RAADETS HENSTILLING af 30. maj 1994 om afbrydelse af en raekke af de finansielle og oekonomiske forbindelser med Haiti (94/313/EF)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 73 G,  under henvisning til Raadets afgoerelse 94/315/FUSP af 30. maj 1994 om den faelles holdning, der er fastlagt paa grundlag af artikel J.2 i traktaten om Den Europaeiske Union, vedroerende begraensning af de oekonomiske forbindelser med Haiti (1),  under henvisning til forslag fra Kommissionen - HENSTILLER:  1. Medlemsstaterne foerer samraad om de foranstaltninger, der skal traeffes for at gennemfoere de i artikel 1, stk. 2, i afgoerelse 94/315/FUSP, og udveksler alle relevante oplysninger vedroerende gennemfoerelsen af denne henstilling.  2. Ved kapital og finansielle midler som omhandlet i paragraf 4 i Sikkerhedsraadets resolution 917 (1994) forstaas tilgodehavender og midler af enhver art eller oprindelse, dvs. - uden at denne opremsning er udtoemmende - kontante midler, likvide aktiver,  fordringer, garantier og remburser, indtaegter fra fast ejendom, investeringer, aktier, obligationer eller andre vaerdipapirer samt guld og andre aedelmetaller.  3. Forudsat at medlemsstaterne opnaar tilladelse fra deres kompetente myndigheder, soerger de for, at de foranstaltninger, der traeffes, ikke finder anvendelse paa:  a) de undtagelser, som praesident Aristide og fungerende premierminister Marval har anmodet om b) betaling af forfaldne renter eller tilsvarende ydelser i tilknytning til de tilgodehavender og finansielle midler, som er omhandlet i punkt 2, forudsat at betalingen finder sted inden for Faellesskabet og til personer eller organer, der er direkte  berettigede c) debitering af konti i forbindelse med forvaltning af vaerdipapirer eller i forbindelse med finansielle tjenesteydelser, som er praesteret i tilknytning til disse konti.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 30. maj 1994.  Paa Raadets vegne G. MORAITIS Formand  (1) Se side 10 i denne Tidende.


				|

		52013DC0605

			HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om at bemyndige Kommissionen at forhandle ændringer af energifællesskabstraktaten på vegne af Den Europæiske Union /* COM/2013/0605 final - 2013/ () */

			   	HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
om at bemyndige Kommissionen at forhandle
ændringer af energifællesskabstraktaten på vegne af Den Europæiske Union

1.
BEGRUNDELSE

Traktaten om oprettelse
af Energifællesskabet blev underskrevet den 25. oktober 2005 i Athen af Det
Europæiske Fællesskab og dengang ni kontraherende parter fra Sydøsteuropa, og
den trådte i kraft den 1. juli 2006. Ifølge traktatens artikel 16 forstås ved
"den gældende fællesskabsret om miljø":
·
Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om
vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet som
ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 og Europa-Parlamentets og
Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003
·
Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om
begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af
direktiv 93/12/EØF
·
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF
af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra
store fyringsanlæg (direktivet om store fyringsanlæg)
·
Artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af
2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle.
Af artikel 12 i
traktaten om oprettelse af Energifællesskabet fremgår det, at de kontraherende
parter skal gennemføre den gældende fællesskabsret om miljø efter tidsplanen
herfor i bilag II til traktaten.
Direktivet om store
fyringsanlæg blev erstattet af kapitel III, artikel 72, stk. 3 og 4, og bilag V
til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om
industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening)
med virkning fra 7. januar 2013 for nye anlæg og fra 1. januar 2016 for
eksisterende anlæg. Direktivet om store fyringsanlæg ophæves med virkning fra
den sidstnævnte dato. Den gældende fællesskabsret om miljø som fastsat i
artikel 16 i traktaten om oprettelse af Energifællesskabet og tidsplanen for
gennemførelse i bilag II til traktaten bør derfor ændres tilsvarende.
Den 29. april 2013
vedtog Kommissionen afgørelse C(2013) 2364 final om fastlæggelse af
Kommissionens forslag til Energifællesskabets Ministerråd om gennemførelse af
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om
begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg og om
gennemførelse af kapitel III, bilag V og artikel 72, stk. 3-4, i
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om
industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening)
og om ændring af artikel 16 og bilag II i energifællesskabstraktaten.
Artikel 5, stk. 2, i
Rådets afgørelse 2006/500 af 29. maj 2006 om Det Europæiske Fællesskabs
indgåelse af energifællesskabstraktaten fastsætter den procedure, der skal
anvendes før der kan fastlægges en holdning i Energifællesskabet vedrørende
ændringer til energifællesskabstraktaten.
Det er på den baggrund,
at Kommissionen anbefaler, at Rådet bemyndiger Kommissionen at forhandle med
energifællesskabsinstitutionerne om nødvendige ændringer til
energifællesskabstraktaten.

2.
HENSTILLING

Kommissionen henstiller:
·      at Rådet bemyndiger Kommissionen til på vegne af Den Europæiske Union
at forhandle de nødvendige ændringer af traktaten om oprettelse af
Energifællesskabet
·      at Rådet i overensstemmelse med traktaten bemyndiger Kommissionen til
at optræde som forhandler på vegne af Den Europæiske Union og forhandle
ændringer til energifællesskabstraktaten som fastsat i de
forhandlingsdirektiver, der er vedlagt denne henstilling
("forhandlingsdirektiverne")
·      at Rådet udpeger et udvalg, som forhandlingerne skal føres i samråd
med, og
·      at Rådet udsteder forhandlingsdirektiverne.
BILAG
Direktiver for
forhandling af ændringer til traktaten om oprettelse af Energifællesskabet
De ændringer, der skal indgås aftale om på vegne
af Den Europæiske Union, bør være baseret på ændringsforslagene i Kommissionens
afgørelse C(2013) 2364 final og bør tilstræbe inden for den kortest mulige
tidsramme at sikre konvergens med den opdaterede gældende fællesskabsret om
miljø vedrørende emissioner fra store fyringsanlæg.


