title: Kommissionens henstilling af  8. december 2005  om behandlingen i de harmoniserede forbrugerprisindekser af visse spørgsmål vedrørende reformer i sundhedsvæsenet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 og om specifikke gennemførelsesforanstaltninger   (EØS-relevant tekst)

text:
               10.12.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 324/94

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 8. december 2005
   om behandlingen i de harmoniserede forbrugerprisindekser af visse spørgsmål vedrørende reformer i sundhedsvæsenet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 og om specifikke gennemførelsesforanstaltninger
   (EØS-relevant tekst)
   (2005/881/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den nederlandske sygeforsikring ændres fra januar 2006. En ny obligatorisk grundordning for socialsikring kommer til at dække en stor del af sundhedsplejen for hele befolkningen, og det forventes, at omkring 37,5 % af hele befolkningen skal overflyttes fra private forsikringsordninger til den nye socialsikringsordning (herefter benævnt »reformen«).

               (2)

               Med reformen sker der en gennemgribende ændring af sundhedsvæsenets opbygning og institutionelle struktur. Behandlingen heraf i de harmoniserede forbrugerprisindekser (HICP) bør være hensigtsmæssig og i overensstemmelse med lovrammerne for HICP'er, særlig følgende forordninger:

                           —

                           Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser (1), særlig artikel 4, artikel 5, stk. 3, artikel 8, stk. 3, samt artikel 9 og 12

                           —

                           Kommissionens forordning (EF) nr. 1749/96 af 9. september 1996 vedrørende oprindelige foranstaltninger for Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 om harmoniserede forbrugerprisindekser (2), artikel 2 og 4 og bilag Ia, særlig fodnote 16 og 17

                           —

                           Kommissionens forordning (EF) nr. 2454/97 af 10. december 1997 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 med hensyn til minimumsnormer for kvaliteten af HCPI-vægtninger (3)

                           —

                           Kommissionens forordning (EF) nr. 1617/1999 af 23. juli 1999 om nærmere regler for gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 med hensyn til minimumsstandarder for behandling af forsikring i de harmoniserede forbrugerprisindekser og om ændring af forordning (EF) nr. 2214/96 (4), særlig artikel 2 og 3

                           —

                           Rådets forordning (EF) nr. 2166/1999 af 8. oktober 1999 om nærmere regler for gennemførelse af forordning (EF) nr. 2494/95 med hensyn til minimumsstandarder for behandling af produkter inden for sektorerne sundhedsvæsen, uddannelse og social sikring i de harmoniserede forbrugerprisindekser (5), særlig artikel 4,

                     og resultere i HICP'er, der er sammenlignelige, pålidelige og relevante.

               (3)

               Lovrammerne for HICP'erne indeholder ikke udtrykkelige og specifikke bestemmelser om et tilfælde som denne reform, der indebærer grundlæggende ændringer af reglerne for, hvem der har ret til socialsikring og på hvilke betingelser. På grund af de potentielle konsekvenser for HICP'erne og den deraf følgende usikkerhed for brugerne mener Kommissionen, at det er nødvendigt at udstede en henstilling om, hvordan reformen bør behandles i HICP'erne, og dermed tydeliggøre de gældende forordninger om HICP'er.

               (4)

               I forbindelse med måling af ændringer i forbrugerpriserne kræver lovrammerne for HICP'er, at der tages højde for såvel prisstigninger som prisfald. Set isoleret kunne dette krav opfattes på den måde, at HICP'erne som følge af reformen burde vise et meget stort fald i inflationen. I forbindelse med denne reform mener Kommissionen (Eurostat) imidlertid, at en sådan behandling ville vise en ubegrundet prisændring som følge af, at der ved prisfastsættelsen anvendes forskellige værdiansættelsesmetoder.

               (5)

               Værdiansættelsen af udgifter til sundhedspleje i HICP'erne (COICOP/HICP 06) (6) er betinget af, hvordan sygeforsikringen behandles (COICOP/HICP 12.5.3).

               (6)

               Socialsikring indgår ikke i husholdningernes pengeudgifter til konsum, hverken før eller efter reformen. Reformen betyder, at den andel af befolkningen, der er dækket af private forsikringsordninger, mindskes væsentligt.

               (7)

               Omfanget af per capita-forbruget i forbindelse med sundhedspleje vil i princippet være uændret i forhold til basis- eller referenceperioden, men både forbrugerpopulationens sammensætning og værdiansættelsesmetoden ændres for de perioder, der skal sammenlignes, på grund af de nye regler for, hvem der har ret til sygesikring og på hvilke betingelser.

               (8)

               På denne måde bliver virkningen af ovennævnte behandling af forbrugere, der overflyttes til den nye offentlige sygesikringsordning, omtrent neutral for HICP fra den januar måned, hvor en reform træder i kraft.

               (9)

               Kommissionen mener ikke, at ovennævnte behandling bevirker, at der kan sættes spørgsmålstegn ved behandlingen af tidligere eksempler på prisændringer, dvs. såvel prisstigninger som prisfald (f.eks. afskaffelsen af tv-licens i 2000 og sygesikringsreformen i 2004 i Nederlandene og sundhedssektorreformen i 2004 i Tyskland).

               (10)

               Kommissionen (Eurostat) har i det ovenstående taget hensyn til de synspunkter, der er fremsat af de vigtigste HICP-brugere og de nationale HICP-eksperter,

         HENSTILLER:

               1)

               I forbindelse med HICP'erne bør ændringerne i forbrugerpriserne ikke blot måles som et resultat af de nye regler for, hvem der har ret til sygesikring og på hvilke betingelser. HICP'erne bør snarere afspejle dels prisændringerne i den enkelte ordning, dels de prisændringer, der følger af ændringerne i reglerne for prisfastsættelse i den enkelte ordning.

               2)

               Både priser og vægte i forbindelse med sygesikringen og udgifterne til sundhedsvæsenet bør være indbyrdes sammenhængende, også over længere tid.

               3)

               For at HICP'erne kan blive nøjagtige og relevante, bør der tages hensyn til reformer med samme karakteristika som ovenfor beskrevet ved hjælp af en justering af vægte og kædning af prisindekserne for

                           a)

                           sygesikringen, eller de enkelte elementer i sygesikringen for hhv. den foregående december måned og den januar måned, hvor en reform træder i kraft

                           b)

                           udgifterne til sundhedsvæsenet, eller de enkelte elementer i udgifterne til sundhedsvæsenet for hhv. den foregående december måned og den januar måned, hvor en reform træder i kraft. Denne behandling vil således være i overensstemmelse med behandlingen af sygesikring.

               4)

               De myndigheder, som udarbejder HICP'erne, bør rette sig efter denne henstilling under hensyntagen til de særlige omstændigheder ved hver enkelt reform.

               5)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. december 2005.

            På Kommissionens vegne

         Joaquín ALMUNIA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 257 af 27.10.1995, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EFT L 229 af 10.9.1996, s. 3. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1708/2005 (EUT L 274 af 20.10.2005, s. 9).

      (3)  EFT L 340 af 11.12.1997, s. 24.

      (4)  EFT L 192 af 24.7.1999, s. 9.

      (5)  EFT L 266 af 14.10.1999, s. 1.

      (6)  Klassifikationen af individuelt forbrug efter formål afpasset efter behovene i forbindelse med HCPI'er (COICOP/HCPI).


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Sveriges nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/119

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Sveriges nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2017
   (2017/C 261/26)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Sverige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Sverige 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Sveriges fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Sveriges nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 22. februar 2017. Kommissionen konkluderede på baggrund af sin analyse, at Sverige oplever makroøkonomiske ubalancer. Navnlig den vedvarende stigning i de allerede overvurderede boligpriser kombineret med den fortsatte stigning i husholdningernes gæld indebærer risiko for en ukontrolleret korrektion. Selv om bankerne tilsyneladende har et tilstrækkeligt kapitalgrundlag, kan en ukontrolleret korrektion også påvirke den finansielle sektor negativt, da bankernes eksponering for realkreditlån til husholdningerne vokser. I så fald kan også nabolandene blive ramt, da svenske bankkoncerner har systemisk betydning i den nordisk-baltiske region. De svenske myndigheder er meget bevidste om de stigende risici og har derfor i de senere år truffet foranstaltninger for at begrænse væksten i realkreditlån og sætte skub i boligbyggeriet. De hidtidige politiske foranstaltninger har imidlertid ikke været tilstrækkelige til at modvirke overophedningen på boligmarkedet. Generelt mangler der politiske tiltag i forhold til den boligrelaterede beskatning, den makroprudentielle ramme og tacklingen af flaskehalse for udbuddet af nye boliger, og der forekommer også hindringer for en effektiv udnyttelse af den eksisterende boligmasse.

