title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 3. februar 2015 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Latvijas Banka (ECB/2015/3)

text:
               13.2.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 51/4

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 3. februar 2015
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Latvijas Banka
   (ECB/2015/3)
   (2015/C 51/02)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de eksterne revisorer for Latvijas Banka udløber efter revision for regnskabsåret 2014. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2015.

               (3)

               Latvijas Banka har valgt KPMG Baltics SIA som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2015 til 2019 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at KPMG Baltics SIA udnævnes til eksterne revisorer for Latvijas Banka for regnskabsårene 2015 til 2019.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 3. februar 2015.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0994

Forslag til Rådets henstilling til Portugal med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør  /* SEK/2005/0994 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 20.7.2005SEK(2005) 994 endeligForslag tilRÅDETS HENSTILLING TIL PORTUGALmed henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEPROCEDUREN I FORBINDELSE MED UFORHOLDSMÆSSIGT STORE UNDERSKUD INDLEDT OVER FOR PORTUGALDen 9. juni 2005 fremsendte Portugal den seneste opdatering af sit stabilitetsprogram, der dækker perioden 2005-2009. Denne opdatering viser, at der forventes et offentligt underskud, der overstiger traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i årene 2005-2007. Efter et indberettet underskud på 2,9 % i 2004[1] forventer Portugal et underskud på 6,2 % af BNP i 2005, der skal reduceres til 4,8 % i 2006, 3,9 % i 2007 og 2,8 % af BNP i 2008. Over de samme år er gælden i forhold til BNP fremskrevet til at stige yderligere fra et indberettet tal på 61,9 % i 2004 til en øvre grænse på 67,8 % af BNP i 2007.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud reguleres af traktatens artikel 104 og Rådets forordning nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten[2]. I sin vurdering har Kommissionen taget behørigt hensyn til Økofin-Rådets rapport af 20. marts 2005 til Det Europæiske Råd om en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten, som sidstnævnte godkendte den 22. marts 2005[3].Kommissionens rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3, viste, at traktatens krav til såvel det offentlige underskud som den offentlige gæld ikke er opfyldt.Det hedder i artikel 104, stk. 4, at "det i artikel 114 omhandlede udvalg (dvs. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg) afgiver udtalelse om Kommissionens rapport". I sin udtalelse af 4. juli 2005 konkluderede udvalget, at "den forventede budgetudvikling i Portugal i 2005 er sådan, at begge kriterier i artikel 104, stk. 2, ikke opfyldes". Udvalget fandt navnlig, at det forventede underskud for 2005 på 6,2 % af BNP ikke er tæt på referenceværdien på 3 % af BNP, og at overskridelsen af referenceværdien ikke kan betragtes som exceptionel og midlertidig. Den offentlige gæld overstiger desuden referenceværdien på 60 % af BNP og forventes at stige yderligere som procent af BNP i de næste to år. Udvalget noterede også, at den økonomiske udvikling i de næste to til tre år forventes at forblive afdæmpet, og udtrykte bekymring over det høje niveau for og trenden i det strukturelle underskud. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg undersøgte alle andre relevante forhold, men konkluderede, at der ville blive set bort fra disse i udvalgets vurdering.Kommissionen, som henviser til sin egen rapport og til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse, finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Portugal. Kommissionen vedtog den 20. juli 2005 en udtalelse, som den har afgivet til Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 5. Kommissionen har også fremlagt en henstilling med henblik på Rådets beslutning om et uforholdsmæssigt stort underskud i Portugal i henhold til artikel 104, stk. 6. Herudover forelægger Kommissionen hermed Rådet denne henstilling med henblik på Rådets henstilling til Portugal med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør, jf. traktatens artikel 104, stk. 7.KORREKTIONEN AF DET UFORHOLDSMÆSSIGT STORE UNDERSKUDRådets forordning (EF) nr. 1467/97 siger, at "Rådets henstillinger fastsætter også en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som bør gennemføres i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder". I Portugals tilfælde bør korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud derfor være gennemført i 2006, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. I sin rapport af 20. marts 2005 fastslog Rådet, at der ved vurderingen af, hvorvidt der er tale om særlige omstændigheder, skal tages hensyn til en afbalanceret overordnet vurdering af andre relevante faktorer.Følgende forhold skal tages med i betragtning ved afgørelsen af, om der foreligger særlige omstændigheder.Det er meget vigtigt at gennemføre en hurtig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i Portugal i betragtning af det store strukturelle underskud (svarende til det konjunkturkorrigerede underskud minus engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) og den høje gældskvote, og eftersom vedvarende budgetuligevægte svækker tilliden og i sidste ende dæmper outputvæksten. Budgetsituationen i Portugal er gradvist blevet væsentligt forværret de seneste år. Navnlig er den strukturelle primære saldo blevet forringet fra en situation tæt på balance eller med overskud i anden halvdel af 1990'erne til en situation med et gennemsnitligt underskud på omkring 1,5 % af BNP siden 2001 (samtidig voksede det gennemsnitlig strukturelle underskud fra 3 ¾ % af BNP til 4 ½ %). Denne trend udsætter landet for betydelige risici, hvorfor der er behov for en varig forbedring af de offentlige finanser. Ved fastlæggelsen af tilpasningskursen er det imidlertid nødvendigt også at tage hensyn til den aktuelle økonomiske situation og omfanget af den påkrævede budgetkorrektion. Mens det af hensyn til væksten på mellemlang sigt er afgørende for Portugal at gennemføre en budgetmæssig konsolidering, navnlig hvis den har den rette sammensætning og styrker tilliden, kan en for stor indsats inden for et for kort tidsrum medføre økonomiske omkostninger, især når henses til de aktuelle svage konjunkturer.Den økonomiske vækst er faldet drastisk siden 2000 og blev direkte negativ i 2003. Afmatningen var ledsaget af et fald i den potentielle outputvækst på grund af en strukturel tilpasning vedrørende 2005 på næsten 3 % af BNP en række strukturelle svagheder, der forstærkede hinanden. I 2004 var der igen en beskeden økonomisk vækst, og der forventes en gradvis, om end moderat opadgående tendens i de kommende år. Som opdateringen af det portugisiske stabilitetsprogram fra juni 2005 viste, var der et indberettet underskud på 2,9 % af BNP i 2004, mens den forventede gældskvote for 2005 er på 6,2 % af BNP; den understøttes allerede af en korrigerende pakke på ca. 0,6 % af BNP, som blev vedtaget medio 2005. Hvis der ikke indføres yderligere foranstaltninger i 2005, og hvis væksten i BNP som antaget i opdateringen af det portugisiske stabilitetsprogram fra juni 2005 stiger fra 0,8 % i 2005 til 1,4 % i 2006, kræves der en strukturel tilpasning på næsten 3 % af BNP fra 2005 for at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP i 2006.Alt i alt synes der i betragtning af de aktuelle svage konjunkturer i Portugal og omfanget af den tilpasning, der er påkrævet for at bringe underskuddet ned under referenceværdien på 3 % af BNP i 2006, at være særlige omstændigheder, der kan tale for at forlænge fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud til efter 2006. I den forbindelse skal det bemærkes, at de portugisiske myndigheder anvender en strategi med langvarige, men gradvise korrektioner og ikke længere nøjes med store engangsforanstaltninger. I dette tilfælde er der desuden sammenfald mellem det år, hvor det uforholdsmæssigt store offentlige underskud blev konstateret, og det år, hvor det opstod, da konstateringen foretages på grundlag af de forventede data og ikke de faktiske data, som først foreligger året efter. Der bør også tages hensyn til denne tidlige konstatering af det uforholdsmæssigt store offentlige underskud og den efterfølgende fremskyndede procedure. På denne baggrund er det rimeligt at se på korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud på mellemlang sigt. Den opdatering af stabilitetsprogrammet, som Portugal fremlagde i juni 2005, og Rådets udtalelse herom danner grundlag for denne henstilling vedrørende tilpasningskursen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.En troværdig tilpasningskurs kræver, at den portugisiske regering: (i) begrænser forværringen af den finanspolitiske stilling i 2005 gennem en stram gennemførelse af de korrigerende foranstaltninger, som blev bebudet i opdateringen af stabilitetsprogrammet fra juni 2005. Hvis man går ud fra en vækst i BNP på 0,8 % i 2005, vil det føre til et nominelt underskud på højst 6,2 % af BNP; og (ii) træffer de foranstaltninger, som er nødvendige for at sikre en holdbar og væsentlig korrektion af det strukturelle underskud ved i 2006 at tage et meget stort skridt bestående i en reduktion på ca. 1½ % af BNP, efterfulgt af en betydelig reduktion på mindst ¾ % af BNP hvert år, indtil det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret. Hvis fremskrivningerne i opdateringen af det portugisiske stabilitetsprogram fra juni 2005 holder stik, således at væksten i BNP stiger til 1,4 % i 2006 og til 2,2 % i 2007 og 2,6 % i 2008, vil en strukturel korrektion af den anførte størrelse medføre, at det offentlige underskud vil udgøre 4,8 % af BNP i 2006 og henholdsvis knap 4 % og 3 % i 2007 og 2008.Korrektionen bør foretages ved målbevidst at gennemføre de foranstaltninger, som er nødvendige for at nedbringe og kontrollere udviklingen i de offentlige udgifter og forbedre skatteopkrævningen, ved at benytte enhver lejlighed til at fremskynde reduktionen af det offentlige underskud, specielt ved hurtigst muligt at skabe margener, som gør det muligt at håndtere de budgetmæssige konsekvenser af, at væksten eventuelt er mindre end forventet, alt sammen på baggrund af offentlige finanser, hvis kvalitet og holdbarhed forbedres. Desuden skal budgettilpasningen foregå inden for rammerne af en samlet reformstrategi, der omfatter en reform af den offentlige sektor og socialsikringen i den private sektor, og som skal tjene til at tackle de dybe strukturelle problemer, der har plaget den portugisiske økonomi i flere år, hvilket også blev understeget i den rapport i henhold til artikel 104, stk. 3, som Kommissionen godkendte den 22. juni. I den opdatering af stabilitetsprogrammet, der skal vedtages i slutningen af 2005, bør man overveje at fremrykke gennemførelsen af tilpasningskursen på en mere ambitiøs måde, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de mål, som er fastsat for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, kan opfyldes.Den store offentlige gæld og den stigende tendens siden 2001 giver grund til bekymring. Hvis man i en situation med lav potentiel outputvækst skal sikre, at den offentlige bruttogældskvote falder støt og nærmer sig referenceværdien med en tilfredsstillende hastighed, kræves det, at der hurtigst muligt skabes et passende primært overskud. Desuden er det afgørende at tage fat på en række andre faktorer end nettolåntagningen, som har medvirket til at ændre gældsniveauet, specielt ved at undgå gældsforøgende finansielle transaktioner.Endelig må man konstatere, at selv om de seneste revisioner af de offentlige regnskabsdata har været små og ikke har haft nogen væsentlig indvirkning på de overordnede tal, tyder arten af disse revisioner og den nuværende fordeling af det institutionelle ansvar på, at der er behov for yderligere forbedringer af behandlingen af de offentlige regnskabsdata.Forslag tilRÅDETS HENSTILLING TIL PORTUGALmed henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophørRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104, stk. 7,som henviser til forslag fra Kommissionen[4], ogsom tager følgende i betragtning:(1) Medlemsstaterne skal undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud, jf. traktatens artikel 104.(2) Stabilitets - og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en stærk og vedblivende vækst, som fører til øget beskæftigelse.