title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Rumæniens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/67

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Rumæniens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/17
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Rumæniens nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker 2013. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Rumænien ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2012 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 30. april 2013 forelagde Rumænien sit nationale reformprogram for 2013 og sit konvergensprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk og i overensstemmelse med vurderingen i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013. På grund af Rumæniens betydelige konsolideringsindsats og i overensstemmelse med Rådets henstilling nedbragte Rumænien sit offentlige underskud til under 3 % i 2012. Konvergensprogrammet opstiller en mellemfristet budgetmålsætning på -1 % af BNP (tidligere – 0,7 % af BNP), som er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Programmet skitserer en budgetstrategi, der har til formål at sikre den mellemfristede budgetmålsætning i 2014, der — som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene ved anvendelse af den i fællesskab aftalte metode — svarer til opfyldelse af den mellemfristede målsætning i 2015. Fremskridt strukturelt set i retning af den mellemfristede målsætning er over 0,5 % af BNP i 2013 og omkring 0,4 % i 2014. Stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter blev opfyldt i programperioden. Tilpasningen vil især finde sted i begyndelsen af 2013 med indtægtsforøgende foranstaltninger, herunder mindskelse af fradragsberettigede udgiftsposter, forbedring af beskatningen på landbrugsområdet, indførelse af en ekstraordinær afgift efter liberaliseringen af gaspriser og indførelse af en særlig afgift på transmission af elektricitet og gas. Hovedrisiciene for konvergensprogrammet vedrører yderligere mulige finansielle korrektioner i forbindelse med udnyttelse af EU-midler, eller finansiering af prioriterede projekter via det nationale budget, fornyet akkumulering af restancer, navnlig på lokalt forvaltningsniveau, og begrænsede fremskridt med omstrukturering af statsejede virksomheder. Rumæniens offentlig gæld er stadig forholdsvis lav og udgjorde 37,8 % af BNP i 2012. Den forventes at stige til 38,6 % i 2014, men vil forblive under pænt tærsklen på 60 % af BNP i programperioden.

               (10)

               Efter en anmodning fra Rumænien den 17. februar 2011 forhandlede Kommissionen og IMF et forebyggende økonomisk tilpasningsprogram med de rumænske myndigheder. I forbindelse med Unionens forebyggende bistand forpligtede Rumænien sig til at gennemføre et omfattende økonomisk-politisk program med særligt fokus på strukturelle reformforanstaltninger, der skal forbedre arbejds- og produktmarkederne og øge den rumænske økonomis modstandsdygtighed og vækstpotentiale. Samtidig har det nævnte program sikret, at den finanspolitiske konsolidering fortsætter, at skatteforvaltningen reformeres, at forvaltning af og kontrol med offentlige finanser forbedres, og at der gennemføres reformer i Rumæniens eksterne og monetære politik og i politikken vedrørende finansiel stabilitet og finansielle markeder. I marts 2013 anmodede Rumænien formelt om en tremåneders forlængelse af IMF-programmet. Muligheden for at trække på midler under EU-programmet udløb ved udgangen af marts 2013, og den endelige programevaluering vil finde sted ved udgangen af juni 2013.

               (11)

               Rumæniens budgetstilling er forbedret med et budgetunderskud, der faldt til under 3 % i 2012 og en yderligere forventet finanspolitisk konsolidering for 2013. Dårlig håndhævelse af skattelovgivningen er en stor udfordring for Rumæniens skattesystem, navnlig hvad angår moms og skat på arbejde. Miljøafgifterne ligger under EU-gennemsnittet. Selv om Rumænien ikke står over for en risiko for finanspolitisk stress på kort eller mellemlang sigt, er der en mellemhøj risiko på lang sigt på grund af aldersrelaterede udgifter. Der er problemer med hensyn til pensionssystemets holdbarhed og hensigtsmæssighed på grund af et lavt antal beskæftigede bidragsydere i forhold til antallet af pensionerede. Rumænien er nu en af de to medlemsstater, der endnu ikke har besluttet at ensrette pensionsalderen for mænd og kvinder, og beskæftigelsesfrekvensen for ældre arbejdstagere (41,4 % i 2012) er betydeligt under EU-gennemsnittet. Den rumænske regering har besluttet at fortsætte pensionsreformen og at inddrage arbejdsmarkedets parter i udformningen af reformen og at udvide ejerskabet hertil.

               (12)

               Sundhedssektoren i Rumænien viser store uligheder med hensyn til adgang til de udbudte ydelser og deres kvalitet. Det skyldes bl.a. en ineffektiv ressourceanvendelse og for dårlig forvaltning. Der er iværksat reformer, der skal gøre sundhedssektoren mere effektiv, men det er nødvendigt med en yderligere indsats. Systemet kunne gøres mere omkostningseffektivt ved at nedbringe den overdrevne brug af hospitalsindlæggelser og ved at styrke den primære sundhedspleje og henvisningssystemerne.

               (13)

               Rumænien havde fortsat en lav beskæftigelsesfrekvens på 63,8 % i 2012, selv om der var tale om en mindre forbedring i forhold til 62,8 % året før. Det vil fortsat være en udfordring for landet at nå dets Europa 2020-mål på 70 % inden 2020. Rumæniens arbejdsproduktivitet er fortsat en af de laveste i Unionen. Kvaliteten af den offentlige jobaktivering, jobsøgning og omskoling er fortsat forholdsvis lav. Begrænset administrativ kapacitet giver hverken mulighed for at føre aktive arbejdsmarkedspolitikker ved hjælp af individualiserede tjenester af høj kvalitet eller for en bedre integration af aktive og passive arbejdsmarkedspolitikker. Den voksne befolknings deltagelse i livslang læring er fortsat på et meget lavt niveau, hvilket med 1,6 % i 2011 er betydeligt under gennemsnittet i EU, der er på 8,9 %. Beskæftigelses- og erhvervsfrekvensen for unge var blandt de laveste i Unionen i 2012 med henholdsvis 23,9 % og 30,9 %, mens ungdomsarbejdsløsheden nåede op på 22,7 % i 2012. Rumænien andel af unge, som hverken er i beskæftigelse eller under almen uddannelse eller erhvervsuddannelse, der var på 16,8 % i 2012, er stor og stigende.

               (14)

               Fattigdomsbekæmpelse er fortsat en stor udfordring. I 2011 var 40,3 % af befolkningen i risiko for fattigdom og social udelukkelse, dvs. næsten totredjedele flere end EU-gennemsnittet på 24,2 %. Børn er den mest udsatte gruppe (49,1 %). Sociale overførslers (eksklusive pensioner) bidrag til bekæmpelse af fattigdom ligger mærkbart under sociale overførslers gennemsnitlige effektivitet i Unionen, både for befolkningen generelt (23,7 % i Rumænien mod 37,5 % i Unionen i 2011) og børn (22 % sammenlignet med 42,8 % i Unionen). De sociale ydelsers ringe udbredelse, dækning og hensigtsmæssighed er en udfordring for de sociale ydelsers effektivitet med hensyn til fattigdomsbekæmpelse. Hvad angår social bistand, blev der i 2012 vedtaget forskellig lovgivning som opfølgning på reformen i 2011. Vedtagelsen af den resterende lovgivning vil være et vigtigt skridt hen imod fuld gennemførelse af reformen. Forbindelsen mellem aktiveringsforanstaltninger kunne styrkes yderligere. Gennemførelsen af den nationale strategi for integration af romaer startede i 2012, men resultaterne er beskedne. Det er nødvendigt med en bedre koordinering mellem de forskellige aktører for at sikre en effektiv gennemførelse af strategien, herunder tildeling af finansiering.

               (15)

               Loven om uddannelse fra 2011 med en omfattende reform, der fastsætter en langsigtet dagsorden for et kvalitetsløft af uddannelse på alle niveauer, er endnu ikke fuldt operationel. For at sikre en succesfuld gennemførelse af uddannelsesreformen skal der afsættes de nødvendige finansielle og menneskelige ressourcer til at opbygge administrativ kapacitet og politikudformning. Rumænien står over for en stor udfordring, hvad angår en højnelse af kvaliteten af det almene uddannelsessystem og erhvervsuddannelsessystemet. Skolefrafald udgør en betydelig udfordring. I Rumænien var skolefrafaldet på 17,4 % i 2012, hvilket er godt over både EU-gennemsnittet på 13,5 % og det nationale mål på 11,3 %. Der er stadig problemer i landdistrikter og fjerntliggende områder og for romaer. Rumænien mangler også dataindsamlingsmekanismer for skolefrafald; en samlet strategi, der vedtages i år, skulle hjælpe i den henseende. Adgang til førskoleundervisning og børnepasningsmuligheder af god kvalitet og til overkommelige priser er problematisk. Misforhold mellem kvalifikationer og efterspørgsel på arbejdsmarkedet er karakteristisk for et stort antal programmer for erhvervsuddannelse og videregående uddannelse, og det lave niveau for erhvervsrelaterede færdigheder er en særlig udfordring. Den høje arbejdsløshed for personer, der har afsluttet en videregående uddannelse, samt overkvalificering gør en yderligere tilpasning af de videregående uddannelser til arbejdsmarkedet til en vigtig prioritet. Der blev konstateret positive, men langsomme fremskridt med overgangen fra institutionel til alternativ pasning af børn, som mangler forældreomsorg, men der kræves en yderligere indsats.

               (16)

               Ringe administrativ kapacitet er et centralt problem for Rumænien. Den offentlige forvaltning er præget af inkonsekvente retlige rammer, hyppig anvendelse af nøddekreter, ringe samarbejde mellem ministerier og et overdrevent bureaukrati. Den lider ligeledes under manglende kompetencer, manglende åbenhed om personaleansættelser og stor udskiftning i den øverste ledelse. En ringe administrativ kapacitet bidrager til en ringe udnyttelse af EU-midler. Målet for udnyttelse af EU-midler ved udgangen af 2012 i henhold til EU's finansielle støtteprogram blev langt fra nået. Den samlede udnyttelse ved udgangen af 2012 var på 5,53 mia. EUR eller 20,2 % af de samlede struktur-, samhørigheds- og landbrugsmidler. Det var 2,47 mia. EUR under målet på 8 mia. EUR, der var programmets mål for udgangen af 2012. Udnyttelsen af struktur- og samhørighedsmidler forbedredes fra 7,5 % ved udgangen af april 2012 til 15,2 % ved udgangen af maj 2013. For yderligere at forbedre risikoen for frigørelse af midler i 2013 er det nødvendigt, at de rumænske myndigheder bl.a. fokuserer på foranstaltninger, der vil gøre forvaltnings- og kontrolsystemerne for EU-midler mere effektive, og som vil styrke den administrative kapacitet i de offentlige indkøbssystemer.