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Irlands opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2008


Avis juridique important

|

31993H0404

93/404/EØF: Rådets henstilling af 30. juni 1993 om adgang til erhvervsmæssig efter- og videreuddannelse

EF-Tidende nr. L 181 af 23/07/1993 s. 0037 - 0040

RAADETS HENSTILLING af 30. juni 1993 om adgang til erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER - som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 128,  som henviser til forslag fra Kommissionen (1),  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  som henviser til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og som tager foelgende i betragtning:  I foerste princip i Raadets afgoerelse 63/266/EOEF af 2. april 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemfoerelse af en faelles politik for faglig uddannelse (4) bestemmes det, at den enkelte har ret til en passende uddannelse, navnlig under  hensyntagen til noedvendigheden af at fremme grunduddannelse og videregaaende faglig uddannelse og, efter behov, omskoling, som er tilpasset de forskellige faser af arbejdslivet, og det anfoeres endvidere heri, at det er noedvendigt, at den enkelte takket  vaere muligheden for permanent at undergaa en faglig udvikling faar lejlighed til at opnaa bedre beskaeftigelse i sit fag eller en uddannelse med sigte paa en ny beskaeftigelse paa et hoejere niveau;  i henhold til afgoerelse 63/266/EOEF paahviler gennemfoerelsen af de generelle principper medlemsstaterne og, inden for rammerne af Traktaten, Faellesskabets kompetente institutioner;  udvikling af de menneskelige ressourcer gennem erhvervsuddannelse er en af de vigtigste forudsaetninger for en foroegelse af den europaeiske oekonomis konkurrenceevne; Det Europaeiske Raad fastslog paa samlingen den 27. og 28. juni 1988 i Hannover, at  gennemfoerelsen af det indre marked skal ledsages af en udvikling af adgangen til efter- og videreuddannelse;  den teknologiske udvikling og dens konsekvenser for arbejdstagernes kvalifikationer og den stigende arbejdsloeshed goer det noedvendigt, at adgangen til den erhvervsmaessige efter- og videreuddannelse udbygges;  det fremgaar bl.a. af punkt 15 i faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, som paa Det Europaeiske Raads samling den 9. december 1989 i Strasbourg blev vedtaget af elleve stats- og regeringschefer, at:   »Enhver arbejdstager i Det Europaeiske Faellesskab skal kunne have adgang til erhvervsuddannelse, lige saa laenge den paagaeldende er erhvervsaktiv. Der maa ikke i betingelserne for denne adgang ligge nogen forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet.  De kompetente offentlige myndigheder, virksomhederne og arbejdsmarkedets parter boer inden for hver deres kompetenceomraade tilvejebringe de noedvendige tilbud om livslang efter- og videreuddannelse, saaledes at alle borgere faar mulighed for at ajourfoere  deres faglige viden, bl.a. gennem friheden i forbindelse med uddannelse, at dygtiggoere sig og at erhverve ny viden, navnlig med hensyn til den tekniske udvikling.«;  erhvervsuddannelse er til stadighed indgaaet i dialogen mellem arbejdsmarkedets parter (5);  Det OEkonomiske og Sociale Udvalg vedtog den 22. oktober 1992 en informationsrapport om »erhvervsuddannelse: fremme af faglige kvalifikationer - et strategisk instrument for oekonomisk og social udvikling af Det Europaeiske Faellesskab«;  Europa-Parlamentet vedtog den 21. april 1993 en inititiativrapport om 90'ernes erhvervsuddannelse i Det Europaeiske Faellesskab, hvori spoergsmaalet om videreuddannelse er behandlet;  der er indledt tvaernationale samarbejdsaktioner paa faellesskabsplan (6);  den demografiske udvikling vil medfoere en betydelig reduktion i antallet af unge, som kommer ud paa arbejdsmarkedet i Faellesskabet, hvilket sammen med de aendringer, der sker i arbejdsmiljoeet, maa foere til en ajourfoering og en oeget tilpasning af den  erhvervsaktive befolknings kvalifikationer;  det kan paa faellesskabsplan konstateres, at de problemer, som kvinder stoeder paa med hensyn til adgang til beskaeftigelse, i vid udstraekning skyldes en mere begraenset adgang til erhvervsuddannelse; der boer laegges saerlig vaegt paa at give kvinder en reel  adgang til erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse; der boer endvidere tages hensyn til den stigning, der har vaeret i antallet af erhvervsaktive kvinder (7);  samarbejde paa omraadet erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse maa baseres paa de ordninger, som allerede er indfoert i medlemsstaterne under hensyntagen til forskelligartetheden af de nationale retssystemer og national praksis, de beroerte parters  kompetence i henhold til national ret og den frie forhandlingsret; da medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter paa nationalt plan tager mange og forskelligartede initiativer, skal disse i lyset af faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende  arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder og i betragtning af det tvaernationale element i aktionen stoettes paa faellesskabsniveau; endelig er det vigtigt at fremme en samvirken med hensyn til midler og partnerskaber mellem den offentlige og den private  sektor;  Det Raadgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse er blevet hoert; det har erkendt den strategiske betydning af den erhvervsmaessige efter- og videreuddannelse i virksomhederne, baade for medlemsstaterne og Faellesskabet, og ogsaa noedvendigheden af, at  Faellesskabet kommer til at spille en aktiv rolle inden for dette omraade - I. HENSTILLER til medlemsstaterne, at de under hensyn til de disponible midler og til de kompetente offentlige myndigheders, virksomhedernes