(3) I Økofin-Rådets rapport af 20. marts 2005 til Det Europæiske Råd om en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten, som blev godkendt af sidstnævnte den 22. marts 2005, bekræftes det, at stabilitets- og vækstpagten udgør et essentielt element i de makroøkonomiske rammer for Den Økonomiske og Monetære Union, og rapporten indeholder forslag til styrkelse og afklaring af pagtens gennemførelse.(4) Rådet fastslog den [xx.xx.2005] i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Portugal.(5) Efter at have fastslået, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Portugal, skal Rådet i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 samtidig rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe denne situation til ophør inden for en given frist. I Rådets henstilling skal der fastsættes en frist på højst fire måneder for Portugals iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger og en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som bør gennemføres i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. I sin rapport af 20. marts 2005 fastslog Rådet, at der ved vurderingen af, hvorvidt der er tale om særlige omstændigheder, skal tages hensyn til en afbalanceret overordnet vurdering af andre relevante faktorer.(6) Følgende forhold skal tages med i betragtning ved afgørelsen af, om der foreligger særlige omstændigheder.(7) Det er meget vigtigt at gennemføre en hurtig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i Portugal på grund af det store strukturelle underskud (svarende til det konjunkturkorrigerede underskud minus engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) og den høje gældskvote, og eftersom vedvarende budgetuligevægte svækker tilliden og i sidste ende dæmper outputvæksten. Budgetsituationen i Portugal er gradvist blevet væsentligt forværret de seneste år. Navnlig er den strukturelle primære saldo blevet forringet fra en situation tæt på balance eller med overskud i anden halvdel af 1990'erne til en situation med et gennemsnitligt underskud på omkring 1,5 % af BNP siden 2001. Denne trend udsætter landet for betydelige risici, hvorfor der er behov for en varig forbedring af de offentlige finanser. Ved fastlæggelsen af tilpasningskursen er det imidlertid nødvendigt også at tage hensyn til den aktuelle økonomiske situation og omfanget af den påkrævede budgetkorrektion. Mens det af hensyn til væksten på mellemlang sigt er afgørende for Portugal at gennemføre en budgetmæssig konsolidering, navnlig hvis den har den rette sammensætning og styrker tilliden, kan en for stor indsats inden for et for kort tidsrum medføre økonomiske omkostninger, især når henses til de aktuelle svage konjunkturer.(8) Den økonomiske vækst er faldet kraftigt siden 2000 og blev direkte negativ i 2003. Afmatningen var ledsaget af et fald i den potentielle outputvækst på grund af en række strukturelle svagheder, der forstærkede hinanden. I 2004 var der igen en beskeden økonomisk vækst, og den forventes at udvise en moderat opadgående tendens i de kommende år. Som opdateringen af det portugisiske stabilitetsprogram fra juni 2005 viste, var der et indberettet underskud på 2,9 % af BNP i 2004, mens den forventede gældskvote for 2005 er på 6,2 % af BNP; den understøttes allerede af en korrigerende pakke på ca. 0,6 % af BNP, som blev vedtaget medio 2005. Hvis der ikke indføres yderligere foranstaltninger i 2005, og hvis væksten i BNP stiger til 1,4 % i 2006, kræves der en strukturel tilpasning vedrørende 2005 på næsten 3 % af BNP for at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP i 2006.(9) Alt i alt og i betragtning af de aktuelle svage konjunkturer i Portugal og omfanget af den tilpasning, der er påkrævet for at bringe underskuddet ned under referenceværdien på 3 % af BNP i 2006, synes der at være særlige omstændigheder, der kan tale for at forlænge fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud til efter 2006. I den forbindelse skal det bemærkes, at de portugisiske myndigheder anvender en strategi med længerevarende, men gradvise korrektioner og ikke længere nøjes med store engangsforanstaltninger. I dette tilfælde er der desuden sammenfald mellem det år, hvor det uforholdsmæssigt store offentlige underskud blev konstateret, og det år, hvor det opstod, da konstateringen foretages på grundlag af de forventede data og ikke de faktiske data, som først foreligger året efter. Der bør også tages hensyn til denne tidlige konstatering af det uforholdsmæssigt store offentlige underskud og den efterfølgende fremskyndede procedure. På denne baggrund er det rimeligt at se på korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud på mellemlang sigt. Den opdatering af stabilitetsprogrammet, som Portugal fremlagde i juni 2005, og Rådets udtalelse herom danner grundlag for denne henstilling vedrørende tilpasningskursen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.(10) Efter Rådets opfattelse bør budgetkonsolideringsforanstaltninger generelt sikre en vedvarende forbedring af den offentlige saldo, og de bør samtidig tilrettelægges sådan, at kvaliteten i de offentlige finanser og disses langsigtede holdbarhed forbedres og økonomiens vækstpotentiel styrkes. I Portugals tilfælde bør korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud foregå inden for rammerne af en samlet reformstrategi, der omfatter en reform af den offentlige sektor og socialsikringen i den private sektor, og som skal tjene til at tackle de dybe strukturelle problemer, der har plaget den portugisiske økonomi i flere år.(11) En troværdig tilpasningskurs kræver, at den portugisiske regering: (i) begrænser forværringen af den finanspolitiske stilling i 2005 gennem en stram gennemførelse af de korrigerende foranstaltninger, som blev bebudet i opdateringen af det portugisiske stabilitetsprogram fra juni 2005. Hvis man går ud fra en vækst i BNP på 0,8 % i 2005, vil det føre til et nominelt underskud i 2005 på højst 6,2 % af BNP; og (ii) træffer de foranstaltninger, som er nødvendige for at sikre en holdbar og væsentlig korrektion af det strukturelle underskud ved i 2006 at tage et meget stort skridt bestående i en reduktion på ca. 1½ % af BNP, efterfulgt af en betydelig reduktion på mindst ¾ % af BNP hvert år, indtil det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret. Hvis fremskrivningerne i opdateringen af det portugisiske stabilitetsprogram fra juni 2005 holder stik, således at væksten i BNP stiger til 1,4 % i 2006 og til 2,2 % i 2007 og 2,6 % i 2008, vil en strukturel korrektion af den anførte størrelse medføre, at det offentlige underskud vil udgøre 4,8 % af BNP i 2006 og henholdsvis knap 4 % og 3 % i 2007 og 2008.(12) Denne korrektion bør foretages ved målbevidst at gennemføre de foranstaltninger, som er nødvendige for at nedbringe og kontrollere udviklingen i de offentlige udgifter og forbedre skatteopkrævningen, ved at benytte enhver lejlighed til at fremskynde reduktionen af det offentlige underskud, specielt ved hurtigst muligt at skabe margener, som gør det muligt at håndtere de budgetmæssige konsekvenser af, at væksten eventuelt er mindre end forventet, alt sammen på baggrund af offentlige finanser, hvis kvalitet og holdbarhed forbedres. I den opdatering af stabilitetsprogrammet, der skal vedtages i slutningen af 2005, bør man overveje at fremrykke gennemførelsen af tilpasningskursen på en mere ambitiøs måde, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de mål, som er fastsat for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, kan opfyldes.(13) De seneste revisioner af tallene for underskuddet og gælden har været små og har ikke haft nogen væsentlig indvirkning på de overordnede tal. Arten af disse revisioner og den nuværende fordeling af det institutionelle ansvar tyder imidlertid på, at der er behov for yderligere forbedringer af behandlingen af de offentlige regnskabsdata.(14) Kommissionen og Rådet overvåger i overensstemmelse med artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 gennemførelsen af de foranstaltninger, som Portugal træffer som reaktion på denne henstilling -HENSTILLER:-  at de portugisiske myndigheder bør bringe den nuværende situation med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør snarest muligt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97-  at de portugisiske myndigheder senest i 2008 bør bringe det offentlige underskud ned under 3 % af BNP på en troværdig og holdbar måde ved at træffe foranstaltninger på mellemlang sigt. Til det formål bør de portugisiske myndigheder specielt:-  begrænse forværringen af den finanspolitiske stilling i 2005 gennem en stram gennemførelse af de bebudede korrigerende foranstaltninger-  foretage en fuldstændig gennemførelse af de foranstaltninger, som er nødvendige for at sikre en holdbar og væsentlig korrektion af det strukturelle underskud ved at tage et meget stort skridt bestående i en reduktion på ca. 1½ % af BNP fra 2005 til 2006, efterfulgt af en betydelig reduktion på mindst ¾ % af BNP i hvert af de to følgende år-  hurtigt gennemføre reformer for at begrænse og mindske udgifterne i de kommende år, benytte enhver lejlighed til at fremskynde reduktionen af det offentlige underskud og være klar til at vedtage yderligere foranstaltninger, som måtte være nødvendige for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2008-  at Rådet fastsætter den [xx Xxxx 200x] som frist for de portugisiske myndigheder til at tage effektive skridt til at gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige for at nå målet for underskuddet i 2006-  at de portugisiske myndigheder bør sikre, at den offentlige bruttogældskvote falder støt og nærmer sig referenceværdien med en tilfredsstillende hastighed ved at sikre, at gældsudviklingen afspejler fremskridt i reduktionen af underskuddet, ved at undgå gældsforøgende finansielle transaktioner og ved nøje at overveje den virkning, som større offentlige investeringsprojekter, herunder dem, der gennemføres i partnerskab med den private sektor, kan få på gælden-  at de portugisiske myndigheder bør forbedre indsamlingen og behandlingen af offentlige data.Derudover opfordrer Rådet de portugisiske myndigheder til at sikre, at budgetkonsolideringen i retning af en mellemfristet budgetsaldo tæt på balance eller i overskud fastholdes gennem en mindskelse af det konjunkturkorrigerede underskud, ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, med mindst 0,5 % af BNP om året, efter at det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret.Denne henstilling er rettet til Den Portugisiske Republik.Udfærdiget i Bruxelles, denPå Rådets vegneFormand [1] Disse tal er i øjeblikket genstand for en diskussion mellem Eurostat og de portugisiske statistiske myndigheder.[2] EFT L 209 af 2.8.1997.[3] Se formandskabets konklusioner af mødet i Det Europæiske Råd i Bruxelles den 22. og 23. marts 2005 (7619/05) og Økofin-Rådets rapport af 20. marts 2005 til Det Europæiske Råd (7423/05).[4] EFT C, p…


title: Fortroligt EU Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram, 2003-2005

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Rådets henstilling af 10. februar 2009 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF) for regnskabsåret 2007

text:
               11.2.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 40/36

      RÅDETS HENSTILLING

   af 10. februar 2009
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF) for regnskabsåret 2007
   (2009/113/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til fjerde AVS-EØF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (1) og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995 (2),
   som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (3) (i det følgende benævnt »den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Ottende Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF), særlig artikel 33, stk. 3,
   som henviser til finansforordning 98/430/EF af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (4), særlig artikel 66-74,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2007 vedrørende transaktionerne under ottende EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2007 med Kommissionens tilhørende svar (5), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af ottende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under ottende EUF i regnskabsåret 2007 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER TIL Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under ottende EUF for regnskabsåret 2007.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. februar 2009.