               (17)

               Rumænien står over for en række udfordringer med hensyn til økonomisk konkurrenceevne, da produktiviteten i industrien og servicesektoren er lav. Et dårligt erhvervsklima og lav støtte til forskning og udvikling (FoU) udgør store udfordringer. Forbedringer af erhvervsklimaet bør indgå i en bredere, sammenhængende e-forvaltningsstrategi, der kan fremme en administrativ kultur med åbenhed og retssikkerhed og give bedre offentlige onlinetjenester. Rumænien bør også bestræbe sig på at lette adgangen til finansiering og nedbringe små og mellemstore virksomheders (SMV'ers) administrative byrde. FoU-aktivitetsniveauet er ekstremt lavt (0,48 % i 2011), og investeringernes effektivitet skal forbedres mærkbart. Investorer inden for FoU skal prioritere aktiviteter, der har potentiale til at tiltrække private investeringer. Rumænien bør også styrke de intellektuelle ejendomsrettigheder med henblik på en øget kommercialisering af forskningsresultater.

               (18)

               Rumænien har en ringe konkurrence og effektivitet i energi- og transportsektoren. Ineffektivitet og mangel på gennemsigtighed i forvaltningen af statsejede virksomheder i disse sektorer er en stor udfordring. Øget energieffektivitet i bygninger, fjernvarmesystemer, industri og transporter er endnu en vigtig udfordring. Rumænien er den tredje mest energiintensive økonomi i Unionen, idet landets energiintensitet er 2,5 gange højere end EU-gennemsnittet. Landet er ligeledes den tredje mest kulstofintensive økonomi i Unionen. Beboelsesbygninger i Rumænien bruger otte gange mere energi end gennemsnittet i EU-15 på grund af et ineffektivt fjernvarmesystem og det forhold, at bygningerne ikke er isoleret tilstrækkeligt. Integrationen af Rumæniens el- og gasmarkeder i EU-markederne er fortsat ufuldstændig, og der er endnu ikke etableret grænseoverskridende gassammenkoblinger.

               (19)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Rumæniens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Rumænien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-8 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Rumænien i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Gennemføre EU's/IMF's finansielle støtteprogram.

               2.

               Sikre en vækstfremmende finanspolitisk konsolidering og gennemføre budgetstrategien for 2013 og fremover som planlagt for at sikre, at den mellemsigtede målsætning opfyldes i 2015, samt overholde benchmarket for udgifter. Forbedre skatteopkrævningen ved at gennemføre en samlet strategi for håndhævelse af skattelovgivningen og bekæmpe sort arbejde. Sideløbende undersøge, hvordan miljøskatter i højere grad kan anvendes. Fortsætte pensionsreformen, der blev indledt i 2010, ved at ensrette pensionsalderen for mænd og kvinder og ved at fremme ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed.

               3.

               Fortsætte reformer af sundhedssektoren for at øge effektiviteten, kvaliteten og adgangen dertil, navnlig for dårligt stillede personer og afsidesliggende og isolerede samfundsgrupper. Nedbringe en overdreven brug af hospitalsindlæggelser, bl.a. ved at styrke ambulant behandling.

               4.

               Forbedre arbejdsmarkedsdeltagelsen og arbejdsstyrkens beskæftigelsesegnethed og produktivitet ved at revurdere og styrke aktive arbejdsmarkedspolitikker for at skabe uddannelse og individualiserede tjenester og fremme livslang læring. Fremme kapaciteten for det nationale arbejdsformidlingskontor for at øge kvaliteten af og dækningen for kontorets tjenester. Med henblik på at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden hurtigt gennemføre den nationale plan til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed, f.eks. gennem en ungdomsgaranti. Afhjælpe fattigdom, forbedre effektiviteten af sociale overførsler med særligt fokus på børn. Afslutte reformen af den sociale bistand ved at vedtage den relevante lovgivning og styrke forbindelserne til aktiveringsforanstaltninger. Sikre konkrete resultater med den nationale strategi for integration af romaer.

               5.

               Fremskynde uddannelsesreformen, herunder opbygge administrativ kapacitet på både centralt og lokalt niveau, og evaluere virkningen af reformerne. Fremskynde reformer af erhvervsuddannelse. Yderligere tilpasse videregående uddannelser til arbejdsmarkedets behov og forbedre adgangen for dårligt stillede personer. Gennemføre en national strategi til bekæmpelse af skolefrafald med fokus på bedre adgang til førskoleundervisning af god kvalitet, herunder for romabørn. Fremskynde overgangen fra institutionel til alternativ pasning af børn, som mangler forældreomsorg.

               6.

               Styrke forvaltningen og kvaliteten af institutioner og offentlige forvaltninger, bl.a. ved at forbedre kapaciteten til strategisk og budgetmæssig planlægning, gøre den offentlige service mere professionel ved at forbedre forvaltningen af de menneskelige ressourcer og styrke koordineringsmekanismerne mellem de forskellige forvaltningsniveauer. Mærkbart forbedre kvaliteten af reguleringer ved brug af konsekvensanalyser og systematiske evalueringer. Fremskynde bestræbelserne på at øge udnyttelsen af EU-midler, bl.a. ved at styrke forvaltnings- og kontrolsystemerne og forbedre offentlige indkøbsprocedurer.

               7.

               Forbedre og forenkle erhvervsklimaet, bl.a. ved at nedbringe små og mellemstore virksomheders administrative byrder og gennemføre en sammenhængende e-forvaltningsstrategi. Lette og diversificere adgangen til finansiering for små og mellemstore virksomheder. Sikre tættere forbindelser mellem forskning, innovation og industri, navnlig ved at prioritere forsknings- og udviklingsaktiviteter, der har potentiale til at tiltrække private investeringer. Fremskynde indsatsen for at forbedre retssystemets kvalitet, uafhængighed og effektivitet med hensyn til at behandle sager og bekæmpe korruption mere effektivt.

               8.

               Fremme konkurrence og effektivitet i netværksindustrier ved at sikre de nationale tilsynsmyndigheders uafhængighed og kapacitet og fortsætte ledelsesreformen i statsejede virksomheder i energi- og transportsektoren. Vedtage en omfattende langsigtet transportplan og forbedre bredbåndsinfrastrukturen. Fortsætte afskaffelsen af regulerede el- og gaspriser og forbedre energieffektiviteten. Forbedre den grænseoverskridende integration af energinetværk og fremskynde gennemførelsen af gassammenkoblingsprojekter.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 72.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 19. marts 2007 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (sjette EUF) for regnskabsåret 2005

text:
               8.5.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 103/1

      RÅDETS HENSTILLING

   af 19. marts 2007
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (sjette EUF) for regnskabsåret 2005
   (2007/C 103/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til tredje AVS-EF-konvention, undertegnet den 8. december 1984 i Lomé (1),
   som henviser til den interne aftale 86/126/EØF om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand (2), særlig artikel 29, stk. 3,
   som henviser til finansforordningen af 11. november 1986 vedrørende Den Sjette Europæiske Udviklingsfond (sjette EUF) (3), særlig artikel 66-73,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2005 vedrørende transaktionerne under sjette EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2005 med Kommissionens tilhørende svar (4), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 29, stk. 3, i førnævnte interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af sjette EUF efter henstilling fra Rådet

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under sjette EUF i regnskabsåret 2005 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under sjette EUF for regnskabsåret 2005.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2007

            På Rådets vegne

         H. SEEHOFER

            Formand

      (1)  EFT L 86 af 31.3.1986, s. 3.

      (2)  EFT L 86 af 31.3.1986, s. 210. Ændret ved afgørelse 86/281/EØF (EFT L 178 af 2.7.1986, s. 13).

      (3)  EFT L 325 af 20.11.1986, s. 42.

      (4)  EUT C 263 af 31.10.2006, s. 205.


Avis juridique important

|

32003H0090

Rådets henstilling af 21. januar 2003 med henblik på at rette en advarsel til Frankrig for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud

EU-Tidende nr. L 034 af 11/02/2003 s. 0018 - 0019

Rådets henstillingaf 21. januar 2003med henblik på at rette en advarsel til Frankrig for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud(2003/90/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 99, stk. 4,som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker(1), særlig artikel 6, stk. 2,som henviser til Kommissionens henstilling, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Med artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97 blev der, som en del af stabilitets- og vækstpagten indført et varslingssystem for på et tidligt tidspunkt at kunne advare en medlemsstat om behovet for at træffe de nødvendige budgetkorrigerende foranstaltninger for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud. Der bør rettes en advarsel til en medlemsstat, når Rådet påviser faktiske eller forventede væsentlige afvigelser i medlemsstatens budgetstilling fra det mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af det mål, der er fastlagt i medlemsstatens stabilitetsprogram for de offentlige overskud/underskud.(2) I resolutionen om stabilitets- og vækstpagten, der blev vedtaget i Amsterdam den 17. juni 1997(2), opfordrede Det Europæiske Råd alle parter til at gennemføre traktaten og stabilitets- og vækstpagten strengt og rettidigt.(3) I 2001-opdateringen af Frankrigs stabilitetsprogram, som Rådet afgav udtalelse om den 12. februar 2002(3), satsede de franske myndigheder på et offentligt underskud på 1,4 % af BNP i 2002 og 1,3 % af BNP i 2003. Fremskrivningerne af det offentlige underskud i 2002 blev ændret til 1,8 % af BNP i februar af de franske myndigheder, da de reviderede fremskrivningerne af væksten i det reale BNP i 2002 fra 2,5 % til 1,5 %.(4) Det offentlige underskud i Frankrig i 2002 anslås nu til 2,8 % af BNP af de franske myndigheder og til 2,7 % af BNP af Kommissionen og ligger således 1,4 procentpoint over det oprindelige mål, der blev sat i 2001-opdateringen af stabilitetsprogrammet. Ifølge de beregninger, som Kommissionens tjenestegrene har foretaget, kan mindre end halvdelen af forværringen af det offentlige underskud i 2002 (svarende til 0,5 procentpoint af BNP) tilskrives cykliske faktorer. Den resterende del repræsenterer en forværring af den konjunkturkorrigerede budgetsaldo.(5) Som følge af denne afvigelse fra den oprindelige målsætning er Frankrigs budgetstilling i 2002, såvel den faktiske som den konjunkturkorrigerede, langt fra at være tæt på balance. Faktisk skønner Kommissionens tjenestegrene, at det konjunkturkorrigerede underskud er vokset fra omkring 2 % af BNP i 2001 til 2,7 % af BNP i 2002. Dette niveau er tydeligvis for højt til at sikre, at det offentlige underskud ikke overskrider referenceværdien på 3 % af BNP under normale konjunkturforhold.(6) Ifølge det budgetforslag for 2003, der blev fremlagt i september 2002, forventes der et lille fald i det offentlige underskud på 2,6 % af BNP i forbindelse med forventninger om, at det reale BNP vil vokse med 2,5 %. I de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for 2002 blev Frankrig tilskyndet til "at opnå en tilstrækkelig reduktion af underskuddet i 2003 for at sikre, der kan opnås en stilling tæt på balance i 2004". Ifølge Kommissionens beregninger, der bygger på det franske opdaterede program, vil det konjunkturkorrigerede budgetunderskud falde lidt med 0,2 % til 2,6 % i 2003.(7) Da der desuden optræder en alvorlig risiko for en forværring af den makroøkonomiske udvikling, må den budgetstilling, der stilles forventninger om i budgetforslaget for 2003, anses at ligge på et niveau, der kunne resultere i et uforholdsmæssigt stort underskud, hvis opsvinget bliver mindre markant end antaget i budgettet, eller hvis det ikke lykkes at overholde budgettet for 2003. Ifølge Kommissionens efterårsprognoser forventes det offentlige underskud at vokse fra 2,7 % af BNP i 2002 til 2,9 % af BNP i 2003 i en kontekst, hvor den reale BNP-vækst accelererer fra 1,0 % i 2002 til 2,0 % i 2003.(8) Alle disse elementer taget i betragtning er risikoen for, at det offentlige underskud kommer til at overskride tærsklen på 3 % af BNP, ikke blevet fjernet. Denne afvigelse har desuden indflydelse på de mellemfristede tilsagn, idet opnåelsen af en budgetsaldo tæt på balance nu er blevet udsat.(9) På basis af oplysningerne fra de franske myndigheder og Kommissionens vurdering konstaterer Rådet, at der forekommer en væsentlig afvigelse som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.(10) Det er nødvendigt at rette en advarsel til Frankrig for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud -HENSTILLER HERMED FØLGENDE:1. Den franske regering bør træffe alle passende foranstaltninger for at sikre, at det offentlige underskud ikke overskrider tærsklen på 3 % af BNP i 2003.2. Gennemførelsen af foranstaltninger, der kan forbedre den konjunkturkorrigerede budgetstilling med mindst 0,5 procentpoint af BNP, vil ikke blot mindske risikoen for, at det offentlige underskud overskrider tærsklen på 3 % af BNP i 2003, men også bidrage til, at Frankrig allerede fra 2003 kan genoptage budgetkonsolideringen i retning af en budgetsaldo i balance.3. Der bør også i de efterfølgende år gøres en indsats for at forbedre den underliggende budgetstilling med mindst 0,5 procentpoint af BNP om året, således at det bliver muligt at opfylde den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud senest i 2006.Denne henstilling er rettet til Den Franske Republik.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. januar 2003.På Rådets vegneN. ChristodoulakisFormand(1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.(2) EFT C 236 af 2.8.1997, s. 1.(3) EFT C 51 af 26.2.2002, s. 4.


Avis juridique important

|

31982K1723

Kommissionens henstilling nr. 1723/82/EKSF af 30. juni 1982 om undtagelse fra henstilling nr. 1399/82/EKSF om fællesskabstilsyn med importen af visse jern- og stålprodukter, som henhører under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande

EF-Tidende nr. L 189 af 01/07/1982 s. 0060 - 0060

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING Nr. 1723/82/EKSF  af 30. juni 1982  om undtagelse fra henstilling nr. 1399/82/EKSF om faellesskabstilsyn med importen af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER RETTER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 74, og  ud fra foelgende betragtninger:  importen af visse jern- og staalprodukter, der henhoerer under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande, er underkastet faellesskabstilsyn i henhold til Kommissionens henstilling nr. 1399/82/EKSF (1);  udviklingen i importen af bredflangede I-bjaelker med oprindelse i Spanien, isaer for saa vidt angaar priserne, har foranlediget Kommissionen til at aendre importordningen for dette produkt; der boer derfor fastsaettes en undtagelse fra visse bestemmelser i naevnte henstilling, og det paagaeldende produkt boer underlaegges bestemmelserne i artikel 2, stk. 2, litra B), og artikel 3, stk. 1, i naevnte henstilling -  FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  Som undtagelse fra henstilling nr. 1399/82/EKSF er bredflangede I-bjaelker med oprindelse i Spanien, henhoerende under pos. ex 73.11 A I i den faelles toldtarif og anfoert i NIMEXE under nummer 73.11-12, fra den 1. juli 1982 ikke laengere underlagt bestemmelserne i artikel 2, stk. 2, litra A), men bestemmelserne i artikel 2, stk. 2, litra B), og artikel 3, stk. 1, i naevnte henstilling.  Artikel 2  Denne henstilling traeder i kraft for hver medlemsstat den 1. juli 1982. Den anvendes indtil den 31. december 1982.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 30. juni 1982.  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  (1) EFT nr. L 157 af 8. 6. 1982, s. 5.


				|

		52013DC0393

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen til ophør /* COM/2013/0393 final - 2013/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
med henblik på at bringe situationen med et
uforholdsmæssigt stort underskud i Polen til ophør

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126,
stk. 7,
under henvisning til
henstilling fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende
betragtninger:
(1)       I henhold til artikel 126 i
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal medlemsstaterne
undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
(2)       Stabilitets- og vækstpagten
er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at
styrke forudsætningerne for prisstabilitet og for en holdbar og stærk vækst,
som fører til øget beskæftigelse.
(3)       Den 7. juli 2009
besluttede Rådet i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6, i traktaten om
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (TEF), at der forelå et
uforholdsmæssigt stort underskud i Polen, og rettede en henstilling med henblik
på korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2012[1] i overensstemmelse med artikel
104, stk. 7, i TEF og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af
7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren
i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[2]. Med henblik på at bringe det
samlede offentlige underskud ned under 3 % af BNP på en troværdig og
holdbar måde blev det henstillet til de polske myndigheder at gennemføre de
stimulerende finanspolitiske foranstaltninger i 2009 som planlagt, sikre en
gennemsnitlig årlig strukturel budgettilpasning på mindst 1¼ procentpoint af
BNP fra og med 2010, specificere de nødvendige detaljerede foranstaltninger til
at bringe underskuddet ned under referenceværdien i 2012 og gennemføre reformer
for at begrænse de løbende primærudgifter i de følgende år. Rådet fastsatte, at
der skulle træffes virkningsfulde foranstaltninger senest den 7. januar 2010.
(4)       Den 3. februar 2010
konkluderede Kommissionen på grundlag af Kommissionens tjenestegrenes prognose
fra efteråret 2009, at Polen i overensstemmelse med Rådets henstilling af 7.
juli 2009 havde truffet de nødvendige foranstaltninger for at bringe sit
offentlige underskud ned under referenceværdien på 3 % af BNP, og anså det
derfor ikke for nødvendigt med yderligere trin i proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud. På baggrund af sin prognose fra efteråret
2011 fandt Kommissionen, at Polen ikke var på rette vej og opfordrede landet
til at træffe yderligere foranstaltninger, hvilket Polen gjorde.        Den 11.
januar 2012 bekræftede Kommissionen, at de polske myndigheder havde truffet
foranstaltninger med henblik på en rettidig og holdbar korrektion af det
uforholdsmæssigt store underskud, og at det på daværende tidspunkt ikke var
nødvendigt at tage yderligere skridt som led i Polens procedure i forbindelse
med uforholdsmæssigt store underskud[3].
(5)       Ifølge artikel 3, stk. 5, i
forordning (EF) nr. 1467/97 kan Rådet på grundlag af en henstilling fra
Kommissionen beslutte at vedtage en revideret henstilling efter artikel 126,
stk. 7, i TEUF, hvis der er truffet virkningsfulde foranstaltninger, og
uventede negative økonomiske forhold gør sig gældende med store ugunstige
virkninger for de offentlige finanser efter vedtagelsen af henstillingen.
Hvorvidt der er tale om, at uventede negative økonomiske forhold gør sig
gældende med store ugunstige virkninger for de offentlige finanser, vurderes i
forhold til den økonomiske prognose, som ligger til grund for Rådets
henstilling.
(6)       I henhold til artikel 126,
stk. 7, i TEUF og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 skal Rådet
rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe
situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør inden for en
given frist. I henstillingen skal der være fastsat en frist på højst seks
måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde
foranstaltninger til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. I en
henstilling om korrektion af et uforholdsmæssigt stort underskud bør Rådet
ligeledes pålægge, at der nås årlige budgetmål, som på basis af den prognose,
der ligger til grund for henstillingen, svarer til en årlig minimumsforbedring
af den strukturelle saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo minus
engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på mindst
0,5 % af BNP som benchmark.
(7)       I Kommissionens
tjenestegrenes prognose fra foråret 2009, som dannede grundlag for Rådets
henstilling i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF af 7. juli 2009, blev
der forudset en vækst i den polske økonomi på 0,8 % i 2010, mens årene
2011 og 2012 lå uden for prognosens tidshorisont. I 2009 steg BNP i faste
priser med 1,6 %, hvilket primært skyldtes en lettelse af Finans‑ og
pengepolitikken, indstrømningen af EU-midler til finansiering af
infrastrukturinvesteringer og valutanedskrivninger. Stigningen i eksporten og
den indenlandske efterspørgsel førte til bedring i økonomien i 2010 og 2011,
hvor BNP i faste priser voksede henholdsvis 3,9 % og 4,5 %, således at
væksten i BNP i 2010 lå langt over de 0,8 % af BNP, som Kommissionens
tjenestegrene havde forventet i deres prognose fra foråret 2009. Kommissionens
tjenestegrenes prognose fra foråret 2009, som indeholdt en forventning om, at
outputgabet ville blive lukket uden for prognosens tidshorisont, indeholdt
ligeledes en implicit antagelse om, at vækstraten i den polske økonomi ville
ligge nær den potentielle vækstrate i de sidste år. Der skete imidlertid en
brat opbremsning i økonomien i 2012, hvor væksten i BNP i faste priser faldt
til 1,9 %. Investeringer, især inden for byggeri, blev holdt tilbage af
regeringens konsolidering, afdæmpet kreditvækst og husholdningernes
tilbageholdenhed med hensyn til køb af fast ejendom. Generelt har den
økonomiske aktivitet i Polen været relativt robust i 2009‑2012, selvom væksten
i BNP i faste priser i 2012 ikke levede op til potentialet, hvilket primært
skyldes den økonomiske og finansielle krise.
(8)       I Kommissionens
tjenestegrenes prognose fra 2013 forventes en stigning i BNP i faste priser på
kun 1,1 % i 2013. Privatforbruget forventes at vokse med 0,8 % på
grund af faldende beskæftigelse, begrænset vækst i lønningerne og
husholdningernes genopbygning af deres opsparinger. Tendensen inden for faste
bruttoinvesteringer, især inden for infrastrukturbyggeri, vil forblive negativ
med et fald på 2,6 %, hvilket afspejler yderligere finanspolitisk
konsolidering, svag udenlandsk efterspørgsel og afdæmpet kreditvækst. I 2014
forventes der en stigende tendens i økonomien med en vækst i BNP i faste priser
på 2,2 %, men der er dog betydelig risiko for afvigelser i begge retninger
afhængigt af, hvor hurtigt den globale genopretning går.
(9)       Det samlede offentlige
underskud havde foretaget et spring til 7,4 % af BNP i 2009 (fra
3,8 % af GDP i 2008) pga. af betydelige stimulerende finanspolitiske
foranstaltninger og indbygget stærk dynamisk vækst i udgifterne på baggrund af
den høje vækst. Efter at proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
underskud blev iværksat, blev foranstaltningerne i 2010 rettet mod
lønudgifterne i den offentlige sektor, løbende udgifter og øgede punktafgifter.
På trods af disse konsolideringsforanstaltninger på 0,6 % steg det samlede
underskud til 7,9 % af BNP i 2010, hvilket især skyldtes en betydelig
stigning i offentlige investeringer (0,4 % af BNP) og forbruget i
produktionen (0,5 % af BNP). Siden 2011 er det samlede underskud blevet
påvirket af den fortsatte konsolideringsindsats, herunder besparelser i de
socialsikringsbidrag, som overføres til åbne pensionsfonde, stigninger i
momssatser og indtægtsforøgende ændringer i andre skatter, indførelsen af en
midlertidig udgiftsregel og nedskæringer i udgifterne til aktive
arbejdsmarkedspolitikker. Som følge heraf faldt det samlede underskud til
5 % af BNP i 2011.
(10)     Det offentlige underskud i
Polen udgjorde 3,9 % af BNP i 2012 ifølge de faktiske data fra Eurostat
fra april 2013. Underskuddet i 2012 er højere end de forventede 3,5 % af
BNP, som de polske myndigheder oplyste offentligheden om i september 2012. Især
renteudgifterne og udgifterne til sociale ydelser var højere end forventet. På
indtægtssiden var de indirekte skatteindtægter, herunder især momsindtægterne,
betydeligt lavere end forventet. Et endnu værre resultat blev undgået ved at
udsætte offentlige investeringer, hvilket delvist blev udlignet af, at færre
kapitaloverførsler blev modtaget.
(11)     I Kommissionens tjenestegrenes
prognose fra foråret 2013 forventes et samlet offentligt underskud på
3,9 % af BNP i 2013 (i modsætning til Polens mål for underskuddet på
3,5 % af BNP) og et underskud på 4,1 % af BNP i 2014 under
forudsætning af en uændret politik. De yderligere foranstaltninger, som er
indeholdt i opdateringen af det polske konvergensprogram for 2013, som blev
offentliggjort efter skæringsdatoen for Kommissionens tjenestegrenes prognose
fra foråret 2013, ændrer stort set ikke vurderingen. Konvergensprogrammet
omfatter ikke nye diskretionære foranstaltninger for 2013. Selvom det i
konvergensprogrammet påtænkes at holde momssatserne på deres aktuelle niveau i
stedet for at sænke dem, vil denne foranstaltning ifølge Kommissionens
vurderinger kunne reducere underskuddet i 2014 til 3,7 % af BNP.
Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose er derfor blevet opdateret med
foranstaltningerne i konvergensprogrammet for at have et præcist
referencescenarie for den nye henstilling.
(12)     Ud fra tidligere erfaringer
ligger den væsentligste nedadgående risiko med hensyn til at opfylde
budgetmålene i 2013 og de følgende år i den procykliske udvikling i indirekte
og direkte skatteindtægter, som ligger under de i prognosen anvendte
standardindtægtselasticiteter. Det var især tilfældet i 2012, hvor de indirekte
skatteindtægter faldt som følge af en stigning i momsrefusioner og
momsrestancer på trods af en udvidelse af skattegrundlaget.
(13)     Det strukturelle underskud
faldt fra 8,3 % af BNP i 2010 til 5,4 % i 2011 og 3,8 % i 2012.
De konsolideringsforanstaltninger, der blev gennemført i denne periode,
vedrørte især indirekte skatter, invaliditetsbidrag, bidrag til åbne pensionsfonde,
lønudgifterne i den offentlige sektor (undtagen lokalforvaltningen) og
forbruget i produktionen. Der var tale om betydelige foranstaltninger, som
dækkede både indtægts‑ og udgiftssiden. Sammenlagt udgjorde de 2,1 % af
BNP i 2011 og 1,6 % af BNP i 2012.
(14)     Den gennemsnitlige årlige
finanspolitiske indsats i perioden 2010-2012 vurderes til 1,5 % af BNP.
Når den justeres for den betydelige opjustering af den potentielle outputvækst
siden henstillingen blev fremsat (-0,3 procentpoint), og fordi indtægterne
uventet er vokset langsommere, end man kunne forvente for væksten i BNP på
grundlag af standardelasticiteter (+0,4 procentpoint), er den
gennemsnitlige årlige justerede strukturelle indsats (1,6 % af BNP) større
end den anbefalede gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats (1,25 %
af BNP) i perioden 2010‑2012. Ved anvendelse af en bottom-up-metode vurderes
den samlede størrelse af konsolideringsforanstaltningerne til 4,3 % af BNP
for perioden 2010‑2012. Polen har således truffet virkningsfulde foranstaltninger.