og arbejdsmarkedets parters respektive ansvar samt til de forskelle, der er mellem medlemsstaternes lovgivning  og/eller nationale praksis udformer deres erhvervsuddannelsespolitik saaledes, at enhver arbejdstager i Faellesskabet skal kunne have adgang til erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse uden nogen form for forskelsbehandling og lige saa laenge, den  paagaeldende er erhvervsaktiv;  II. HENSTILLER, for at lette adgangen til uddannelse og goere den saa bred som muligt, til medlemsstaterne, at de:  1) fremmer bevidstheden i virksomhederne om sammenhaengen mellem arbejdstagernes kvalifikationer og virksomhedernes konkurrenceevne for at tilskynde virksomhederne til at prioritere udviklingen af arbejdskraftens kvalitet og kvalifikationer og udarbejde  undervisningsplaner og -programmer, som er tilpasset virksomhedens stoerrelse og maal. Dette forudsaetter, at der vaekkes forstaaelse hos ledelsen, og at den informeres.  Disse planer og programmer kan udarbejdes under hensyntagen til bl.a. de menneskelige og oekonomiske ressourcer, der er til raadighed, arbejdets tilrettelaeggelse, de fremtidige kvalifikationsbehov, noedvendigheden af at foregribe den industrielle og  teknologiske udvikling og den erhvervsmaessige efter- og videreuddannelses tvaernationale dimension;  2) traeffer saerlige foranstaltninger til fordel for smaa og mellemstore virksomheder med henblik paa tilskyndelse og teknisk bistand.  Disse foranstaltninger kan f.eks. omfatte hjaelp til raadgivning om uddannelse og hjaelp til analyse af virksomhedens uddannelsesbehov;  3) tilskynder virksomhederne til at fremme den for deres udvikling noedvendige erhvervsmaessige efter- og videreuddannelse under hensyntagen til arbejdstagernes saerlige situation i virksomheden og isaer, hvor der er behov herfor, stoette de  foranstaltninger, der er fastlagt i de foelgende punkter;  4) traeffer saerlige foranstaltninger, som er hensigtsmaessige, noedvendige og passende, til fordel for virksomheder, der staar over for en industriel omstillingsproces, med henblik paa tilskyndelse og teknisk bistand for at fremme uddannelse og faglig  omskoling af arbejdstagerne;  5) udvikler den erhvervsmaessige efter- og videreuddannelse, saaledes at denne bliver en vaesentlig faktor i den regionale og lokale udvikling under hensyntagen til arbejdstagernes og virksomhedernes specifikke behov stoetter indfoerelsen af partnerskaber, isaer paa regionalt og lokalt plan, med henblik paa analyse af virksomhedens og arbejdstagernes uddannelsesbehov og formidling af ajourfoerte oplysninger om uddannelsesmuligheder, saaledes at den bedst mulige balance  mellem udbud og efterspoergsel kan sikres;  6) fremhaever over for arbejdsgiverne, at de snarest muligt og eventuelt ved ansaettelsen boer informere arbejdstagerne om virksomhedens politik og aktiviteter inden for efter- og aktiviteter inden for efter- og videreuddannelse og personaleudvikling samt  om bestemmelser vedroerende erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse, herunder muligheden for at faa orlov til at foelge en erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse;  7) stoetter initiativer, der goer det muligt for de arbejdstagere, der oensker det, at faa vurderet deres efter- og videreuddannelsesbehov.  Denne vurdering boer foregaa i eller uden for virksomheden og/eller i samarbejde med specialiserede institutioner.  Anvendelsen af resultaterne skal ske under iagttagelse af fortrolighed;  8) fremmer information og hoering af arbejdstagerrepraesentanterne eller, hvis saadanne ikke findes, af arbejdstagerne selv om udarbejdelse og gennemfoerelse af den paagaeldende virksomheds uddannelsesplaner og -programmer;  9) fremmer arbejdstagernes og virksomhedernes forstaaelse for betydning af erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse, som foerer til kvalifikationer, der er relevante for arbejdsmarkedet.  Det boer i denne forbindelse sikres, at uddannelsen ikke blot begraenses til tilpasning til en bestemt arbejdsfunktion, men at den goer det muligt at foregribe og styre udviklingen i produktionssystemerne og arbejdets tilrettelaeggelse for at styrke  virksomhedernes konkurrencedygtighed og forbedre arbejdstagernes erhvervsmaessige muligheder;  10) fremmer udvikling af de mest effektive undervisnings- og indlaeringsmetoder inden for erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse, saaledes at arbejdstagernes adgang til efter- og videreuddannelse lettes. Det kan bl.a. dreje sig om systemer til  selvstudium paa arbejdspladsen, fjernundervisning og medieassisteret undervisning;  11) goer det muligt for de mindst kvalificerede arbejdstagere, uanset deres status, at deltage i erhvervsmaessige efter- og videreuddannelsesforanstaltninger, der giver dem lejlighed til at naa et foerste kvalifikationsniveau og giver dem det noedvendige  grundlag for at kunne bruge den nye teknologi.  Der skal laegges saerlig vaegt paa adgang til efter- og videreuddannelse for arbejdstagere, som ikke har kunnet deltage i uddannelse i en vis periode, eller som har nedsatte beskaeftigelses- eller erhvervsmuligheder;  12) fremmer kvinders adgang til og faktiske deltagelse i erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse.  Dette kan isaer bidrage til, at kvinder efter en periode uden for arbejdsmarkedet faar adgang til nye erhvervsomraader og genoptager deres erhvervsaktivitet;  13) fremmer muligheden for, at unge med erhvervsuddannelse eller -erfaring, uanset kvalifikationsniveau, kan deltage i erhvervsmaessig efter- eller videreuddannelse, saaledes at de kan udfolde deres evner fuldt ud og erhverve kvalifikationer, der kan  bruges baade nu og i fremtiden;  14) fremmer arbejdsloeses adgang til og deltagelse i erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse.  