            På Rådets vegne

         M. KALOUSEK

            Formand

      (1)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUT C 286 af 10.11.2008, s. 273.


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Bulgariens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/7

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Bulgariens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2014
   2014/C 247/02
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af forslag fra Kommissionen vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (4) om Bulgariens nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Bulgariens opdaterede konvergensprogram for 2012-2016.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i 2014. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 også rapporten om varslingsmekanismen, hvori Bulgarien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Bulgarien, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Bulgarien fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politiske foranstaltninger. Navnlig den langvarige tilpasning af arbejdsmarkedet kræver politiske tiltag, mens der gøres gode fremskridt med hensyn til korrektionen af landets stilling over for udlandet og nedgearingen inden for erhvervssektoren.

               (8)

               Den 17. april 2014 afleverede Bulgarien sit nationale reformprogram for 2014 og sit konvergensprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Målet for budgetstrategien i konvergensprogrammet for 2014 er at nå den mellemfristede målsætning om en et strukturelt underskud på -1 % af BNP i 2016. Den mellemfristede målsætning er mere stram, end stabilitets- og vækstpagten forlanger. Bulgarien har nydt godt af muligheden for en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede målsætning med 0,6 % af BNP i 2013 og 0,1 % af BNP i 2014, som tillades for samfinansierede projekter. I konvergensprogrammet planlægges en forringelse af den (genberegnede) strukturelle saldo med 0,3 % af BNP i 2014 til -1,3 % af BNP og en forbedring på 0,3 % af BNP i 2015 til -1,0 % af BNP, hvilket skal sikre en tilbagevenden til den mellemfristede målsætning. De offentlige udgifters vækstrate kommer ikke til at overskride det relevante mellemfristede benchmark for udgifter i 2014-15. Budgetplanerne er derfor i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Gældskvoten ligger et godt stykke under 60 % af BNP og forventes ifølge konvergensprogrammet kun at øges i begrænset omfang til 20,6 % af BNP i slutningen af programperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne i konvergensprogrammet, er optimistisk for perioden 2014-15, hvor den årlige vækst forventes at nå 2,1 % i 2014 og 2,6 % i 2015 i stedet for de henholdsvis 1,7 % i 2014 og 2,0 % i 2015, som forventes i Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose fra 2014. Ifølge Kommissionens forårsprognose er Bulgariens afvigelse fra landets mellemfristede målsætning i 2014 større, end hvad der tillades på grundlag af den midlertidige afvigelse, som tillades for samfinansierede projekter, og den påkrævede tilbagevenden til den mellemfristede målsætning vil ikke kunne opnås i 2015. Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 og Kommissionens prognose er Rådet af den opfattelse, at der er en risiko for afvigelse fra den mellemfristede målsætning i 2014-15.

               (10)

               Overholdelsen af skattereglerne og kvaliteten af skatteforvaltningen er fortsat en central udfordring i Bulgarien. De tilgængelige estimater peger i retning af, at der er en betydelig sort økonomi, hvilket bekræftes af data om sort arbejde i Bulgarien. De administrative omkostninger til inddrivelse af skatter og de omkostninger, der er forbundet med at betale skat, er relativt høje. På trods af at der er truffet adskillige foranstaltninger for at håndtere disse udfordringer, mangler Bulgarien stadig en fuldt udbygget strategi for håndhævelse af skattelovgivningen, der bør inddrage alle skattemyndigheders arbejde og omfatte en forudgående analyse af de betydeligste risici i forbindelse med skatteinddrivelsen og en evaluering af de allerede iværksatte foranstaltninger, herunder forenklingsforanstaltninger og forbedrede kontroller.

               (11)

               2013 markerede et tilbageskridt med hensyn til den reform af pensionssystemet, som Bulgarien havde forpligtet sig til. Der forekom ikke som planlagt et fald i ordningerne for tidlig tilbagetrækning. Den planlagte årlige stigning i den lovbestemte pensionsalder blev udsat. Der blev ikke gjort fremskridt med hensyn til harmonisering af tilbagetrækningsalderen for mænd og kvinder, og der blev ikke tage skridt til at stramme adgangskriterier og kontrol for at begrænse misbruget i forbindelse med tildelingen af invalidepensioner. Bulgarien har en af de hurtigst aldrende befolkninger i Unionen, og det har en negativ indvirkning på arbejdsmarkedet, på økonomiens vækstpotentiale og finansieringen af landets pensionssystem. Bulgarien er derfor nødt til at fortsætte reformen af sit pensionssystem. Bulgarien står også over for vigtige udfordringer med hensyn til rationalisering og forvaltning af sygehusvæsenet, herunder en mangel på gennemsigtighed i dets finansiering og utilstrækkeligt udviklede tjenester inden for ambulant behandling. Derudover udelukkes visse dele af befolkningen reelt fra sundhedsydelser på grund af det høje niveau for formel og uformel patientbetaling. Statusindikatorerne for sundhed er svage sammenlignet med andre medlemsstater, hvilket indikerer, at der kan blive behov for strukturelt højere offentlige udgifter til sundhed i fremtiden.

               (12)

               Arbejdsmarkedet har underpræsteret de seneste år og derved begrænset økonomiens tilpasningskapacitet og undermineret dens vækstpotentiale. Arbejdsløsheden stabiliserede sig i 2013, men antallet af unge ledige og langtidsledige er fortsat med at stige. Bulgarien har en af de højeste andele af unge, som hverken er i arbejde eller under uddannelse, hvilket indebærer en alvorlig underudnyttelse og underudvikling af menneskelige ressourcer. Der er kun gjort meget begrænsede fremskridt med hensyn til at styrke arbejdsformidlingens kapacitet. Der er også et behov for at udvide de aktive arbejdsmarkedspolitikkers dækningsområde og for at øge deres effektivitet. Bulgarien mangler effektive tiltag rettet mod unge der ikke er registreret hos arbejdsformidlingen, herunder romaer, i overensstemmelse med målsætningerne i en ungdomsgaranti. En stor andel af de arbejdsløse er ikke omfattet af de almindelige sikkerhedsnet (arbejdsløshedsunderstøttelse og social bistand), men er i stedet afhængige af familiens solidaritet eller uformelt arbejde. Risikoen for fattigdom eller social udstødelse i Bulgarien er en af de højeste i Unionen. Minimumsgrænserne for socialsikringsbidrag kan forhindre lavt kvalificerede i fuldt ud at deltage i den formelle økonomi. Der er blevet foretaget analyser for at vurdere den potentielle virkning, og disse bør tages til efterretning og følges op af passende politiske foranstaltninger. Der er ingen klare retningslinjer for gennemsigtig fastsættelse af mindstelønnen i Bulgarien. De lovfæstede mindstelønninger er blevet hævet siden 2011, hvilket kan påvirke beskæftigelsen negativt og derfor bør overvåges.

               (13)

               Bulgarien har stadig ikke vedtaget loven om skoleuddannelse, der har til formål at skabe en ramme for at gennemføre de nødvendige omfattende reformer af skolesystemet, herunder modernisering af læseplanerne og forbedring af lærernes uddannelse. Der er behov for at øge kvaliteten af erhvervsuddannelserne i Bulgarien og forbedre deres integration i de generelle uddannelsesstrukturer med henblik på at muliggøre fleksible forløb, reducere skolefrafaldet og forbedre adgangen til livslang læring. Det er fortsat en udfordring for de højere uddannelser bedre at opfylde arbejdsmarkedets behov. Kvalitetscertificeringens lave standard bidrager til de dårlige resultater. Der diskuteres en ny strategi for højere uddannelser, som omfatter krav om en omstrukturering af universiteternes ledelse gennem direkte involvering af interessenter som f.eks. virksomheder og studerende, konsolidering af universiteterne og en resultatbaseret tilgang med henblik på bedre at tilpasse uddannelsesproduktet til arbejdsmarkedets behov. Adgangen til uddannelse for vanskeligt stillede børn er fortsat en udfordring, især for romabørn. Den toårige lovpligtige førskoleundervisning er en meget vigtig foranstaltning, som trækker i den rigtige retning og bør gennemføres fuldt ud sammen med foranstaltninger til at forhindre skolefrafald. Der er behov for at optrappe eksisterende initiativer til at forbedre lærernes uddannelse og mindske den segregering, der i praksis finder sted i skolerne. De regler, der knytter udbetaling af børnebidrag til aktiv skolegang, er trådt i kraft, men foranstaltningerne har sandsynligvis endnu ikke frembragt de ønskede virkninger.

               (14)

               Den bredere indsats for at modernisere den offentlige forvaltning har haft en begrænset effekt på grund af en fragmenteret strategi og utilstrækkelig vilje til dybdegående reformer. Bulgarien har behov for en koordineret strategi for reformer af den offentlige forvaltning, så landet kan øge professionalismen og uafhængigheden i den offentlige forvaltning og dens reguleringsorganer, herunder et meritbaseret system for udnævnelser og karriereudvikling for offentlige embedsmænd og effektive strukturer til håndtering af risikoen for korruption. Der er behov for en fortsat indsats for at forbedre det generelle erhvervsklima. Blandt udfordringerne er procedurerne for at opnå tilladelser og registrere virksomheder. Det tager i gennemsnit over tre år at afgøre insolvenssager, og inddrivelsesprocenten er lav. Der blev vedtaget nye regler om forsinkede betalinger i 2013, som bør gennemføres. Udviklingen af e-forvaltning er gået i stå, og koordineringen for at sikre interoperabilitet mellem systemer og skabelsen af et enkelt kontaktpunkt er utilstrækkelig, hvilket er med til at svække bestræbelserne på at øge gennemsigtigheden og begrænse de administrative byrder. Inden for området offentlige indkøb mangler der en enkel og kodificeret lovgivningsramme, og dette har skabt et kompliceret landskab af love og regler, som skaber usikkerhed for operatørerne. Retsvæsenets uafhængighed giver fortsat anledning til bekymring, og dette påvirker erhvervsklimaet i Bulgarien. Bulgarien har taget nogle skridt til at bekæmpe korruption, men generelt er fremskridtene begrænsede og fortsat skrøbelige, hvorfor der er behov for mere konsekvente kontroller og afskrækkende sanktioner i forbindelse med interessekonflikter. Der er også behov for at sikre bedre koordinering mellem institutioner til bekæmpelse af korruption og beskytte dem mod politisk påvirkning.