               (3)

               Den 28. april 2017 fremlagde Sverige sit nationale reformprogram for 2017 og sit konvergensprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Sverige er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2017 har regeringen planer om at nå et samlet overskud på 0,3 % af BNP i 2017 og fortsat opfylde den mellemfristede målsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet for 2017 ventes den offentlige gældskvote at falde til 39,5 % i 2017 for derefter at falde yderligere til 31,4 % i 2020. En robust økonomisk vækst og sunde offentlige finanser forventes at være de vigtigste drivkræfter bag den faldende gældskvote. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2017 ventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på henholdsvis 0,4 % af BNP i 2017 og 0,8 % af BNP i 2018, hvilket ligger over den mellemfristede budgetmålsætning. På grundlag af sin vurdering af konvergensprogrammet for 2017 og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2017 er Rådet af den opfattelse, at Sverige anslås at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2017 og 2018.

               (6)

               Husholdningernes gæld er vedblevet med at stige fra et allerede højt niveau. Den voksede med 7,1 % i 2016 og nærmer sig 86 % af BNP og ca. 180 % af den disponible indkomst, hovedsagelig som følge af højere realkreditlån knyttet til fortsat stigende boligpriser. Gældsfordelingen er blevet stadig mere ujævn, idet en stor andel af de husholdninger, der har optaget boliglån for nylig (16,4 % i 2016), har optaget lån på op til 600 % af deres disponible indkomst. Regeringen har truffet nogle relevante makroprudentielle foranstaltninger — herunder et nyt amortiseringskrav på realkreditlån i 2016 — men det er stadig uklart, om disse vil få tilstrækkelig effekt på mellemlang sigt. I februar 2017 lancerede regeringen en lovgivningsproces, som skal styrke den makroprudentielle myndigheds juridiske mandat, så den i fremtiden hurtigt kan træffe makroprudentielle foranstaltninger og benytte en bredere vifte af værktøjer. De lovgivningsmæssige ændringer forventes at træde i kraft inden februar 2018. En justering af skatteincitamenterne, f.eks. ved gradvist at nedsætte rentefradragene i forbindelse med realkreditlån eller øge de løbende ejendomsskatter, kan bidrage til at bremse væksten i husholdningernes gæld, men regeringen har ikke taget skridt i denne retning.

               (7)

               Sverige har oplevet en hurtig og vedvarende stigning i boligpriserne siden midten af 1990'erne. Boligpriserne er fortsat med at vokse hurtigt og konsekvent, navnlig i storbyområderne. Hoveddrivkræfterne bag denne udvikling omfatter en fordelagtig skattemæssig behandling af ejerboliger og realkreditgæld, akkommoderende lånevilkår sammen med relativt lave amortiseringssatser i forbindelse med realkreditlån og en løbende boligmangel. Denne mangel hænger sammen med en strukturel ineffektivitet på boligmarkedet. Der bygges stadig flere boliger, men niveauet ligger fortsat et godt stykke under behovet. Regeringens 22-punktsplan for boligmarkedet adresserer nogle underliggende faktorer bag boligmanglen, herunder foranstaltninger til at øge de disponible arealer til byggeri, reducere byggeomkostningerne og afkorte planlægningsprocessen. Der er dog ikke tilstrækkelig opmærksomhed på visse andre strukturelle problemer, herunder en svag konkurrence i byggesektoren. Boligmanglen forværres af hindringer for en effektiv udnyttelse af den eksisterende boligmasse. Sveriges stramt regulerede udlejningsmarked resulterer i en fastlåsning og »insider/outsider-effekter«, men der er ikke taget nævneværdige skridt til at indføre større fleksibilitet i fastsættelsen af huslejer. På markedet for ejerbeboede boliger reduceres boligejernes mobilitet af relativt høje kapitalvindingsskatter. Der er blevet indført en midlertidig reform af reglerne for henstand med betaling af kapitalvindingsskat i forbindelse med ejendomshandel, men den får sandsynligvis en begrænset effekt. Manglen på ledige og økonomisk overkommelige boliger kan også begrænse mobiliteten på arbejdsmarkedet og udgøre en hindring for en effektiv integration af migranter på arbejdsmarkedet, og den kan medvirke til ulighed mellem generationerne.

               (8)

               Sverige havde i 2016 en af de højeste beskæftigelsesgrader i Unionen (81,2 %), og langtidsledigheden i landet var blandt de laveste. Der er dog fortsat udfordringer såsom integration på arbejdsmarkedet af lavtuddannede personer og migranter fra lande uden for EU og mindskelse af den betydelige forskel i beskæftigelsesfrekvensen for kvinder født uden for EU. Sverige har gjort en betydelig indsats i forbindelse med modtagelse af asylansøgere og integration af flygtninge og andre indvandrere. Der skulle være mulighed for yderligere forbedringer, for i 2016 var kun en tredjedel af deltagerne i introduktionsprogrammet i arbejde eller under uddannelse 90 dage efter at have afsluttet programmet, og der mangler fortsat en samlet tilgang og styring med hensyn til den hertil svarende anerkendelse af kvalifikationer.

               (9)

               De grundlæggende færdigheder blandt de 15-årige er blevet bedre efter flere år med faldende resultater, jf. OECD's PISA-undersøgelse (program for international elevevaluering) fra 2015. Imidlertid ligger andelen af elever med dårlige resultater stadig omkring EU-gennemsnittet, og den forskel, der hænger sammen med elevernes socioøkonomiske baggrund, er blevet større. De foranstaltninger, som regeringen har lanceret for at forbedre resultaterne og ligheden i skolerne, kræver nøje overvågning, og det samme gælder de initiativer, der sigter på at integrere nyankomne migrantelever i skolesystemet.

               (10)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2017 og det nationale reformprogram for 2017 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Sverige i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (11)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Sveriges konvergensprogram for 2017 og er af den opfattelse (4), at Sverige ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

               (12)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2017 og konvergensprogrammet for 2017. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Sverige i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Sætte ind over for stigningen i husholdningernes gæld, navnlig ved gradvist at nedsætte rentefradragene i forbindelse med realkreditlån eller øge de løbende ejendomsskatter og samtidig begrænse udstedelsen af uforholdsmæssigt store lån i forhold til indkomst. Fremme boliginvesteringer og forbedre effektiviteten på boligmarkedet, bl.a. ved at indføre større fleksibilitet i fastsættelsen af huslejer og revidere udformningen af kapitalvindingsskatten.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (4)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling af 27. november 2013 om ret til retshjælp for mistænkte eller tiltalte i straffesager

text:
               24.12.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 378/11

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 27. november 2013
   om ret til retshjælp for mistænkte eller tiltalte i straffesager
   2013/C 378/03
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Formålet med denne henstilling er at forbedre retten til retshjælp for mistænkte eller tiltalte i straffesager og for personer, der er eftersøgt under den europæiske arrestordre i henhold til Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA (1), for at supplere og realisere retten til at få adgang til en advokat, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/48/EU (2).

               (2)

               Retten til retshjælp i straffesager er forankret i artikel 47, stk. 3, i chartret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder (i det følgende benævnt »chartret«) og i artikel 6, stk. 3, litra c), i den europæiske menneskerettighedskonvention. Dette fremgår også af artikel 14, stk. 3, litra d), i ICCPR. De grundlæggende principper, som et retshjælpssystem bør være baseret på, er omhandlet i FN's principper og retningslinjer for adgang til retshjælp i i strafferetssystemer, der blev vedtaget på FN's generalforsamling den 20. december 2012.

               (3)

               Anvendelsesområdet for og indholdet af retten til adgang til en advokat er fastsat i direktiv 2013/48/EU, og der er intet i denne henstilling, som kan udlægges som en begrænsning af de rettigheder, der er omhandlet i dette direktiv.

               (4)

               En mistænkt eller tiltalt i en straffesag har ret til at få adgang til en advokat fra det tidspunkt, hvor de af de kompetente myndigheder er blevet underrettet ved officiel meddelelse eller på anden vis om, at de er mistænkt eller tiltalt for at have begået et strafbart forhold, og det uanset om de bliver frihedsberøvet. Det finder anvendelse indtil sagens afslutning, dvs. den endelige afgørelse af spørgsmålet om, hvorvidt den mistænkte eller tiltalte har begået lovovertrædelsen, herunder efter omstændighederne domsafsigelsen og afgørelsen i en eventuel appelsag. Det samme tidsforhold bør gælde for retten til retshjælp.

               (5)

               Udtrykket »advokat« i denne henstilling henviser til enhver person, der i overensstemmelse med national ret er kvalificeret og berettiget til, herunder ved godkendelse fra et autoriseret organ, at yde juridisk rådgivning og bistand til mistænkte eller tiltalte personer.