(15)     Det fremgår af
Europa-Kommissionens rapport om finanspolitisk holdbarhed 2012, at Polen ikke
risikerer finanspolitisk stress på kort sigt. Landet har mellemstor risiko med
hensyn til holdbarheden på mellemlang sigt og en lav risiko på langt sigt,
forudsat at planerne for finanspolitisk konsolidering gennemføres fuldt ud. Det
fremgår af aldringsrapporten fra 2012, at der kan forventes en begrænset samlet
stigning i aldersrelaterede udgifter i perioden 2010‑60. Polen har dog stadig
behov for at gennemføre langsigtede politikker, der styrker den finanspolitiske
holdbarhed, men denne indsats ligger under den gennemsnitlige forbedring, der
kræves af EU som helhed.
(16)     Den offentlige gæld faldt fra
56,2 % af BNP i 2011 til 55,6 % af BNP i 2012 på baggrund af
betydelig stock-flow-justering. I Kommissionens tjenestegrenes prognose fra
foråret 2013 forventes en stigning til 57,5 % af BNP i 2013 og til 59 % af
BNP i 2014 under forudsætning af en uændret politik.
(17)     Med henblik på at reducere
underskuddet til under grænsen på 3 % af BNP inden udgangen af 2013,
hvilket er en forlængelse af fristen på et år, skal den påkrævede strukturelle
indsats udgøre mindst 1,4 % af BNP. En sådan årlig indsats vil udgøre
mere, end der anmodes om i Rådets henstilling af 7. juli 2009 (1,25 % af
BNP), på trods af at den finanspolitiske risiko er faldet siden 2009, eftersom
det samlede underskud ligger på et langt lavere niveau og gælden fortsat er
under grænsen på 60 %. Som følge heraf er der råd til en mere gradvis gennemførelse
af konsolideringen, hvilket også vil reducere outputomkostningerne, som ville
være betragtelige, hvis korrektionen skulle foretages i 2013. Dette skyldes
især, at der efter henstillingen ville være begrænset tid til rådighed til at
gennemføre de nødvendige foranstaltninger. Indsatsen ville således skulle
optrappes, hvis der skulle nås en virkning på ca. 1 % af BNP for hele
året.
(18)     På baggrund af ovenstående og
i overensstemmelse med reglerne i stabilitets‑ og vækstpagten er en udvidelse
af fristen til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud påkrævet.
(19)     Korrektionen af det
uforholdsmæssigt store overskud inden udgangen af 2014 vil svare til
mellemliggende mål for det samlede underskud på 3,6 % af BNP i 2013 og
3,0 % af BNP i 2014. Disse mål indebærer en forbedring af den strukturelle
budgetsaldo på 0,8 % af BNP i 2013 og 1,3 % af BNP i 2014. Udover de
yderligere foranstaltninger, der allerede er taget med i forårsprognosen og i
opdateringen af konvergensprogrammet, er der således behov for foranstaltninger
på 0,4 % af BNP i 2013 og 0,4 % af BNP i 2014, og disse
foranstaltninger vil have en anslået budgetmæssig virkning på 0,25 % af
BNP i 2013 og 0,4 % af BNP i 2014.
(20)     Polen opfylder betingelserne
for forlængelse af fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store
offentlige underskud som omhandlet i artikel 3, stk. 5, i forordning (EF) nr.
1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud —
VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
(1)
Polen bør senest i 2014 bringe situationen med et
uforholdsmæssigt stort underskud til ophør.
(2)
Polen bør nå en målsætning for
det samlede underskud på 3,6 % af BNP i 2013 og 3,0 % af BNP i 2014,
hvilket svarer til en forbedring af den strukturelle saldo
på henholdsvis mindst 0,8 % og 1,3 % af BNP, jf. Kommissionens
tjenestegrenes prognose fra foråret 2013.
(3)
Polen bør konsekvent gennemføre de
foranstaltninger, der allerede er vedtaget, og supplere dem med yderligere
foranstaltninger, som er tilstrækkelige til at korrigere det uforholdsmæssigt
store underskud senest i 2014.
(4)
Rådet giver Polen en frist [1. oktober 2013]
til at træffe virkningsfulde foranstaltninger og til i overensstemmelse med
artikel 3, stk. 4a, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 at aflægge rapport om
den konsolideringsstrategi, som påtænkes anvendt til at nå målene.
Derudover bør de polske myndigheder (i)
forbedre de offentlige finansers kvalitet, især ved at minimere nedskæringerne
i vækstfremmende infrastrukturinvesteringer og foretage en grundig revision af
de sociale udgifter og deres effektivitet, (ii) forbedre overholdelsen
af skattereglerne og øge skatteforvaltningens effektivitet og (iii) gøre de
institutionelle rammer for de offentlige finanser mere bindende og gennemsigtige,
bl.a. via hurtig vedtagelse af en permanent udgiftsregel for det samlede
offentlige budget. Med henblik på at sikre effekten den finanspolitiske
konsolideringsstrategi er det vigtigt at understøtte den finanspolitiske
konsolidering med omfattende strukturreformer i overensstemmelse med Rådets
henstillinger til Polen inden for rammerne af det europæiske semester. Udover
rapporten, som omhandles i henstilling (4), bør de polske myndigheder
rapportere om gennemførelsen af disse henstillinger i et særskilt kapitel i
konvergensprogrammerne, indtil det uforholdsmæssigt store underskud er fuldt
korrigeret.
Denne henstilling er rettet til Republikken
Polen.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               Alle dokumenter vedrørende proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud findes på: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm
[2]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[3]               Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om vurdering af
budgetgennemførelsen i forbindelse med de igangværende procedurer i forbindelse
med uforholdsmæssigt store underskud efter Kommissionens prognose fra efteråret
2011 – COM(2012) 4 final af 11.1.2012.