               (15)

               Konkurrencen inden for elektricitets- og gassektoren er fortsat begrænset. Der er især behov for forbedringer med hensyn til manglen på el- og gasbørser og fraværet af et gennemsigtigt engrosmarked. Det frie marked for el er domineret af én leverandør, og dets begrænsede størrelse gør, at omkostningseffektiviteten ikke kan sikres gennem konkurrence. Den nationale tilsynsmyndigheds uafhængighed og effektivitet er fortsat begrænset. Afhængigheden af import fra et begrænset antal leverandører og manglen på udvikling af infrastruktur skaber en risiko for forsyningschok. En omfattende pakke af foranstaltninger med henblik på at forbedre energieffektiviteten er blevet foreslået til EU-finansiering i den nye programmeringsperiode 2014-2020.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Bulgariens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Bulgarien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring ved, at der fra EU-plan gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling (3), (4) og (5) nedenfor —

         HENSTILLER, at Bulgarien i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Forstærke de budgetmæssige foranstaltninger for 2014 i lyset af det voksende gab i den præventive del af stabilitets- og vækstpagtens krav. Styrke budgetstrategien i 2015 med henblik på at sikre, at den mellemfristede målsætning nås og derefter følges. Sikre, at det nye finansråd har kapaciteten til at opfylde sit mandat. Gennemføre en omfattende skattestrategi for at styrke skatteinddrivelsen, bekæmpe den sorte økonomi og reducere omkostningerne forbundet med at overholde reglerne.

               2.

               Vedtage en langsigtet strategi for pensionssystemet, der fortsætter den planlagte årlige stigning i den lovbestemte pensionsalder og fastlægger en mekanisme, som knytter den lovbestemte pensionsalder til den forventede levealder på langt sigt og samtidig udfaser mulighederne for tidlig tilbagetrækning og udligner den lovbestemte pensionsalder for mænd og kvinder. Stramme adgangskriterierne og procedurerne for tildeling af invalidepensioner, f.eks. ved at tage mere hensyn til den arbejdskapacitet, som ansøgerne stadig er i besiddelse af. Sikre omkostningseffektive sundhedsydelser, bl.a. ved at forbedre prissætningen af sundhedstjenester samtidig med, at sygehusfinansieringen knyttes til resultater, og ved at fremskynde optimeringen af sygehusnettet og udvikle den ambulante behandling.

               3.

               Øge arbejdsformidlingens effektivitet ved at udvikle et overvågningssystem og målrette indsatsen bedre mod sårbare grupper, f.eks. lavt kvalificerede og ældre arbejdstagere, langtidsledige og romaer. Udvide dækningsområdet for og øge effektiviteten af de aktive arbejdsmarkedspolitikker med henblik på at finde passende arbejde til jobsøgende og søge at hjælpe unge, der ikke er registret hos arbejdsformidlingen og hverken er i arbejde eller under uddannelse. Forbedre den effektive dækning af arbejdsløshedsunderstøttelse og social bistand og deres tilknytning til aktiveringstiltag. Videreføre den omfattende undersøgelse af minimumsgrænserne for socialsikringsbidrag med henblik på at sikre, at systemet ikke fører til, at de lavt kvalificerede udkonkurreres på arbejdsmarkedet. Fastlægge gennemsigtige retningslinjer for justering af de lovfæstede mindstelønninger sammen med arbejdsmarkedets parter under hensyntagen til påvirkningen af beskæftigelsen og konkurrenceevnen. Forbedre tilgængeligheden og effektiviteten af sociale ydelser og overførsler yderligere for børn og ældre med henblik på at bekæmpe fattigdommen.

               4.

               Vedtage loven om skoleuddannelse og reformere erhvervsuddannelserne og de højere uddannelser med henblik på at højne niveauet og øge relevansen af de erhvervede færdigheder på alle niveauer og samtidig skabe partnerskaber mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder, således at uddannelserne bedre kan tilpasses arbejdsmarkedets behov. Styrke erhvervsuddannelsesinstitutionernes kvalitet og skabe bedre adgang til livslang læring. Styrke indsatsen for at forbedre adgangen til god og inkluderende førskole- og skoleuddannelse for vanskeligt stillede børn, især romaer, og fuldt ud gennemføre de regler, der knytter udbetaling af børnebidrag til aktiv skolegang.

               5.

               Fortsætte med at forbedre Bulgariens erhvervsklima, især for små og mellemstore virksomheder, ved at reducere bureaukratiet, fremme elektronisk forvaltning, strømline insolvensprocedurer og gennemføre lovgivningen om forsinket betaling. Forbedre det offentlige indkøbssystem ved at øge den administrative kapacitet, styrke den ex-ante-kontrol, som gennemføres af agenturet for offentlige indkøb, og tage konkrete skridt til at indføre et elektronisk indkøbssystem. Øge kvaliteten og uafhængigheden i retsvæsenet og intensivere kampen mod korruption.

               6.

               Udvide reformen af energisektoren med henblik på at øge konkurrencen, markedseffektiviteten og -gennemsigtigheden og energieffektiviteten, især ved at fjerne markedshindringer, mindske vægten af det regulerede segment, styrke indsatsen med henblik på at skabe et gennemsigtigt engrosmarked for el og gas, udfase kvoter og styrke energitilsynsmyndighedens uafhængighed og administrative kapacitet. Fremskynde samkøringslinjeprojekter med nabomedlemsstater og -kandidatlande, især for gas, og øge kapaciteten til at håndtere afbrydelser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P:C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 10.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31998H0454

98/454/EF: Rådets henstilling af 6. juli 1998 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker

EF-Tidende nr. L 200 af 16/07/1998 s. 0034 - 0044

RÅDETS HENSTILLING af 6. juli 1998 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker (98/454/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 103, stk. 2,som henviser til henstillingen fra Kommissionen,som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Cardiff den 15. og 16. juni 1998, ogsom tager i betragtning, at Europa-Parlamentet har vedtaget en beslutning om Kommissionens henstilling,HENSTILLER:1. HOVEDMÅLSÆTNINGER: EN VELLYKKET ØMU, VELSTAND OG BESKÆFTIGELSE, Indførelsen af euroen den 1. januar 1999 markerer en ny fase i den europæiske integrationsproces og i tilrettelæggelsen af medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politik.Medlemsstaternes ihærdige og troværdige bestræbelser, især i løbet af de sidste to år, på at gennemføre politikker rettet mod tilvejebringelse af en høj grad af vedvarende økonomisk konvergens i Fællesskabet har givet konkrete resultater.For det første fordi disse bemærkelsesværdige bestræbelser og resultater med hensyn til konvergens dannede baggrund for, at Rådet for Den Europæiske Union i dets sammensætning af stats- og regeringschefer den 3. maj 1998 besluttede, at elleve medlemsstater opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af euroen.For det andet fordi disse bestræbelser har affødt et makroøkonomisk policy-mix, der er befordrende for vækst og beskæftigelse.Imidlertid er det i mange medlemsstater ikke hidtil lykkedes at mindske ledigheden tilstrækkeligt.Siden sommeren 1997, hvor de foregående overordnede økonomiske retningslinjer blev vedtaget, har et stadig mere robust og bredt funderet økonomisk opsving fået fodfæste i Fællesskabet, og det er sket i sammenhæng med en historisk lav inflation. Takket være den ledige kapacitet, der i øjeblikket er til rådighed i de fleste medlemsstater, og udsigterne til en sund stigning i investeringerne, navnlig investeringerne i maskiner mv., skulle der være mulighed for en solid vækst, som ikke hæmmes af kapacitetsbegrænsninger, og som ikke giver anledning til inflationsspændinger, hvis lønudviklingen - som ventet - forbliver rimelig. Desuden er de underliggende økonomiske fundamentale forhold sunde og i fortsat bedring, efterspørgselsudviklingen tegner sig lysere, og tilliden til den økonomiske udvikling vokser til stadighed. De finansielle og økonomiske begivenheder i Asien vil formentlig kun få en begrænset indvirkning på Fællesskabets vækstudsigter, forudsat at krisen hverken forværres eller spreder sig til andre lande i regionen.Med udgangspunkt i et forstærket opsving ventes det, at beskæftigelsen vil stige en anelse, hvilket igen kan føre til et mindre fald i ledigheden frem til 1999 i Fællesskabet som helhed. Det vil udgøre et første, om end beskedent, skridt i retning af det høje beskæftigelsesniveau, der er sat som et mål i Amsterdam-traktatens artikel 2.Det nuværende beskæftigelsesniveau i Fællesskabet skyldes ikke blot den høje ledighed (omkring 18 mio. personer i 1997), men også de ringe beskæftigelsesudsigter over lange perioder, som har holdt mange mennesker tilbage fra at søge arbejde. Mange af disse personer modtager i dag andre overførselsindkomster. Jobskabelsen skal således absorbere ikke blot de ledige, men også den stigende erhvervsfrekvens og stadig en vis demografisk stigning i arbejdsstyrken.Den øgede beskæftigelse på mellemlang og lang sigt vil medføre en betydelig lettelse for medlemsstaternes offentlige finanser og sociale sikringsordninger. Desuden vil den bidrage til effektivt at bekæmpe fattigdom og social udstødelse.Med hensyn til den økonomiske politik består opgaven i at skabe de rette betingelser for dels en yderligere styrkelse af opsvinget, dels en udvidelse af dette opsving til en selvbærende, ikke-inflationær økonomisk vækstproces på mellemlang og lang sigt, som er en forudsætning for en væsentlig og holdbar forøgelse af beskæftigelsen. Der vil være behov for en styrket makroøkonomisk og strukturel indsats og en stringent gennemførelse af de vedtagne retningslinjer for beskæftigelsen i 1998 for at tackle en række vigtige udfordringer, samtidig med at økonomierne i Fællesskabet får mulighed for bedre at tilpasse sig forandringer i årene fremover.Euroens indførelse vil ikke i sig selv løse arbejdsløshedsproblemet i Fællesskabet. Men som led i løsningen af ovennævnte opgaver vil den stabilitetsorienterede ramme, som Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) udgør, bidrage til at fastholde et policy-mix, der er gunstigt for væksten og beskæftigelsen.På det makroøkonomiske område bør såvel regeringerne som arbejdsmarkedets parter på deres respektive områder gøre den nødvendige indsats for at støtte stabilitetsmålsætningen for den fælles monetære politik.Samtidig er der behov for strukturelle politikker og reformer på vare-, tjeneste- og arbejdsmarkedet for at bane vej for en vækst uden spændinger, styrke konkurrenceevnen, omsætte væksten i beskæftigelse og gøre væksten mere miljøvenlig.Mere generelt er der behov for, at det indre marked, som alle medlemsstaterne er ansvarlige for, fungerer bedre.Kun hvis denne policy-strategi forfølges med beslutsomhed af alle aktører og gennemføres på velkoordineret vis i overensstemmelse med resolutionen fra Det Europæiske Råd i Luxembourg, vil ØMU'en - i overensstemmelse med traktatens artikel 2 - kunne udnyttes fuldt ud og bidrage til at opfylde de overordnede målsætninger for EU, herunder en bæredygtig og ikke inflationær vækst, som respekterer miljøet, et højt beskæftigelsesniveau og en højnelse af levestandarden.2. ET VÆKST- OG STABILITETSORIENTERET MAKROØKONOMISK POLICY-MIX For at nå ovennævnte mål er det afgørende, at medlemsstaterne på det makroøkonomiske område viderefører den vækst- og stabilitetsorienterede strategi, der er anbefalet i de tidligere retningslinjer, og som er begyndt at bære frugt.Strategien omfatter følgende tre hovedelementer:- en monetær politik, der er orienteret mod prisstabilitet- en vedholdende indsats for at opnå og fastholde en sund budgetstilling, der er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten- en udvikling i de nominelle lønninger, der er forenelig med prisstabilitetsmålet; samtidig bør reallønsudviklingen være i overensstemmelse med produktivitetsstigningerne og tage hensyn til behovet for at øge investeringsafkastet for at skabe flere job.Jo mere den monetære politiks opgave med at opretholde prisstabiliteten støttes af hensigtsmæssige budgetpolitikker og en passende lønudvikling, jo mere sandsynligt er det, at de monetære vilkår vil virke fremmende på vækst og beskæftigelse.Det overordnede makroøkonomiske policy-mix i euro-området vil især være resultatet af et samspil mellem den fælles monetære politik på den ene side og de specifikke budgetudviklinger og løntendenser i de deltagende lande på den anden. Sidstnævnte bliver genstand for en nøjere overvågning og koordinering af de økonomiske politikker for at opnå et passende policy-mix i hele euro-området og i hvert af de deltagende lande.For de lande, der ikke indfører den fælles mønt i første omgang, bliver der lige så stort behov for stabilitetsorienterede makroøkonomiske politikker. Den tætte og dybe økonomiske og monetære indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaterne i og uden for euro-området og behovet for at sikre større konvergens og et velfungerende indre marked vil kræve, at alle medlemsstaterne inddrages i samordningen af de økonomiske politikker.3. PRISSTABILITET Prisstabilitet er en vigtig forudsætning for realiseringen af en holdbar økonomisk vækst på mellemlang sigt. Efter de senere års imponerende fremskridt har Fællesskabet som helhed opnået en høj grad af prisstabilitet. Det er nødvendigt, at alle politikker tager sigte på troværdighed og overensstemmelse med vedvarende prisstabilitet.I det forestående euro-område, hvor den gennemsnitlige inflation, målt efter det harmoniserede forbrugerprisindeks, er faldet til under 2 %, er det nødvendigt, at alle de deltagende medlemsstater fører en økonomisk politik, der tager hensyn til prisstabiliteten, således at der skabes vækstfremmende monetære vilkår. De skal også undgå for store inflationsforskelle, der ellers vil skabe konkurrenceevneproblemer.Den gennemsnitlige inflation er også faldet til under 2 % i Danmark, Sverige og Det Forenede Kongerige. Opgaven består i at opretholde monetære og økonomiske politikker, der fortsat giver prisstabilitet.Grækenland har gjort betydelige fremskridt i retning af prisstabilitet i de seneste år. Kombineret med landets budgetkonsolideringsbestræbelser i de seneste år lettede dette drakmens indtræden i valutakursmekanismen (ERM) i marts 1998. ERM-medlemskabet vil bidrage til at bedre landets inflationsudvikling yderligere. Der er imidlertid behov for en øget indsats for at modvirke de inflationsmæssige konsekvenser af devalueringen af drakmen efter dens indtræden i ERM og for at opnå prisstabilitet hurtigst muligt.4. OVERGANGEN TIL EUROEN En problemfri overgang til euroen den 1. januar 1999 er nødvendig for at sikre, at ØMU'en indføres under de bedst mulige betingelser. Det vigtigste formål med den monetære politik, som de deltagende medlemsstaters centralbanker fører i de sidste måneder af 1998, hvor de har ansvaret for den monetære politik, er at sikre, at den nuværende høje grad af prisstabilitet fastholdes på nationalt plan og dermed for det fælles euro-område som helhed. De officielle rentesatser vil have nået det fælles euro-områdes sats inden udgangen af 1998. Dette vil være i overensstemmelse med en situation, hvor valutakurserne svarer til de forudannoncerede kurser, dvs. de nuværende bilaterale centralkurser i ERM.Fra den 1. januar 1999 får den uafhængige Europæiske Centralbank (ECB) og det uafhængige Europæiske System af Centralbanker (ESCB) ansvaret for den fælles monetære politik på euro- området.De medlemsstater, der ikke indfører den fælles mønt fra begyndelsen, bevarer kompetencen over deres nationale monetære politikker og er også forpligtet til at føre en stabilitetsorienteret monetær politik. I henhold til traktatens artikel 109 M skal disse medlemsstater behandle deres valutakurspolitik som et spørgsmål af fælles interesse. ERM 2 skal danne rammen om de monetære forbindelser mellem de medlemsstater, der deltager i mekanismen, og euro-området fra og med 1999, og skal støtte deres konvergensbestræbelser. Deltagelse i ERM 2 bliver frivillig, men det forventes, at de medlemsstater, der ikke tilslutter sig euroen, vil deltage.5. SUNDE OFFENTLIGE FINANSER 5.1. Generelle retningslinjer Trods betydelige konsolideringsbestræbelser i næsten alle medlemsstaterne er der behov for yderligere fremskridt i de fleste lande, for at sikre opfyldelse af stabilitets- og vækstpagtens mål på mellemlang sigt om budgetstilling tæt på balance eller med overskud. Dette vil gøre det muligt for medlemsstaterne at klare normale konjunktursituationer og samtidig holde underskuddet på deres offentlige finanser inden for referenceværdien på 3 % af bruttonationalproduktet (BNP). I henhold til traktaten skal konsolideringen også sikre, at gældskvoter på over 60 %, fortsat mindskes tilstrækkeligt og nærmer sig referenceværdien med en tilfredsstillende hastighed. Disse krav gælder for alle medlemsstaterne af følgende grunde:i) Sunde budgetpolitikker vil ved at skabe lave og stabile inflationsforventninger gøre det lettere for den fælles monetære politik og ikke-euro-medlemsstaternes monetære politikker at opretholde prisstabilitet. Under de nuværende konjunkturforhold vil en yderligere nedbringelse af underskuddene på de offentlige finanser bidrage til at fastholde det økonomiske opsving og vil kunne åbne mulighed for vedvarende gunstige monetære vilkår og dermed fremme investeringerne.ii) Sunde budgetstillinger vil være med til at holde de lange renter lave og dermed fremme private investeringer. Hvis regeringerne absorberer en mindre del af den private opsparing, eller hvis de yder et positivt bidrag til besparelser i økonomien, kan der - alt andet lige - ske en stigning i investeringsraten