               (6)

               Ved »retshjælp« forstås økonomisk bistand og rådgivning fra medlemsstaten, som skal sikre, at retten til adgang til en advokat eksisterer i praksis. Den økonomiske bistand bør dække udgifter til forsvar og til sagsbehandlingen for mistænkte og tiltalte i straffesager og for eftersøgte personer under den europæiske arrestordre.

               (7)

               Mistænkte eller tiltalte personer og eftersøgte personer, som ikke har tilstrækkelige økonomiske midler til at dække nogle eller samtlige udgifter til forsvar og sagsbehandling, bør have adgang til retshjælp, for så vidt som hensynet til en retfærdig rettergang tilsiger det.

               (8)

               En mistænkt eller tiltalt bør ikke skulle kunne bevise over enhver rimelig tvivl, at de ikke har tilstrækkelige økonomiske midler, sådan som det fremgår af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis. For at fastslå, om »hensynet til en retfærdig rettergang« kræver, at der ydes gratis juridisk bistand, har Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol afgjort, at der bør tages hensyn til ikkekumulative forhold i lovovertrædelsens alvor, strafferammen, sagens kompleksitet, eller den mistænkte eller tiltaltes personlige situation.

               (9)

               Desuden har Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol afgjort, at når der kan blive tale om frihedsberøvelse, bør hensynet til en retfærdig rettergang i princippet anses for at være opfyldt.

               (10)

               Beslutningen om, hvorvidt der skal ydes retshjælp i straffesager, bør træffes i så god tid, at den mistænkte eller tiltalte kan forelægge sin sag på en korrekt og effektiv måde.

               (11)

               I betragtning af advokaternes uafhængighed er forsvarets adfærd i det væsentlige en sag mellem den mistænkte eller tiltalte person eller den eftersøgte person og deres repræsentant. For at sikre, at den juridiske bistand er af høj standard, og at rettergangen bliver retfærdig, bør medlemsstaterne indføre effektive systemer til kvalitetssikring af retshjælpsadvokater. Til det formål bør medlemsstaterne indføre godkendelsesordninger for retshjælpsadvokater. Under alle omstændigheder bør medlemsstaterne sørge for, at der gribes ind, hvis der er en åbenlys fejl i den juridiske bistand eller de bliver gjort tilstrækkeligt opmærksomme herpå.

               (12)

               Forsvarsadvokater og personer, der er involveret i beslutninger, som vedrører retten til retshjælp, for eksempel anklagere, dommere og personer i retsnævn, bør gives en passende uddannelse, så retten til en effektiv adgang til retshjælp kan blive forbedret.

               (13)

               Da tilliden mellem advokat og klient er af stor betydning, bør de relevante kompetente myndigheder så vidt muligt tage hensyn til, hvad den mistænkte eller tiltalte måtte fortrække og ønske hvad angår retshjælpsadvokaten. Men som det fremgår af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis, kan de tilsidesætte disse ønsker, hvis der er relevante og tilstrækkelige grunde til at fastholde, at dette er nødvendigt ud fra hensynet til en retfærdig rettergang.

               (14)

               Denne henstilling fastholder de grundlæggende rettigheder og iagttager de principper, der fremgår af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Henstillingen sigter navnlig mod at fremme retten til frihed, retten til en retfærdig rettergang og retten til et forsvar. Den bør fortolkes og have effekt i overensstemmelse hermed.

               (15)

               I det omfang at Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder indeholder rettigheder, som svarer til rettigheder, der garanteres i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, bør betydningen og anvendelsesområdet for disse rettigheder være de samme som dem, der er fastlagt i denne konvention. De tilsvarende bestemmelser i denne henstilling bør derfor fortolkes og have effekt på en måde, som er i overensstemmelse med disse rettigheder, sådan som de er fortolket i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol retspraksis.

               (16)

               Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om, hvad der gøres for at følge op på denne henstilling.

               (17)

               Senest 48 måneder år efter meddelelsen af denne henstilling bør Kommissionen vurdere, om eventuelle yderligere tiltag, herunder lovgivningsmæssige foranstaltninger, er nødvendige for at sikre, at målsætningerne i denne henstilling opfyldes fuldt ud —

         VEDTAGET AT HENSTILLE:
   AFDELING 1

      GENSTAND OG ANVENDELSESOMRÅDE

               1.

               Denne henstilling vedrører retten til retshjælp for mistænkte eller tiltalte i straffesager og for eftersøgte personer under den europæiske arrestordre med henblik på at sikre effektiv adgang til en advokat ifølge direktiv 2013/48/EU.

               2.

               Mistænkte og tiltalte i straffesager bør have ret til retshjælp fra det tidspunkt, hvor de bliver mistænkt for at have begået en overtrædelse af straffeloven. Denne ret bør gælde indtil sagens afslutning.

         AFDELING 2

      ADGANG TIL RETSHJÆLP

      Ret til retshjælp

               3.

               Medlemsstaterne bør træffe passende foranstaltninger for at sikre, at mistænkte eller tiltalte personer og eftersøgte personer har ret til at få effektiv retshjælp, der kan sikre retten til en retfærdig rettergang i overensstemmelse med denne henstilling.

               4.

               Mistænkte eller tiltalte personer og eftersøgte personer bør som minimum ydes retshjælp, hvis de ikke har tilstrækkelige finansielle midler til at dække nogle eller samtlige udgifter til forsvar og sagsbehandling på grund af deres økonomiske situation (»vurdering af midler«), og/eller når en sådan hjælp er nødvendig af hensyn til en retfærdig rettergang (»vurdering af sagens karakter«).

               5.

               Der bør træffes alle fornødne foranstaltninger for at gøre alle relevante oplysninger om retshjælp i straffesager let tilgængelige og let forståelige for mistænkte eller tiltalte og for eftersøgte personer, herunder oplysninger om, hvordan og hvor der skal ansøges om sådan hjælp, gennemskuelige kriterier for, hvornår en person har ret til retshjælp, samt oplysninger om muligheder for at klage, i tilfælde af at adgangen til retshjælp nægtes eller en retshjælpsadvokat giver utilstrækkelig juridisk bistand.

      Vurdering af midler

               6.

               Når der ved vurderingen af retten til retshjælp (vurdering af midler) henses til mangel på tilstrækkelige finansielle midler, bør vurderingen af ansøgerens økonomiske situation foretages på baggrund af objektive faktorer som indkomst, formueforhold, familiemæssig situation, levestandard og udgiften til en forsvarsadvokat. Når retshjælpen er til et barn, bør det være barnets egne aktiver, der tages i betragtning, og ikke deres forældres eller forældremyndighedens indehavers.

               7.

               Hvis familiers husstandsindkomst tages med i vurderingen af midler, men nogle af familiemedlemmerne er i konflikt med hinanden eller ikke har lige adgang til familieindkomsten, bør det kun være indkomsten for den person, der ansøger om retshjælp, der skal anvendes.

               8.

               Når det skal fastslås, om mistænkte eller tiltalte eller eftersøgte personer ikke har tilstrækkelige finansielle midler, bør alle relevante omstændigheder tages med i overvejelserne.

               9.

               Hvis en medlemsstat fastlægger en øvre grænse for, hvornår en person antages helt eller delvis at kunne bære udgifterne til forsvar og sagsbehandling, bør de tage hensyn til faktorerne i punkt 6, når de fastlægger denne grænse. Desuden bør en sådan grænse ikke være til hinder for, at personer, som er over denne grænse, kan opnå retshjælp for alle eller nogle af udgifterne, hvis de ikke har tilstrækkelige finansielle midler i den foreliggende sag.

               10.

               Mistænkte eller tiltalte personer og eftersøgte personer bør ikke skulle kunne bevise over enhver rimelig tvivl, at de ikke har tilstrækkelige finansielle midler til at dække udgifterne til forsvar og sagsbehandling.

      Vurdering af sagens karakter

               11.

               Når der henses til hensynet til en retfærdig rettergang (vurdering af sagens karakter), bør dette omfatte en vurdering af sagens kompleksitet, den sociale og personlige situation for den mistænkte eller tiltalte eller den eftersøgte person, overtrædelsens alvor og den for overtrædelsen gældende strafferamme. Alle relevante omstændigheder bør tages med i overvejelserne.

               12.

               I situationer, hvor en person er mistænkt eller tiltalt for en lovovertrædelse, der kan give frihedsberøvelse, og i situationer, hvor juridisk bistand er obligatorisk, bør retshjælp betragtes som værende ud fra hensynet til retfærdig rettergang.

               13.