Der boer laegges saerlig vaegt paa langtidsledige, hvis kvalifikationer enten er utilstraekkelige og/eller ikke passer til arbejdsmarkedets krav, saaledes at deres muligheder for erhvervsmaessig integration forbedres.  Erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse for arbejdsloese, som indebaerer en indsats fra virksomhedernes side, er i saerlig grad egnet til at fremme integrationen paa arbejdsmarkedet;  15) begunstiger den tvaernationale dimension i retningslinjerne for adgang til erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse, navnlig med henblik paa at lette arbejdstagernes frie bevaegelighed;  III. 1) OPFORDRER Kommissionen til at styrke samarbejdet med medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter, isaer i Det Raadgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse, med henblik paa at stoette gennemfoerelsen af punkt II;  2) OPFORDRER derfor Kommissionen til i samraad med medlemsstaterne og ved at udnytte de muligheder, der ligger i handlingsprogrammerne og faellesskabsinitiativerne paa uddannelsesomraadet, herunder eventuelt Den Europaeiske Socialfond, samt de saerlige  EF-organer som f.eks. Det Europaeiske Center for Udvikling og Erhvervsuddannelse (CEDEFOP):  a) at udbrede og udbygge de sammenlignende oplysninger om de erhvervsmaessige efter- og videreuddannelsessystemer, herunder ogsaa de gaeldende bestemmelser og metoder til integrering af unge arbejdssoegende og langtidsledige b) at lette udveksling af erfaringer og metoder i forbindelse med de vaesentligste eksperimenter med efter- og videreuddannelse c) at stoette saadanne overfoersler af knowhow medlemsstaterne imellem, som er af betydning for gennemfoerelsen af punkt II, via tvaernationale partnerskaber og net, navnlig til fordel for de regioner, sektorer, virksomhedstyper og personalegrupper, hvor og  for hvilke adgangen til efter- og videreuddannelse er mindst udviklet;  3) OPFORDRER ligeledes Kommissionen til at stoette de initiativer, som arbejdsmarkedets parter tager paa faellesskabsplan inden for rammerne af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter med henblik paa at uddybe droeftelserne om adgang til efter- og  videreuddannelse, idet denne dialog kan foere til aftalemaessige forbindelser, hvis arbejdsmarkedets parter finder det oenskeligt;  IV. 1) OPFORDRER medlemsstaterne til tre aar efter vedtagelsen af denne henstilling at forelaegge Kommissionen en rapport med en beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet i medfoer af punkt I og II;  2) OPFORDRER Kommissionen til:  a) med udgangspunkt i medlemsstaternes rapporter og resultaterne af droeftelserne mellem arbejdsmarkedets parter at fremlaegge en evalueringsrapport om de fremskridt, der paa grundlag af punkt I og II i henstillingen er gjort med hensyn til adgang til  erhvervsmaessig efter- og videreuddannelse i Faellesskabet b) at forelaegge denne evalueringsrapport for Det Raadgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse senest et aar efter det i punkt IV.1) naevnte tidspunkt;  3) OPFORDRER Kommissionen til at forelaegge evalueringsrapporten for Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og at sende den til arbejdsmarkedets parter paa faellesskabsplan.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 30. juni 1993.  Paa Raadets vegne S. BERGSTEIN Formand (1) EFT nr. C 23 af 27. 1. 1993, s. 8.(2) EFT nr. C 150 af 31. 5. 1993.(3) EFT nr. C 129 af 10. 5. 1993, s. 57.(4) EFT nr. 63 af 20. 4. 1963, s. 1338/63.(5) Jf. foelgende tekster: - faelles udtalelse af 6. marts 1987 om uddannelse og motivering,  information og hoering - faelles udtalelse af 13. februar 1990 om oprettelse af en europaeisk sfaere for faglig og geografisk mobilitet og om forbedring af det europaeiske arbejdsmarkeds funktion - faelles udtalelse af 19. juni 1990 om grunduddannelse,  erhvervsmaessig grunduddannelse samt erhvervsuddannelse af voksne - faelles udtalelse af 21. september 1991 om retningslinjerne for udvikling af den bredest mulige reelle adgang til uddannelse - aftale af 31. oktober 1991 mellem arbejdsmarkedets parter paa  europaeisk plan - europaeisk rammeaftale af 6. september 1990 mellem Den Europaeiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) og Det Europaeiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) om uddannelse i offentlige virksomheder.(6) Jf. foelgende tekster: - Raadets  afgoerelse 90/267/EOEF af 29. maj 1990 om fastlaeggelse af et handlingsprogram til udvikling af efter- og videreuddannelse i Det Europaeiske Faellesskab (FORCE) (EFT nr. L 156 af 21. 6. 1990, s. 1) og - Raadets afgoerelse 89/657/EOEF af 18. december 1989 om et  handlingsprogram til fremme af innovation inden for erhvervsuddannelse som foelge af ny teknologi i Det Europaeiske Faellesskab (EUROTECNET) (EFT nr. L 393 af 30. 12. 1989, s. 29), begge aendret ved afgoerelse 92/170/EOEF (EFT nr. L 75 af 21. 3. 1992, s. 51)  - Raadets afgoerelse 89/27/EOEF af 16. december 1988 om vedtagelse af anden fase af programmet om samarbejde mellem universiteter og virksomheder om uddannelse paa teknologiomraadet (COMETT II) (EFT nr. L 13 af 17. 1. 1989, s. 28) - Raadets afgoerelse  91/387/EOEF af 22. juli 1991 om aendring af afgoerelse 87/569/EOEF om et handlingsprogram for erhvervsuddannelse af unge og forberedelse af unge til arbejds- og voksenlivet (PETRA) (EFT nr. L 214 af 2. 8. 1991, s. 69) - Raadets forordning (EOEF) nr. 4255/88  af 19. december 1988 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2052/88 for saa vidt angaar Den Europaeiske Socialfond (EFT nr. L 374 af 31. 12. 1988, s. 21).(7) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber: »Beskaeftigelsen i Europa« (1992).


Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0142

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Irlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007  /* SEK/2005/0142 endelig udg. */

	Bruxelles, den 2.2.2005SEK(2005) 142 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Irlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1] fastsætter, at deltagende medlemsstater, dvs. lande, der har indført den fælles valuta, skulle forelægge stabilitetsprogrammer for Rådet og Kommissionen senest den 1. marts 1999. I overensstemmelse med artikel 5 i forordningen skulle Rådet undersøge hvert enkelt stabilitetsprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg, Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgav Rådet en udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen skal medlemsstaterne hvert år forelægge opdaterede stabilitetsprogrammer, der også kan undersøges af Rådet efter samme procedurer.Irlands første stabilitetsprogram, der dækkede perioden 1999-2001, blev forelagt den 2. december 1998 og vurderet af Rådet den 18. januar 1999. Siden er der blevet forelagt opdateringer hvert år. Irland forelagde det seneste opdaterede stabilitetsprogram den 1. december 2004. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk gennemgang af denne opdatering og har taget hensyn til resultaterne af prognosen for efteråret 2004 fra Kommissionens tjenestegrene, der er blevet fremlagt i overensstemmelse med adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af potentiel produktion og konjunkturkorrigerede budgetstillinger, henstillingerne i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for 2003-2005 og de principper, der er fastlagt i Kommissionens meddelelse af 27. november 2002 til Rådet og Europa-Parlamentet om en bedre samordning af finanspolitikken[3], som støttes af Rådet. Denne vurdering er som følger:-  Den nye opdatering af det irske stabilitetsprogram, som dækker perioden frem til 2007, blev offentliggjort og forelagt Kommissionen den 1. december 2004, hvor regeringen ligeledes fremlagde budgettet for 2005. Opdateringen opfylder i store træk kravene i "adfærdskodeksen[4] om stabilitets- og konvergensprogrammers indhold og form".-  Udsigterne for den irske økonomi i programmet er blevet opjusteret i forhold til opdateringen fra 2003. Realvæksten i BNP forventes igen at være steget til 5,3 % i 2004 i forhold til de 3,3 %, der var forventet i det forudgående program, hvilket afspejler både højere indenlandsk og udenlandsk efterspørgsel. For perioden fra 2005 til 2007 forventes det i opdateringen, at BNP-væksten vil forblive på gennemsnitlig 5,2 % pr. år. Den potentielle vækstrate, der følger af den anerkendte metode anvendt på dataene i opdateringen, overstiger til at begynde med denne rate, men i de senere år nærmer den sig den vækstrate, der er prognosticeret i programmet. HICP-inflationen forventes at falde i forhold til den højere og fladere profil i efterårsprognosen fra 2004 fra Kommissionens tjenestegrene (som kom før det irske budget) og forventes at falde til under 2 %, før programperioden udløber. Generelt gælder det på grundlag af de oplysninger, der nu er til rådighed, at det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, virker plausibelt og generelt i overensstemmelse med vurderingerne fra Kommissionens tjenestegrene, herunder efterårsprognosen fra 2004, selv om fremregningen af HICP-inflationen virker lavt sat.-  I opdateringen forventes et overskud på de offentlige finanser i størrelsesordenen 0,9 % af BNP i 2004, hvilket er væsentlig bedre end i tidligere officielle prognoser (og 2 procentpoint højere end underskudsmålet i opdateringen for 2003). Dette resultat skyldes skatteindtægter, der er højere end forventet, herunder enkeltbegivenheder og især indtægter som følge af skattekommissærernes særlige undersøgelser (der skønnes at have indbragt 0,5 % af BNP) samt lavere udgifter end budgetteret, især til offentlige investeringer. For perioden fra 2005 til 2007 lægger budgetstrategien op til et offentligt underskud på 0,8 % i 2005 og 0,6 % af BNP i programmets to sidste år. I forhold til det forudgående program ligger fremregningerne af den offentlige underskudskvote for 2005 og 2006 henholdsvis 0,6 og 0,5 procentpoint af BNP tættere på balance, hvilket skyldes et mere gunstigt makroøkonomisk scenario. Bortset fra en stigning i udgiftskvoten i 2005 som følge af budgetforanstaltninger i den seneste tid er både udgifts- og indtægtskvoten for nedadgående. Når der justeres for den forventede konsekvens af konjunkturen efter den almindelige metode, er den konjunkturjusterede balance i overskud i hele fremregningsperioden, bortset fra 2005, hvor der er et mindre underskud på 0,2 % af BNP. På grund af den irske økonomis særlige kendetegn er der en usædvanlig høj usikkerhedsmargen ved de prognoser for produktionsgabet, der ligger til grund for sådanne beregninger. Der skal tages yderligere forbehold ved de prognosticerede irske budgetunderskud, da der er ved at blive gennemført et væsentligt offentligt investeringsprogram, hvilket medfører en gennemsnitlig offentlig investeringskvote i programperioden, som ligger væsentligt over EU-gennemsnittet i de seneste år.-  Risiciene ved budgetfremskrivningerne forekommer i det store og hele afbalancerede. På den ene side virker indtægtsprognosen plausibel, og budgethensættelserne kan tyde på, at resultaterne bliver bedre end forventet. På udgiftssiden har Irland i den seneste tid også gjort gode fremskridt med at holde sig til udgiftsmålene, hvilket tyder på, at forskellige foranstaltninger med henblik på at styrke kontrollen er begyndt at virke. Omvendt er der også visse risici for, at den offentlige balance kan vise sig at blive svagere end forventet i opdateringen. Specielt gælder det, at vækstraten i udgifterne virker noget afdæmpet i programmets senere år. I lyset af risikovurderingen lader budgetstillingen i programmet til at være tilstrækkelig til at opnå den mellemlange målsætning i stabilitets- og vækstpagten om en budgetstilling, der er tæt på balance inden for programperioden. Desuden er der en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske forhold.-  Den offentlige gældskvote vurderes til at være faldet til 30,5% af BNP i 2004, hvilket er langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Gældskvoten forventer stort set at stabilisere sig på omkring 30 % af BNP i perioden fra 2005 til 2007. I lighed med det tidligere program fortsætter både primærsaldoen og samspillet mellem rentebetalingerne og den nominale BNP-vækst med at bidrage til at nedbringe gældskvoten, men dette opvejes i vid udstrækning af betydelige stock flow-justeringer. Sidstnævnte afspejler primært, at den nationale pensionsreservefond (NPRF), som blev oprettet i 2001 med det formål at forhåndsfinansiere fremtidige pensionsforpligtelser, og som modtager 1 % af BNP årligt fra statslige midler, har opkøbt ikke-statslige aktiver. Uden opbygningen af ikke-statslige aktiver i denne fond ville gældskvoten være faldende igennem hele perioden.-  Opdateringen giver et overblik over statens strukturelle reformprogram, som er rettet mod at forbedre de offentlige tjenesteydelser, anvende de offentlige udgifter mere effektivt og arbejde på de strukturelle behov i den irske økonomi. I opdateringen gennemgås ligeledes den igangværende reform i sundhedsvæsenet, der indgår i bestræbelserne på at få mere valuta for pengene. Generelt falder den økonomiske politik i opdateringen stort set i tråd med de landespecifikke henstillinger i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 2003-2005, hvori det henstilledes, at de irske myndigheder skulle effektivisere de offentlige udgifter, forbedre budgetrammerne på mellemlang sigt og opprioritere realiseringen af infrastrukturelementerne i den nationale udviklingsplan.