uden pres på betalingsbalancen og de lange renter.iii) I mange lande har de offentlige finanser ikke genvundet det råderum, der er nødvendigt for at klare en eventuel ugunstig økonomisk udvikling. Efter indførelsen af den fælles valuta vil tilpasningen til en negativ konjunkturudvikling og landespecifikke forstyrrelser i vidt omfang afhænge af budgetpolitikken, og det vil derfor være af allerstørste betydning at sikre, at de automatiske stabilisatorer får mulighed for at slå fuldt igennem. En sund budgetpolitik vil med al sandsynlighed også gøre stabilisatorerne mere effektive. En velunderbygget budgetdisciplin vil styrke de økonomiske aktørers tillid til, at et stigende underskud under en recession ikke vil være til permanent skade for de offentlige finanser, og derved kan eventuelle negative virkninger, der måtte stamme fra de finansielle markeder, forhindres.iv) Endelig vil budgetter, der er tæt på at være i balance eller udviser et overskud, muliggøre en hurtig nedbringelse af den offentlige gældskvote - der stadig er relativt høj i mange medlemsstater. Dette vil mindske gældsbetjeningsbyrden og lette omlægningen af de offentlige udgifter. Det kan også gøre det lettere at nedsætte skattebyrden og gøre det muligt at tage fat på alle aspekter af de sociale sikringsordninger på baggrund af befolkningernes stigende gennemsnitsalder.På denne baggrund er det vigtigt, at medlemsstaterne skaber sikre forventninger om, at budgettilpasningen vil fortsætte. De har således givet tilsagn om:i) at sikre, at de nationale budgetmål for 1998 opfyldes fuldt ud, om nødvendigt ved rettidigt at foretage korrigerende indgrebii) hvis de økonomiske betingelser udvikler sig mere positivt end forventet, at benytte lejligheden til yderligere at konsolidere deres budgetter med henblik på at nå det mellemfristede mål om offentlige finanser, der er tæt på balance, eller som udviser et overskud, som fastsat i stabilitets- og vækstpagteniii) at forelægge deres stabilitets- og konvergensprogrammer senest ved udgangen af 1998, således at Kommissionen og Rådet får mulighed for at evaluere alle disse programmer, inklusive, den samlede budgetsituation og policy-mixet i euro-området, ved begyndelsen af ØMU'ens tredje faseiv) i fornødent omfang at sikre et yderligere støt fald i den offentlige gæld og en hensigtsmæssig gældsforvaltningsstrategi med henblik på at mindske de offentlige finansers sårbarhed.Timingen, omfanget og sammensætningen af budgettilpasningerne er afgørende for deres evne til at øve varig indflydelse på den offentlige budgetstilling og til at forbedre den økonomiske dynamik, konkurrenceevnen og beskæftigelsen. Skønt der vil være behov for at skræddersy tilpasningerne til de specifikke forhold i de enkelte medlemsstater, er der i tidligere retningslinjer blevet peget på en række generelle principper. Nærværende retningslinjer bekræfter og bygger på disse principper, samtidig med at medlemsstaternes kompetence til at føre deres budgetpolitikker respekteres:i) Nedbringelse af budgetunderskud bør i de fleste medlemsstater bygge på en afdæmpning af de offentlige udgifter snarere end på skattestigninger.ii) For at øge den økonomiske effektivitet og fremme økonomisk dynamik er en lettelse af det samlede skattetryk ønskelig i de fleste medlemsstater. Skattereformer sætter også markederne i stand til at fungere mere effektivt og fremmer ved en styrkelse af investeringerne skabelsen af varige konkurrencedygtige job.iii) I de tilfælde, hvor det offentlige underskud eller den offentlige gældskvote stadig ligger på et højt niveau, må en eventuel skattenedsættelse ikke bremse nedbringelsen af underskuddet.iv) Budgetkonsolideringen bør gennemføres på en rimelig og retfærdig måde. Den skal sigte på en effektivisering af udgiftssiden på de offentlige budgetter, hvorved den også styrker økonomiens udbudsside. Med henblik herpå bør de foranstaltninger, der træffes, fokusere på en bedre kontrol med eller en omlægning af det offentlige forbrug, offentlige pensionsforpligtelser, sundhedsvæsenet, arbejdsmarkedsforanstaltninger og subsidier. De senere år har der desuden været tendens til at reducere de offentlige investeringer i forhold til BNP, skønt en del af dette fald afspejler et skift i retning af privat finansiering og drift af offentlige infrastrukturinvesteringer. I det omfang, der er mulighed for det, og uden at bringe den fornødne ekstra nedbringelse af de offentlige underskud i fare, bør udgifter til produktive investeringer og andre produktive aktiviteter, såsom menneskelig kapital og aktive arbejdsmarkedsinitiativer, fremmes. En sådan omlægning vil på grund af sine positive virkninger på vækst og beskæftigelsesegnethed med al sandsynlighed føre til en stigning i beskæftigelsen og/eller en mindskelse af den del af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, der modtager sociale overførselsindkomster, hvilket vil bidrage til at forbedre budgetstillingen på mellemlang sigt.På samme måde som medlemsstaterne skal Fællesskabet også fortsat opretholde en streng budgetdisciplin. En streng budgetdisciplin skal anvendes på alle kategorier af de finansielle overslag, samtidig med at aftalen mellem institutionerne om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren overholdes.5.2. Landespecifikke retningslinjer i) Medlemsstater, der deltager i euro-området I Belgien har gunstige økonomiske vækstbetingelser medvirket til, at budgetmålene i konvergensprogrammet er blevet fremrykket et år. Det er vigtigt at sikre, at regeringens mål om at opretholde et overskud på den primære saldo på 6 % af BNP på det mellemlange sigt gennemføres, således at der sker en hurtig reduktion af gældskvoten, der fortsat ligger på et meget højt niveau. Der er behov for en strammere styring af overførslerne til husholdningerne og specielt af udgifterne i sundhedsvæsenet.I Tyskland er der behov for at fortsætte nedbringelsen af det offentlige underskud i de kommende år. Subsidierne, overførslerne til husholdningerne og det offentlige forbrug bør dæmpes yderligere. Der er behov for en fortsat indsats for at nedbringe de offentlige udgifter, hvis regeringen skal realisere sin målsætning om inden år 2000 at reducere udgifterne til 46 % af BNP, hvilket var udgiftsniveauet før Tysklands forening. Tyskland har behov for at fremskynde budgettilpasningen for sikkert at bringe gældskvoten ind i en faldende bane og for hurtigt igen at bringe den ned under referenceværdien på 60 % af BNP i den nærmeste fremtid.I Spanien vil en fastholdelse af den nuværende budgetpolitik give mulighed for at reducere underskuddet i de kommende år, til dels i lyset af de gunstige økonomiske vækstbetingelser. Spanien vil imidlertid fortsat have brug for at gøre en indsats for at fremskynde realiseringen af den mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance eller med overskud. De nuværende konjunkturer i den spanske økonomi og den nuværende ekspansions holdbarhed vil nemlig kræve, at det mål hurtigt nås. Udgifterne skal styres nøjere, hvis regeringen skal realisere sin målsætning om at reducere udgifterne til under 42 % af BNP inden år 2000.I Frankrig skal budgettilpasningsbestræbelserne fortsætte i 1999 og især i årene derefter for at overholde forpligtelserne i stabilitets- og vækstpagten. Disse konsolideringsbestræbelser er også nødvendige for at stabilisere gældskvoten og for at bringe den ind i en nedadgående bane. Kontrollen med overførslerne til husholdningerne og det offentlige forbrug skulle bidrage til at nedbringe underskuddet.I Irland forventes det offentlige budget at udvise stigende overskud i de kommende år, og gældskvoten forventes at falde til under 6 % af BNP i 1998 og fortsætte med at falde derefter. I betragtning af den nuværende stærke vækst og muligheden for overophedning bør merindtægterne i forhold til budgettet for 1998 bruges til at øge budgetoverskuddet. I Irland er det desuden nødvendigt at føre en stram finanspolitik for at reducere risikoen for overophedning. Det bemærkes, at regeringen er besluttet på at foreslå et budget for 1999, hvis formål først og fremmest er at sikre en fortsat lav inflation i Irland.Efter med held at have reduceret det offentlige underskud til under referenceværdien på 3 % af BNP 1997 har Italien behov for yderligere at øge budgetkonsolideringsindsatsen for at opfylde forpligtelserne i stabilitets- og vækstpagten. For at sikre en hurtig nedbringelse af gældskvoten er det vigtigt at sørge for, at det store overskud på den primære saldo på 5,5 % af BNP opretholdes på mellemlang sigt som fastsat i den treårsplan som det italienske parlament har godkendt. Dette, som understøttes af privatiseringsindtægter, vil sikre et fortsat fald i gældskvoten.Luxembourg forventes at fastholde et budgetoverskud i de kommende år, samtidig med at landets gældskvote fortsat vil ligge på et meget lavt niveau.Nederlandene skal undgå, at den nuværende budgetstilling forværres. I betragtning af de gunstige økonomiske vækstvilkår, der forventes i de kommende år, bør underskuddet bringes yderligere ned for at opfylde forpligtelserne i stabilitets- og vækstpagten. Budgetpolitikken bør derfor ikke slækkes, og det offentlige underskud bør ikke få lov til igen at vokse. Budgettilpasningen bør fastholdes for at sikre en yderligere fortsat reduktion af gældskvoten.Østrig bør fortsætte sine konsolideringsbestræbelser i de kommende år for at realisere målsætningen om en budgetstilling tæt på balance eller med overskud. Østrig skal udøve stram budgetkontrol og undgå yderligere pres på budgettet. På grund af reformen af familiebeskatningen for nylig, der byggede på en dom fra forfatningsdomstolen, og på baggrund af den planlagte skattereform vil der blive behov for yderligere betydelige budgetkonsolideringsbestræbelser. Der erindres også om, at gældskvoten skal holdes i en faldende tendens.Portugal bør udnytte de muligheder, som de gunstige økonomiske vækstbetingelser i de kommende år giver, til at forbedre budgetstillingen yderligere for at opfylde forpligtelserne i stabilitets- og vækstpagten. Dette ville også bidrage til at forebygge risikoen for overophedning. Budgettilpasningen bør i stigende grad fokusere på de primære udgifter. Gældskvoten forventes at falde til 6 % af BNP i 1998 og at fortsætte med at falde i de kommende år.I Finland forventes budgettet at udvise overskud i 1998, og der sigtes på øgede overskud i de kommende år. Finland planlægger at indføre en indkomstskattereduktion i 1999. Denne foranstaltning bør implementeres på en sådan måde, at processen med yderligere budgettilpasninger fortsættes.ii) Medlemsstater, der ikke indfører euroen fra januar 1999 Danmark forventes at stramme finanspolitikken yderligere og at øge budgetoverskuddene i de kommende år. Skatteindtægterne vil fortsat ligge højt, mens de offentlige investeringer vil blive yderligere reduceret. På baggrund af de voksende budgetoverskud forventes gældskvoten at falde til under 60 % af BNP i 1998 og at fortsætte med at falde i de kommende år.Grækenland har gjort betydelige fremskridt med at reducere de store uligevægte i de offentlige finanser i de seneste år. Dets underskud faldt til 4 % af BNP i 1997, og forventes at falde til under traktatens referenceværdi i 1998, medens den offentlige gældskvote efter at have holdt sig praktisk taget uændret siden 1993 begyndte at falde i 1997. Grækenland bør fortsætte sin budgetkonsolideringsindsats, specielt ved resolut at implementere de foranstaltninger, som regeringen bebudede, da drakmen trådte ind i valutakursmekanismen, for at sikre en problemfri og velordnet deltagelse og virkeliggøre regeringens erklærede hensigt om at tilslutte sig euro-området i 2001. Disse foranstaltninger omfatter en yderligere reduktion af de primære udgifter, udvidede privatiseringsplaner, omfattende rationalisering af den offentlige sektor og reform af socialsikringssystemet på mellemlang sigt.I Sverige forventes de offentlige budgetter at udvise et overskud i 1998, og der forventes øgede overskud i de kommende år. Sverige sigter på et budgetoverskud på 2 % af BNP over konjunkturcyklen. De