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Danmarks nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2012-2015

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/21

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Danmarks nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2012-2015
   2012/C 219/06
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (4) om Danmarks nationale reformprogram for 2011 og afgav en udtalelse om Danmarks opdaterede konvergensprogram for 2011-2015.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog Kommissionen på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Danmark blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Rådet vedtog den 1. december 2011 konklusioner, der opfordrede Udvalget for Social Beskyttelse til i samarbejde med Beskæftigelsesudvalget og andre udvalg at forelægge sine synspunkter vedrørende foranstaltninger, der er anbefalet inden for Europa 2020-politikcyklussen. Disse synspunkter udgør en del af Beskæftigelsesudvalgets udtalelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (7)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 2. marts 2012 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og i deres nationale reformprogrammer.

               (9)

               Den 30. april 2012 forelagde Danmark sit konvergensprogram for perioden 2012-2015 og sit nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Kommissionen konkluderede i sin dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, at Danmark befinder sig i en situation med interne og eksterne ubalancer, der dog ikke er uforholdsmæssigt store.

               (10)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk. Scenariet, ifølge hvilket der forventes en BNP-vækst på 1,2 % og 1,5 % i 2012 og 2013, er overordnet set på linje med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012, der opererer med en vækst på 1,1 % og 1,4 %. De offentlige underskud er således en anelse mindre i konvergensprogrammet (4,0 % og 1,8 % af BNP i henholdsvis 2012 og 2013 sammenlignet med 4,1 % og 2,0 % af BNP i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012). Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013 og nå den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på højst 0,5 % af BNP. Regeringens målsætning er endvidere at opnå et budget, der i det mindste strukturelt er i balance i 2020.
               Konvergensprogrammet bekræfter dermed den foregående mellemfristede budgetmålsætning, der i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det planlagte samlede underskud i 2013 er foreneligt med en rettidig korrektion af det uforholdsmæssigt store offentlige underskud, og når der tages udgangspunkt i den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5), er den planlagte finanspolitiske indsats i 2013 i overensstemmelse med den henstilling, som Rådet afgav som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i juli 2010. De diskretionære foranstaltninger, som fremgår af programmet, skønnes netto at føre til en konsolidering, der overordnet set er på linje med henstillingen afgivet i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Konsolideringen er blevet lagt senere i perioden end tidligere planlagt, og i 2013 bliver der behov for en betydelig indsats for at tilvejebringe den påkrævede strukturelle tilpasning. Risikoen for en overskridelse af referenceværdien i traktaten på 3 % af BNP i 2013 er begrænset. Af Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012 fremgår, at der forventes et offentligt underskud på 2,0 % af BNP. Danmark forventes at nå sin mellemfristede budgetmålsætning i 2013. Imidlertid vil dette, baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo, ikke være tilfældet fra 2013 og frem, og den skønnede budgetmæssige forbedring af den strukturelle budgetsaldo er mindre end de 0,5 % af BNP, der kræves i henhold til stabilitets- og vækstpagten. Samtidig forventes vækstraten for de offentlige udgifter efter indregning af de diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden at være på linje med stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter. En del af budgetunderskuddene vil blive finansieret ved at nedbringe statens indestående i Danmarks Nationalbank. Danmarks offentlige bruttogæld forventes at falde fra 46,5 % af BNP i 2011 til 42,1 % af BNP i 2015, dvs. et godt stykke under 60 % af BNP.

               (11)

               Det er en hovedprioritet for Danmark, at udbuddet af arbejdskraften forøges med henblik på at sikre velfærden og den finanspolitiske holdbarhed i fremtiden. I 2011 blev der i Danmark opnået enighed om en vidtgående reform af efterlønsordningen, og den tidligere planlagte forhøjelse af den lovbestemte pensionsalder og dens sammenkobling med den forventede levetid blev fremrykket. Det er nødvendigt, at der nu fokuseres på en reform af førtidspensionsordningen og ordninger for beskæftigelse med offentligt tilskud (fleksjobordningen). Regeringen har fremsat et forslag til reform på dette område, som straks bør gennemføres. Det er også nødvendigt, at der gøres noget ved de stadig større forskelle i beskæftigelsesresultaterne for personer med indvandrerbaggrund og resten af den arbejdende befolkning.

               (12)

               Væksten i arbejdsproduktiviteten i Danmark er aftaget i de seneste tiår, og en af årsagerne hertil er de forholdsvis ringe resultater på uddannelsesområdet. Trods det høje udgiftsniveau på uddannelsesområdet er uddannelseskvaliteten i danske skoler i henhold til den undersøgelse, der er gennemført under OECD's program for international elevevaluering (Pisa), kun gennemsnitlig. Desuden er de studerende generelt ældre ved afslutningen af deres studier end i andre medlemsstater, og frafaldsprocenterne fra erhvervsuddannelserne er forholdsvis høje. Som reaktion på udfordringerne på dette område har regeringen bebudet en række nye tiltag på både folkeskole- og ungdomsuddannelsesområdet. 2012-budgettet støtter også indførelsen af sociale klausuler i offentlige udbud og foranstaltninger, der kan gøre det finansielt fordelagtigt for private virksomheder at tilbyde praktikpladser for derved at forøge antallet af ledige pladser. Spørgsmålet om forøgelse af udbuddet af praktikpladser vil også blive behandlet under trepartsforhandlinger og som led i arbejdet i en tværministeriel arbejdsgruppe.

               (13)

               En anden potentiel årsag til den langsomme produktivitetsvækst er den relativt ringe grad af konkurrence i Danmark. I 2011 blev der vedtaget en konkurrencepakke rettet mod især byggesektoren, detailsektoren, sundhedssektoren og den offentlige servicesektor. Konkurrencen inden for taxakørsel og på transportområdet samt liberaliseringen af apoteker er ved at blive analyseret, og denne analyse vil muligvis føre til nye foranstaltninger. Der forhandles p.t. med regionale og lokale myndigheder om en forøgelse af kommunernes og regionernes offentlige udbud. På dette punkt konkluderede et regeringsudvalg for nylig, at der er behov for at styrke den danske konkurrencelovgivning, og at sanktionsniveauet ved overtrædelse af konkurrencelovgivningen er for lavt til at virke afskrækkende. Da der i det seneste års tid kun er blevet taget et begrænset antal konkrete initiativer på dette område, er det nødvendigt med yderligere tiltag for at tage hånd om denne udfordring på passende vis.

               (14)

               Det fremgår af den dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, at mens husholdningernes høje bruttogæld til en vis grad er et strukturelt kendetegn ved den danske økonomi, hvor husholdningernes formuer langt overstiger deres gæld, opstår der betænkeligheder vedrørende husholdningernes høje gældsniveau, eftersom udviklingen på boligmarkedet synes at have fået gælden til at stige til et niveau, der overstiger, hvad der kan forklares med strukturelle faktorer såsom boliger og pensionsmidler.
               Desuden har realkreditlånenes sammensætning ændret sig siden 2003, da afdragsfrie lån og lån med variabel rente har vundet frem i popularitet i forhold til fastforrentede afdragspligtige lån. For et givet gældsniveau er husholdningerne derfor i dag mere følsomme over for rentestigninger og udsving i ejendomspriser, end de var for ti år siden. Dette medfører øgede potentielle risici for den finansielle og økonomiske stabilitet. Der er truffet relevante foranstaltninger i Danmark for gøre noget ved sårbarheder i realkreditsystemet. Erhvervs- og Vækstministeriet er i færd med at analysere sammensætningen af realkreditlån på tværs af husholdningerne set i lyset af indkomst, erfaring på arbejdsmarkedet og andre socioøkonomiske variabler. Målet er at vurdere husholdningernes potentielle sårbarhed i tilfælde af forskellige økonomiske chok, herunder rentesvingninger. Det bør imidlertid også overvejes at træffe foranstaltninger for at forhindre procykliske udviklinger på boligmarkedet på mellemlang sigt, hvilket helst bør ske ved at bringe ejendomsværdibeskatningen på linje med de reelle markedsværdier. Fremtidige procykliske effekter kunne også forhindres ved at fjerne loftet over den årlige stigning i den kommunale ejendomsskat. Sådanne foranstaltninger bør indføres gradvist, og der bør tages hensyn til det aktuelle behov for stabilisering af boligmarkedet.

               (15)

               Danmark har givet en række tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de tilsagn, der blev givet i 2011, vedrører fremme af beskæftigelsen, forbedring af konkurrenceevnen, styrkelse af de offentlige finansers holdbarhed og forbedring af den finansielle stabilitet. Kommissionen har vurderet gennemførelsen af tilsagnene givet inden for rammerne af europluspagten. Der er taget hensyn til resultaterne af denne vurdering i henstillingerne nedenfor.

               (16)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Danmarks økonomiske politik. Den har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Danmark, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 3, 4 og 5 nedenfor,

         HENSTILLER, at Danmark i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               gennemføre budgetstrategien som planlagt for at sikre korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013 og nå den gennemsnitlige årlige strukturelle tilpasningsindsats, der er angivet i Rådets henstillinger i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Derefter sikre en passende strukturel tilpasningsindsats med henblik på at gøre tilstrækkeligt fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, herunder nå benchmarket for udgifter

               2)

               tage yderligere skridt til at øge det langsigtede udbud af arbejdskraft ved at gennemføre en reform af førtidspensionsordningen og ved i højere grad at målrette ordninger for beskæftigelse med offentligt tilskud (fleksjobordningen) mod personer med nedsat arbejdsevne og forbedre beskæftigelsesegnetheden for personer med indvandrerbaggrund

               3)

               uden forsinkelse at gennemføre de bebudede foranstaltninger for at forbedre omkostningseffektiviteten i uddannelsessystemet, nedbringe frafaldsprocenterne, navnlig i den erhvervsfaglige uddannelsessektor, og forøge antallet af praktikpladser

               4)

               fortsætte indsatsen for at fjerne hindringer for konkurrence inden for især lokale tjenesteydelser, detailsektoren og byggesektoren, herunder ved yderligere at åbne kommunernes og regionernes indkøb af tjenesteydelser op for konkurrence og sikre, at sanktionerne for overtrædelse af konkurrencelovgivningen i tilstrækkelig grad har afskrækkende virkning

               5)

               overveje yderligere forebyggende foranstaltninger med henblik på at styrke stabiliteten på boligmarkedet og i det finansielle system på mellemlang sigt, herunder ved at tage hensyn til resultaterne af Erhvervs- og Vækstministeriets igangværende undersøgelse af fordelingen af formue og gæld på tværs af husholdningerne og ved at tage ejendomsværdibeskatningssystemet og det kommunale ejendomsskattesystem op til revision.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2012 ved Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUT C 213 af 20.7.2011, s. 1.

      (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet og ved anvendelse af den i fællesskab aftalte metode.

      (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


				|

		52013PC0381

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om konstatering af, at Belgien ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling af 2. december 2009 /* COM/2013/0381 final - 2013/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om konstatering af, at Belgien ikke har
truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling af
2. december 2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 8,
under henvisning til henstilling fra
Europa-Kommissionen, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       I henhold til traktatens
artikel 126 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige
underskud.
(2)       Stabilitets- og vækstpagten
er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at
styrke forudsætningerne for prisstabilitet og for en holdbar og stærk vækst,
som fører til øget beskæftigelse. Stabilitets- og vækstpagten omfatter Rådets
forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og
afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud[1],
der blev vedtaget for at fremme en hurtig korrektion af uforholdsmæssigt store
offentlige underskud.
(3)       Rådet, der træffer afgørelse
på grundlag af en henstilling fra Kommissionen, fastslog den 2. december 2009 i
overensstemmelse med traktatens artikel 126, stk. 6, at der forelå et
uforholdsmæssigt stort underskud i Belgien[2].
Samme dag, og ligeledes på basis af en henstilling fra Kommissionen, vedtog
Rådet henstillinger i henhold til artikel 126, stk. 7, hvori de belgiske
myndigheder blev bedt om at træffe foranstaltninger på mellemlang sigt til at
reducere underskuddet til under 3 % af BNP senest i 2012.
(4)       For at bringe det offentlige
underskud ned under 3 % af BNP på en troværdig og holdbar måde
henstilledes det specifikt til de belgiske myndigheder om at a) gennemføre de
underskudsreducerende foranstaltninger i 2010, der var planlagt i
budgetudkastet for 2010, og styrke den planlagte finanspolitiske indsats i 2011
og 2012; b) tilstræbe en gennemsnitlig årlig finanspolitisk indsats på ¾ %
af BNP i perioden 2010-2012, hvilket også burde bidrage til igen at få bruttogældskvoten
til at falde i retning af referenceværdien i et tilfredsstillende tempo ved at
genskabe et passende primært overskud; c) præcisere de foranstaltninger, der er
nødvendige for at opnå en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud
senest i 2012, såfremt konjunkturerne tillader det, og fremskynde nedbringelsen
af underskuddet, hvis de økonomiske eller budgetmæssige forhold viser sig at
blive bedre end forventet på tidspunktet for henstillingerne i forbindelse med
proceduren med uforholdsmæssigt store underskud; og d) styrke
overvågningsmekanismerne for at sikre, at de finanspolitiske mål overholdes. I
sine henstillinger fastsatte Rådet de 2. juni 2010 som frist for at træffe
virkningsfulde foranstaltninger, jf. artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr.
1467/97.
(5)       I Kommissionens prognose fra
efteråret 2009, som lå til grund for Rådets henstilling af 2. december 2009
efter artikel 126, stk. 7, i TEUF, forventedes der en vækst i Belgiens økonomi
på 0,6 % i 2010 og på 1,5 % i 2011. År 2012 lå uden for denne
prognoses tidshorisont, men ud fra den antagelse, at der ville ske en gradvis
lukning af det store negative outputgab senest i 2015, forventedes der en
højere vækst i 2012 end i 2011. I 2010 var væksten i BNP markant højere end
forventet ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2009, i 2011 var den en
smule højere end de forventede 1,5 %, mens den belgiske økonomi
forringedes med 0,2 % i 2012.
(6)       Den 15. juni 2010
konkluderede Kommissionen på grundlag af sin prognose fra foråret 2010, at
Belgien havde truffet virkningsfulde foranstaltninger i overensstemmelse med
Rådets henstilling af 2. december 2009 for at bringe sit offentlige underskud
ned under referenceværdien på 3 % af BNP og anså det derfor ikke på
daværende tidspunkt for nødvendigt at gå videre i proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud.
(7)       Af Kommissionens prognose fra
efteråret 2011 fremgik det tydeligt, at der var risiko for, at
2009-henstillingerne i forbindelse med proceduren med uforholdsmæssigt store
underskud ikke ville blive overholdt, eftersom det offentlige underskud stadig
kort før fristen var langt højere end referenceværdien på 3 % af BNP, og
der ikke forelå noget 2012-budget samt det faktum, at den finanspolitiske
stramning, der var gennemført indtil da, ikke gav de anbefalede resultater. Kommissionen
gav derfor udtryk for sin bekymring og opfordrede indtrængende Belgien til at
træffe de nødvendige foranstaltninger tids nok til at undgå det næste skridt i
proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. I december 2011
godkendte den nyligt indsatte belgiske regering et udkast til budget. Den 11.
januar 2012 konkluderede Kommissionen på grundlag af det makroøkonomiske
scenarie på det tidspunkt (en vækstprognose på 0,9 % ifølge Kommissionen
prognose fra efteråret 2011), at underskuddet med de
konsolideringsforanstaltninger, der var fastsat i budgettet, samt den
yderligere fastfrysning, ville være på 2,9 % af BNP i 2012. Kommissionen
anså det derfor på daværende tidspunkt ikke for nødvendigt at gå videre i
proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
(8)       En ny vurdering af de
foranstaltninger, som Belgien har truffet for at rette op på det
uforholdsmæssigt store underskud senest i 2012 som respons på Rådets
henstilling i henhold til traktatens artikel 126, stk. 7, fører til følgende
konklusioner:
–
I henhold til indberetningen fra 2012 som led i
proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud som valideret af
Kommissionen (Eurostat) var det offentlige underskud på 3,9 % af BNP. Dette
kunne i nogen grad tilskrives det presserende behov for at rekapitalisere Dexia
gruppen ved udgangen af 2012, hvilket havde en negativ indvirkning på det
offentlige underskud svarende til 0,8 % af BNP. Også uden denne
transaktion ville fristen have været overskredet, eftersom underskuddet var på
3,2 % af BNP uden at medregne de negative følger af denne
éngangsforanstaltning. Desuden indeholdt 2012-budgettet omfattende
underskudsreducerende éngangsforanstaltninger svarende til ca. 0,4 % af BNP.
–
Den primære saldo forbedredes en smule fra et
underskud på 1,9 % af BNP i 2009 til 0,4 % af BNP i 2010, mens den
stort set var stabil i 2011. I 2012 øgedes den primære saldo til 0,5 %,
hvilket skyldtes virkningen af rekapitaliseringen af Dexia - uden denne
rekapitalisering ville den primære saldo have udvist et overskud på 0,3 %
af BNP.
–
Den gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats
siden 2010 skønnes at udgøre 0,3 % af BNP, hvilket er markant lavere end
den sats på ¾ % af BNP, som Rådet havde anbefalet. Også efter korrektion
for virkningerne af den reviderede potentielle outputvækst og
indtægtsudviklingen er den justerede gennemsnitlige finanspolitiske indsats
under halvdelen af den anbefalede indsats. Ifølge en “bottom up-beregning”
skønnes den kumulative nettovirkning af permanente diskretionære
foranstaltninger at svare til ca. 2 % af BNP i perioden 2010-2012. Denne
beregning omfatter både underskudsreducerende foranstaltninger såvel som
udgiftsstigninger, der i et vist omfang beror på tidligere politiske
beslutninger (f.eks. velfærdstilpasninger af sociale ydelser, stærkt stigende
løntilskud til virksomheder), og som delvis opvejer
konsolideringsforanstaltningerne. Desuden har virkningen af disse diskretionære
foranstaltninger svarende til 2 % af BNP ikke været tilstrækkelig til at
opveje de automatisk stigende offentlige udgifter som følge af en aldrende
befolkning og samtidig nå den anbefalede forbedring af den strukturelle saldo i
konsolideringsperioden.
–
I 2010 gennemførte Belgien de planlagte underskudsreducerende
foranstaltninger stort set som planlagt, hvilket førte til en forbedring af den
strukturelle saldo på ½ % af BNP, hvoraf ¼ procentpoint kunne tilskrives
et markant fald i renteudgifterne. Det nominelle underskud faldt fra 5,6 %
af BNP i 2009 (hvilket inkluderede negative éngangsfaktorer svarende til
0,6 procentpoint) til 3,8 % af BNP, hvilket er markant lavere end det
mål på 4,8 % af BNP, som de belgiske myndigheder havde sat i
stabilitetsprogrammet fra januar 2010, takket være en bedre makroøkonomisk
udvikling end forventet. I 2010 voksede BNP fra 2,4 % sammenlignet med den
vækst på 0,6 %, som forventedes på tidspunktet for henstillingen i
forbindelse med proceduren for uforholdsmæssigt store underskud.
–
Til trods for relativt gunstige makroøkonomiske
forhold i det første halvår af 2011 (en årlig BNP-vækst på 1,8 %),
mindskedes den nominelle saldo kun en smule det år til 3,7 % af BNP
sammenlignet med målet på 3,6 % af BNP som fastsat i stabilitetsprogrammet
fra 2011. Den strukturelle saldo mindskedes med 0,1 % i 2011. Belgien har
således ikke benyttet sig af de relativt gunstige økonomiske forhold til at
reducere sit underskud, hvilket delvis kan tilskrives det politiske dødvande på
føderalt niveau i perioden mellem valget i juni 2010 og december 2011.
–
I december 2011 indføjede den nyligt indsatte
belgiske regering en række konsolideringsforanstaltninger i budgettet for 2012;
disse svarer ifølge budgettet og stabilitetsprogrammet fra 2012 til ca.
3 % af BNP. I marts og oktober 2012 blev der truffet yderligere
foranstaltninger med henblik på at opveje den negative virkning for budgettet
af den økonomiske afmatning. Ved udgangen af 2012 var den belgiske og franske
stat nødsagede til at øge Dexia gruppens kapital for at afhjælpe en situation med
negative nettoaktiver og muliggøre en korrekt afvikling af gruppen. Dette havde
en negativ éngangsvirkning på Belgiens underskud svarende til 0,8 % af
BNP. Til trods for en strengere kontrolmekanisme påvirkede den økonomiske
afmatning de offentlige indtægter i højere grad end forventet, hvilket
resulterede i et underskud på føderalt niveau på 2,7 % af BNP i forhold
til målet på 2,4 % ikke iberegnet virkningen af Dexia-foranstaltningen.
Ifølge indberetningen fra april 2013 som led i proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud, viste det sig desuden, at de lokale
myndigheder ikke havde nået deres mål for underskuddet (-0,3 % af BNP i
stedet for -0,2 % af BNP), hvilket kun delvis blev opvejet af, at
regionernes og kommunernes resultater var bedre end forventet (-01 % af
BNP i stedet for - 0,2 %). Den strukturelle budgetsaldo skønnes
at være blevet forbedret med ½ procentpoint af BNP i 2012. Omfattende
foranstaltninger gennemført af regeringen er delvis blevet opvejet af stigende
renteudgifter, de negative følger af den automatiske indeksregulering af
lønninger og sociale ydelser for at kompensere for tidligere tiders inflation
og en markant stigning i pensionsudgifterne.
–
Den offentlige gæld voksede fra 84 % af BNP i
2007 til 99,6 % af BNP i 2012. Udviklingen i underskuddet og i BNP tegner
sig for ca. 6,5 procentpoint af stigningen, mens udefra kommende faktorer
tegner sig for ca. 9 procentpoint, hovedsagelig som følge af
redningsforanstaltninger i form af kapitaltilførsler i den finansielle sektor.
(9)       Belgien traf visse
foranstaltninger til styrkelse af overvågningsmekanismen for at sikre
realiseringen af de finanspolitiske mål, f.eks. nedsættelsen i 2010 af et
overvågningsudvalg og skærpet kontrol med gennemførelsen af budgettet i 2012. Der
er dog ikke gjort nævneværdige fremskridt, når det gælder tilpasningen af den
finanspolitiske ramme, for at sikre, at budgetmålene er bindende på både
føderalt og lokalt niveau og for at øge gennemsigtigheden i forbindelse med
byrde- og ansvarsfordelingen på de forskellige niveauer i den offentlige
administration.
(10)     Dette fører til den
konklusion, at de belgiske myndigheders opfølgning af Rådets henstilling af 2.
december 2009 i henhold til traktatens artikel 126, stk. 7, har været
utilstrækkelig. Belgien bragte ikke situationen med det uforholdsmæssigt store
underskud til ophør inden fristen, som var 2012. Den finanspolitiske indsats er
langt fra i overensstemmelse med Rådets henstilling og manglede endda
fuldstændig i 2011 —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Belgien har ikke truffet virkningsfulde
foranstaltninger i overensstemmelse med Rådets henstilling i henhold til
traktatens artikel 126, stk. 7, af 2. december 2009.
Artikel 2
Denne afgørelse
er rettet til Belgien.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[2]               EUT L 125 af 21.5.2010, s. 34. Samtlige dokumenter
vedrørende proceduren i forbindelse med det uforholdsmæssigt store underskud i
Belgien findes på:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/belgium_en.htm