-  Irland lader til at stå med et forholdsvis gunstigt udgangspunkt med hensyn til de offentlige finansers bæredygtighed på længere sigt på trods af betydelige fremregnede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Den relative lave gældskvote i Irland, de allerede gennemførte foranstaltninger som led i pensionsreformen og akkumuleringen af ressourcer i NPRF bidrager samlet til budgettets bæredygtighed. Den strategi, der skitseres i programmet, bygger overvejende på overholdelse af rammerne i stabilitets- og vækstpagten samt yderligere aktivakkumulering i NPRF. Irlands forholdsvis lave skattekvote bør gøre det lettere at rette op på eventuelle problemer med bæredygtigheden på længere sigt.På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets udtalelse om Irlands opdaterede stabilitetsprogram og fremsender den til Rådet.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Irlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR:under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:1.  Den [17. februar 2005] gennemgik Rådet opdateringen af Irlands stabilitetsprogram, der dækker perioden 2004-2006. Programmet opfylder kravene i "adfærdskodeksen om stabilitets- og konvergensprogrammers indhold og form".2.  Ifølge det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes en vækstrate i realt BNP på 5,3% i 2004 for derefter at ligge på omkring 5,2 % i resten af programperioden. På grundlag af de oplysninger, der nu er til rådighed, lader dette scenario til at afspejle sandsynlige vækstforudsætninger. Programfremregningerne for HICP-inflationen virker imidlertid lavt sat.3.  Efter et overskud i 2004, der ikke var planlagt, og som afspejlede indtægter, som lå over forventning, herunder engangsfaktorer og mindre udgifter end budgetteret, udviser strategien i opdateringen et beskedent og stort set stabilt underskud fra og med 2005. Både udgifts- og indtægtskvoten er for nedadgående i programperioden, selv om førstnævnte stiger i 2005 som følge af budgetforanstaltninger i den seneste tid. Samtidig er der ved at blive gennemført et væsentligt offentligt investeringsprogram, hvilket medfører en gennemsnitlig offentlig investeringskvote i programperioden på lidt under 4 % af BNP. Når der justeres for den forventede konsekvens af konjunkturen efter den almindelige metode, er den konjunkturjusterede balance i overskud i hele fremregningsperioden, bortset fra 2005, hvor der er et mindre underskud i 2005. Det skal dog bemærkes, at skønnet for produktionsgabet og dermed for den konjunkturjusterede budgetsaldo er behæftet med en usædvanlig høj grad af usikkerhed på grund af de særlige træk ved den irske økonomi. I forhold til det tidligere program lægges der i den nuværende opdatering op til en mere solid offentlige balance fremover på baggrund af et gunstigt makroøkonomisk scenario.4.  Risiciene ved budgetfremskrivningerne forekommer i det store og hele afbalancerede. På den ene side virker indtægtsprognosen plausibel, og budgethensættelserne i fremskrivningerne for 2006 og 2007 kan tyde på, at resultaterne bliver bedre end forventet. På udgiftssiden har Irland i den seneste tid også gjort gode fremskridt med at holde sig til udgiftsmålene, hvilket tyder på, at den seneste tids foranstaltninger med henblik på at styrke kontrollen med udgifterne er begyndt at virke. Omvendt er der også risiko for overordnede underskud. Specielt gælder det, at vækstraten i udgifterne virker noget tilbageholden i programmets senere år.5.  I lyset af denne risikovurdering lader budgetstillingen i programmet til at være tilstrækkelig til at opnå den mellemlange målsætning i stabilitets- og vækstpagten om en konjunkturjusteret stilling, der er tæt på balance eller udviser overskud senest i 2007. Der er også en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride tærsklen på 3 % af BNP for underskudskvoten ved normale makroøkonomiske udsving i løbet af programperioden.6.  Den offentlige gældskvote vurderes til at være faldet til 30,5 % af BNP i 2004, hvilket er langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Gældskvoten forventes i programmet at stabilisere sig på omkring 30 % af BNP i perioden fra 2005 til 2007. Uden opkøb af ikke-statslige aktiver i den nationale pensionsreservefond (NPRF) ville gældskvoten være faldende igennem hele perioden.7.  Irland lader til at stå med et gunstigt udgangspunkt med hensyn til de offentlige finansers bæredygtighed på længere sigt. Den relative lave gældskvote i Irland, de allerede gennemførte foranstaltninger som led i pensionsreformen og akkumuleringen af reserver i NPRF bidrager samlet til budgettets bæredygtighed og hjælper på konsekvenserne af en aldrende befolkning. Den strategi, der skitseres i programmet, bygger overvejende på overholdelse af rammerne i stabilitets- og vækstpagten samt yderligere aktivakkumulering i NPRF. Samlet set bør Irlands forholdsvis lave skattekvote gøre det lettere at rette op på eventuelle problemer med bæredygtigheden på længere sigt.8.  Opdateringen giver et overblik over statens strukturelle reformprogram, som er rettet mod at forbedre de offentlige tjenesteydelser, anvende de offentlige udgifter mere effektivt og arbejde på de strukturelle behov i den irske økonomi. Generelt falder den økonomiske politik i opdateringen stort set i tråd med de landespecifikke henstillinger i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 2003-2005, hvori det henstilledes, at de irske myndigheder skulle effektivisere de offentlige udgifter, forbedre budgetrammerne på mellemlang sigt og opprioritere realiseringen af infrastrukturelementerne i den nationale udviklingsplan.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realt BNP (% ændring) | SP december 2004 | 5,3 | 5,1 | 5,2 | 5.4 |KOM 2 | 5,2 | 4,8 | 5,0 | n.v. |SP december 2003 | 3,3 | 4,7 | 5,2 | n.v. |HICP-inflation (%) | SP december 2004 | 2,3 | 2,1 | 2,0 | 1.9 |KOM okt. 2004 2 | 2,3 | 2,4 | 2,4 | n.v. |SP december 2003 | 2,3 | 2,0 | 2,0 | n.v. |Offentlig balance (% af BNP) | SP december 2004 | 0,9 | -0,8 | -0,6 | -0.6 |KOM okt. 2004 2 | -0,2 | -0,6 | -0,5 | n.v. |SP december 2003 | -1,1 | -1,4 | -1,1 | n.v. |Primær saldo (% af BNP) | SP december 2004 | 2,1 | 0,6 | 0,6 | 0.7 |KOM okt. 2004 2 | 1,2 | 0,7 | 0,8 | n.v. |SP december 2003 | 0,3 | 0,1 | 0,3 | n.v. |Konjunkturkorrigeret balance (% af BNP) | SP december 2004 1 | 1,2 | -0,2 | 0,1 | 0.0 |KOM okt. 2004 2 | 0,1 | 0,0 | 0,3 | n.v. |SP december 2003 1 | -0,7 | -0,8 | -0,5 | n.v. |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP december 2004 | 30,5 | 30,1 | 30,1 | 30.0 |KOM okt. 2004 2 | 30,7 | 30,7 | 30,6 | n.v. |SP december 2003 | 33,3 | 33,5 | 33,3 | n.v. |Anmærkninger: 1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2 Efterårsprognosen fra 2004 fra Kommissionens tjenestegrene. Kilder: Irlands opdaterede stabilitetsprogram, december 2003 og december 2004 (SP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2004 (KOM); beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997. Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs reviderede udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, som blev godkendt af Ecofin-Rådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668 af 27.11.2002.[4] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs reviderede udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, dokument EFC/ECFIN/404/01 – REV 1 af 27.6.2001, som blev godkendt af Økofin-Rådet den 10.7.2001.[5] EFT L 209 af 2.8.1997. De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


Avis juridique important

|

32000H0207

2000/207/EF: Kommissionens henstilling af 22. februar 2000 om et koordineret program for den offentlige kontrol med levnedsmidler for 2000 (meddelt under nummer K(2000) 356) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 063 af 10/03/2000 s. 0034 - 0041

KOMMISSIONENS HENSTILLINGaf 22. februar 2000om et koordineret program for den offentlige kontrol med levnedsmidler for 2000(meddelt under nummer K(2000) 356)(EØS-relevant tekst)(2000/207/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler(1), særlig artikel 14, stk. 3,efter høring af Den Stående Levnedsmiddelkomité, ogud fra følgende betragtninger:(1) Med henblik på at sikre det indre markeds funktion er det nødvendigt at tilrettelægge koordinerede levnedsmiddelkontrolprogrammer på fællesskabsplan.(2) I sådanne programmer lægges der vægt på overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, beskyttelse af folkesundheden, forbrugerinteresser og fair handelspraksis.(3) Ifølge artikel 3 i Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(2) skal de laboratorier, som der henvises til i artikel 7 i direktiv 89/397/EØF, opfylde kriterierne i EN45000-standarderne. Det er alene sådanne laboratorier, der kan betragtes som egnede til at gennemføre analyser inden for det koordinerede program for den offentlige kontrol.(4) Resultaterne af den samtidige gennemførelse af nationale programmer og koordinerede programmer kan give oplysninger og erfaring, som kan danne grundlaget for fremtidige kontrolaktiviteter -HENSTILLER:1. I 2000 bør medlemsstaterne gennemføre kontrol, hvor dette er påkrævet, bl.a. med stikprøveudtagninger og laboratorieanalyser af disse, revision af regnskaber og/eller inspektion på stedet med henblik på at overvåge, at følgende fællesskabsforanstaltninger overholdes:a) Artikel 3, stk. 2, i Rådets direktiv 93/43/EØF af 14. juni 1993 om levnedsmiddelhygiejne(3) vedrørende anvendelse af (Hazard Analysis and Critical Control Points - risikoanalyse af kritiske kontrolpunkter) HACCP-principperne i visse typer levnedsmiddelvirksomheder.b) Kapitel IV, stk. 2, i bilaget til direktiv 93/43/EØF om levnedsmiddelhygiejne vedrørende bulktransport af levnedsmidler.c) Rådets direktiv 90/496/EØF af 24. september 1990 om næringsdeklaration af levnedsmidler(4) vedrørende ernæringsmæssige påstande på mælkedrikke med frugtsmag, yoghurt og læskedrikke.2. Selv om antallet af stikprøver og/eller inspektioner ikke er blevet fastsat, bør medlemsstaterne sikre, at antallet heraf er tilstrækkeligt til at give et overblik over den pågældende vare i hver enkelt medlemsstat. Der vil blive stillet forslag til analysemetoder.3. Medlemsstaterne bør fremskaffe de ønskede oplysninger og opstille dem som anført i oplysningsskemaerne i bilaget til denne henstilling, så det bliver lettere at sammenligne resultaterne.4. Levnedsmidler, som analyseres i medfør af dette program, bør forelægges laboratorier, der opfylder bestemmelserne i artikel 3 i direktiv 93/99/EØF om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler.5. HACCP i visse levnedsmiddelvirksomheder5.1. Programmets omfangIfølge artikel 3, stk. 2, i direktiv 93/43/EØF skal levnedsmiddelvirksomheder, som er omfattet af direktivet, anvende visse principper fra HACCP-systemet samt visse generelle hygiejnekrav i direktivets bilag. Siden december 1995 har levnedsmiddelvirksomheder været forpligtet til at indføre systemer til analyse af og kontrol med levnedsmiddelfarer. Systemerne kan baseres på erhvervslivets frivillige retningslinjer for god hygiejnepraksis, hvor sådanne forefindes. Ifølge artikel 5 i direktiv 93/43/EØF skal medlemsstaterne tilskynde til at udvikle retningslinjer for god hygiejnepraksis på sektorniveau, som for den pågældende sektor detaljerer de generelle principper for god hygiejne i direktivets bilag og kravene om at anvende HACCP-principperne i artikel 3, stk. 2.Artikel 3, stk. 2 i direktiv 93/43/EØF finder anvendelse på alle levnedsmiddelvirksomheder uanset virksomhedsstørrelse eller -type. Da en bred vifte af virksomheder skal opfylde disse bestemmelser, er der alene af hensyn til resultaternes sammenlignelighed udvalgt nærmere bestemte typer og størrelser af levnedsmiddelvirksomheder. Denne udvælgelse er ikke på nogen måde udtryk for, at nogle levnedsmiddelvirksomheder i højere grad skal opfylde denne bestemmelse end andre.5.2. MetodeMedlemsstaternes kompetente myndigheder skal rutinemæssigt besigtige følgende kategorier af levnedsmiddelvirksomheder, der er omfattet af direktiv 94/43/EØF:a) storkøkkener og cateringvirksomhederb) slagtere i detailhandelen, som sælger direkte til forbrugeren.Resultaterne af denne kontrol skal anføres i rapportformularerne, som findes i bilaget.6. Transport af levnedsmidler som massegods6.1. Programmets omfangKapitel IV i bilaget til direktiv 93/43/EØF foreskriver udtrykkeligt, at bulktransport af levnedsmidler i flydende form eller i form af granulat eller pulver skal foregå i beholdere og/eller containere/tanke, der er forbeholdt transport af levnedsmidler. Kommissionen har vedtaget undtagelsesbestemmelser fra denne bestemmelse for to levnedsmiddeltyper, når disse transporteres ad søvejen: råsukker samt spiselige olier og fedtstoffer. Denne del af det koordinerede program er udarbejdet med henblik på at efterprøve, om fællesskabslovgivningen overholdes i forbindelse med transporten af levnedsmidler, som ikke er omfattet af undtagelsesbestemmelserne i henhold til artikel 4 i direktiv 93/43/EØF.6.2. MetodeRegistreringen af følgende kontrolforanstaltninger opstilles som anført i rapportformularerne i bilaget til denne henstilling:- På driftsstedet for producenter af levnedsmidler som massegods af ikke-animalsk oprindelse (bl.a. olie, mel og stivelse). Det skal kontrolleres og registreres, om transportbeholderne er i god stand, vedligeholdte og rengjorte i overensstemmelse med bestemmelserne i kapitel IV i bilaget til direktiv 93/43/EØF. Det skal kontrolleres, om producentens procedurer på tilfredsstillende vis sikrer, at transportbeholdere eller fartøjer, der anvendes til transport af levnedsmidlerne, kun anvendes til levnedsmidler.- Der udføres kontroller på transportørernes driftssteder for via transportdokumenterne og med inspektion på stedet at kontrollere, hvilke varetyper der transporteres.7. Næringsdeklaration7.1. Programmets omfangI direktiv 90/496/EØF fastsættes særlige mærkningskrav for næringsstoffer i et levnedsmiddel, når mærkningen eller præsentationen af levnedsmidlet indeholder en ernæringsmæssig påstand. Levnedsmidler bestemt til særlig ernæring i henhold til Rådets direktiv 89/398/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om levnedsmidler bestemt til særlig ernæring(5) undtages fra denne bestemmelse.7.2. MetodeDer skal udtages stikprøver af to kategorier af levnedsmidler: frugt- og grøntsagsjuice samt mælkedrikke med frugtsmag og yoghurt, som er mærket med en særlig ernæringsmæssig påstand. Dette sker for at efterprøve, om den ernæringsmæssige påstand er berettiget, og om ordlyden er i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 90/496/EØF. De udtagne prøver skal derudover analyseres for at efterprøve, om værdierne i den ernæringsmæssige påstand er korrekte eller inden for accepterede tolerancer. Resultaterne registreres i rapportformularerne i bilaget til denne henstilling.Udfærdiget i Bruxelles, den 22. februar 2000.På Kommissionens vegneErkki LIIKANENMedlem af Kommissionen(1) EFT L 186 af 30.6.1989, s. 23.(2) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(3) EFT L 175 af 19.7.1993, s. 1.(4) EFT L 276 af 6.10.1990, s. 40.(5) EFT L 186 af 30.6.1989, s. 27.BILAG>PIC FILE= "L_2000063DA.003702.EPS">>PIC FILE= "L_2000063DA.003801.EPS">>PIC FILE= "L_2000063DA.003901.EPS">>PIC FILE= "L_2000063DA.004001.EPS">>PIC FILE= "L_2000063DA.004101.EPS">