               Hvis der ydes retshjælp til mistænkte eller tiltalte eller til eftersøgte personer på grundlag af en vurdering af sagens karakter, kan udgifterne til retshjælp kræves godtgjort i tilfælde af en endelig dom, forudsat at den pågældende person har tilstrækkelige midler på tidspunktet for godtgørelsen, som fastsat i overensstemmelse med punkt 6-10.

      Beslutninger vedrørende ansøgninger om retshjælp

               14.

               Beslutninger om, hvorvidt der skal eller ikke skal ydes retshjælp, bør træffes omgående af en uafhængig kompetent myndighed inden for en tidsramme, som gør det muligt for mistænkte eller tiltalte og for eftersøgte personer at forberede deres forsvar i praksis og på en effektiv måde.

               15.

               Mistænkte eller tiltalte og eftersøgte personer bør have ret til at få taget beslutninger om hel eller delvis afvisning af deres ansøgning om retshjælp op til genvurdering.

               16.

               Hvis ansøgninger bliver helt eller delvis afvist, bør begrundelserne for afvisningen gives skriftligt.

         AFDELING 3

      EFFEKTIVITET OG KVALITET AF RETSHJÆLP

      Kvalitet af juridisk bistand, der ydes under retshjælpsordninger

               17.

               Juridisk bistand, der ydes under retshjælpsordninger bør være af høj kvalitet, så der sikres en retfærdig rettergang. Med henblik herpå bør der i alle medlemsstater være indført ordninger, som sikrer kvaliteten hos retshjælpsadvokater.

               18.

               Der bør forefindes mekanismer, som gør, at de kompetente myndigheder kan erstatte retshjælpsadvokater, eller at de kan kræve af dem, at de opfylder deres forpligtelser, hvis de ikke yder en passende juridisk bistand.

      Godkendelse

               19.

               Der bør indføres et system til godkendelse af retshjælpsadvokater i hver enkelt medlemsstat, og det bør holdes ved lige.

               20.

               Medlemsstaterne opfordres til at fastlægge kriterier for godkendelse af retshjælpsadvokater under hensyntagen til bedste praksis.

      Uddannelse

               21.

               Personer, der er involveret i beslutningstagningen om retshjælp i straffesager bør gives en passende uddannelse heri.

               22.

               For at sikre, at juridisk rådgivning og bistand er af høj kvalitet, bør der tilskyndes til uddannelse og udvikling af uddannelsesprogrammer for advokater, som yder retshjælp.

               23.

               Godkendelsen af retshjælpsadvokater bør så vidt muligt være forbundet med en forpligtelse til at følge videreuddannelse inden for området.

      Udpegning af retshjælpsadvokater

               24.

               De præferencer og ønsker, som de mistænkte eller tiltalte og de eftersøgte personer måtte have, bør der så vidt muligt tages hensyn til i de nationale retshjælpssystemer, når der skal vælges en retshjælpsadvokat.

               25.

               Retshjælpssystemet bør være indrettet således, at der sikres kontinuitet, og at den juridiske præsentation bliver varetaget af den samme advokat, hvis den mistænkte eller tiltalte eller den eftersøgte person ønsker det.

               26.

               Der bør indføres åbne og kontrollerbare mekanismer, således at det sikres, at mistænkte eller tiltalte personer og eftersøgte personer kan træffe et informeret valg af den juridiske bistand under retshjælpsordningen uden utilbørlig påvirkning.

         AFDELING 4

      DATAINDSAMLING OG OVERVÅGNING

      Dataindsamling

               27.

               Medlemsstaterne bør indsamle data om relevante aspekter til opfølgning af denne henstilling.

      Overvågning

               28.

               Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om de foranstaltninger, som de træffer for at efterkomme denne henstilling, senest (36 måneder efter offentliggørelsen heraf).

         AFDELING 5

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

               29.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. november 2013.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Næstformand

      (1)  Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/48/EU af 22. oktober 2013 om ret til adgang til advokatbistand i straffesager og i sager angående europæiske arrestordrer og om ret til at få en tredjemand underrettet ved frihedsberøvelse og til at kommunikere med tredjemand og med konsulære myndigheder under frihedsberøvelsen (EUT L 294 af 6.11.2013, s. 1).


title: 2014/117/EU: Kommissionens henstilling af 3. marts 2014 om udarbejdelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter

text:
               5.3.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 65/31

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 3. marts 2014
   om udarbejdelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter
   (2014/117/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 (1) (i det følgende benævnt »forordningen om den fælles markedsordning«) skal producentorganisationerne forelægge produktions- og afsætningsplaner for de respektive kompetente nationale myndigheder med det formål at bidrage til realiseringen af de mål, der er opstillet i den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter.

               (2)

               Producentorganisationerne har således pligt til at anvende sådanne værktøjer.

               (3)

               For at opnå en ensartet gennemførelse af produktions- og afsætningsplanerne bør Kommissionen udarbejde en henstilling med klare og detaljerede retningslinjer til medlemsstaterne og producentorganisationerne om den struktur, det format og de frister, der er skitseret i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1418/2013 (2).

               (4)

               For at give producentorganisationerne bedre forudsætninger for at kunne bidrage til realiseringen af målene i den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter bør Kommissionen udarbejde en henstilling til producentorganisationerne om, hvordan de skal præsentere den strategi, de har valgt til at afpasse produktionen efter markedets behov, ved navnlig at fastlægge det nærmere indhold i det produktionsprogram og den afsætningsstrategi, der skal udarbejdes.

               (5)

               Kommissionen bør også give eksempler på forskellige foranstaltninger, som producentorganisationerne kan vælge at gennemføre, for at illustrere, hvordan de ved hjælp af produktions- og afsætningsplanerne helt konkret kan bidrage til den række mål, der er opstillet for producentorganisationerne i artikel 7 i forordning (EU) nr. 1379/2013.

               (6)

               For at gøre det lettere for producentorganisationerne at overvåge produktions- og afsætningsplanerne og give de kompetente nationale myndigheder mulighed for at vurdere bidraget fra planernes forskellige foranstaltninger til den fælles markedsordnings mål og sætte dem i stand til at kontrollere, om producentorganisationerne opfylder de forpligtelser, der er forbundet med gennemførelsen af planerne, bør der anvendes passende indikatorer.

               (7)

               For at gøre det lettere for producentorganisationerne og de kompetente nationale myndigheder at skønne behovet for finansielle midler til gennemførelsen af foranstaltningerne i produktions- og afsætningsplanerne, bør disse indeholde en finansieringsplan.

               (8)

               For at give de kompetente nationale myndigheder mulighed for at evaluere producentorganisationernes gennemførelse af produktions- og afsætningsplanerne, bør Kommissionen henstille til producentorganisationerne, om at de i de årsberetninger, de skal indgive, anfører relevante indikatorer til vurdering af gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger og evaluering af disse foranstaltningers bidrag til realiseringen af producentorganisationernes mål.

               (9)

               Denne henstilling vil blive ændret eller revideret i det omfang, der er behov for det, navnlig når der vedtages en EU-retsakt om betingelserne for finansiel støtte til hav- og fiskeripolitikken for perioden 2014-2020 —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   at producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer skal overholde følgende:

               a)

               det format og den struktur, der er fastsat i denne henstillings del A for de produktions- og afsætningsplaner, der er omhandlet i artikel 28, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1379/2013 (i det følgende benævnt »planer«)

               b)

               de nærmere regler, der er fastsat i denne henstillings del B for frister og indhold gældende for den årsberetning, der er omhandlet i artikel 28, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1379/2013 (i det følgende benævnt »årsberetning«).

         Hvor der i denne henstilling henvises til producentorganisationer, gælder henvisningen også for sammenslutninger af producentorganisationer.

      DEL A

   FORMAT OG STRUKTUR FOR PRODUKTIONS- OG AFSÆTNINGSPLANERNE
   De planer, som fiskeri- og akvakulturproducentorganisationerne forelægger for de nationale myndigheder, bør indeholde følgende oplysninger:
   1.   Generelle oplysninger om producentorganisationen

         Navn

   Producentorganisationens fulde navn.

         Type

   Akvakulturproducentorganisation eller fiskeriproducentorganisation.

         Identifikationskode

   Den nationale identifikationskode.

         Hjemsted

   Det sted, hvor producentorganisationen er registreret officielt (f.eks. den by eller havn, hvor producentorganisationen er beliggende) samt dens kompetenceområde, under anvendelse af NUTS-koden (fælles nomenklatur for statistiske regionale enheder).

         Antal medlemmer

   Det antal producenter, der er registreret officielt hos producentorganisationen.