Avis juridique important

|

31987K3451

Kommissionens henstilling nr. 3451/87/EKSF af 18. november 1987 om fællesskabstilsyn med importen af visse jern- og stålprodukter, som henhører under EKSF-Traktaten, og som har oprindelse i tredjelande

EF-Tidende nr. L 328 af 19/11/1987 s. 0023 - 0026

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING Nr. 3451/87/EKSF  af 18. november 1987  om faellesskabstilsyn med importen af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under EKSF-Traktaten, og som har oprindelse i tredjelande  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER RETTER -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaelleskab, saerlig artikel 74, og  ud fra foelgende betragtninger:  Ved henstilling nr. 1160/87/EKSF (1) har Kommissionen indfoert faellesskabstilsyn med import til Faellesskabet af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaelleskab;  de forhold, der oprindelig foranledigede Kommissionen til at traeffe saadanne foranstaltninger, er fortsat til stede; den paagaeldende tilsynsordning boer derfor viderefoeres og suppleres med det formaal at sikre et bedre kendskab til den forventede import og de betingelser, hvorunder denne import finder sted -  FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  1. Overgang fri omsaetning inden for Faellesskabet af de jern- og staalprodukter henhoerende under EKSF-Traktaten, som er anfoert i bilag III, og som har oprindelse i tredjelande, er betinget af, at der udstedes et importdokument.  2. De i stk. 1 omhandlede produkter anses for at vaere af foerste kvalitet, indtil importoeren har bevist det modsatte.  3. Importdokumentet udstedes eller paategnes af medlemsstaterne uden omkostninger og for en hvilken som helst maengde, hvorom der indgives ansoegning, straks ved modtagelsen heraf og under alle omstaendigheder inden for en frist paa hoejst ti arbejdsdage efter indgivelse af ansoegningen i korrekt udfyldt stand, ledsaget af to kopier af den eller de koebekontrakter, der ligger til grund derfor, og af saelgerens ordrebekraeftelse(r). Originalen af disse dokumenter samt proformafakturaen skal fremlaegges, saafremt den bevillingsudstedende myndighed kraever det.  4. Anvendelsen af stk. 1 er ikke til hinder for opretholdelsen af de eksisterende kvantitative restriktioner, som medlemsstaterne anvender for visse jern- og staalprodukter over for en raekke tredjelande.  5. Gyldighedsperioden for importdokumentet fastsaettes til tre maaneder, uden at dette i oevrigt foregriber en eventuel aendring af den gaeldende importordning.  Artikel 2  1. Importoerens ansoegning skal indeholde foelgende oplysninger:  a) importoerens navn, adresse og stilling samt telefon- og telexnummer;  b) varebeskrivelse og kode i henhold til Den Kombinerede Nomenklatur (2);  c) oprindelsesland;  d) eksportland;  e) nettovaegt for hvert parti;  f) valuta og fakturapris (cif);  g) tid og forventet sted for fortoldning;  h) i givet fald angivelse af de detaljerede kendetegn, der viser, at der er tale om varer af anden kvalitet eller deklasserede varer.  2. Importoeren skal ligeledes give foelgende supplerende oplysninger:  A. For produkter med oprindelse i og importeret direkte fra et af de i bilag I anfoerte lande (direkte import):  a) produkternes handelsbetegnelse, herunder noejagtige specifikationer og, i givet fald, angivelse af, at der er tale om varer af anden kvalitet, eller at varerne eventuelt er bestemt til skibsbygning; angivelse af eksportoer og leveringssted;  b) prisen frit bestemmelsessted pr. ton eksklusive moms, med angivelse af tillaeg eller rabatter samt omkostninger til transport mellem det valgte paritetssted og leveringsstedet;  c) angivelse af:  i) hvilket oprindelseslands producentprisliste, der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted, med anfoerelse af datoen for denne prisliste,  eller  ii) hvilken faellesskabsproducents prisliste, der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted, med anfoerelse af datoen for denne prisliste,  eller  iii) i givet fald det tilbud fra et tredjeland, som prisen er blevet bragt paa linje med, idet de oplysninger, der er noedvendige for at identificere dette tilbud, anfoeres, herunder datoen derfor.  B. For produkter med oprindelse i og importeret direkte fra et af de i bilag II anfoerte lande (direkte import):  a) produkternes handelsbetegnelse, herunder noejagtige specifikationer og, i givet fald, angivelse af, at der er tale om varer af anden kvalitet, eller at varerne eventuelt er bestemt til skibsbyggning; angivelse af eksportoer og leveringssted;  b) prisen frit bestemmelsessted pr. ton ekslusive moms, med angivelse af alle elementer, der er anvendt ved beregningen af prisen frit bestemmelsessted, isaer tillaeg, rabatter og transportomkostninger til leveringsstedet;  c) angivelse af:  i) hvilken faellesskabsproducents prisliste, der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted, med anfoerelse af datoen for denne prisliste, eller  ii) i givet fald det tilbud fra et tredjeland, som prisen er blevet bragt paa linje med, idet de oplysninger, der er noedvendige for at identificere dette tilbud, anfoeres med angivelse af datoen derfor;  d) for varer henhoerende under kode 7201 i Den Kombinerede Nomenklatur angives navn og adresse paa den eventuelle endelige koeber, for saa vidt denne kendes.  C. For produkter med oprindelse i et af de i bilag I og II anfoerte lande, men importeret fra ethvert andet tredjeland end oprindelseslandet (indirekte import), og for produkter med oprindelse i et tredjeland, der ikke er anfoert i bilag I eller II:  a) en fuldstaendig beskrivelse svarende til den, som er anfoert i listen over produkter, der er underkastet de gaeldende basispriser, samt angivelse af eksportoer og leveringssted;  b) prisen cif Faellesskabets graense pr. ton i kontraktens valuta, forhoejet med told samt udgifter til losning;  c) for varer henhoerende under kode 7201 i Den Kombinerede Nomenklatur angives navn og adresse paa den eventuelle endelige koeber, for saa vidt denne kendes.  3. Importoeren skal erklaere, at der i forbindelse med den paagaeldende transaktion hverken ydes ham eller koeberen nogen form for prisnedslag, rabat eller anden godtgoerelse, som ikke er anfoert i kontrakten vedroerende den paagaeldende transaktion, og at dette heller ikke vil ske senere.  4. Importoeren skal attestere, at oplysningerne i ansoegningen om importdokumenter er korrekte.  5. Importoeren skal angive, om ansoegningen vedroerer en levering, for hvilken der allerede tidligere er indgivet ansoegning om importdokument.  Artikel 3  1. Naar medlemsstaterne indroemmer en bevilling til import af varer med oprindelse i de i bilag I og II anfoerte lande, meddeler de Kommissionen forskellen mellem:  - prisen frit bestemmelsessted, jf. anvendelsen af referenceprislisten, og  - prisen frit bestemmelsessted beregnet paa grundlag af kontrakten eller proformafakturaen.  Medlemsstaterne fremsender ligeledes alle noedvendige dokumenter, bl.a. kopier af bevillingsansoegninger, af koebekontrakter og saelgerens ordrebekraeftelser, hver gang den konstaterede prisforskel er vaesentlig eller vedroerer betydelige maengder.  2. Naar medlemsstaterne indroemmer en bevilling til import af varer med oprindelse i:  - andre tredjelande end de i bilag I og II anfoerte,  - et af de i bilag I og II naevnte lande, men importeret fra et andet tredjeland end oprindelseslandet (indirekte import),  meddeler de Kommissionen forskellen i ECU pr. ton mellem:  - den i De Europaeiske Faellesskabers Tidende offentliggjorte basispris, og  - prisen cif Faellesskabets graense, herunder told samt udgifter til losning.  3. Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om de maengder og de beloeb (beregnet paa grundlag af cifprisen), for hvilke der den foregaaende maaned er udstedt importdokumenter.  4. Medlemsstaternes meddelelser skal indeholde:  a) opdeling paa oprindelsesland;  b) for hvert oprindelsesland opdeling paa produkter i henhold til Den Kombinerede Nomenklatur;  c) for hvert oprindelsesland saerskilt angivelse af maengder af varer af anden kvalitet eller deklasserede varer;  d) saerskilt angivelse under de samlede tal for hvert oprindelsesland og hvert produkt af de maengder, der ikke er importeret direkte fra det paagaeldende oprindelsesland, og i saa fald angivelse af eksportlandet.  5. Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om:  a) de maengder og de beloeb, beregnet paa grundlag af cif-prisen, for hvilke importdokumenterne er udloebet den foregaaende maaned uden at vaere blevet helt eller delvis benyttet;  b) de maengder og de beloeb, beregnet paa grundlag af cif-prisen, for hvilke de tidligere udstedte importdokumenter er blevet helt eller delvis fornyet den foregaaende maaned. Artikel 4  Denne henstilling traeder i kraft den 1. januar 1988.  Den anvendes indtil den 31. december 1988.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. november 1987.  Paa Kommissionens vegne  Willy DE CLERCQ  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 112 af 29. 4. 1987, s. 13.  (2) EFT nr. L 256 af 7. 9. 1987, s. 1.  BILAG I  Finland  Norge  Sverige  OEstrig  BILAG II  1.2 // Brasilien Bulgarien Polen Rumaenien   // Sydkorea Tjekkoslovakiet Ungarn Venezuela  BILAG III  1.2.3.4.5 // 7201 10 11 7201 10 19 7201 10 30 7201 10 90 7201 20 00 7201 30 10 7201 30 90 7201 40 00 7202 11 10 7202 11 90 7202 99 11 7203 90 00 7204 50 10 7204 50 90 7206 10 00 7206 90 00 7207 11 11 7207 11 19 7207 12 11 7207 12 19 7207 19 11 7207 19 15 7207 19 31 7207 20 11 7207 20 15 7207 20 17 7207 20 31 7207 20 33 7207 20 51 7207 20 55 7207 20 57 7207 20 71 7208 11 00 7208 12 10 7208 12 91 7208 12 99 7208 13 10 7208 13 91 7208 13 99 7208 14 10 7208 14 90 7208 21 10 7208 21 90 7208 22 10 7208 22 91 7208 22 99 7208 23 10 7208 23 91 7208 23 99 7208 24 10 7208 24 90 7208 31 00 7208 32 10 7208 32 30 7208 32 51 7208 32 59   // 7208 32 91 7208 32 99 7208 33 10 7208 33 91 7208 33 99 7208 34 10 7208 34 90 7208 35 10 7208 35 91 7208 35 93 7208 35 99 7208 41 00 7208 42 10 7208 42 30 7208 42 51 7208 42 59 7208 42 91 7208 42 99 7208 43 10 7208 43 91 7208 43 99 7208 44 10 7208 44 90 7208 45 10 7208 45 91 7208 45 93 7208 45 99 7208 90 10 7209 11 00 7209 12 10 7209 12 90 7209 13 10 7209 13 90 7209 14 10 7209 14 90 7209 21 00 7209 22 10 7209 22 90 7209 23 10 7209 23 90 7209 24 10 7209 24 91 7209 24 99 7209 31 00 7209 32 10 7209 32 90 7209 33 10 7209 33 90 7209 34 10 7209 34 90 7209 41 00 7209 42 10 7209 42 90 7209 43 10 7209 43 90 7209 44 10   // 7209 44 90 7209 90 10 7210 11 10 7210 12 11 7210 12 19 7210 20 10 7210 31 10 7210 39 10 7210 41 10 7210 49 10 7210 50 10 7210 60 11 7210 60 19 7210 70 11 7210 70 19 7210 90 31 7210 90 33 7210 90 35 7210 90 39 7211 11 00 7211 12 10 7211 12 90 7211 19 10 7211 19 91 7211 19 99 7211 21 00 7211 22 10 7211 22 90 7211 29 10 7211 29 91 7211 29 99 7211 30 10 7211 41 10 7211 41 91 7211 49 10 7211 90 11 7212 10 10 7212 10 91 7212 21 11 7212 29 11 7212 30 11 7212 40 10 7212 40 91 7212 50 31 7212 50 51 7212 60 11 7212 60 91 7213 10 00 7213 20 00 7213 31 00 7213 39 00 7213 41 00 7213 49 00 7213 50 00 7214 20 00 7214 30 00  // 7214 40 10 7214 40 91 7214 40 99 7214 50 10 7214 50 91 7214 50 99 7214 60 00 7215 90 10 7216 10 00 7216 21 00 7216 22 00 7216 31 00 7216 32 00 7216 33 00 7216 40 10 7216 40 90 7216 50 10 7216 50 90 7216 90 10 7218 10 00 7218 90 11 7218 90 13 7218 90 15 7218 90 19 7218 90 50 7219 11 10 7219 11 90 7219 12 10 7219 12 90 7219 13 10 7219 13 90 7219 14 10 7219 14 90 7219 21 10 7219 21 90 7219 22 10 7219 22 90 7219 23 10 7219 23 90 7219 24 10 7219 24 90 7219 31 10 7219 31 90 7219 32 10 7219 32 90 7219 33 10 7219 33 90 7219 34 10 7219 34 90 7219 35 10 7219 35 90 7219 90 11 7219 90 19 7220 11 00 7220 12 00 7220 20 10  // 7220 90 11 7220 90 31 7221 00 10 7221 00 90 7222 10 11 7222 10 19 7222 10 91 7222 10 99 7222 30 10 7222 40 11 7222 40 19 7222 40 30 7224 10 00 7224 90 11 7224 90 30 7225 10 10 7225 10 91 7225 10 99 7225 20 11 7225 20 19 7225 20 30 7225 30 00 7225 40 10 7225 40 30 7225 40 50 7225 40 70 7225 40 90 7225 50 00 7225 90 10 7226 10 10 7226 10 30 7226 20 10 7226 20 31 7226 20 51 7226 20 71 7226 91 00 7226 92 10 7226 99 11 7226 99 31 7227 10 00 7227 20 00 7227 90 10 7227 90 90 7228 10 10 7228 10 30 7228 20 11 7228 20 19 7228 20 30 7228 30 10 7228 30 90 7228 60 10 7228 70 10 7228 70 31 7228 80 10 7228 80 90 7301 10 00


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2000-2004

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

31975H0115

75/115/EØF: Kommissionens Henstilling af 3. februar 1975 til medlemsstaterne angående et forbedret samarbejde inden for området forvaltning af EUGFL-garantisektoren

EF-Tidende nr. L 044 af 18/02/1975 s. 0023 - 0023 den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 11 s. 0220  den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 8 s. 0088  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 8 s. 0088

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 3 . februar 1975  til medlemsstaterne angaaende et forbedret samarbejde inden for omraadet forvaltning af EUGFL-garantisektoren   ( 75/115/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HENSTILLER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 155 , og  ud fra foelgende betragtninger :  Det er vigtigt effektivt at sikre kampen mod uregelmaessigheder og svig til skade for Faellesskabets fonds , isaer paa de omraader , hvor der finder et samarbejde sted mellem de nationale myndigheder , der er ansvarlige for denne indsats ;  Raadet har endnu ikke taget stilling til forslaget til forordning om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder og mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af Faellesskabets regler for told og landbrug  ( EFT nr . C 100 af 22 . 11 . 1973 ) og heller ikke til forslaget til direktiv om gensidig bistand vedroerende inddrivelse af beloeb , som med urette er udbetalt inden for rammerne af den faelles landbrugspolitik eller vedroerende landbrugsafgifter og told ( dok . KOM/72/1578 endel . af 15 . december 1972 ) ;  man boer , indtil vedtagelsen af disse faellesskabsbestemmelser foreligger , forbedre i det mindste de praktiske retningslinjer for samarbejdet mellem de nationale myndigheder inden for rammerne af de nuvaerende procedurer ;  konventionen mellem De europaeiske Faellesskabers medlemslande om gensidig bistand mellem deres toldadministrationer ( kaldet " Neapelkonventionen " ) er i forbindelse med kampen mod uregelmaessigheder og svig til skade for Faellesskabets fonds ikke et instrument , som paa tilfredsstillende maade alene kan afhjaelpe de opstaaede vanskeligheder ;  det er vigtigt at skabe samarbejde mellem alle de nationale myndigheder , der har til opgave at gennemfoere Faellesskabets regler paa landbrugsomraadet i forbindelse med EUGFL , garantisektoren ;  der boer uafhaengigt af gennemfoerelsen af bestemmelserne i Raadets forordning nr . 729/70 og 283/72 traeffes noedforanstaltninger for uden forsinkelse i praksis at sikre det noedvendige samarbejde mellem de nationale myndigheder i forbindelse med aktioner i EUGFL , garantisektoren ;  for at lette den gensidige bistand mellem medlemsstaterne er der grund til at sikre direkte informationsudveksling mellem disse instanser i medlemsstaterne af alt hvad angaar kampen mod uregelmaessigheder og svig til skade for EUGFL , garantisektoren ;  disse samme foranstaltninger boer traeffes for at fremme og lette tilbagebetalingen af beloeb , som uberettiget er betalt eller ikke er blevet opkraevet paa grund af uregelmaessigheder og svig ;  traktatens artikel 5 paalaegger i saerdeleshed medlemsstaterne at lette Faellesskabet gennemfoerelsen af dets opgaver -   - at hver medlemsstat inden for rammerne af de aktioner , som involverer indtaegter eller udgifter for EUGFL , garantisektoren , traeffer de interne foranstaltninger , der er noedvendige for at de nationale myndigheder , der har til opgave at kontrollere disse aktioner , saavel som at bekaempe uregelmaessigheder og svig , fremsender alle de oplysninger til hinanden , der goer det muligt at sikre sig , at de opkraevede beloeb og foretagne betalinger er noejagtige , at forstaerke forebyggelsen , undersoegelsen og bekaempelsen af svig og uregelmaessigheder og at lette tilbagebetalingen af beloeb , som uberettiget er betalt eller ikke er blevet opkraevet paa grund af disse uregelmaessigheder eller denne svig ;   - at medlemsstaterne med samme formaal traeffer alle de foranstaltninger , der kan tjene til at disse instanser opretter direkte indbyrdes relationer fra den ene medlemsstat til den anden ;   - at hver medlemsstat inden den 31 . marts 1975 underretter Kommissionen om de foranstaltninger , den traeffer med henblik paa denne henstillings anvendelse .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 3 . februar 1975 .  Paa Kommissionens vegne  P . J . LARDINOIS  Medlem af Kommissionen