Avis juridique important

|

31998Y1231(04)

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank af 12. november 1998 om de nationale centralbankers eksterne revisorer (ECB/1998/5)

EF-Tidende nr. C 411 af 31/12/1998 s. 0011 - 0011

HENSTILLING FRA DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK af 12. november 1998 om de nationale centralbankers eksterne revisorer (ECB/1998/5) (98/C 411/08)STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK -under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »statutten«), særlig artikel 27.1, ogud fra følgende betragtninger:(1) Den Europæiske Centralbanks (i det følgende benævnt »ECB«) og de nationale centralbankers regnskaber revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af Styrelsesrådet og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union(2) de nedenfor indstillede eksterne revisorer er i overensstemmelse med de udnævnelser, som hver af de nationale centralbanker i de deltagende medlemsstater har foretaget, og udelukker ikke, at ECB vedtager en ændret henstilling, hvis omstændighederne skulle nødvendiggøre dette -HENSTILLER HERVED:KPMG Reviseurs d'Entreprises s.c. (société civile), Antwerpen, og Deloitte Touche Tohmatsu s.c., Bruxelles, som eksterne revisorer for Banque Nationale de Belgique/Nationale Bank van België;KPMG Deutsche Treuhandgesellschaft AG og PwC Deutsche Revision AG som eksterne revisorer for Deutsche Bundesbank;Coopers & Lybrand, der er en del af det internationale firma PricewaterhouseCoopers, som ekstern revisor for Banco de España;Mazars & Guérard, Paris, og Deloitte Touche Tohmatsu - Audit, Neuilly, som eksterne revisorer for Banque de France;PricewaterhouseCoopers, Dublin, som ekstern revisor for Central Bank of Ireland;Reconta Ernst & Young s.p.a. (Società per Azioni), Rom, som ekstern revisor for Banca d'Italia;PricewaterhouseCoopers SARL (Société à responsabilité limitée), Réviseur d'Entreprises, Luxembourg, som ekstern revisor for Banque centrale du Luxembourg;Prof. Drs. J. A. van Manen RA (Registered Accountant), partner i PricewaterhouseCoopers, indstilles personligt som ekstern revisor for De Nederlandsche Bank;Prof. DDr. Kurt Neuner, Dr. Pipin Henzl, Dr. Peter Wolf, Mag. Christian Hofer, Dkfm. Dr. Peter Christian Gormasz og Dkfm. Leopold Wundsam, der alle er offentligt registrerede revisorer, som eksterne revisorer for Österreichische Nationalbank;PricewaterhouseCoopers - Auditores e Consultores Lda., som ekstern revisor for Banco de Portugal; ogArthur Andersen Oy som ekstern revisor for Suomen Pankki.Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Denne henstilling er rettet til Rådet for Den Europæiske Union.Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 12. november 1998.Formanden for ECBWillem F. DUISENBERG


Avis juridique important

|

32000H1013

2000/612/EF: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 5. oktober 2000 vedrørende de nationale centralbankers eksterne revisorer (ECB/2000/10)

EF-Tidende nr. L 259 af 13/10/2000 s. 0065 - 0065

Den Europæiske Centralbanks henstillingaf 5. oktober 2000vedrørende de nationale centralbankers eksterne revisorer(ECB/2000/10)(2000/612/EF)STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK -som henviser til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, ogud fra følgende betragtninger:(1) Den Europæiske Centralbanks (ECB's) og de nationale centralbankers (NCB'ernes) regnskaber revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af Styrelsesrådet for ECB og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.(2) I overensstemmelse med Rådets beslutning 2000/427/EF af 19. juni 2000 i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Grækenlands tilslutning til den fælles valuta den 1. januar 2001(1), opfylder Grækenland nu de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta, og Grækenlands dispensation, jf. betragtning 4 i Rådets beslutning 98/317/EF(2) i overensstemmelse med traktatens artikel 109 J, stk. 4, ophæves med virkning fra 1. januar 2001.(3) De i henstilling ECB/1998/5 af 12. november 1998 vedrørende de nationale centralbankers eksterne revisorer indstillede revisorer(3) er i overensstemmelse med de nuværende udnævnelser, som hver af de nationale centralbanker i de deltagende medlemsstater har foretaget.(4) Der skal indstilles en ekstern revisor for Bank of Greece for årsregnskaberne fra og med regnskabsåret 2001.(5) Det er nødvendigt at rette henstilling til ændring af Rådets afgørelse 1999/70/EF af 28. januar 1999 om de nationale centralbankers eksterne revisorer(4), som ændret ved afgørelse 2000/223/EF(5), for at tage hensyn til medlemsstater, hvis dispensation er blevet ophævet derefter -HENSTILLER:- Ernst &  Young (Hellas) Certified Auditors SA og Charalambos Stathakis, statsautoriseret revisor, som eksterne revisorer for Bank of Greece for årsregnskaberne fra og med regnskabsåret 2001- at Rådet for Den Europæiske Union ændrer sin afgørelse 1999/70/EF i overensstemmelse hermed.Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Denne henstilling er rettet til Rådet for Den Europæiske Union.Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 5. oktober 2000.Formand for ECBWillem F. Duisenberg(1) EFT L 167 af 7.7.2000, s. 19.(2) EFT L 139 af 11.5.1998, s. 30.(3) EFT C 411 af 31.12.1998, s. 11.(4) EFT L 22 af 29.1.1999, s. 69.(5) EFT L 71 af 18.3.2000, s. 24.


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram, 2003-2007