offentlige udgifter skal fortsat undergives streng kontrol.I Det Forenede Kongerige er det planen, at budgettet skal nå en stilling tæt på balance inden årtiets slutning. For at nå denne stilling bør Det Forenede Kongerige nøje implementere de annoncerede budgetforanstaltninger. De offentlige udgifter bør fortsat styres stramt. Finanspolitikken i Det Forenede Kongerige bør også tage hensyn til, at der er behov for at tilvejebringe de planlagte generelle stabilitetsbetingelser for den britiske økonomi.6. LØNUDVIKLING Udviklingen i de samlede lønninger og lønforskelle har væsentlige virkninger for inflation, vækst, beskæftigelse og vækstens beskæftigelsesindhold. I ØMU'en - med det fælles pengepolitiske regime - vil forbindelsen mellem lønninger og beskæftigelse blive tydeligere og mere direkte. På den anden side vil troværdige og stabilitetsorienterede makroøkonomiske rammer bidrage til at skabe en passende lønadfærd.Ansvaret for lønfastsættelsen vil fortsat påhvile arbejdsmarkedets parter på nationalt, regionalt og sektormæssigt plan eller på et endnu mere decentralt plan i overensstemmelse med deres respektive traditioner. Som understreget i resolutionen fra Amsterdam om »vækst og beskæftigelse« er det arbejdsmarkedets parters ansvar at forene hensynet til et højt beskæftigelsesniveau og rimelige lønaftaler og at opbygge en egnet institutionel ramme for løndannelsen.Hvis lønudviklingen skal bidrage til et beskæftigelsesvenligt policy-mix, bør arbejdsmarkedets parter fortsat følge en ansvarlig linje og indgå lønaftaler i medlemsstaterne i overensstemmelse med følgende generelle regler:i) Den samlede nominelle lønudvikling skal være i overensstemmelse med prisstabilitet. Lønstigninger i hele euro-området, som ikke er forenelige med prisstabilitet, vil uundgåeligt føre til en stramning af de monetære forhold i euro-området med heraf følgende negative virkninger for vækst og beskæftigelse. For høje nominelle lønstigninger i et land eller en region vil ikke nødvendigvis have en betydelig virkning på inflationen i hele Den Monetære Union, men vil, via deres virkning på enhedslønomkostningerne, forværre det pågældende lands eller den pågældende regions konkurrenceevne og beskæftigelsesvilkår.ii) Reallønsstigninger set i forhold til væksten i arbejdsproduktiviteten bør tage hensyn til behovet for, hvor det er nødvendigt, at styrke - og efterfølgende fastholde rentabiliteten af kapacitetsforøgende og beskæftigelsesskabende investeringer. Dette betyder, at mulighederne for reallønsstigninger vil være begrænsede i lande, hvor væksten i den samlede arbejdsproduktivitet er aftagende. Mere specifikt bør nedsættelse af arbejdstiden ikke resultere i en stigning i de reale enhedslønomkostninger. For at en forbedret rentabilitet kan resultere i højere investeringer i EU, er det vigtigt at skabe et investeringsfremmende miljø med hensyn til efterspørgselsudvikling, arbejdsmarkedsvilkår, beskatning og det overordnede regelsæt.iii) Lønaftalerne bør tage større hensyn til forskelle i produktivitetsniveauer alt efter kvalifikationer, færdigheder og geografiske områder. I denne sammenhæng og hvor det er hensigtsmæssigt, bør indslusningslønninger for unge, lavtuddannede eller langtidsarbejdsløse fastsættes på en sådan måde, at de øger de pågældendes muligheder på arbejdsmarkedet; de gavnlige virkninger af lavere indslusningslønninger kunne blive yderligere forstærket af foranstaltninger til fremme af arbejdskraftens tilpasningsevne.iv) »Lønefterligningsvirkninger« skal undgås, hvilket betyder, at lønomkostningsforskelle mellem medlemsstaterne fortsat bør afspejle forskelle i arbejdsproduktiviteten. Som følge af eksistensen af en fælles valuta vil forskelle i lønniveauer mellem medlemsstaterne blive mere gennemsigtige. Dette kan føre til en vis forøgelse af arbejdskraftmobiliteten, men kan også give anledning til lønkrav i lavtlønslande for at lukke gabet til lande med højere lønninger. En stigning i lønningerne, der er hurtigere, end produktivitetsniveauerne i et land tilsiger, fører til en forringelse af konkurrenceevnen og investeringsrentabiliteten og resulterer derfor i en forringet tiltrækningskraft som produktionssted. Det vil gå ud over landets handelsresultater, investeringerne vil blive væk, og arbejdsløsheden vil stige.Overholdelse af disse krav indebærer ikke, at lønudviklingen bør være ensartet overalt i euro-området. Der vil sandsynligvis være forskelle i produktivitetsvæksten og dermed for råderummet for reallønsudviklingen. Der skal desuden tages hensyn til forskelle i arbejdsmarkedssituationer og økonomiske betingelser. I ØMU'en vil løntilpasning nødvendigvis spille en vigtigere rolle i tilpasningen til ændrede økonomiske omstændigheder, specielt for så vidt angår landespecifikke forstyrrelser, således at der kræves en højere tilpasningsgrad i løndannelsesprocessen.Da arbejdsmarkedets parter generelt er ansvarlige for at opnå en lønudvikling, der er forenelig med opnåelse og fastholdelse af en høj beskæftigelse, og dermed spiller en væsentlig rolle for at sikre et passende makroøkonomisk policy-mix, er det væsentligt at styrke dialogen på arbejdsmarkedet på alle relevante niveauer. På nationalt plan vil det eventuelt være hensigtsmæssigt, at regeringerne i højere grad interesserer sig for at fremme en dialog og fremme forståelsen af den policystrategi, der udvikles i de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker. På Fællesskabsplan vil Kommissionen fortsætte med at udvikle den sociale dialog, specielt om makroøkonomiske spørgsmål. Inden for rammerne af en styrket økonomisk-politisk samordning er der desuden behov for at etablere en høj grad af troværdighed og skabe et tillidsklima mellem de vigtigste aktører, som kunne blive forbedret ved en regelmæssig dialog mellem arbejdsmarkedets parter på den ene side og på den anden side de myndigheder, der er ansvarlige for den økonomiske politik.7. STRUKTURPOLITIK FOR VÆKST OG BESKÆFTIGELSE Strukturpolitikken spiller en afgørende rolle for at fremme økonomisk stabilitet, forbedre produktiviteten og øge beskæftigelsesniveauet. Strukturpolitikkens rolle er at bidrage til at sikre en spændingsfri makroøkonomisk vækstproces, at forbedre Fællesskabets konkurrenceevne, at øge vækstens beskæftigelsesindhold og at gøre væksten mere miljøvenlig. Hvis strukturpolitikken skal være virkelig effektiv, skal den harmonere med en sund makroøkonomisk politik.Strukturpolitik drejer sig om at forbedre den måde, markederne fungerer på; hvor de indebærer budgetomkostninger er det afgørende, at de holdes under kontrol og ikke ødelægger mulighederne for at fastholde en sund budgetstilling. De økonomiske fordele vil først vise sig gradvis på længere sigt.På baggrund af utilstrækkelige fremskridt i implementeringen af strukturreformer på vare-, tjeneste- og specielt arbejdsmarkederne i de fleste medlemsstater er der behov for en fortsat og intensiveret indsats for at fjerne ofte dybt rodfæstede strukturmangler. Medlemsstaternes tilpasning til landespecifikke økonomiske forstyrrelser vil i et betydeligt omfang komme til at afhænge af deres vare-, tjeneste- og faktormarkeders fleksibilitet og tilpasningsevne. ØMU'en vil også forstærke konkurrencepresset på virksomhederne som følge af elimineringen af valutakursændringer inden for euro-området og øget prisgennemsigtighed.7.1. Vare-, tjeneste- og kapitalmarkeder For at bevare og fremme Fællesskabets konkurrenceevne, beskæftigelse og levestandard i en verden med frihandel og konstante teknologiske ændringer er det vigtigt, at medlemsstaterne og Fællesskabet intensiverer deres indsats for at forbedre effektiviteten på vare-, tjeneste- og kapitalmarkederne. Denne indsats bør ske på fire hovedområder.i) Reformer med henblik på at forbedre det indre marked Forbedringen af det indre markeds virkemåde er af afgørende betydning for en vellykket ØMU. Trods betydelige fremskridt er der fortsat en række store problemer. Den lovgivningsmæssige ramme for det indre marked er stadig ufuldkommen, hovedsagelig som følge af at der ikke er foretaget en fuldstændig gennemførelse af fællesskabsdirektiverne på nationalt plan. Indsatsen for at reducere omfanget af manglende implementering af direktiverne for det indre marked bør videreføres energisk i de fleste medlemsstater, som det fremgår af den resultattavle for det indre marked »Scoreboard«, som Kommissionen har udarbejdet. I erkendelse af denne udfordring blev Kommissionen og medlemsstaterne enige om en handlingsplan for det indre marked i juni 1997, hvorefter medlemsstaterne inden 1. januar 1999 vil lukke de alvorligste resterende lovgivningsmæssige gab. Blandt de områder, der kræver en yderligere indsats, kan specielt nævnes offentlige indkøb og gensidig anerkendelse.Indsatsen bør nu fokusere på at sikre en hurtig implementering af handlingsplanen og på at overvåge fremskridtene i retning af et effektivt indre marked. Til dette formål er der lavet en resultattavle for det indre marked, der offentliggøres hvert halve år. I formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i Luxembourg blev det desuden både fremhævet, at det er vigtigt at være opmærksom på de nationale økonomiske udviklinger og politikker, som kan hindre det indre marked i at fungere tilfredsstillende, og at der er behov for samordning med sigte på at skabe skattereformer for at øge effektiviteten og for at eliminere skadelig skattekonkurrence. På dette område bør behandlingen af skatteincitamenter harmonere med EF-reglerne for statsstøtte, ligesom det bør overvåges, at reglerne i medlemsstaterne er i overensstemmelse med principperne om fair skattekonkurrence. Dette er en af hovedopgaverne for den opfølgningsgruppe, der blev nedsat den 1. december 1997.Det indre marked og den altomfattende globalisering øver et stærkt pres for at forbedre konkurrenceevnen, men denne er også knyttet til de nationale politikker og EF-politikkerne inden for forskning og udvikling (F& U) og specielt informationssamfundet. I denne forbindelse er det vigtigt hurtigt at implementere de foranstaltninger i handlingsplanen, som fremmer innovation og en bred udbredelse af nye teknologier. Med hensyn til virksomhedernes kommunikationsmiljø er der også behov for at øge indsatsen inden for nationale infrastrukturprojekter, idet der både bør fastholdes et passende niveau af offentlige investeringer og udfoldes bestræbelser for at etablere joint ventures med den private sektor, når det er hensigtsmæssigt. Indsatsen bør også fokusere på at tilskynde til at skabe en iværksætterkultur og fremme iværksætterlysten, hvilket er en nøglefaktor for at stimulere væksten, beskæftigelsen og konkurrenceevnen i Fællesskabet.ii) Reformer med henblik på at øge konkurrencen Inden for konkurrencepolitikken har Kommissionen erkendt behovet for at strømline og decentralisere håndhævelsen af kartelreglerne for at øge effektiviteten og reducere omkostningerne for virksomhederne. Medlemsstaterne bør også yde et betydeligt bidrag til at realisere målsætningen om en mere effektiv håndhævelse af kartelreglerne ved at revidere deres love, sådan at de nationale konkurrencemyndigheder kan anvende kartelreglerne effektivt. Med hensyn til statsstøtte er der behov for, at Kommissionen fører en stram kontrol, og at medlemsstaterne udøver en streng selvdisciplin.iii) Lovgivningsmæssige reformer Hensigtsmæssige regelsæt og rammer er en betingelse for at øge de europæiske virksomheders produktivitet og konkurrenceevne. Regeringerne og Kommissionen har derfor ansvaret for løbende at gennemgå eksisterende bestemmelser for at vurdere deres hensigtsmæssighed og for at reducere omkostningerne ved at implementere og overvåge dem og for at øge deres gennemsigtighed og håndhævelse. Dette gælder også for miljølovgivningen og bestemmelser, der skulle være incitamentbaseret, således at de økonomiske agenter kan nå veldefinerede miljømål på en omkostningseffektiv måde. Da der fortsat er store forskelle i reguleringsmæssig praksis mellem landene, har internationale organer indledt forskellige former for benchmarking til identificering af de