         Omsætning (pr. art)

   En tabel med oplysninger om producentorganisationens samlede omsætning i de foregående tre år med angivelse af omsætningen for de enkelte arter.
   Omsætningen bør beregnes som enten den gennemsnitlige årlige værdi ved første salg af den afsatte produktion i de seneste tre år eller, hvis der er tale om nyligt anerkendte producentorganisationer, som den samlede værdi ved første salg for hver producentorganisation af medlemmernes afsatte produktion i samme periode.

         Fangstmængde eller høstet mængde (pr. art)

   En tabel, som for hver art viser, hvor stor en mængde i ton pr. år der er fanget eller høstet i de seneste tre år, og værdien af denne fangst eller høst i EUR pr. år.

         Identifikation af de vigtigste arter, som producentorganisationen afsætter (ex 2.1.)

   Det henstilles, at man anvender den tabel, der er beskrevet i det foregående afsnit, til at identificere de vigtigste arter, der afsættes. De vigtigste kommercielle arter bør udgøre størstedelen af producentorganisationens produktion målt i omsætning, fangstmængde og mængde opdrættede arter. Reglerne i artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2508/2000 (3) bør anvendes som reference.
   2.   Produktionsprogram og afsætningsstrategi

   2.1.   Indledning

   Producentorganisationen bør gøre rede for den overordnede sammenhæng mellem de foranstaltninger, den har til hensigt at gennemføre, og de mål, der er fastsat i planen.
   På grundlag af en vurdering af producentorganisationens aktiver, muligheder, stærke og svage sider bør planerne præsenteres med en indledende beskrivelse af den strategi, som producentorganisationen har valgt til at udvikle og afpasse sin produktion efter markedets behov, jf. de mål, der er fastsat for producentorganisationer i artikel 3 og 7 i forordningen om den fælles markedsordning.
   Forbindelsen mellem produktionsprogrammet og den afsætningsstrategi, som producentorganisationen har til hensigt at gennemføre, skal klart fremgå af præsentationen.
   2.2.   Produktionsprogrammet

   Produktionsprogrammet bør bestå af en vejledende udbudsplan for hele året og tage hensyn til sæsonbestemte udsving på markedet (pris, produktion og efterspørgsel). Der skal i denne forbindelse tages særlig hensyn til følgende:
   2.2.1.   For alle producentorganisationer

               —

               planlægning af produktionen

               —

               koordinering af aktiviteter med andre producenter.

         For alle fiskeriproducentorganisationer:

               —

               forvaltning af fiskerirettigheder og adgangen hertil for medlemmerne af en producentorganisation under hensyntagen til produktionsplanlægningen

               —

               gennemførelse og forvaltning af forpligtelsen til at lande alle arter

         2.2.2.   For akvakulturproducentorganisationer

               —

               udvikling af bæredygtig akvakulturpraksis.

         2.3.   Afsætningsstrategi

   Afsætningsstrategien bør indeholde en beskrivelse af, hvordan producentorganisationen har til hensigt at sikre, at udbuddet opfylder markedets krav, når det gælder kvalitet, mængde og præsentation. Der skal i denne forbindelse tages særlig hensyn til følgende:

               —

               fastlæggelse af markedets krav (mængde, kvalitet og præsentation)

               —

               identifikation af nye afsætningskanaler og andre forretningsmuligheder

               —

               dialog og koordinering med andre erhvervsdrivende i forsyningskæden.

         3.   Foranstaltninger til realisering af målene i artikel 7 i forordningen om den fælles markedsordning

   3.1.   For fiskeriproducentorganisationer

   3.1.1.   Fremme et bæredygtigt fiskeri
       (4)

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               fælles forvaltning af fiskerirettigheder og adgangen hertil for medlemmerne i overensstemmelse med de forvaltningsregler, der gælder for de forskellige bestande, fiskerier og fiskeriområder

               —

               koordinering af en dialog og et samarbejde med fiskerisektorens relevante videnskabelige organisationer og samarbejde om udarbejdelse af videnskabelig rådgivning til støtte for forvaltningsbeslutninger om fiskerressourcer

               —

               forberedelse og forvaltning af videnskabelige og tekniske oplysningskampagner, der tager sigte på at forbedre kendskabet til ressourcerne og indvirkningen på økosystemet og til at udvikle bæredygtige fangstmetoder

               —

               gennemførelse af konsekvensanalyser forud for implementeringen af nye forvaltningsforanstaltninger

               —

               udpegelse og fælles imødegåelse af risici vedrørende sikkerhed på arbejdspladsen og sikkerhed på havet

               —

               uddannelse af medlemmerne i fiskerireglerne, fremme af bæredygtige fangstmetoder eller sikkerhed om bord og bistand i forbindelse hermed

               —

               aktiv deltagelse i de forskellige relevante fiskeriforvaltningsorganisationer på nationalt, europæisk og internationalt plan

               —

               koordinering af dialogen producentorganisationerne imellem, også med producentorganisationer i andre medlemsstater.

         3.1.2.   Undgå og reducere uønskede fangster
       (5)

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               identifikation af og tilskyndelse til anvendelsen af fangstmetoder, der bidrager til at undgå og begrænse uønskede fangster

               —

               udarbejdelse og gennemførelse af planer og fælles bestræbelser på at undgå og begrænse uønskede fangster

               —

               fastlæggelse af, hvordan man bedst kan anvende sådanne fangster (6).

         3.1.3.   Bidrage til fiskevarers sporbarhed og adgang til klare og fyldestgørende oplysninger for forbrugerne

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forbedring af de procedurer, der skal sikre sporbarheden

               —

               evaluering af behovet for information og foranstaltninger vedrørende forbrugeroplysning

               —

               forbedring af produktmærkningen, f.eks. ved hjælp af certificeringsprocedurer, der skal understøtte de obligatoriske og supplerende fakultative oplysninger, der fastsat bestemmelser om i artikel 38 og 39 i forordningen om den fælles markedsordning

               —

               forberedelse og gennemførelse af informations- og forbrugeroplysningskampagner.

         3.1.4.   Bidrage til at bringe IUU-fiskeri til ophør

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               uddannelse og oplæring af producenter

               —

               observationsprogrammer og kontrol med medlemmernes aktiviteter.

         3.1.5.   Forbedre vilkårene for at bringe medlemmernes fiskevarer i omsætning

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               udpegelse af kanaler for markedsføring og afsætning af medlemmernes produktion

               —

               udvikling af strategier, der tager sigte på en bedre afsætning af produktionen, herunder produktcertificering

               —

               udvikling af certificeringsprocedurer, bl.a. vedrørende ernæring og kvalitet

               —

               understøttelse af de supplerende fakultative oplysninger, der er omhandlet i artikel 39 i forordningen om den fælles markedsordning

               —

               udvikling af nye metoder og afsætningsværktøjer

               —

               uddannelse af medlemmerne i afsætningsteknik og bistand i forbindelse hermed

               —

               deltagelse i messer både på nationalt, europæisk og internationalt plan for at fremme afsætningen af medlemmernes produktion.

         3.1.6.   Forbedre den økonomiske fortjeneste

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forberedelse og overvågning af videnskabelige og tekniske oplysningskampagner med henblik på at reducere driftsomkostningerne

               —

               uddannelse af medlemmerne i virksomhedsledelse og bistand i forbindelse hermed

               —

               udvikling af omkostningsberegningstjenester til producentorganisationerne.

         3.1.7.   Stabilisere markederne

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forøgelse af markedskendskabet

               —

               forøgelse af medlemmernes kendskab til de vigtigste økonomiske drivkræfter i forsyningskæden

               —

               praktisk bistand til producenterne med henblik på en bedre koordinering af informationsudvekslingen med kunder og andre aktører (navnlig forarbejdningsvirksomheder, detailhandlere og auktionsvirksomheder).

         3.1.8.   Bidrage til fødevareforsyningerne og fremme høje standarder for fødevarekvalitet og fødevaresikkerhed og samtidig bidrage til beskæftigelsen i kyst- og landområderne

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner om udvikling af initiativer vedrørende handelsnormer (kvalitet, størrelse, vægt, emballage, præsentationsform og mærkning)

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner, der skal fremme afsætningen af nye arter, der kan udnyttes bæredygtigt

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner, der skal føre til udviklingen af nye forarbejdningsmetoder og produkter

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner, der skal fremme afsætningen af fiskevarer

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner, der skal fremme beskæftigelsen i fiskeriet.

         3.1.9.   Begrænse fiskeriets indvirkning på miljøet, herunder gennem foranstaltninger til forbedring af fiskeredskabernes selektivitet

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forberedelse og gennemførelse af videnskabelige undersøgelser og forsøgsprogrammer med henblik på at vurdere og begrænse fiskeriets indvirkning på miljøet

               —

               forberedelse og gennemførelse af forsøgsprogrammer med henblik på at udvikle fiskeredskaber, der er mere skånsomme for miljøet

               —

               uddannelse af producenterne med henblik på at lette ibrugtagningen af mere miljøskånsomme fangstmetoder og fiskeredskaber.

         3.2.   For akvakulturproducentorganisationer

   3.2.1.   Fremme bæredygtige akvakulturaktiviteter
       (7)

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forberedelse og forvaltning af videnskabelige og tekniske kampagner, der skal øge kendskabet til arter og til akvakulturaktiviteters indvirkning på miljøet, og som skal fremme udviklingen af bæredygtige produktionsmetoder

               —

               koordinering af en dialog og et samarbejde med akvakultursektorens relevante videnskabelige organisationer og samarbejde om udarbejdelse af videnskabelig rådgivning til støtte for forvaltningsbeslutninger om akvakultur

               —

               uddannelse af medlemmerne med henblik på at fremme bæredygtige produktionsmetoder og bistand i forbindelse hermed

               —

               udpegelse og fælles imødegåelse af risici vedrørende sikkerhed på arbejdspladsen

               —

               aktiv deltagelse i de forskellige relevante akvakulturorganisationer på nationalt, europæisk og internationalt plan

               —

               koordinering af dialogen producentorganisationerne imellem, også med producentorganisationer i andre medlemsstater.

         3.2.2.   Sikre, at deres medlemmers aktiviteter er i overensstemmelse med de nationale strategiske planer
       (8)

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               deltagelse i udarbejdelsen af de nationale strategiske planer

               —

               udvikling af certificeringsordninger for bæredygtigt fremstillet foder.

         3.2.3.   Bestræbe sig på at sikre, at akvakulturfoder fremstillet på grundlag af fisk stammer fra bæredygtigt forvaltet fiskeri

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               deltagelse i udarbejdelsen af sporbarhedsprocedurer

               —

               udvikling af certificeringsordninger for bæredygtigt fremstillet foder.

         3.2.4.   Forbedre vilkårene for at bringe medlemmernes akvakulturprodukter i omsætning

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               udpegelse af kanaler for markedsføring og/eller afsætning af medlemmernes produktion

               —

               udvikling af strategier, der tager sigte på en bedre afsætning af produktionen, herunder produktcertificering

               —

               understøttelse af de supplerende fakultative oplysninger, der er omhandlet i artikel 39 i forordningen om den fælles markedsordning

               —

               udvikling af certificeringsprocedurer, bl.a. vedrørende ernæring og kvalitet

               —

               udvikling af nye metoder og afsætningsværktøjer

               —

               uddannelse af medlemmerne i afsætningsteknik og bistand i forbindelse hermed

               —

               deltagelse i messer både på nationalt, europæisk og internationalt plan for at fremme afsætningen af medlemmernes produktion.

         3.2.5.   Forbedre den økonomiske fortjeneste

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forberedelse og overvågning af videnskabelige og tekniske oplysningskampagner med henblik på at reducere driftsomkostningerne

               —

               uddannelse af medlemmerne i virksomhedsledelse og bistand i forbindelse hermed

               —

               udvikling af omkostningsberegningstjenester til producentorganisationerne.

         3.2.6.   Stabilisere markederne

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               koordinering af producentorganisationernes indsamling, behandling, udveksling og anvendelse af økonomiske data om medlemmernes produktion, indbefattet data om tilførslen af yngel og pris ved første salg

               —

               forøgelse af markedskendskabet

               —

               forøgelse af medlemmernes kendskab til de vigtigste økonomiske drivkræfter i forsyningskæden

               —

               praktisk bistand til producenterne med henblik på en bedre koordinering af udvekslingen af oplysninger med forarbejdningsvirksomhederne.

         3.2.7.   Bidrage til fødevareforsyningerne og fremme høje standarder for fødevarekvalitet og fødevaresikkerhed og samtidig bidrage til beskæftigelsen i kyst- og landområderne

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner om udvikling af initiativer vedrørende handelsnormer (kvalitet, størrelse, vægt, emballage, præsentationsform og mærkning)

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner, der skal fremme beskæftigelsen i akvakulturerhvervet

               —

               forberedelse og gennemførelse af kampagner, der skal fremme afsætningen af akvakulturprodukter.

         4.   Foranstaltninger til tilpasning af udbuddet af visse arter
       (9)

   Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               identifikation af fiskevarer, som kan være vanskelige at afsætte på bestemte tidspunkter af året

               —

               udvikling af specifikke produktions- og afsætningsstrategier og -værktøjer.

         5.   Sanktioner og kontrolforanstaltninger

   Dette punkt bør i henhold til artikel 8, stk. 1, litra d), i forordningen om den fælles markedsordning beskrive de sanktioner, der skal anvendes over for medlemmer, der ikke overholder de beslutninger om gennemførelse af planerne, der er truffet (10), samt de foranstaltninger, som producentorganisationen træffer for at føre kontrol med, at medlemmernes aktiviteter er i overensstemmelse med de regler, de har fastsat (11). Under dette punkt bør planerne indeholde en eller flere af følgende foranstaltninger:

               —

               fastlæggelse af en række sanktioner, der står i forhold til de overtrædelser, som medlemmerne måtte begå

               —

               udarbejdelse af strategier og programmer for håndhævelse af de regler, som producentorganisationen har vedtaget

               —

               gennemførelse af risikoanalyser af implementeringen af de regler, som producentorganisationen har vedtaget

               —

               forberedelse og gennemførelse af kontrol af håndhævelsen af de regler, som producentorganisationen har vedtaget

               —

               uddannelse af observatører og kontrollører

               —

               opstilling og formidling af retningslinjer for gennemførelsen af:

                           a)

                           reglerne i den fælles fiskeripolitik

                           b)

                           de regler og forvaltningsforanstaltninger, der er vedtaget af producentorganisationen.

         6.   Udgifter

   6.1.   Finansieringsplan

   Det henstilles, at producentorganisationerne i deres produktions- og afsætningsplaner opstiller en finansieringsplan med detaljerede oplysninger om de forskellige omkostninger og udgifter, der er knyttet til hver foranstaltning, de agter at gennemføre, samt de finansielle ressourcer der forventes at blive behov for.
   Der bør i finansieringsplanen skelnes mellem følgende to typer aktiviteter:

               a)

               forberedelse, overvågning og administration af de aktiviteter, der er knyttet til de planlagte foranstaltninger (projektledelsesaktiviteter) samt

               b)

               aktiviteter, der er knyttet til den praktiske gennemførelse af hver planlagt foranstaltning (projektforvaltningsaktiviteter).

         6.2.   Projektledelsesaktiviteter

   Udgifter til projektledelsesaktiviteter bør navnlig omfatte udgifter til markedsundersøgelser, evalueringsundersøgelser, projektudformning, risikoanalyse og feasibility-undersøgelser, der foretages inden gennemførelsen af en foranstaltning, der skal bidrage til realiseringen af et af målene i planen. Heri bør også indgå udgifterne til overvågnings- og kontrolaktiviteter, som producentorganisationen udøver i løbet af den pågældende foranstaltnings gennemførelse.
   De udgifter, der kan komme på tale, kan vedrøre forskellige kategorier, f.eks. lønudgifter, serviceydelser eller leverancer.
   6.3.   Projektforvaltningsaktiviteter

   Udgifterne til projektforvaltningsaktiviteter bør navnlig omfatte udgifter til de aspekter af de gennemførte foranstaltninger, der ikke er direkte knyttet til projektledelsesaktiviteterne, f.eks. videnskabelige eller tekniske forsøg, reklamekampagner, indkøb og ibrugtagning af nye tekniske anordninger, der skal øge selektiviteten og sporbarheden eller fremme bæredygtige akvakulturproduktionsmetoder.
   7.   Tidsplan for gennemførelsen

   Planerne bør indeholde en tidsplan for de planlagte foranstaltninger og de dertil knyttede udgifter, opdelt på årlige trancher, hvis der er tale om flerårige planer.
   Tidsplanen bør for hver foranstaltning vise output- og resultatindikatorer som omtalt i punkt 8.
   8.   Indikatorer

   Som nævnt i punkt 7 bør der for hver planlagt foranstaltning fastsættes output- og resultatindikatorer, således at producentorganisationerne og de kompetente nationale myndigheder kan føre kontrol med gennemførelsen heraf. Disse indikatorer bør anvendes i den årsberetning, der er fastsat krav om i artikel 28, stk. 5, i forordningen om den fælles markedsordning. Det bør ved hjælp af indikatorerne være muligt at vurdere, hvorvidt de strategiske mål i planen er nået, hvis man sammenligner med den situation, der beskrives i planens indledning.
   Afhængigt af, om de er relevante for de foranstaltninger, der er planlagt, bør følgende indikatorer anvendes:
   8.1.   Outputindikatorer til vurdering af gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger

   8.1.1.   For fiskeriproducentorganisationer

   Under dette punkt bør planerne indeholde outputindikatorer til vurdering af overensstemmelsen med:

               —

               fartøjernes planlagte aktiviteter, bl.a. angivet i havdage og mængden af de målarter, der er fanget

               —

               en foreløbig tidsplan for varernes afsætning med oplysninger for hver art og præsentationsform

               —

               en plan for de programmerede tiltag vedrørende identifikation af afsætningsmuligheder

               —

               en plan for de programmerede tiltag vedrørende certificering/mærkning af fiskevarerne

               —

               en foreløbig tidsplan for forvaltningen af fiskeriindsatsen og/eller fiskerikapaciteten i de enkelte områder

               —

               en plan for de foranstaltninger, der tager sigte på at mindske omfanget af bifangster

               —

               en plan for uddannelsestiltag, som skal øge kendskabet til og overholdelsen af reglerne og sikre kontrollen af producenterne.

         Outputindikatorerne bør også vise:

               —

               prognoser for varernes salgscyklus

               —

               oplysninger om, hvorvidt producenternes gennemsnitlige månedlige indtjening er i overensstemmelse med det forventede indtjeningsniveau.

         8.1.2.   For akvakulturproducentorganisationer

   Under dette punkt bør planerne indeholde outputindikatorer til vurdering af overensstemmelsen med:

               —

               den planlagte tilførsel af yngel og høst af opdrættede arter

               —

               en foreløbig tidsplan for produkternes afsætning med oplysninger for hver art og præsentationsform

               —

               en plan for de programmerede tiltag vedrørende identifikation af afsætningsmuligheder

               —

               en plan for de programmerede tiltag vedrørende certificering/mærkning af akvakulturprodukterne

               —

               en plan for, hvordan man kan reducere kontaminering af miljøet som følge af akvakulturaktiviteterne

               —

               en plan for anvendelsen af bæredygtigt fremstillet foder

               —

               en plan for uddannelsestiltag, der skal øge kendskabet til og overholdelsen af reglerne og sikre kontrollen.

         Outputindikatorerne bør også vise:

               —

               prognoser for produkternes salgscyklus

               —

               oplysninger om, hvorvidt producenternes gennemsnitlige månedlige indtjening er i overensstemmelse med det forventede indtjeningsniveau.

         8.2.   Resultatindikatorer til vurdering af de gennemførte foranstaltningers bidrag til realiseringen af målene i produktions- og afsætningsplanerne

   8.2.1.   For fiskeriproducentorganisationer

   Under dette punkt bør planerne indeholde resultatindikatorer til vurdering af:

               —

               mængde og/eller værdi af arter, der er fanget eller afsat

               —

               gennemsnitlig størrelse af de arter, der er fanget eller afsat

               —

               udviklingen i salget for hver art og/eller vare i forhold til situationen, som den var før

               —

               antal og mængde og/eller værdi af nye varer, der er solgt, i forhold til det foregående år

               —

               udviklingen i fiskeriindsatsen og/eller -kapaciteten

               —

               udviklingen i sammensætningen af den fangst, der landes, og/eller mængden af uønskede fangster

               —

               udviklingen i værdien af den landede mængde eller høstede produktion »pr. individ«

               —

               udviklingen i produktionsomkostninger pr. produktionsenhed

               —

               udviklingen i salgsomkostningerne pr. produktionsenhed

               —

               udviklingen i producenternes gennemsnitlige månedlige indtjening

               —

               ændringer i procentdelen af usolgte varer i forhold til situationen, som den var før

               —

               ændringer i værdien af følsomme varer i forhold til situationen, som den var før

               —

               antal ulykker (med personskader og/eller døden til følge)

               —

               ændringer i antallet af registrerede overtrædelser af producentorganisationens regler.

         8.2.2.   For akvakulturproducentorganisationer

   Under dette punkt bør planerne indeholde resultatindikatorer til vurdering af overensstemmelsen med:

               —

               mængde og/eller værdi af arter, der er opdrættet eller afsat

               —

               udviklingen i salget for hver art og/eller produkt i forhold til situationen, som den var før

               —

               antal og mængde og/eller værdi af nye produkter, der er solgt, i forhold til det foregående år

               —

               udviklingen i værdien af den høstede produktion »pr. individ«

               —

               udviklingen i den andel af foder, der stammer fra bæredygtige eller fornyelige ressourcer

               —

               udviklingen i mængden af forurenende stoffer, der udledes

               —

               udviklingen i produktionsomkostninger pr. produktionsenhed

               —

               udviklingen i salgsomkostningerne pr. produktionsenhed

               —

               udviklingen i producenternes gennemsnitlige månedlige indtjening

               —

               ændringer i procentdelen af usolgte varer i forhold til situationen, som den var før

               —

               ændringer i værdien af følsomme varer i forhold til situationen, som den var før

               —

               antal ulykker (med personskader og/eller døden til følge)

               —

               ændringer i antallet af registrerede overtrædelser af producentorganisationens regler.

      DEL B

   INDSENDELSE AF ÅRSBERETNINGEN
   Producentorganisationerne bør indsende årsberetningen, når planerne er udarbejdet. Hvis der er tale om flerårige planer, bør der indsendes en årsberetning hvert år.
   Årsberetningen bør omfatte output- og resultatindikatorer som fastsat i tidsplanen for gennemførelsen af de planer, der er forelagt de kompetente nationale myndigheder til godkendelse.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 3. marts 2014.

            På Kommissionens vegne

         Maria DAMANAKI

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 af 11. december 2013 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (EUT L 354 af 28.12.2013, s. 1).

      (2)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1418/2013 af 17. december 2013 om produktions- og markedsføringsplaner i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter (EUT L 353 af 28.12.2013, s. 40).

      (3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 2508/2000 af 15. november 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 for så vidt angår operationelle programmer i fiskerisektoren (EFT L 289 af 16.11.2000, s. 8).

      (4)  Producentorganisationerne skal tilskynde deres medlemmer til at udøve bæredygtigt fiskeri ved at skabe forudsætningerne for, at et sådant fiskeri kan udvikles i fuld overensstemmelse med bevarelsespolitikken som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (EUT L 354 af 28.12.2013, s. 22) (»forordningen om den fælles fiskeripolitik«) og miljølovgivningen og under overholdelse af socialpolitikken.

      (5)  Det skal så vidt muligt undgås at tage uønskede fangster af kommercielle bestande, sådanne fangster skal begrænses mest muligt, og de skal om nødvendigt udnyttes på bedste vis, uden at der skabes et marked for fangster, der er mindre end den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, der er fastsat bestemmelser om i artikel 15 i forordningen om den fælles fiskeripolitik.

      (6)  Uden at skabe et marked for sådanne fangster, som er mindre end den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse.

      (7)  Producentorganisationerne skal tilskynde deres medlemmer til at udøve bæredygtige akvakulturaktiviteter ved at skabe forudsætningerne for, at sådanne aktiviteter kan udvikles i fuld overensstemmelse med bevarelsespolitikken som fastsat i forordningen om den fælles fiskeripolitik og miljølovgivningen og under overholdelse af socialpolitikken.

      (8)  Som omhandlet i artikel 34 i forordningen om den fælles fiskeripolitik.

      (9)  »Arter, som det sædvanligvis er vanskeligt at afsætte i løbet af året« som omhandlet i artikel 28, stk. 2, litra d), i forordningen om den fælles markedsordning.

      (10)  Sanktioner i henhold til artikel 28, stk. 2, litra e), i forordningen om den fælles markedsordning.

      (11)  Foranstaltninger som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra d), i forordningen om den fælles markedsordning.


Vigtig juridisk meddelelse

|

E2000C0067

EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling nr. 67/00/KOL af 24. marts 2000 om et samordnet overvågningsprogram for 2000 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn af vegetabilske produkter, herunder frugt og grøntsager

EF-Tidende nr. L 274 af 26/10/2000 s. 0036 - 0041

EFTA-Tilsynsmyndighedens henstillingnr. 67/00/KOLaf 24. marts 2000om et samordnet overvågningsprogram for 2000 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn af vegetabilske produkter, herunder frugt og grøntsagerEFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN, -som henviser til EØS-aftalen, særlig artikel 109 og protokol 1,som henviser til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1 heri,som henviser til den retsakt, der er omhandlet i punkt 38 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn (Rådets direktiv 86/362/EØF)(1), særlig artikel 7, stk. 2, litra b),som henviser til den retsakt, der er omhandlet i punkt 54 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager (Rådets direktiv 90/642/EØF)(2), særlig artikel 4, stk. 2, litra b),som har hørt EFTA-Levnedsmiddelkomitéen, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, og som tager følgende i betragtning:I henhold til artikel 7, stk. 2, litra b), i direktiv 86/362 og artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 90/642 skal EFTA-Tilsynsmyndigheden hvert år inden den 31. december forelægge EFTA-Levnedsmiddelkomitéen, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, en henstilling til EFTA-landene om tilrettelæggelse af et samordnet overvågningsprogram for at sikre overholdelse af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er anført i bilag II til ovennævnte direktiver.EFTA-Tilsynsmyndigheden bør hvert år rette en henstilling om et overvågningsprogram. Europa-Kommissionens og EU-medlemsstaternes erfaringer med at udarbejde, gennemføre og skrive rapport om de foregående årlige samordnede overvågningsprogrammer viser, at flerårige programmer er mest effektive og praktiske. I denne henstilling bør der lægges en rammeplan for fremtidige programmer.EFTA-Tilsynsmyndigheden bør gradvis arbejde hen imod et system, som giver mulighed for at fastslå den faktiske eksponering for pesticider i kosten, jf. artikel 7, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 86/362 og artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 90/642. For at gøre det lettere at undersøge, om det kan lade sig gøre at foretage sådanne skøn, bør der fremskaffes data om overvågning af pesticidrester i en række fødevarer, der udgør væsentlige bestanddele i kosten i EF. I betragtning af de ressourcer, der er til rådighed til overvågning af pesticidrester på nationalt plan, har EFTA-landene kun mulighed for at analysere prøver af 4-5 produkter om året inden for det samordnede overvågningsprogram. Hvert pesticid bør normalt overvåges i 20 fødevarer i en række 5-års cyklusser.I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i 2000 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne acephat, benomyl-gruppen, chlorpyriphos, iprodion og methamidophos, da disse sammensætninger (der identificeres som gruppe A i bilag I) allerede blev overvåget mellem 1996 og 1999 med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten.I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i 2000 og 2001 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne diazinon, metalaxyl, methidathion, thiabendazol og triazophos, da disse sammensætninger (der identificeres som gruppe B i bilag I) allerede blev overvåget mellem 1997 og 1999 med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten. I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i 2000, 2001 og 2002 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data om pesticiderne chlorpyriphos-methyl, deltamethrin, endosulfan, imazalil, lambda-cyhalothrin, maneb-gruppen, mecarbam, permethrin, pirimiphos-methyl og vinclozolin, da disse sammensætninger (der identificeres som gruppe C i bilag I) allerede blev overvåget mellem 1998 og 1999 med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten.Det er nødvendigt at anvende en systematisk statistisk metode til at fastsætte antallet af prøver, der skal tages som led i den særlige samordnede foranstaltning. Denne metode er fastsat af Kodeks Alimentarius-Kommissionen(3). På basis af en binominal sandsynlighedsfordeling kan det beregnes, at undersøgelse af et samlet antal prøver på 459 giver 99 % sikkerhed for at opdage en prøve, der indeholder pesticidrester over detektionsgrænsen, hvis det forudsættes, at 1 % af de vegetabilske produkter indeholder restkoncentrationer over detektionsgrænsen. Det samlede antal prøver, som hvert EFTA-land skal tage, bør fordeles på grundlag af befolkningens størrelse og antallet af forbrugere, idet der mindst skal tages 12 prøver pr. produkt om året.EU-medlemsstaternes eksperter drøftede udkastet til retningslinjer for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, der er offentliggjort i bilag II(4), til overvågningshenstillingen for 1999 i Oeiras, Portugal, den 15. og 16. september 1997, og retningslinjerne blev drøftet og taget ad notam i undergruppen vedrørende pesticidrester under arbejdsgruppen om plantesundhed den 20. og 21. november 1997. EU-medlemsstaterne blev enige om, at udkastet til retningslinjer så vidt muligt bør gennemføres af EU-medlemsstaternes analyselaboratorier og revideres i lyset af denne erfaring.I henhold til artikel 4, stk. 2, litra a), i direktiv 90/642 skal EFTA-landene angive hvilke kriterier, de har lagt til grund for udarbejdelsen af de nationale overvågningsprogrammer, når de sender oplysninger til EFTA-Tilsynsmyndigheden om gennemførelsen af programmerne i det foregående år. Det bør også oplyses, hvilke kriterier der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af stikprøver og analyser, hvilke indberetningsniveauer der anvendes, og efter hvilke kriterier de er fastsat. Der bør gives oplysninger om godkendelse af de laboratorier, der foretager analyserne, i henhold til den retsakt, der er omtalt i punkt 54n i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler (Rådets direktiv 93/99/EØF)(5).Oplysningerne om overvågningsprogrammernes resultater er yderst velegnede til elektronisk/datamatiseret behandling, -lagring og -transmission. Der er udviklet et format, for at Kommissionen kan sende medlemsstaterne disketter. Det samme format kan anvendes af EFTA-landene. EFTA-landene bør derfor kunne sende deres rapporter til EFTA-Tilsynsmyndigheden i standardformatet. Det er mest effektivt, hvis der udarbejdes retningslinjer for videreudvikling af et sådant standardformat.Liechtenstein skal overholde bestemmelserne i de retsakter, der er omhandlet i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen, fra den 1. januar 2000. Liechtenstein er derfor omfattet af denne henstilling for 2000 -HENSTILLER:at Island, Liechtenstein og Norge:1) udtager prøver og foretager analyser af de produkt/pesticidrest-kombinationer, der er anført i bilag I, på grundlag af de 12 stikprøver af hvert produkt, som så vidt muligt afspejler de enkelte EFTA-landes, EØS' og tredjelandes andel af EFTA-landenes marked. For mindst ét pesticid, som eventuelt udgør en akut risiko, udføres der for et af produkterne en individuel analyse af emnerne i den sammensatte prøve: der udtages to prøver af et passende antal emner, fortrinsvis fra den samme producent. Hvis der i den første sammensatte prøve påvises indhold af pesticidet, skal emnerne i den anden prøve analyseres individuelt. I 2000 undersøges kombinationen agurker/methamidophos og/eller pærer/chlormequat2) senest den 31. august 2000 indberetter resultaterne af den del af den særlige foranstaltning, der er fordelt for 2000 i bilag I, med oplysninger om, hvilke analysemetoder der er anvendt, og hvilke indberetningsniveauer der er nået, i overensstemmelse med kvalitetskontrolprocedurerne i bilag II til EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling for 1999 i et format som vist i bilag III til nævnte henstilling3) senest den 31. august 2000 sender EFTA-Tilsynsmyndigheden og EØS/EFTA-landene alle de oplysninger, der kræves i artikel 7, stk. 3, i direktiv 86/362 og artikel 4, stk. 3, i direktiv 90/642 om 1999-overvågningen for i det mindste ved stikprøvekontrol at sikre, at maksimalgrænseværdierne for pesticidrester overholdes, inklusive:3.1) - resultaterne af deres nationale programmer for pesticider, der er anført i bilag II i direktiv 86/362 og 90/642, i forhold til harmoniserede værdier, og hvis der endnu ikke er fastsat nogen på EU-niveau, i forhold til de gældende nationale værdier3.2) - oplysningerne om deres laboratoriers kvalitetskontrolprocedurer, og især oplysninger om aspekter ved retningslinjerne for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, som de ikke har kunnet anvende eller har haft problemer med at anvende3.3) - oplysningerne om godkendelse af analyselaboratorierne i henhold til artikel 3 i direktiv 93/99 (herunder godkendelsestype, godkendelsesorgan og kopi af godkendelsen).4) Denne henstilling er rettet til Island, Liechtenstein og Norge.Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2000.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneHannes HafsteinMedlem af kollegiet(1) I det følgende refereret til som "direktiv 86/362".(2) I det følgende refereret til som "direktiv 90/642".(3) Kodeks Alimentarius, pesticidrester i levnedsmidler, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1, bind 2, s. 372.(4) EFTA-Tilsynsmyndigheden, dok. nr. 99-899-D.(5) I det følgende refereret til som direktiv 93/99.BILAG IPesticid/produkt-kombinationer, der skal overvåges i forbindelse med den særlige foranstaltning, der er nævnt i nr. 1 i henstillingen>TABELPOSITION>(a) Ris (afskallet eller poleret), agurk, hovedkål og ærter (frosne eller friske, analyseret uden bælg).(b) Æbler, byg, tomater og salat.(c) Pærer, bananer, bønner (friske eller frosne) og kartofler.(d) Gulerødder, appelsiner, ferskner og spinat.