title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Bulgariens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/32

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Bulgariens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2016
   (2016/C 299/08)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Bulgarien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Bulgarien 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Bulgariens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Bulgariens nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 vedtog Kommissionen en meddelelse om resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer i sin analyse, at Bulgarien har uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Økonomien er navnlig kendetegnet ved fortsat skrøbelighed i den finansielle sektor og høj gældsætning i virksomhederne, samtidig med at arbejdsløsheden er høj.

               (3)

               Den 15. april 2016 fremlagde Bulgarien sit nationale reformprogram for 2016 og sit konvergensprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Bulgarien er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2016 har regeringen planlagt en gradvis forbedring af den samlede saldo til — 1,9 % af BNP i 2016 og — 0,2 % af BNP i 2019. Den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP ventes at blive nået i 2017. Ifølge konvergensprogrammet ventes den offentlige gældskvote at toppe på 31,8 % i 2018 for derefter at falde til 30,8 % i 2019. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er lettere optimistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, er ikke tilstrækkeligt præciseret. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en vis afvigelse fra tilpasningskursen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og, under antagelse af uændret politik, i 2017. På grundlag af sin vurdering af konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at Bulgarien overordnet set forventes at være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Ikke desto mindre vil der være behov for yderligere foranstaltninger i både 2016 og 2017.

               (6)

               Bulgarien har gjort visse fremskridt for så vidt angår sidste års henstilling om at gøre udgifterne i sundhedssektoren mere effektive, bl.a. ved at udarbejde et nationalt sundhedskort, der giver mulighed for at planlægge sundhedsudgifterne i henhold til geografiske kriterier og befolkningens behov. Bulgariens sundhedssystem står over for store udfordringer, herunder begrænset adgang, lav finansiering og ringe sundhedsmæssige resultater. På trods af de seneste bestræbelser på at forbedre skatteopkrævningen er skyggeøkonomien fortsat en betydelig udfordring, der påvirker de offentlige indtægter. Sort arbejde, herunder for lav indberetning af lønninger og manglende betaling af sociale sikringsbidrag, fordrejer arbejdsmarkedet og sænker skatteindtægterne.

               (7)

               Tilfælde af uforsigtig forretningspraksis i den finansielle sektor, navnlig i banksektoren, sammenholdt med ineffektiv kontrol har skabt en situation, hvor ubalancer kan hobe sig op. Den nyligt iværksatte gennemgang af bank-, forsikrings- og pensionssektoren, der blev foretaget på en gennemsigtig måde og i henhold til bedste internationale praksis og med de nødvendige opfølgningsforanstaltninger, vil styrke tilliden i den finansielle sektor. Endvidere vil fortsatte bestræbelser på at forbedre det finansielle tilsyn både i banksektoren og i ikkebankmæssige sektorer spille en vigtig rolle i styrkelsen af det finansielle system og sætte det i stand til at støtte det gryende makroøkonomiske opsving.

               (8)

               Arbejdsmarkedet har oplevet en beskeden bedring, men tilbageværende svagheder udgør fortsat en hindring for vækst og begrænser økonomiens tilpasningsevne. Arbejdsmarkedstilpasningen hæmmes af langtidsledighedens strukturelle karakter, en faldende og aldrende arbejdsstyrke, lav arbejdsmarkedsdeltagelse og et misforhold mellem efterspurgte og udbudte kvalifikationer. Ledigheden er langsomt faldende, men der er fortsat betydelige udfordringer, f.eks. for så vidt angår langtidsledighed og unge, der ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse. Aktive arbejdsmarkedspolitikker kunne spille en større rolle, når det drejer sig om at hjælpe disse grupper med at komme ind på arbejdsmarkedet. Aktivering af personer, der modtager offentlige ydelser, hindres af opsplitning og begrænset samarbejde mellem de forskellige organer, der leverer ydelser, og arbejdsformidlingen. Særlige centre for beskæftigelse og sociale bistandsydelser, som kombinerer de tjenester, der tilbydes af arbejdsformidlingen og agenturet for social bistand, er blevet oprettet inden for rammerne af et pilotprojekt, men der er endnu ikke truffet beslutning om at udbrede projektet i større skala, når det udløber i december 2016.

               (9)

               Selv om mindstelønnen i Bulgarien stadig er den laveste i Unionen, er den steget betydeligt siden 2011, og manglen på objektive kriterier for fastsættelse af mindstelønnen skaber usikkerhed. På trods af regeringens og arbejdsmarkedets parters bestræbelser på dette område har Bulgarien stadig ikke klare retningslinjer eller gennemsigtige kriterier for fastsættelse af mindstelønnen, der tager højde for dens følger for jobskabelse, sociale vilkår og konkurrenceevne.

               (10)

               Andelen af personer, der er i risiko for fattigdom og social udstødelse, samt uligheden i samfundet ligger stadig på et meget højt niveau i Bulgarien. Fremskridt med at bekæmpe fattigdom og social udstødelse hindres af fortsatte udfordringer med at integrere romabefolkningen i arbejdsstyrken, lette overgangen fra skole til arbejdsmarked og forbedre dækningen og effektiviteten af social-, sundheds- og arbejdsmarkedspolitikker. Den generelle mindstelønsordning giver meget begrænset støtte til og dækning af befolkningen. Ydelsesniveauet ligger under fattigdomsgrænsen og er ikke steget i takt med de seneste års gennemsnitlige udvikling i mindstelønnen. Skøn over dækningen viser, at en stor del af de tilsigtede modtagere ikke modtager ydelser. En bedre dækning af målgrupperne — samtidig med at den finanspolitiske ansvarlighed bevares — kunne bidrage til at dæmpe fattigdommen.

               (11)

               Uddannelsessystemet har begrænset kapacitet til at omfatte sårbare grupper og udstyre lærerne med de relevante kvalifikationer. Sårbare grupper, som f.eks. romabefolkningen og elever fra fattige familier, har stadig store vanskeligheder med at få adgang til og afslutte en uddannelse. Romabefolkningens optagelse på alle niveauer i uddannelsessystemet ligger betydeligt under niveauet for ikkeromaer. Skolefrafaldet er fortsat stigende og er navnlig højt i landdistrikter og i mindre udviklede regioner. Det er afgørende at fjerne hindringer for dårligt stillede børns deltagelse i førskoleundervisningen for at styrke de uddannelsesmæssige resultater og forebygge skolefrafald. En ny lov om førskoleundervisning og almen skoleundervisning blev vedtaget af parlamentet i september 2015 og udgør et vigtigt skridt i retning af en samlet reform af skolesystemet. Gennemførelsen af denne lovgivning sammen med målrettede foranstaltninger til at fjerne ikkelovgivningsmæssige hindringer for dårligt stillede gruppers fulde deltagelse i undervisningen forventes at bidrage til at forbedre Bulgariens økonomiske vækstpotentiale og sociale samhørighed på lang sigt. Niveauet for optagelse og færdiguddannelse på de videregående uddannelser er stigende, og beskæftigelsesfrekvensen for nyuddannede er langsomt på vej op, selv om den fortsat er langt under EU-gennemsnittet.

               (12)

               Der er risici som følge af virksomhedernes høje gældsbyrde, og hindringerne for en gældsnedbringelse er fortsat betydelige. De eksisterende insolvensregler giver kun få muligheder for en effektiv gældssanering og bidrager kun i ringe grad til at lette virksomhedernes store gældsætning. Reformer til at lette insolvensbehandlingen af virksomheder kunne forbedre gældsnedbringelsen og føre til ny långivning og investeringer.

               (13)

               Bulgariens system for offentlige udbud lider fortsat af strukturelle svagheder, herunder systematiske uregelmæssigheder i udbudsprocedurerne, manglende administrativ kapacitet og utilstrækkelige kontrolmekanismer kombineret med systematiske appelsager, der ofte forsinker gennemførelsen af arbejdet. Der er kun gjort få fremskridt med fuld overgang til e-udbud. Manglerne ved Bulgariens offentlige udbudssystem har ført til afbrydelse af betalinger og finansielle korrektioner i EU's finansieringsprogrammer og påvirker også erhvervsklimaet generelt.

               (14)

               Ustabile politikker og manglende tillid til vigtige offentlige institutioner, som f.eks. retsvæsenet, er en betydelig hindring for investeringer i den bulgarske økonomi. Den langsomme gennemførelse af reformer af den offentlige forvaltning og reformer i specifikke sektorer, som f.eks. forskning, innovation og energi, hæmmer fremskridt med at forbedre investeringsklimaet. Selv om Bulgarien har vedtaget en strategisk ramme for at reformere og modernisere landets offentlige forvaltning, sker der kun langsomme fremskridt, og gennemførelsen udskydes ofte. Ny lovgivning underkastes ikke systematisk konsekvensanalyse, selv om der er gjort visse bestræbelser for at ændre dette. Hyppige ændringer af den retlige ramme skaber usikkerhed og påvirker erhvervsklimaet. Korruption er fortsat et alvorligt problem, og de nationale myndigheders svar på dette problem hæmmes fortsat af svage og opsplittede institutioner. Under mekanismen for samarbejde og kontrol modtager Bulgarien henstillinger om reformer af retsvæsenet og bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet. Selv om disse områder er af helt afgørende betydning for det generelle erhvervsklima, er de ikke medtaget i de landespecifikke henstillinger til Bulgarien.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Bulgariens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Bulgarien i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Bulgarien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-4 nedenfor.

               (16)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet, og dets holdning (4) afspejles navnlig i henstilling 1 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Henstillingerne efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-4 nedenfor,

         HENSTILLER, at Bulgarien i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,5 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og i 2017. Yderligere forbedre skatteopkrævningen og træffe foranstaltninger, der reducerer omfanget af den uformelle økonomi, herunder sort arbejde.

               2.

               Afslutte gennemgangen af aktivernes kvalitet og gennemførelsen af stresstest for banker inden udgangen af 2016. Afslutte regnskabsgennemgangen og stresstest af forsikringsselskaber og gennemgangen af private pensionsfondes aktiver inden udgangen af 2016. Hvis nødvendigt, træffe opfølgende foranstaltninger i alle tre sektorer og fortsat forbedre tilsynet med banker og andre sektorer.

               3.

               Styrke og integrere social bistand, herunder relevante sociale ydelser, og aktive arbejdsmarkedspolitikker, navnlig for langtidsledige og unge, der ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse. Øge adgangen til uddannelse af høj kvalitet for dårligt stillede grupper, herunder romabefolkningen. Forbedre sundhedssystemets effektivitet ved at forbedre adgangen dertil og finansieringen deraf og styrke sundhedsresultaterne. I samråd med arbejdsmarkedets parters opstille retningslinjer og kriterier for fastsættelse af mindstelønnen. Øge mindstelønsordningens dækning og tilstrækkelighed.

               4.

               Reformere insolvensreglerne for at fremskynde genopretnings- og afviklingsprocedurerne og gøre dem mere effektive og gennemsigtige. Øge domstolenes kapacitet for så vidt angår insolvensprocedurer. Styrke kapaciteten for agenturet for offentlige udbud og de kontraherende myndigheder og forbedre udformningen af og kontrollen med offentlige udbudsprocedurer, navnlig ved fuldt ud at gennemføre den nationale strategi for udvikling af sektoren for offentlige udbud (2014-2020). Fremskynde indførelsen af e-udbud.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (4)  I medfør af artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 13. juli 2010 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker

text:
               23.7.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 191/28

         RÅDETS HENSTILLING
   af 13. juli 2010
   om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
   (2010/410/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2,
   under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til konklusionerne fra Det Europæiske Råd, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Traktaten foreskriver, at medlemsstaterne skal betragte deres økonomiske politikker som et spørgsmål af fælles interesse og samordne dem i Rådet. I overensstemmelse med traktatens bestemmelser har Den Europæiske Union udarbejdet og anvendt instrumenter til samordning af de foranstaltninger, der føres på det finanspolitiske område (stabilitets- og vækstpagten), og de makrostrukturelle politikker.

               (2)

               Traktaten foreskriver, at Rådet skal vedtage beskæftigelsesretningslinjer og overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som skal være retningsgivende for medlemsstaternes politik.

               (3)

               Lissabonstrategien, der blev iværksat i 2000, var baseret på en erkendelse af Den Europæiske Unions behov for at øge beskæftigelsen, produktiviteten og konkurrenceevnen og samtidig styrke den sociale samhørighed i betragtning af den globale konkurrence, teknologiske ændringer, miljømæssige udfordringer og en aldrende befolkning. Lissabonstrategien blev relanceret i 2005 efter en midtvejsrapport, som førte til større fokus på vækst og flere og bedre job.

               (4)

               Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse bidrog til at skabe konsensus om det overordnede mål for Unionens politikker på det økonomiske og beskæftigelsesmæssige område. Inden for rammerne af denne strategi vedtog Rådet i 2005 både overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsesretningslinjer (1), som blev revideret i 2008 (2). De 24 retningslinjer udgjorde grundlaget for de nationale reformprogrammer og fastlagde de vigtigste makroøkonomiske, mikroøkonomiske og arbejdsmarkedsrelaterede prioriteter for Unionen generelt. Erfaringen viser imidlertid, at retningslinjerne ikke fastsatte tilstrækkelig klare prioriteter, og at forbindelsen mellem dem kunne have været stærkere. Det begrænsede deres virkning på den nationale politikformulering.

               (5)

               Den finansielle og økonomiske krise, der startede i 2008, førte til et betydeligt fald i antallet af arbejdspladser og potentielt output og har ført til en dramatisk forværring af de offentlige finanser. Den europæiske økonomiske genopretningsplan (3) har imidlertid hjulpet medlemsstaterne med at tackle krisen, navnlig gennem en samordnet finanspolitisk stimulering med euroen som garant for makroøkonomisk stabilitet. Krisen viste således, at samordningen af de økonomiske politikker på EU-niveau kan give væsentlige resultater, hvis den styrkes og gøres effektiv. Krisen understregede også den tætte indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaternes økonomier og arbejdsmarkeder.

               (6)

               Kommissionen foreslog at udarbejde en ny strategi for det næste årti, Europa 2020-strategien (4), for at sætte Unionen i stand til at komme stærkere ud af krisen og vende økonomien mod intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Fem overordnede mål, der er nævnt i de relevante retningslinjer, udgør de fælles målsætninger, der skal være retningsgivende for medlemsstaternes indsats, idet der tages hensyn til deres relative udgangssituationer og nationale forhold, og Unionens indsats. Medlemsstaterne bør anstrenge sig for at opfylde de nationale mål og fjerne de flaskehalse, der hæmmer væksten.

               (7)

               Som led i en samlet exitstrategi bør medlemsstaterne gennemføre ambitiøse reformprogrammer for at sikre makroøkonomisk stabilitet og holdbare offentlige finanser, forbedre konkurrenceevnen og nedbringe makroøkonomiske ubalancer og styrke arbejdsmarkedets effektivitet. Midlertidige foranstaltninger, der er indført som svar på krisen, bør afvikles på relevant koordineret vis, når opsvinget er fuldt sikret. Afviklingen af de finanspolitiske incitamenter bør gennemføres og samordnes inden for rammerne af stabilitets- og vækstpagten.

               (8)

               Inden for rammerne af Europa 2020-strategien bør medlemsstaterne og Unionen gennemføre reformer, der tager sigte på »intelligent vækst«, dvs. vækst drevet frem af viden og innovation. Reformer bør tage sigte på at forbedre kvaliteten af uddannelse, sikre adgang for alle, styrke forskningens og erhvervslivets konkurrencedygtighed og forbedre rammerne yderligere for at fremme innovation og videnoverførsel i hele Unionen. Medlemsstaterne bør opmuntre iværksættervirksomhed og bidrage til at omsætte kreative idéer til innovative produkter, tjenester og processer, der kan skabe vækst, kvalitetsjob, geografisk, økonomisk og social samhørighed og mere effektivt tackle de europæiske og globale samfundsmæssige udfordringer. I den forbindelse er det vigtigt fuldt ud at udnytte informations- og kommunikationsteknologier.

               (9)

               Unionens og medlemsstaternes politikker bør, herunder gennem deres reformprogrammer, tage sigte på »bæredygtig vækst«. Bæredygtig vækst indebærer at bryde forbindelsen mellem økonomisk vækst og brugen af ressourcer, opbygge en energi- og ressourceeffektiv, bæredygtig og konkurrencedygtig økonomi, sikre en rimelig fordeling af udgifter og goder og udnytte Europas førende rolle i kapløbet om at udvikle nye processer og teknologier, herunder grønne teknologier. Medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre de nødvendige reformer for at nedbringe drivhusgasemissioner og sikre en effektiv ressourceudnyttelse, som også vil medvirke til at undgå miljøforringelse og tab af biodiversitet. De bør også forbedre erhvervslivets rammer, stimulere skabelse af grønne job og hjælpe virksomhederne med at modernisere deres industrigrundlag.

               (10)

               Endelig bør Unions politikker og medlemsstaternes reformprogrammer også tage sigte på »inklusiv vækst«. Inklusiv vækst indebærer opbygning af et sammenhængende samfund, hvor borgerne har mulighed for at foregribe og håndtere forandringer og dermed deltage aktivt i samfundet og økonomien. Medlemsstaternes reformer bør derfor sikre adgang og muligheder for alle i hele livscyklussen og på den måde nedbringe fattigdom og social udstødelse ved at fjerne hindringer for arbejdsmarkedsdeltagelse, navnlig for kvinder, ældre arbejdstagere, unge, handicappede og lovlige migranter.
               De bør tage hensyn til kønsperspektivet i alle disse politikker. De bør også sikre, at den økonomiske vækst gavner alle borgere og alle regioner. Kernen i medlemsstaternes reformprogrammer bør derfor være at sikre effektive arbejdsmarkeder ved at investere i vellykkede overgange, udvikle de nødvendige færdigheder, øge jobkvaliteten og bekæmpe segmentering, strukturel arbejdsløshed og inaktivitet, samtidig med at der sikres en passende og holdbar social beskyttelse og aktiv inklusion for at reducere fattigdom og fastholde en vedtaget finanspolitisk konsolidering.

               (11)

               Medlemsstaterne og Unionen bør som et væsentligt element fortsætte og øge deres bestræbelser på at forbedre rammerne yderligere, særlig for europæiske virksomheder. Medlemsstaterne og Unionen bør ved at styrke deres intelligente reguleringsinstrumenter garantere, at lovgivningen er velgennemtænkt, står i rimeligt forhold til målet, tages op til regelmæssig revision og ikke medfører unødvendige byrder. Det er fortsat en prioritet at nå målene for mindskelse af de administrative byrder.

               (12)

               Unionens og medlemsstaternes strukturreformer kan bidrage effektivt til vækst og beskæftigelse, hvis de fremmer Unionens konkurrenceevne i den globale økonomi, åbner nye muligheder for Europas eksportindustri og giver konkurrencedygtig adgang til vital import. Der bør derfor tages højde for, hvordan reformerne påvirker den eksterne konkurrenceevne, så det sikres, at de fremmer europæisk vækst og deltagelse på åbne og fair markeder i hele verden.

               (13)

               Europa 2020-strategien skal understøttes af en række integrerede europæiske og nationale politikker, som medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre fuldt ud og i samme tempo, for at opnå positive afsmittende virkninger af samordnede strukturreformer og et mere konsekvent bidrag fra de europæiske politikker til strategiens mål, under hensyntagen til de nationale udgangssituationer.

               (14)

               Disse retningslinjer er rettet til medlemsstaterne og Den Europæiske Union, men Europa 2020-strategien bør gennemføres i partnerskab med alle nationale, regionale og lokale myndigheder i tæt samarbejde med parlamenter, arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet, både hvad angår udarbejdelsen af nationale reformprogrammer, gennemførelsen af dem og den overordnede kommunikation om strategien.

               (15)

               Europa 2020-strategien er baseret på et mindre sæt retningslinjer, der erstatter de tidligere 24 retningslinjer og omhandler beskæftigelse og overordnede økonomiske politikker på sammenhængende vis. Retningslinjerne for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, der er vedlagt som bilag til denne henstilling, hænger nøje sammen med de relevante beskæftigelsesretningslinjer. Sammen udgør de »De integrerede retningslinjer for Europa 2020«.

               (16)

               Disse nye integrerede retningslinjer er i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd. De giver præcis vejledning til medlemsstaterne om fastsættelse af deres nationale reformprogrammer og gennemførelse af reformer under hensyntagen til den indbyrdes afhængighed og er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Retningslinjerne vil danne grundlag for alle landespecifikke henstillinger, som Rådet måtte rette til medlemsstaterne, eller hvad angår de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, for advarsler, som Kommissionen måtte udstede, hvis de respektive landespecifikke henstillinger ikke i tilstrækkelig grad følges.

               (17)

               Disse retningslinjer bør være stabile indtil 2014, således at der kan fokuseres på gennemførelsen —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1)

               Medlemsstaterne og, hvor det er relevant, Den Europæiske Union bør i deres økonomiske politikker tage hensyn til de retningslinjer, der er fastsat i bilaget.

               2)

               Medlemsstaterne bør udarbejde nationale reformprogrammer, der er i overensstemmelse med de mål, der er fastsat i »De integrerede retningslinjer for Europa 2020«.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2010.

            På Rådets vegne

         D. REYNDERS

            Formand

      (1)  KOM(2005) 141.

      (2)  KOM(2007) 803.

      (3)  KOM(2009) 615 af 19.11.2009.

      (4)  KOM(2010) 2020 af 3.3.2010.

      BILAG

         Overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker

      Retningslinje 1:   Sikre de offentlige finansers kvalitet og holdbarhed
      Medlemsstaterne bør resolut gennemføre strategier for budgetkonsolidering ifølge stabilitets- og vækstpagten (SVP), navnlig de henstillinger, der rettes til medlemsstater, som er omfattet af proceduren i forbindelse med et uforholdsmæssigt stort underskud, og/eller i aftalememoranda i forbindelse med betalingsbalancestøtte. Medlemsstaterne bør bl.a. sikre en konsolidering i overensstemmelse med Rådets henstillinger og opfylde deres mellemsigtede mål i overensstemmelse med SVP. Uden at det berører den retlige ramme, som SVP udgør, indebærer dette for de fleste medlemsstater en konsolidering, der ligger væsentligt over benchmarken på 0,5 % af bruttonationalproduktet (BNP) pr. år på det strukturelle niveau, indtil gældskvoterne er støt på vej nedad. Den finanspolitiske konsolidering skal starte senest i 2011, tidligere i nogle medlemsstater, hvor den økonomiske situation gør det nødvendigt, forudsat at Kommissionens prognoser fortsat viser, at opsvinget forstærkes og bliver selvbærende.
      Strategierne bør ved udformningen og gennemførelsen af budgetkonsolideringen fokusere på udgiftsbegrænsninger og prioritere vækstfremmende udgiftsposter på områder som f.eks. uddannelse, færdigheder og beskæftigelsesegnethed, forskning og udvikling (FoU) og innovation og investering i netværk med positive virkninger for produktiviteten, hvis det er relevant, f.eks. højhastighedsinternet, energi- og transportforbindelser og infrastruktur. Hvis det er nødvendigt at sætte skatterne op, bør det om muligt kombineres med mere beskæftigelses-, miljø- og vækstvenlige skattesystemer, f.eks. ved at flytte skattebyrden mod miljøskadelige aktiviteter. Skatte- og overførselssystemerne skal udformes, så det bedre kan betale sig at arbejde.
      Endvidere bør medlemsstaterne styrke de nationale budgetrammer, forstærke kvaliteten af de offentlige udgifter og forbedre de offentlige finansers holdbarhed, særlig gennem beslutsom nedbringelse af gælden, reform af de aldersrelaterede offentlige udgifter, f.eks. pensioner og sundhedsudgifter, og politikker, der bidrager til at øge beskæftigelsen og hæve den reelle pensionsalder, for at sikre, at de aldersrelaterede offentlige udgifter og de sociale velfærdssystemer er finansielt bæredygtige.
      Budgeteffektiviteten og de offentlige finansers kvalitet er også vigtige på EU-niveau.
      Retningslinje 2:   Rette op på makroøkonomiske ubalancer
      Medlemsstaterne bør undgå uholdbare makroøkonomiske ubalancer, som især stammer fra udviklingen på de løbende poster, aktiemarkeder og husholdningernes og virksomhedernes regnskaber. Medlemsstater med store ubalancer på de løbende poster på grund af vedvarende manglende konkurrenceevne eller af andre årsager bør tackle problemets rod gennem f.eks. finanspolitikken, lønudviklingen, strukturreformer for markederne for varer og finansielle tjenesteydelser (herunder bevægelserne i produktivitetsfremmende kapital), arbejdsmarkedet i overensstemmelse med beskæftigelsesretningslinjerne og ethvert andet relevant politikområde. I den forbindelse bør medlemsstaterne skabe de rette rammebetingelser for lønforhandlingssystemer og udviklingen i lønomkostningerne, der er i overensstemmelse med prisstabilitet, produktivitetstendenser på mellemlang sigt og behovet for at nedbringe de makroøkonomiske ubalancer. Når det er hensigtsmæssigt, bør en hensigtsmæssig lønfastsættelse i den offentlige sektor betragtes som et vigtigt signal til at sikre løntilbageholdenhed i den private sektor i overensstemmelse med behovet for at forbedre konkurrenceevnen. Rammerne for lønfastsættelse, herunder mindstelønninger, bør åbne mulighed for løndannelsesprocesser, der tager hensyn til forskelle i færdigheder og lokale arbejdsmarkedsforhold og de betydelige forskelle i de økonomiske resultater mellem regioner, sektorer og virksomheder i samme land. Arbejdsmarkedets parter har en betydningsfuld rolle i den forbindelse. Medlemsstater med store overskud på de løbende poster bør videreføre foranstaltninger, der tager sigte på at gennemføre strukturreformer, som kan bidrage til at styrke den potentielle vækst og dermed også understøtte den indenlandske efterspørgsel. Rettes der op på de makroøkonomiske ubalancer, herunder mellem medlemsstaterne, vil det også bidrage til at opnå økonomisk samhørighed.
      Retningslinje 3:   Reducere ubalancerne i euroområdet
      Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør betragte store og vedvarende forskelle på de løbende poster og andre makroøkonomiske ubalancer som et spørgsmål af fælles interesse og hurtigst muligt træffe foranstaltninger for at reducere ubalancerne, når det er nødvendigt. Der kræves en indsats i samtlige medlemsstater i euroområdet, men politikudfordringernes art, vigtighed og hastende karakter varierer betydeligt mellem de pågældende lande. I betragtning af sårbarheden og omfanget af de nødvendige tilpasninger er behovet for politiktiltag særlig presserende i medlemsstater med vedvarende store underskud på de løbende poster og store tab af konkurrenceevne. De bør opnå en betydelig vedvarende reduktion af underskuddet på de løbende poster. Disse medlemsstater i euroområdet bør også forsøge at nedbringe enhedslønomkostningerne under hensyntagen til produktivitetsudviklingen på regionalt niveau, sektorniveau og virksomhedsniveau og øge konkurrencen på produktmarkederne. Medlemsstater i euroområdet med store overskud på de løbende poster bør videreføre foranstaltninger, der tager sigte på at gennemføre strukturreformer, som kan bidrage til at styrke den potentielle vækst og dermed også understøtte den indenlandske efterspørgsel. Medlemsstaterne i euroområdet bør ligeledes tackle andre makroøkonomiske ubalancer som f.eks. overdreven privat gældsakkumulering og inflationsforskelle. Institutionelle hindringer for en fleksibel tilpasning af priser og lønninger til markedsvilkårene bør fjernes. De makroøkonomiske ubalancer bør overvåges nøje inden for rammerne af eurogruppen, som bør foreslå eventuelle afhjælpende foranstaltninger.
      Retningslinje 4:   Optimere støtten til FoU og innovation, styrke videntrekanten og udnytte den digitale økonomis potentiale
      Medlemsstaterne bør revurdere deres nationale (og regionale) FoU- og innovationssystemer, sikre effektive og passende rammebetingelser for offentlige investeringer som led i strategierne for budgetkonsolidering under stabilitets- og vækstpagten (retningslinje 1) og rette dem mod højere vækst, samtidig med at de, hvis det er hensigtsmæssigt, tager fat på store samfundsmæssige udfordringer (herunder energi, ressourceeffektivitet, klimaforandringer, biodiversitet, social og territorial samhørighed, aldring, sundhed og sikkerhed) på en omkostningseffektiv måde. De offentlige investeringer bør navnlig fungere som en løftestang for privat FoU-finansiering. Reformerne bør fremme ekspertise og intelligent specialisering, fremme videnskabelig integritet, styrke samarbejdet mellem universiteter, forskningsinstitutioner, aktører i den offentlige og private sektor og i den tredje sektor både nationalt og internationalt og sikre udvikling af infrastruktur og netværk, der giver mulighed for spredning af viden. Styringen af forskningsinstitutioner bør forbedres for at gøre nationale forskningssystemer mere omkostningseffektive og produktive. Med henblik herpå bør den universitetsbaserede forskning moderniseres, infrastrukturer i verdensklasse udvikles og gøres tilgængelige, attraktive karrierer og forsker- og studentermobiliteten fremmes. Finansierings- og udbudssystemer bør tilpasses og forenkles for om nødvendigt at bidrage til at fremme tværnationalt samarbejde, videnoverførsel og meritbaseret konkurrence og tage udgangspunkt i synergier og opnå mere værdi.
      Medlemsstaternes politikker for FoU og innovation bør tage nationale muligheder og udfordringer direkte op og tage hensyn til EU-konteksten for at fremme mulighederne for at samle offentlige og private ressourcer på områder, hvor Unionen tilfører merværdi, udnytte synergier med EU-midler og derved sikre en tilstrækkelig størrelsesorden og undgå opsplitning. Medlemsstaterne og Unionen bør integrere innovation i alle relevante politikker og fremme innovation generelt (herunder ikke-teknologisk innovation). For at fremme private investeringer i forskning og innovation bør medlemsstaterne og Unionen forbedre rammebetingelserne — navnlig hvad angår erhvervsklimaet, konkurrencedygtige og åbne markeder og de kulturelle og kreative industriers store økonomiske potentiale — om nødvendigt kombinere omkostningseffektive skatteincitamenter, afhængigt af den enkelte medlemsstats finanspolitiske manøvremargen, og andre finansielle instrumenter med foranstaltninger, der fremmer adgangen til privat finansiering (herunder risikokapital) og forenkle adgangen for SMV’er, styrke efterspørgslen, navnlig efter økoinnovation (om nødvendigt gennem grønne offentlige indkøb og interoperable standarder), fremme innovationsvenlige markeder og reguleringer og sikre en effektiv og økonomisk overkommelig beskyttelse og forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder. Trekantens tre sider (uddannelse, forskning og innovation) bør gensidigt støtte og give input til hinanden. I overensstemmelse med retningslinje 8 og 9 bør medlemsstaterne udstyre borgerne med en bred række færdigheder med henblik på innovation i alle dens former, herunder økoinnovation, og de bør søge at sikre et tilstrækkeligt antal kandidater inden for videnskab, matematik og ingeniørvidenskab.
      Medlemsstaterne og Unionen bør indføre de nødvendige rammebetingelser for en hurtig udvikling af et digitalt indre marked, der giver bred adgang til onlineindhold og -tjenester. Medlemsstaterne bør fremme udbredelsen og indførelsen af højhastighedsinternet som et vigtigt middel til at få adgang til viden og deltage i videndannelse. Offentlig finansiering bør være omkostningseffektiv og tage sigte på at afhjælpe markedssvigt. Politikkerne bør være i overensstemmelse med princippet om teknologineutralitet. Medlemsstaterne bør forsøge at nedbringe omkostningerne ved netudbygning, særlig ved at øge samordningen af offentlige arbejder. Medlemsstaterne og Unionen bør fremme udbredelsen og brugen af moderne tilgængelige onlinetjenester, herunder gennem videreudvikling af e-forvaltning, e-underskrift, e-identitet og e-betaling, støtte aktiv deltagelse i det digitale samfund, særlig ved at fremme adgangen til kulturelt indhold og kulturelle tjenesteydelser, herunder gennem mediekendskab og digitale færdigheder, og fremme betingelser, der skaber sikkerhed og tillid.

         Den Europæiske Unions overordnede mål, som vil danne grundlag for medlemsstaternes fastsættelse af deres nationale mål, er at forbedre betingelserne for forskning og udvikling, navnlig med det formål at øge de kombinerede offentlige og private investeringer i denne sektor til 3 % af BNP senest i 2020. Kommissionen vil udarbejde en indikator for FoU- og innovationsintensitet.

      Retningslinje 5:   Forbedre ressourceeffektiviteten og reducere drivhusgasserne
      Medlemsstaterne og Unionen bør træffe foranstaltninger for at fremme en adskillelse af økonomisk vækst fra ressourceforbrug og gøre miljømæssige udfordringer til vækstmuligheder og sikre en mere effektiv anvendelse af deres naturressourcer, som også bidrager til at undgå miljøforringelse og sikre biodiversitet. De bør gennemføre de strukturreformer, der er nødvendige for at klare sig i en international situation med øget pres på kulstofemissioner og ressourcer og skabe nye erhvervs- og beskæftigelsesmuligheder. Unionen og medlemsstaterne bør gøre en yderligere indsats for at fremskynde etableringen af et integreret og fuldt fungerende indre energimarked med henblik på at sikre gas- og elektricitetsstrømme uden flaskehalse. For at reducere emissionerne og forbedre energieffektiviteten bør medlemsstaterne gøre omfattende brug af markedsbaserede instrumenter, der støtter princippet om internalisering af eksterne omkostninger, herunder skatter og afgifter, og andre effektive støtteinstrumenter til at reducere emissionerne og tilpasse sig bedre til klimaforandringerne, støtte bæredygtig vækst og beskæftigelse og ressourceeffektivitet på en omkostningseffektiv måde, tilskynde til brug af vedvarende energi og lav-CO2-teknologier, der er modstandsdygtige over for klimaændringer, til en overgang til mere miljøvenlige og indbyrdes forbundne transportformer og til fremme af energibesparelser og økoinnovation. Medlemsstaterne bør udfase miljøskadelig støtte og sikre en rimelig fordeling af udgifter og goder.
      Medlemsstaterne og Unionen bør bruge lovgivningsmæssige, ikke-lovgivningsmæssige og fiskale instrumenter, f.eks. EU-standarder for produkters og bygningers energiforbrug, mærkning og »grønne indkøb«, for at tilskynde til en omkostningseffektiv omlægning af produktions- og forbrugsmønstre, fremme genanvendelse, lette overgangen til energi- og ressourceeffektivitet og en sikker og bæredygtig lavemissionsøkonomi og sikre fremskridt mod mere bæredygtig transport og en sikker og ren energiproduktion, samtidig med at synergierne på europæiske plan optimeres i denne henseende, og der tages hensyn til bidraget fra bæredygtigt landbrug. Medlemsstaterne bør resolut arbejde mod intelligent, opgraderet og fuldt ud sammenkoblede transport- og energiinfrastrukturer, bruge informations- og kommunikationsteknologier i overensstemmelse med retningslinje 4 for at sikre produktivitetsgevinster, sikre en samordnet gennemførelse af infrastrukturprojekter og støtte udviklingen af åbne, konkurrencedygtige og integrerede netværksmarkeder.

         Den Europæiske Unions overordnede mål, som vil danne grundlag for medlemsstaternes fastsættelse af deres nationale mål, er at reducere drivhusgasemissionerne med 20 % i forhold til 1990-niveauet, øge de vedvarende energikilders andel af vores endelige energiforbrug til 20 % og bevæge sig i retning af en stigning på 20 % i energieffektivitet; Unionen forpligter sig til at træffe afgørelse om at øge reduktionen til 30 % senest i 2020 i forhold til 1990-niveauet som sit betingede tilbud med henblik på en global og samlet aftale for perioden efter 2012, forudsat af at andre udviklede lande forpligter sig til tilsvarende emissionsreduktioner, og at udviklingslandene bidrager i tilstrækkeligt omfang i overensstemmelse med deres ansvar og respektive kapaciteter.

      Retningslinje 6:   Forbedre erhvervsklimaet og forbrugernes situation og modernisere industrigrundlaget for at sikre et fuldt fungerende indre marked
      Medlemsstaterne bør sikre, at markederne arbejder for borgerne, forbrugerne og virksomhederne. Samtidig med at beskyttelsen af forbrugerne sikres, bør medlemsstaterne og Unionen indføre forudsigelige rammebetingelser og sikre velfungerende, åbne og konkurrencedygtige vare- og tjenestemarkeder. Disse foranstaltninger bør navnlig tage sigte på uddybelse af det indre marked og reguleringssystemet, særlig i finanssektoren, samt fremme af lige vilkår på finansielle markeder globalt, en effektiv gennemførelse og håndhævelse af det indre markeds konkurrenceregler og udvikling af den nødvendige fysiske infrastruktur, også med henblik på at mindske regionale forskelle.
      Det indre markeds eksterne dimension bør udvikles yderligere med henblik på at styrke handel og investering. I forbindelse med det indre marked skal der tages behørigt hensyn til sikringen af en passende levering af tjenesteydelser af almen interesse. Medlemsstaterne bør fortsat forbedre erhvervsklimaet ved at modernisere den offentlige administration, forbedre selskabsstyringen, afskaffe de resterende hindringer på det indre marked, fjerne unødige administrative byrder og undgå unødvendige nye byrder ved at anvende intelligente reguleringsinstrumenter, herunder ved at udvikle yderligere interoperable e-forvaltningstjenester, fjerne skattehindringer, støtte små og mellemstore virksomheder (SMV), forbedre deres adgang til det indre marked i overensstemmelse med »Small Business Act for Europe« og »Think Small First«-princippet, sikre stabile og integrerede markeder for finansielle tjenesteydelser, fremme adgangen til finansiering, forbedre betingelserne for at fremme adgangen til og beskytte intellektuelle ejendomsrettigheder, støtte internationalisering af SMV’er og fremme iværksætteri, herunder kvindelige iværksættere. Offentlige indkøb bør fremme innovation, navnlig for SMV’er, og støtte overgangen til en ressource- og energieffektiv økonomi (i overensstemmelse med retningslinje 5), samtidig med at principperne om åbne, gennemsigtige og konkurrenceprægede markeder overholdes.
      Medlemsstaterne bør støtte et moderne, innovativt, diversificeret, konkurrencedygtigt, kulstoffattigt, ressource- og energieffektivt industrigrundlag, bl.a. ved at fremme de nødvendige omstruktureringer på en omkostningseffektiv måde og i fuld overensstemmelse med Unionens konkurrenceregler og andre relevante regler. Medlemsstaterne bør i den forbindelse omprioritere EU-midlerne. Medlemsstaterne bør samarbejde tæt med industrien og implicerede aktører for at bidrage til Unionens lederskab og konkurrencedygtighed i en global bæredygtig og inklusiv udvikling, bl.a. ved at fremme virksomhedernes sociale ansvar, identificere flaskehalse og muliggøre forandringer.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 2. september 2013 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de España (ECB/2013/32)

text:
               13.9.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 264/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 2. september 2013
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de España
   (ECB/2013/32)
   2013/C 264/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for Banco de España's nuværende eksterne revisorer udløb efter revisionen for regnskabsåret 2012. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2013.

               (3)

               Banco de España har valgt KPMG Auditores, S.L. som eksterne revisorer for regnskabsårene 2013 til 2017 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at KPMG Auditores, S.L. udnævnes til eksterne revisorer for Banco de España for regnskabsårene 2013 til 2017.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 2. september 2013.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


title: 2014/180/EU: Kommissionens henstilling af 27. marts 2014 om anden koordinerede kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer  EØS-relevant tekst

text:
               29.3.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 95/64

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 27. marts 2014
   om anden koordinerede kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer
   (EØS-relevant tekst)
   (2014/180/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (1), særlig artikel 53,
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 53 i forordning (EF) nr. 882/2004 kan Kommissionen anbefale koordinerede kontrolplaner, der om fornødent tilrettelægges på ad hoc-basis, navnlig med henblik på at bestemme prævalensen af farer i foderstoffer, fødevarer og dyr.

               (2)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF (2) fastlægger EU-regler om mærkning af fødevarer, der gælder for alle fødevarer.

               (3)

               I henhold til direktiv 2000/13/EF må mærkningen og metoderne ikke vildlede forbrugeren, især med hensyn til fødevarens egenskaber, herunder dens egentlige art og dens identitet. I mangel af specifik EU-lovgivning eller national lovgivning gælder det desuden, at varebetegnelsen udgøres af det navn, der har vundet hævd i den medlemsstat, hvor salget finder sted, eller af en beskrivelse af fødevaren, der skal være så nøjagtig, at køberen oplyses om dens egentlige art.

               (4)

               Endvidere skal alle ingredienser anføres på etiketten af færdigpakkede fødevarer, der er bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener. Navnlig skal det på fødevarer, der indeholder kød som ingrediens, når varen er bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener, også angives, hvilke dyrearter kødet hidrører fra, direkte på emballagen eller på en vedhæftet etiket. Hvis en ingrediens nævnes i fødevarebetegnelsen, skal mængden heraf udtrykt i procent også angives i ingredienslisten, så forbrugeren ikke vildledes med hensyn til fødevarens identitet og sammensætning.

               (5)

               Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 (3) fastlægger yderligere krav til mærkning af specifikke fødevarer af animalsk oprindelse. Det fastsættes deri bl.a., at pakker, der er beregnet til den endelige forbruger, og som indeholder hakket kød fra bl.a. enhovede dyr, skal være forsynet med en oplysning om, at produktet skal koges eller steges, inden det indtages, hvis og i det omfang det kræves af den nationale lovgivning i den medlemsstat, på hvis område produktet markedsføres.

               (6)

               Efter offentlig kontrol, som siden december 2012 er blevet foretaget i en række medlemsstater, blev Kommissionen underrettet om, at visse færdigpakkede varer indeholdt hestekød, som ikke var opført på ingredienslisten, der var angivet direkte på emballagen eller på en vedhæftet etiket. I stedet henviste betegnelsen på visse sådanne fødevarer og/eller de medfølgende ingredienslister på misvisende vis udelukkende til forekomst af oksekød.

               (7)

               I henhold til artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (4) skal ledere af fødevare- og foderstofvirksomheder sikre, at de krav i fødevarelovgivningen, der er relevante for deres aktiviteter, er opfyldt i alle produktions-, tilvirknings- og distributionsled i den virksomhed, som er under deres ledelse, og kontrollere, at de pågældende krav overholdes.

               (8)

               Kommissionens henstilling 2013/99/EU (5) henstillede, at medlemsstaterne gennemførte en koordineret kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer i en periode på en måned. Den anbefalede koordinerede kontrolplan omfattede to foranstaltninger. Den første foranstaltning bestod af passende kontroller udført i detailleddet og på andre virksomheder for at bestemme om færdigpakkede fødevarer og ikke-færdigpakkede fødevarer indeholdt hestekød, der ikke var behørigt angivet på emballagen eller, når det drejede sig om ikke-færdigpakkede fødevarer, hvis forekomst forbrugeren eller storkøkkenerne ikke var blevet oplyst om. Den anden foranstaltning bestod af passende kontroller, der gennemførtes på virksomheder, der håndterede hestekød til konsum, herunder fødevarer, der havde oprindelse i tredjelande, med henblik på påvisning af restkoncentrationer af phenylbutazon.

               (9)

               Resultaterne af den koordinerede kontrolplan bekræftede tilbagevendende manglende overholdelse af lovgivning gældende for mærkning af kødprodukter i de fleste medlemsstater. Det er derfor nødvendigt at følge op på den koordinerede kontrolplan med endnu en runde af kontroller i detailleddet og andre virksomheder for at bestemme om de praksisser, der blev identificeret i den første koordinerede kontrolplan, stadig findes.

               (10)

               På den anden side viste de offentlige kontroller, der blev udført for at kontrollere forekomsten af restkoncentrationer af phenylbutazon, ikke nogen vidt udbredt tilbagevendende manglende overholdelse. Det virker derfor ikke nødvendigt for indeværende at anbefale endnu en runde af koordinerede kontroller heraf.

               (11)

               Under den første koordinerede kontrolplan rådgav EU-referencelaboratoriet for animalske proteiner i foderstoffer om brugen af metoder til at påvise forekomsten af udeklarerede arter i prøverne. Der er endnu ikke en valideret metode for denne analyse, men efter at have hørt eksperter, er rådet om anvendelsen af en harmoniseret protokol blevet opdateret af det førnævnte laboratorium og stillet til rådighed på dets websted.

               (12)

               Medlemsstaterne bør meddele de anvendte metoder, resultaterne af kontrollerne og de tiltag, der er blevet taget ved positive resultater, til Kommissionen inden for en fastsat tidsfrist og i et harmoniseret format.

               (13)

               Efter høring af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør gennemføre en koordineret kontrolplan i en periode på fire hinanden følgende uger inden for perioden fra den 21. april til den 16. juni 2014 i overensstemmelse med bilag I til denne henstilling.

               2.

               Medlemsstaterne bør rapportere resultaterne af de offentlige kontroller udført i henhold til punkt 1, og ethvert relevant håndhævelsestiltag, der er taget, inden den 22. juli 2014 i det format, der angives i bilag II til denne henstilling.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. marts 2014.

            På Kommissionens vegne

         Tonio BORG

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (EUT L 139 af 30.4.2004, s. 55).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1).

      (5)  Kommissionens henstilling 2013/99/EU af 19. februar 2013 om en koordineret kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer (EUT L 48 af 21.2.2013, s. 28).

      BILAG I

         Anden koordinerede kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer

      DEN KOORDINEREDE KONTROLPLANS FORANSTALTNINGER OG OMFANG
      A.   Berørte produkter

                  1.

                  Fødevarer, der er markedsført og/eller mærket som indeholdende oksekød (f.eks. hakket kød, tilberedt kød og kødprodukter) som en væsentlig kødingrediens henhørende under følgende kategorier:

                              a)

                              færdigpakkede fødevarer, der bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener, og som er mærket som indeholdende oksekød som en hovedingrediens

                              b)

                              fødevarer, der udbydes til den endelige forbruger eller til storkøkkener uden at være færdigpakkede, og fødevarer, der emballeres på salgsstedet efter forbrugerens anmodning eller er færdigpakkede med henblik på direkte salg, og som markedsføres og/eller på anden måde angives at indeholde oksekød som en hovedingrediens i produktets kødandel.

                  2.

                  I forbindelse med denne koordinerede kontrolplan forstås ved »færdigpakkede fødevarer«»færdigpakkede levnedsmidler« som defineret i artikel 1, stk. 3, litra b), i direktiv 2000/13/EF.

                  3.

                  I forbindelse med denne koordinerede kontrolplan gælder definitionerne af »hakket kød«, »tilberedt kød« og »kødprodukter« i punkt 1.13, 1.15 og 7.1 i bilag I til forordning (EF) nr. 853/2004.

            B.   Formål
      De kompetente myndigheder bør gennemføre offentlig kontrol for at fastslå, om de produkter, der er nævnt i litra A, indeholder hestekød, som ikke er angivet behørigt på emballagen, eller, når det drejer sig om ikke-færdigpakkede fødevarer, hvis forekomst forbrugeren eller storkøkkenerne ikke er blevet oplyst om i overensstemmelse med EU-retten og i givet fald de nationale bestemmelser.
      C.   Prøveudtagningssteder og -procedure

                  1.

                  Prøven skal være repræsentativ for de pågældende produkter og dække et bredt udsnit af produkter.

                  2.

                  Prøveudtagningen bør udføres i detailleddet (f.eks. supermarkeder, mindre detailhandlere og lokale slagtere) og kan også udvides til at omfatte andre virksomheder (f.eks. kølehuse).

            D.   Antal prøver og nærmere bestemmelser
      Skemaet nedenfor indeholder en oversigt over det vejledende anbefalede antal prøver, der skal udtages i den periode, der er anført i henstillingens punkt 1. Fordelingen af prøver pr. medlemsstat er baseret på befolkningstal, dog udtages der mindst 10 prøver af de pågældende produkter pr. medlemsstat pr. 30 dage.

                  Fødevarer markedsført som indeholdende oksekød

                  Salgsland

                  Anbefalet antal prøver

                  Frankrig, Tyskland, Italien, Det Forenede Kongerige, Spanien, Polen

                  150

                  Rumænien, Nederlandene, Belgien, Grækenland, Portugal, Tjekkiet, Ungarn, Sverige, Østrig, Bulgarien

                  100

                  Litauen, Slovakiet, Danmark, Irland, Finland, Letland, Kroatien

                  50

                  Slovenien, Estland, Cypern, Luxembourg, Malta

                  10

            E.   Metode
      Følgende protokol anvendes:

                  1.

                  Alle prøver bør udsættes for en indledende screeningtest med henblik på at påvise forekomsten af hestekød i kød (udtrykt som en massebrøk m/m) på et niveau på 0,5 % eller derover. Medlemsstaten kan frit vælge screeningmetoden.

                  2.

                  Kun prøver, der er positive i screeningtesten i punkt 1, bør udsættes for en verifikationstest, der anvender RT-PCR og målrettes mod mitokondrie-DNA for at påvise forekomsten af hestekød i kød (udtrykt som en massebrøk m/m) på et niveau på 1 % eller derover. Verifikationsmetoden skal være kalibreret efter en standardiseret kontrolprøve af ferskt kød leveret af EU-referencelaboratoriet for animalske proteiner i foderstoffer.

                  3.

                  Alle verifikationstest i henhold til punkt 2 i en medlemsstat bør udføres i et laboratorium, der er udpeget hertil af den kompetente myndighed. Det udpegede laboratorium kan være i en anden medlemsstat efter aftale med den kompetente myndighed i denne medlemsstat. Det udpegede laboratorium bør som minimum være ISO 17025-certificeret for lignende test. Det udpegede laboratorium kan også have deltaget i den indledende screeningrunde.
                  Navn og adresse på de udpegede laboratorier, der deltager i verifikationstestene, bør indsendes til EU-referencelaboratoriet for animalske proteiner i foderstoffer, der vil offentliggøre disse oplysninger på deres websted.
                  Mere detaljeret vejledning om verifikationsmetoden er tilgængelig på EU-referencelaboratoriet for animalske proteiner i foderstoffers websted på http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      BILAG II

         Rapporteringsformatet for resultater, jf. punkt 2

                  Produktkategori

                  Antal prøver

                  Testmetode anvendt i den første screeningrunde (testtype og varemærke)

                  Antal positive resultater efter den første screeningrunde (=/> 0,5 %)

                  Testmetode anvendt i verifikationsrunden

                  Antal positive resultater efter den anden runde på det udpegede laboratorium (=/> 1 %)

                  Bemærkninger

                  Antal prøver i alt

                  Antal positive efter den første screeningrunde

                  Antal positive efter den anden screeningrunde på det udpegede laboratorium

         Rapporteringsformatet for håndhævelsestiltag, jf. punkt 2

                  Antal positive resultater, hvor der til i dag har været indført håndhævelsestiltag

                  Præciser om muligt de hyppigst forekommende håndhævelsestiltag (højst tre ting)

                  Antal positive resultater, hvor der til i dag ikke har været indført håndhævelsestiltag

                  Præciser om muligt de vigtigste grunde til ikke at have indført håndhævelsestiltag (højst tre ting)


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Italiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/57

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Italiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2014
   2014/C 247/11
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (4) om Italiens nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2012‐2017. Den 15. november 2013 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) sin udtalelse om Italiens udkast til budgetplan for 2014.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse (6), som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de økonomiske politikker. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen ligeledes på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Italien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånevilkår i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Italiens vedkommende i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Italien har uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer, som kræver specifik overvågning og beslutsom politisk handling. Den beslutsomme politiske handling og opmærksomhed er navnlig berettiget på grund af den offentlige gælds vedvarende høje niveau sammenholdt med en svag ekstern konkurrenceevne, der har rod i en svag produktionsvækst, hvilket forstærkes af en langvarig ringe vækst.

               (8)

               Den 22. april 2013 afleverede Italien sit nationale reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer, er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Formålet med den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet, er at opfylde den mellemfristede målsætning om et strukturelt set balanceret budget senest i 2016, samtidig med at reglen for gæld overholdes i overgangsperioden 2013-2015. I programmet bekræftes den mellemfristede målsætning om en afbalanceret budgetstilling i strukturelle termer, hvilket afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den (genberegnede) strukturtilpasning, der er planlagt i programmet, udgør 0,2 procentpoint af BNP i 2014 og 0,4 procentpoint i 2015. Ifølge programmet berettiges denne begrænsede tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning af den alvorlige økonomiske situation og den indsats, som er nødvendig for at gennemføre et ambitiøst strukturreformprogram. Der er bl.a. planlagt flere strukturreformer, hvilket vil påvirke det økonomiske vækstpotentiale gunstigt og med tiden nedbringe den offentlige gældskvote i de kommende år. Den strukturtilpasning, der er planlagt i programmet, gør det muligt for Italien at overholde benchmarket for tilpasning af gældskvoten i overgangsperioden 2013-2015, til en vis grad takket være en ambitiøs privatiseringsplan, som skal gennemføres i perioden 2014-2017 (der beløber sig til i alt 0,7 procentpoint af BNP for hvert år). Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, som ikke er godkendt af et uafhængigt organ, er en anelse optimistisk – navnlig i programperiodens sidste år.
               For 2014 er der planlagt en afvigelse fra tilpasningskursen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, og gentages denne i det følgende år, kunne det anses for væsentligt — også ud fra benchmarket for udgifter. Endvidere er opfyldelsen af budgetmålene ikke til fulde sikret af tilstrækkeligt detaljerede foranstaltninger, og dette gælder navnlig fra 2015. I Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2014 påpeges en manglende overholdelse af benchmarket for tilpasning af gældskvoten i 2014, idet den planlagte strukturtilpasning (blot 0,1 procentpoint af BNP) ikke når op på den påkrævede strukturtilpasning på 0,7 procentpoint af BNP. Ud fra vurderingen af programmet og Kommissionens prognose i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 finder Rådet, at der er behov for en yderligere indsats, også i 2014, af hensyn til opfyldelsen af kravene i stabilitets- og vækstpagten.

               (10)

               De nylige tiltag til at lette beskatningen af produktionsfaktorerne har haft begrænsede virkninger. Der findes således råderum for yderligere at overflytte skattebyrden til forbrug, fast ejendom og miljø under streng overholdelse af budgetmålene. Hvad angår forbruget, har en revision af de nedsatte momssatser og direkte skatteudgifter afgørende betydning for at forbedre skattesystemets opbygning, idet der tages behørigt hensyn til behovet for at afbøde eventuelle fordelingspolitiske konsekvenser. Hvad angår fast ejendom, vil en revision af matrikulære værdier i tråd med aktuelle markedspriser åbne mulighed for en mere retfærdig periodisk ejendomsbeskatning. De nyligt vedtagne gennemførelsesbestemmelser til skattereformen udgør en mulighed for at føre disse nødvendige reformer ud i livet. I betragtning af udfordringens omfang må indsatsen angående skattestrukturens udformning suppleres med yderligere foranstaltninger for at forbedre skatteforvaltningen og efterlevelsen af skattereglerne og afgørende foranstaltninger for at bekæmpe skatteunddragelse, den sorte økonomi og sort arbejde, der fortsat tynger de offentlige finanser og skattebyrden for skatteydere, som overholder reglerne. Gennemførelsesbestemmelserne til skattereformen indeholder i den henseende flere foranstaltninger, som skal styrke skatteforvaltningen — et omfattende skattegabsansættelses- og overvågningssystem, tiltag for at forbedre forholdet til skatteydere, foranstaltninger til at forbedre inddrivelsen af skattegæld lokalt og styrkelse af skattekontrollen. Beslutningen om at indføre forhåndsudfyldte selvangivelser fra 2015 er et yderligere nyttigt tiltag for at øge efterlevelsen af skattereglerne.

               (11)

               En omhyggelig og hurtig gennemførelse af de vedtagne foranstaltninger udgør fortsat en central udfordring for Italien, såvel hvad angår det at afhjælpe de eksisterende huller i gennemførelsen som at forebygge, at yderligere forsinkelser akkumuleres. En forbedret koordinering og en mere effektiv allokering af kompetencer på de forskellige forvaltningsniveauer er en af de centrale løftestænger, hvormed Italien kan forbedre resultaterne med hensyn til gennemførelsen og overordnet sikre mere smidig politisk handling. Dette kunne med tiden gavne forvaltningen af EU-midler, hvor der hidtil kun er iværksat delvise og ufuldstændige tiltag — navnlig i de sydlige regioner. Forvaltningen af EU-midler lider også fortsat under en mangelfuld administrativ kapacitet og manglende gennemskuelighed, evaluering og kvalitetskontrol. Kvaliteten kunne også øges ved at effektivisere det offentlige, gøre det mere kundeorienteret og indføre tilsvarende ændringer i forvaltningen af de menneskelige ressourcer. Korruption tynger fortsat Italiens produktionssystem og tilliden til de politiske og institutionelle myndigheder i betydelig grad. Forældelsesfristerne må tages op til revision. En effektiv bekæmpelse af korruption forudsætter ligeledes, at der gives tilstrækkelige kompetencer til det nationale center for korruptionsbekæmpelse med henblik på evaluering og gennemsigtighed hos offentlige forvaltninger. Det civile retssystem præges fortsat af ineffektivitet, og virkningerne af de vedtagne foranstaltninger må overvåges nøje.

               (12)

               På grundlag af den målrettede revision af aktivers kvalitet, der sidste år blev udført i den italienske nationalbanks regi, er det stadig vigtigt at forbedre forvaltningen af værdiforringede aktiver og fremme afviklingen heraf for at på ny at sætte banker i stand til at øge långivningen til realøkonomien. De væsentligste tiltag med hensyn til adgang til finansiering er hidtil gået ud på at lette virksomheders adgang til kredit, men udviklingen af andre finansieringsinstrumenter end banklån er stadig begrænset, især for små og mellemstore virksomheder. Der ses med tilfredshed på de initiativer, som er truffet med hensyn til ledelsen af bankers virksomhed — særlig de nye principper, som for nylig er udstedt af den italienske nationalbank. Initiativernes virkninger vil dog afhænge af, at bankerne gennemfører dem på korrekt vis, og at de håndhæves. Der er navnlig fortsat behov for nøje at overvåge nogle af de største andelsbanker (»banche popolari«).

               (13)

               Beskæftigelsessituationen forværredes yderligere i 2013, idet ledigheden steg til 12,2 %, og ungdomsarbejdsløsheden nåede 40 % i Italien. Det at sikre en korrekt gennemførelse og omhyggelig overvågning af de vedtagne arbejdsmarkeds- og lønfastsættelsesreformer har central betydning for at garantere, at de forventede fordele virkeliggøres i form af en forbedret udtrædelsesfleksibilitet og en bedre reguleret indtrædelsesfleksibilitet, et mere helhedsorienteret arbejdsløshedsunderstøttelsessystem og bedre overensstemmelse mellem lønninger og produktivitet. Planer om at effektivisere arbejdsformidlingen gennem en styrkelse af den offentlige arbejdsformidling er forsinket og må fremskyndes. Foranstaltninger, der tilsigter at skabe øget beskæftigelse på kort sigt, må suppleres af foranstaltninger, der begrænser opsplitningen. Overordnet set præges Italiens arbejdsmarked fortsat af opsplitning og en lav erhvervsfrekvens, hvilket især påvirker kvinder og unge. De begrænsede hidtidige tiltag må derfor udbygges, bl.a. i tråd med ungdomsgarantiens målsætninger. Italien oplever et fald i den disponible husstandsindkomst sammenholdt med stigende fattigdom og social udstødelse, hvilket navnlig påvirker børnefamilier. Italiens sociale udgifter er fortsat i høj grad målrettet de ældre og fokuserer kun i begrænset omfang på aktivering, hvilket begrænser mulighederne for at imødegå risikoen for social udstødelse og fattigdom. Den nyligt indførte pilotsocialsikringsordning sigter mod at tilvejebringe et socialt sikkerhedsnet. Den påtænkte landsdækkende udbredelse heraf vil forudsætte, at de sociale udgifter og tjenester effektiviseres i hele landet.

               (14)

               Der må gøres en indsats for at opgradere uddannelsessystemets præstationer og investeres i menneskelig kapital på alle undervisningsniveauer, dvs. grundskolen samt mellemlang og videregående uddannelse. Lærergerningen karakteriseres af et enstrenget karriereforløb og frembyder kun begrænsede faglige udviklingsmuligheder. Hvis lærernes karrierer diversificeres, og deres karriereforløb i højere grad forbindes med merit og præstationer, kunne dette – koblet med evaluering af skoler generelt — føre til en forbedring af de uddannelsesmæssige resultater. For at sikre en smidig overgang mellem uddannelsessystemet og arbejdsmarkedet har det tilsyneladende afgørende betydning, at praktisk uddannelse i form af mere oplæring på arbejdspladsen og erhvervsuddannelse styrkes og udbredes yderligere i slutningen af mellemlange og videregående uddannelser. Efter lovdekretet af 2013 om dette spørgsmål er det væsentligt at etablere et nationalt register over kvalifikationer for at sikre landsdækkende anerkendelse af færdigheder. Videreudvikles de første tiltag i den retning, og fremskyndes tildelingen af offentlige midler til universiteter og forskningsinstitutter på grundlag af disses forsknings- og undervisningsrelaterede præstationer, kunne dette både bidrage til at opgradere universiteternes kvalitet og potentielt styrke forsknings- og innovationskapaciteten, der stadig halter bagefter.

               (15)

               Der er truffet visse foranstaltninger for at skabe et mere erhvervs- og borgervenligt miljø, men virkningerne heraf hæmmes af forsinkelser af den endelige godkendelse og huller i gennemførelsen. En række flaskehalse hæmmer stadig konkurrencen (beskyttede erhverv, koncessioner/godkendelsesordninger m.v.) inden for liberale serviceydelser, forsikring, brændselsdistribution, detailhandel og posttjenester. Der må også tages hånd om en række svagheder, som påvirker det offentlige indkøbssystem. Det er også vigtigt at øge konkurrencen inden for lokale offentlige tjenesteydelser. Det er særligt vigtigt at gennemføre den nuværende lovgivning om, at eksisterende kontrakter, der ikke overholder EU-lovgivningen om »in house«-kriterier, skal korrigeres senest den 31. december 2014.

               (16)

               Flaskehalse i infrastrukturen hæmmer energimarkedets funktion. På transportområdet må der ofres særlig opmærksomhed og sættes ind over for manglen på intermodal infrastruktur og for italienske havnes vedkommende knapheden på synergivirkninger og forbindelser til baglandet. Italien har områder uden for byerne, som er underforsynede med hensyn til bredbåndsdækning.

               (17)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-plan gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-8.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet og Rådets udtalelse (7) afspejles især i henstilling 1.

               (19)

               På baggrund af Kommissionen dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 1 til 8 nedenfor.

               (20)

               Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politisk i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til de medlemsstater, der har euroen som valuta (8). Som et land, der har euroen som valuta, bør Italien også sikre fuld og rettidig gennemførelse af de nævnte henstillinger —

         HENSTILLER, at Italien i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Der bør strammes op på budgetforanstaltningerne for 2014 i lyset af den opståede afvigelse i forhold til kravene i stabilitets- og vækstpagten, dvs. reglen for gældsnedbringelse, ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2014, og der bør sikres fremskridt hen imod den mellemfristede målsætning. I 2015 bør der strammes mærkbart op på budgetstrategien for at sikre overensstemmelse med kravet om gældsnedbringelse og for at nå den mellemfristede målsætning. Derefter bør det sikres, at den offentlige gæld bringes ind på en tilstrækkeligt nedadgående kurs, den ambitiøse privatiseringsplan bør føres ud i livet, der bør gennemføres en vækstfremmende finanspolitisk tilpasning, der bygger på de bebudede betydelige besparelser hidrørende fra en varig forbedring af de offentlige udgifters produktivitet og kvalitet, samtidig med at vækstfremmende udgifter såsom FoU, innovation, uddannelse og afgørende infrastrukturprojekter bevares. Finansrådets uafhængighed bør garanteres, og det bør gøres fuldt operativt snarest muligt og ikke senere end september 2014 i rette tid til at vurdere udkastet til budgetplan for 2015.

               2.

               De skattemæssige byrder bør omplaceres yderligere fra produktionsfaktorer til forbrug, fast ejendom og miljø under overholdelse af budgetmålene. Til dette formål evalueres effektiviteten af den nylige reduktion af skattekilen, og finansieringen heraf må sikres for 2015. Anvendelsesområdet for direkte skatteudgifter skal undersøges, og skattegrundlaget bør udvides, navnlig med hensyn til forbruget. Der bør sikres en mere effektiv miljøbeskatning, bl.a. på punktafgiftsområdet, og de miljøskadelige støtteordninger bør fjernes. Gennemførelsesbestemmelserne til skattereformen bør føres ud i livet senest i marts 2015, bl.a. bør de dekreter, som fører til reformen af det matrikulære system, vedtages for at sikre, at reformen af ejendomsbeskatningen bliver effektiv. Overholdelsen af skattereglerne bør forbedres yderligere ved at øge skattesystemets forudsigelighed, forenkle procedurer, styrke inddrivelsen af skyldig skat og modernisere skatteforvaltningen. Kampen mod skatteunddragelse bør videreføres, og der bør træffes yderligere foranstaltninger over for den sorte økonomi og sort arbejde.

               3.

               Som led i en bredere indsats for at forbedre den offentlige forvaltnings produktivitet må kompetencerne afklares på alle forvaltningsniveauer. En bedre forvaltning af EU-midlerne bør sikres gennem en beslutsom indsats for at styrke den forvaltningsmæssige kapacitet, gennemsigtighed, evaluering og kvalitetskontrol både på nationalt og regionalt niveau, særlig i de sydlige regioner. Korruptionsbekæmpelsens effektivitet bør styrkes yderligere bl.a. ved at revidere forældelsesfristerne senest ved udgangen af 2014, og den nationale korruptionsbekæmpelsesmyndigheds beføjelser bør styrkes. Virkningerne af de vedtagne reformer bør overvåges rettidigt for at øge det civile retssystems produktivitet med henblik på at sikre dets effektivitet og om fornødent vedtage supplerende foranstaltninger.

               4.

               Banksektorens modstandsdygtighed bør styrkes, og dens kapacitet til at forvalte og afvikle værdiforringede aktiver bør sikres, således at långivningen til realøkonomien kan genoptages. Virksomheders adgang til anden finansiering end banklån bør fremmes, navnlig for små og mellemstore virksomheder. En produktiv virksomhedsledelsespraksis bør fortsat fremmes og overvåges i hele banksektoren med særlig vægt på store andelsbanker (»banche popolari«) og fondes rolle med henblik på at forbedre effektiviteten af deres finansielle formidling.

               5.

               Senest ved udgangen af 2014 bør der foretages en evaluering af arbejdsmarkeds- og lønfastsættelsesreformernes virkninger for jobskabelse, afskedigelsesprocedurer, det tvedelte arbejdsmarked og omkostningskonkurrenceevnen, og behovet for yderligere tiltag bør vurderes. Der bør arbejdes på at indføre en mere omfattende social beskyttelse af de ledige, men samtidig begrænse anvendelsen af løntilskudsordninger med henblik på at lette omfordeling af arbejdskraften. Sammenhængen mellem aktive og passive arbejdsmarkedspolitikker bør styrkes — i første omgang med en udførlig køreplan for foranstaltninger senest til december 2014, og den offentlige arbejdsformidlings samordning og præstationer bør styrkes på landsplan. Der bør vedtages effektive foranstaltninger for at øge kvinders beskæftigelse ved at mindske de skattemæssige negative incitamenter for sekundære forsørgere senest i marts 2015 og sørge for passende daginstitutionspladser. Der bør tilvejebringes egnede tjenester i hele landet til unge, som ikke er registreret, og sikres et større engagement fra den private sektor med hensyn til at tilbyde praktikpladser og lærlingeuddannelser senest ved udgangen af 2014 i tråd med ungdomsgarantiens målsætninger. Eksponering for fattigdom og social udstødelse bør imødegås, den nye pilotsocialsikringsordning bør opskaleres under overholdelse af budgetmålene, der garanterer et passende fokus, streng konditionalitet og territorial ensartethed, og sammenhængen med aktiveringsforanstaltninger bør styrkes. Familieydelsesordninger og tjenester af god kvalitet, der begunstiger lavindkomsthusholdninger med børn, bør effektiviseres.

               6.

               Det nationale system til evaluering af skoler bør gennemføres for med tiden at forbedre skolers præstationer og nedbringe skolefrafaldet. Anvendelsen af oplæring på arbejdspladser bør øges i slutningen af mellemlange erhvervsuddannelser, og erhvervsorienterede videregående uddannelser bør styrkes. Der bør etableres et register over kvalifikationer for at sikre en bred anerkendelse af færdigheder. Det bør sikres, at den offentlige finansiering i højere grad tilgodeser kvaliteten inden for videregående uddannelse og forskning.

               7.

               Den udestående lovgivning og andre tilsvarende foranstaltninger, som tilsigter at forenkle lovrammerne for virksomheder og borgere og lukke huller i gennemførelsen af den eksisterende lovgivning, bør godkendes. Markedsåbning bør fremmes, og de resterende hindringer og restriktioner for konkurrencen inden for liberale og lokale offentlige serviceydelser, forsikring, brændselsdistribution, detailhandel og posttjenester bør ophæves. De offentlige indkøbssystemers produktivitet bør forbedres, navnlig ved at strømline procedurer og herunder sikre en bedre anvendelse af e-indkøb, rationalisering af de centrale indkøbsorganer og sikring af, at reglerne anvendes korrekt i faserne før og efter tildeling. Inden for lokale offentlige serviceydelser bør der sikres en streng gennemførelse af lovgivningen om, at kontrakter, der ikke overholder kravene til »in house«-tildelinger, skal korrigeres senest den 31. december 2014.

               8.

               Det bør sikres, at transportmyndigheden hurtigt og senest i september 2014 gøres fuldt operativ. Listen over strategisk infrastruktur i energisektoren bør godkendes, og havneforvaltningen og forbindelser til baglandet bør forbedres.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P. C. PADOAN

            Formand

      (1)  EUT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6 maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 42.

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet(EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  COM(2013) 800 final.

      (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (8)  Se side 141 i denne EUT.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0958

Henstilling fra Kommissionen til Rådet om at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger om Fællesskabets deltagelse i arbejdet i Den Internationale Skattedialog (International Tax Dialogue)  /* SEK/2007/0958 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 11.7.2007SEK(2007) 958 endeligHENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger om Fællesskabets deltagelse i arbejdet i Den Internationale Skattedialog (International Tax Dialogue)BEGRUNDELSEBAGGRUNDEN FOR FORSLAGET |110 | Begrundelse og formål Den Internationale Skattedialog (ITD) er en sammenslutning mellem OECD, FMI og Verdensbanken. Sammenslutningen har ikke status som juridisk person og reguleres i øjeblikket af en skriftlig aftale, der er undertegnet af repræsentanter for de tre deltagende organisationer. Formålene med ITD er: - at fremme en reel dialog mellem de deltagende organisationer og regeringerne om beskatningsspørgsmål for at sikre, at alle lande gøres opmærksom på forhold, der skal tages i betragtning i diskussionerne om skattepolitik og skatteadministration - at indkredse og udveksle god skattepraksis - at samordne de igangværende aktiviteter på skatteområdet for at undgå dobbeltarbejde - at tilvejebringe oplysninger, der er nyttige i forbindelse med teknisk bistand på skatteområdet. ITD's undersøgelser offentliggøres på dens websted (http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx). ITD afholder desuden regelmæssigt internationale konferencer. ITD finansieres først og fremmest af bidrag fra de deltagende organisationer. Bidragenes størrelse besluttes hvert år med enstemmighed af styringsgruppen, der består af repræsentanter for de deltagende organisationer. I de seneste regnskabsår har hver deltagende organisations bidrag ligget på omkring 100 00 EUR. ITD og de organisationer, der deltager i den, har anmodet Kommissionen om at blive den fjerde deltagende organisation. |120 | Generel baggrund Kommissionen har som mål at fremme samordningen på internationalt plan af skattepolitikkerne og af det administrative samarbejde på skatteområdet. På baggrund af globaliseringen af økonomien og internationaliseringen af samhandelen forekommer det faktisk mere og mere nødvendigt at deltage i en dialog med de internationale organisationer for at samordne indsatsen for at sikre håndhævelsen af principper som god regeringsførelse og skattemæssig gennemsigtighed. Kommissionen ønsker at deltage i denne dialog i fuld åbenhed i forhold til medlemsstaterne. I denne sammenhæng er ITD det vigtigste forum på højt plan i verden, hvor der drøftes spørgsmål om skattepolitik og skatteadministration. En udvidet dialog mellem skatteadministrationerne på internationalt plan og et tættere samarbejde på specifikke områder skulle give mulighed for at forenkle og modernisere de administrative regler og procedurer, der gælder for de europæiske økonomiske aktører på skatteområdet. Med Kommissionens aktive deltagelse på EU's vegne i diskussionerne i ITD vil det på globalt plan blive muligt at drøfte samarbejdsmulighederne på verdensplan med sigte på at bekæmpe grænseoverskridende skattesvig. Med Kommissionens aktive deltagelse på EU's vegne i diskussionerne i ITD vil det blive muligt at analysere tredjelandes forsøg eller erfaringer i forbindelse med udarbejdelse af forslag, der sigter på at modernisere den europæiske momsordning. |139 | Gældende bestemmelser på det område, som forslaget vedrører Der findes ingen bestemmelser på det område, som forslaget vedrører. |140 | Overensstemmelse med andre EU-politikker og -mål I sin meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget "Begrebet regeringsførelse inden for rammerne af den europæiske konsensus om udviklingspolitik - Mod en harmoniseret approach i EU" understregede Kommissionen, at det er nødvendigt at fremme en god regeringsførelse på skatteområdet i udviklingslandene. Formålene med ITD er i overensstemmelse med denne henstilling. ITD sørger for udarbejdelse af undersøgelser og organiserer konferencer om en bred vifte af skattemæssige spørgsmål, hvoraf hovedparten ligger meget tæt på de områder, hvor EU er aktiv. Deltagelse i ITD vil give mulighed for synergivirkninger. Et velfungerende indre marked nødvendiggør en samordning på internationalt plan af skattepolitikker og skatteforvaltningspraksisser. De undersøgelser, der foretages på foranledning af Den Internationale Skattedialog, er til fordel for udviklingslandene med henblik på at fremme en god regeringsførelse på skatteområdet i overensstemmelse med Fællesskabets udviklingspolitik og særlig Kommissionens henstillinger i dens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget "Begrebet regeringsførelse inden for rammerne af den europæiske konsensus om udviklingspolitik - Mod en harmoniseret approach i EU"[1]. |HØRING AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSE |Høring af interesserede parter |219 | Der er ikke andre interesserede parter end medlemsstaterne og de organisationer, der deltager i ITD. |Ekspertbistand |229 | Det har ikke været nødvendigt med bistand fra eksterne eksperter. |230 | Konsekvensanalyse Det blev overvejet at give tilskud til driften af ITD. Denne option er imidlertid opgivet, da den ikke ville give mulighed for aktivt at deltage i fastlæggelsen af målene og arbejdsplanen for ITD. Den option, der blev valgt, er at indgå en aftale mellem EU og de deltagende organisationer i ITD. Optionen gør det muligt for Kommissionen at indgå i ITD's styringsgruppe og dermed at fastlægge ITD's arbejdsprogram og prioriteter sammen med de andre organisationer. |FORSLAGETS RETLIGE ASPEKTER |305 | Resumé af forslaget Det drejer sig om en henstilling fra Kommissionen til Rådet, hvor Rådet opfordres til at give Kommissionen mandat til at indlede forhandlinger om indgåelse af en partnerskabsaftale med ITD. |310 | Retsgrundlag Artikel 181A i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. |320 | Subsidiaritetsprincippet Subsidiaritetsprincippet finder anvendelse, eftersom forslaget ikke falder ind under Fællesskabets enekompetence. |Af følgende årsager kan forslagets formål ikke opfyldes i tilstrækkelig grad af medlemsstaterne selv. |321 | Kun internationale organisationer kan deltage i ITD. Stater kan være medlemmer, men kan ikke deltage i styringsgruppen. |323 | En stat kan ikke blive partner i ITD. |Målene med forslaget kan bedre virkeliggøres ved en fællesskabsindsats, og det af følgende årsager. |324 | EU's deltagelse i ITD vil give mulighed for en samordnet tilgang og for at øve indflydelse på ITD's arbejdsprogram. |327 | Medlemsstaterne har mulighed for at blive medlemmer af ITD og kan drage fordel af resultaterne af de undersøgelser, der gennemføres på ITD's foranledning, men de kan ikke påvirke fastlæggelsen af arbejdsprogrammet. |Forslaget er derfor i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. |Proportionalitetsprincippet Forslaget er i tråd med proportionalitetsprincippet af følgende grunde. |331 | Undertegnelsen af en aftale med partnerne i ITD på EU's vegne giver mulighed for fuldstændig åbenhed i forhold til medlemsstaterne. |332 | Kommissionens deltagelse i ITD's arbejde på EU's vegne minimerer den finansielle virkning af deltagelsen. |Reguleringsmiddel/-form |341 | Foreslået retsakt: henstilling. |342 | Andre midler ville ikke være hensigtsmæssige af følgende årsager. Det kunne have været overvejet at indgå en aftale mellem Kommissionen og de andre partnerorganisationer i ITD uden at implicere medlemsstaterne, men denne option ville ikke have givet mulighed for at implicere EU i ITD's arbejde i det nødvendige omfang. |BUDGETMÆSSIGE KONSEKVENSER |401 | I den nuværende fase har henstillingen ikke budgetmæssige konsekvenser, men hvis Rådet i en senere fase giver Kommissionen mandat til at blive partner i ITD, vil det medføre et årligt finansielt bidrag på ca. 130 000 EUR i de fem efterfølgende år. |YDERLIGERE OPLYSNINGER |Fornyet gennemgang/revision/udløbsklausul |531 | Forslaget indeholder en revisionsklausul. |1.  HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger om Fællesskabets deltagelse i arbejdet i Den Internationale Skattedialog (International Tax Dialogue)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,HENSTILLER:at Rådet bemyndiger Kommissionen til at føre forhandlinger om Fællesskabets deltagelse i arbejdet i Den Internationale Skattedialog, ogat Rådet udpeger et ad hoc-udvalg til at bistå Kommissionen i denne opgave, da Kommissionen i overensstemmelse med traktaten skal føre forhandlingerne.BILAGBrev af 19/04/2007 fra Danny Leipziger, vicepræsident i Verdensbanken, til Kommissionsmedlem Kovács, i hvilket Den Europæiske Union opfordres til at tilslutte sig Den Internationale Skattedialog.[pic][pic][1] KOM(2006) 421 endelig.