bedste reguleringsmæssige praksis. Sådan benchmarking kan føre til en betydelig forbedring af regelsættet for virksomhederne. Hvad angår Kommissionen kunne denne samordne sådanne initiativer på basis af bidrag fra medlemsstaterne.Administrative regler og tunge procedurer har en tendens til navnlig at være en stor byrde for små og mellemstore virksomheder, specielt i opstartsfasen. Det første område, hvor en sådan benchmarking kunne iværksættes, er derfor administrative regler for opstart af virksomheder. På tilsvarende måde bør det prioriteres højt at identificere og fjerne eventuelle resterende ubegrundede regelbarrierer for udvikling af venturekapital og nye finansielle produkter, specielt sådanne produkter, der kan hjælpe til at finansiere små og mellemstore virksomheder.Der er behov for specielt at være opmærksom på jobskabelsen på lokalt plan og nye aktiviteter i forbindelse med behov, som markedet endnu ikke har tilfredsstillet, og som har en vigtig afsmitningsvirkning både med hensyn til økonomisk aktivitet og social sammenhængskraft. For fuldt ud at udnytte mulighederne på disse områder er der behov for at udvikle gunstigere regel- og skatterammer.iv) Finansielle markeder ØMU'en vil medføre store ændringer på de europæiske finansielle markeder. De vil resultere i store og meget likvide euromarkeder. Det er vigtigt, at de nationale myndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger for at fjerne retlige og finansielle hindringer for markedsintegrationen. Da segmenteringen mellem medlemsstaternes finansielle markeder bliver mindre i ØMU'en, vil enhver form for ineffektivitet blive mere synlig i den skærpede konkurrence mellem de finansielle institutioner i euro-området. De nye finansielle euromarkeder vil sandsynligvis desuden blive attraktive for finansielle institutioner uden for Europa. Det er derfor vigtigt, at alle aktører er fuldstændig forberedt til ØMU'en, hvis de nye finansielle euromarkeders potentiale skal udnyttes fuldt ud.Med henblik på at forbedre disse reformers effektivitet bør de følges nøje og om nødvendigt samordnes på EU-plan gennem en regelmæssig multilateral overvågning, der således kan supplere den igangværende makroøkonomiske multilaterale overvågning. For at sikre vedholdende fremskridt med de økonomiske reformer bør medlemsstaterne og Kommissionen fremlægge korte årlige rapporter, der viser deres politikker med sigte på at gøre deres produkt-, tjeneste- og kapitalmarkeder mere effektive. Disse rapporter vil danne grundlag for overvågning af reformindsatsen på fællesskabsplan og give et input til de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker, første gang fra næste år. Kommissionen vil også udarbejde en udvidet resultattavle med indikatorer for den effektive markedsintegration, herunder prisforskelle, og implementeringen af foranstaltningerne i forbindelse med det indre marked.7.2. Arbejdsmarkeder Det er muligt at gennemføre en varig reduktion af den nuværende høje arbejdsløshed og øge beskæftigelsen i Fællesskabet. Det forudsætter imidlertid en ihærdig og utrættelig anvendelse af en bred vifte af gensidigt forstærkende foranstaltninger, der ofte først giver positive resultater på det mellemlange til lange sigt. Den makroøkonomiske politik bør i samspil med strukturpolitiske tiltag sikre, at der opnås en lang periode med en stærk, ikke-inflationær vækst, understøttet af kapacitetsforøgende investeringer. De nødvendige foranstaltninger i den forbindelse er det centrale i disse og tidligere overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker. En løsning af Fællesskabets beskæftigelsesproblemer forudsætter imidlertid en sideløbende og omfattende modernisering af Fællesskabets arbejdsmarkeder med henblik på at øge beskæftigelsesindholdet i væksten og sikre arbejdsstyrkens beskæftigelsesegnethed. Sidstnævnte element i Fællesskabets strategi for høj beskæftigelse blev uddybet i beskæftigelsesretningslinjerne fra Luxembourg.Beskæftigelsesretningslinjerne - der er baseret på at forbedre beskæftigelsesegnetheden, at udvikle iværksætterlysten, at fremme virksomhedernes og deres ansattes tilpasningsevne samt at fremme lige muligheder - vil blive implementeret via de nationale handlingsplaner for beskæftigelse. Disse planer, der tilpasses til de specifikke nationale omstændigheder, skal integrere beskæftigelsesforanstaltningerne i en strategi for en sund makroøkonomisk politik, der omfatter budgetkonsolidering i overensstemmelse med kravene i vækst- og stabilitetspagten. De skal endvidere danne grundlag for foranstaltninger, der både tager sigte på at reducere mismatch-problemer på arbejdsmarkedet og på at øge virksomhedernes evne til at reagere på økonomiske ændringer. På denne måde vil de nationale handlingsplaner blive benyttet som et vigtigt redskab med henblik på at styrke Fællesskabets vækst- og beskæftigelsespotentiale, og som sådan vil de utvivlsomt udgøre en væsentlig bestanddel i de fremtidige overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.Medlemsstaternes foranstaltninger bør lægge vægten på en forebyggende strategi, der fokuserer på aktive foranstaltninger for at øge udbuddet af en adækvat, veluddannet og velkvalificeret arbejdsstyrke. Sådanne aktive foranstaltninger bør kombineres med bestræbelser for at øge incitamentet til at søge og skabe job via en gennemgang af strukturen i og forvaltningen af skatteordninger og sociale ordninger.i) Aktiv arbejdsmarkedspolitik Over en femårsperiode skal medlemsstaterne tackle ungdomsarbejdsløsheden og forhindre langtidsledighed ved at tilbyde alle arbejdsløse unge og voksne en ny start, inden de når en arbejdsløshedsperiode på henholdsvis 6 og 12 måneder. Dette kræver en større indsats fra arbejdsformidlingerne, for at de kan levere en effektiv tjeneste. Sådanne foranstaltninger bør kombineres med ledsageforanstaltninger som videreuddannelse og om fornødent løntilskud og nedsættelse af sociale bidrag, specielt for lavtuddannede. Det vil derfor være vigtigt at koncentrere arbejdsformidlingernes knappe ressourcer på dem, der har størst brug for hjælp til at finde et job.Langtidsarbejdsløsheden er særlig stor i Belgien, Irland, Italien og Spanien, mens ungdomsarbejdsløsheden er høj i Finland, Frankrig, Grækenland, Italien og Spanien. Det vil være nødvendigt for disse medlemsstater at gøre en særlig indsats for at overholde retningslinjerne.ii) Skatter og socialsikringsbidrag I mere end 15 år har den voksende samlede skattebyrde og den strukturelle udvikling i skattesystemerne (skatter og socialsikringsbidrag) i medlemsstaterne været ugunstig for beskæftigelsen. Som følge af væksten i den samlede skattebyrde og socialsikringsbidragene er der drevet en stadig større kile ind mellem, hvad arbejdstagerne modtager, og hvad virksomhederne betaler. Denne større kile hæmmer økonomisk effektivitet, vækst og dermed i sidste instans jobskabelsen. Dens virkninger er specielt skadelige i den nedre ende af lønskalaen, idet den medfører, at lavt betalte job, der ikke kræver nogen kvalifikationer, udkonkurreres af markedet, og at der sker en vækst i de aktiviteter, der betales sort. I betragtning af disse skadelige virkninger er det vigtigt, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at vende denne tendens, f.eks. ved en reform af socialsikrings- og skattesystemerne. Sådanne foranstaltninger bør imidlertid ikke sætte budgetkonsolideringen over styr. Foranstaltningernes virkning på beskæftigelsen vil blive forstærket, hvis de ledsages af aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger inden for uddannelse, lærlingeordninger, faglig uddannelse samt efter- og videreuddannelse. For at gøre skattesystemet mere beskæftigelsesvenligt bør medlemsstaterne også om fornødent undersøge, om det er ønskeligt at lægge skat på energi eller forurenende emissioner eller at træffe andre skattemæssige foranstaltninger. Alle sådanne ændringer bør tage hensyn til konkurrencevirkninger og eventuelle yderligere byrder med hensyn til person- og selskabsbeskatning.iii) Velfærdsreformer Velfærdssystemerne trænger til at blive reformeret for at øge incitamenterne til, mulighederne for og ansvaret for at finde job og, mere generelt, for at forbedre arbejdsmarkedets virkemåde. Dette betyder, at der skal ske et skift fra passiv indkomstopretholdelse til velfærdsstøtte gennem arbejde. I nogle lande giver det imidlertid kun små fordele at tage et job sammenlignet med at modtage sociale overførselsindkomster, specielt for lavindkomstlønmodtagere med lange arbejdsløshedsperioder: kombineres dagpenge, boligsikring og børnepasningshjælp, kan det i nogle tilfælde resultere i en nettokompensationsgrad på over 80 % i Belgien, Danmark, Finland, Frankrig, Tyskland, Nederlandene, Sverige og Det Forenede Kongerige.Hvis det skal betale sig at arbejde, er der brug for en dobbelt strategi. For det første kunne der være tale om at gennemføre reformer for at forøge den disponible løn. Det Forenede Kongeriges »welfare-to-work« er et interessant tiltag. For det andet kunne der for så vidt angår de sociale ydelser være tale om en forsigtig tilpasning af tildelingskriterier, jobsøgnings- og uddannelseskrav og, i nogle tilfælde, justering af ydelsernes tidsprofil. Mange lande har opnået positive resultater på dette felt. Samspillet mellem forskellige sociale ordninger bør imidlertid undersøges for at sikre, at det altid kan betale sig at tage arbejde sammenlignet med at modtage ydelser. Generelt bør de sociale ordninger og skattesystemerne ses i sammenhæng med arbejdsmarkedsordningerne. Medlemsstaterne - og specielt medlemsstater med et dobbelt sikkerhedsnet i form af både relativt gavmilde sociale ordninger og en høj grad af beskyttelse mod afskedigelser - bør gennemgå deres relevante lovgivning med sigte på at forlige sikkerhed og fleksibilitet, samtidig med at de gør deres sociale ordninger mere effektive.iv) Arbejdstiden Det er vigtigt, at ordninger med henblik på en nedsættelse af arbejdstiden gennemføres på en sådan måde, at de ikke undergraver tilpasningsevnen og resulterer i en reduktion af arbejdskraftudbud og produktion. Hvor det er muligt kan beskæftigelsen fremmes gennem mere fleksible arbejdstider på det makroøkonomiske plan. I denne sammenhæng viser nogle initiativer, at aftaler, der kombinerer en reduktion af arbejdstiden med jobskabelse, kan medføre positive resultater, forudsat at enhedslønomkostningerne ikke stiger. En anden tilgang til at øge arbejdsindholdet i væksten kunne være at tilskynde til maksimal adgang til frivilligt deltidsarbejde og nye former for beskæftigelse. Mulighederne på dette område er helt klart meget forskellige i medlemsstaterne i betragtning af de meget store forskelle i andelen af deltidsarbejdstagere, som man kan observere i øjeblikket. På disse områder er der behov for, at der på EU-plan tilskyndes til at foretage udveksling af erfaringer og de bedste metoder.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 1998.På Rådets vegneR. EDLINGERFormand


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 17. april 2014 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta« Malta/Central Bank of Malta (ECB/2014/20)

text:
               25.4.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 122/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 17. april 2014
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta« Malta/Central Bank of Malta
   (ECB/2014/20)
   (2014/C 122/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta« Malta/Central Bank of Malta udløb efter revisionen for regnskabsåret 2013. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2014.

               (3)

               Bank Ċentrali ta« Malta/Central Bank of Malta har valgt PricewaterhouseCoopers som eksterne revisorer for regnskabsårene 2014 til 2018 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers udnævnes til eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta« Malta/Central Bank of Malta for regnskabsårene 2014 til 2018.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. april 2014.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB