title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0070

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010  /* SEK/2007/0070 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 23.1.2007SEK(2007) 70 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGenerel baggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Cyperns første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 5. juli 2004 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.Baggrunden for vurderingen af det opdaterede programKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Cyperns konvergensprogram, der blev forelagt den 6. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye konvergensprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år2.  den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet) og3.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterCypern er en lille, åben økonomi og er derfor kraftigt udsat for eksterne chok. Landet undergår for tiden en vellykket proces med nominel og reel konvergens med EU. BNP-væksten har med et gennemsnit på 3,5 % årligt igennem de seneste ti år været robust, og inflationen er lav. Den cypriotiske økonomi har oplevet forhold med næsten fuld beskæftigelse. Langtidsledigheden er på et meget lavt niveau, samtidig med at produktivitetsvæksten er høj efter international målestok. De nominelle lønstigninger og enhedslønomkostningerne har dog været tilbøjelige til at stige hurtigere end hos samhandelspartnerne. Den eksportorienterede servicesektor, som tegner sig for størstedelen af den samlede eksport, klarer sig alligevel godt, selv om store overskud i handelen med tjenesteydelser ikke fuldt ud har opvejet underskuddet i varehandelen. Cyperns løbende betalingsbalance har derfor været negativ igennem de seneste ti år. Finansieringen af underskuddet har dog været uproblematisk via tilstrømningen af porteføljeinvesteringer og direkte investeringer og udenlandske statsborgeres indlån i de indenlandske finansielle institutioner. Det budgetkonsolideringsprogram, der for øjeblikket er under gennemførelse, har reduceret underskuddet til 2 % af BNP i 2006, og den offentlige gæld er under afvikling.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om den foregående opdatering af konvergensprogrammet, der dækker perioden 2005-2009. Rådet hilste "den strukturelle tilpasning, der er planlagt i programperioden, velkommen, når underskuddet er bragt ned under 3 % af BNP i 2005". Rådet opfordrede Cypern til "gennem permanente foranstaltninger at sikre, at budgetkonsolideringen med henblik på at opfylde programmets mellemfristede målsætning fortsættes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud". Rådet opfordrede også Cypern til "at kontrollere sine udgifter til offentlige pensioner og gennemføre yderligere reformer på pensions- og sundhedsområdet for at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt".Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006Rapporten om udmøntningen af Cyperns nationale reformprogram, der blev udarbejdet i forbindelse med den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, blev forelagt den 17. oktober 2006. Cyperns nationale reformprogram identificerer følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: budgetmæssig holdbarhed, de offentlige finansers kvalitet, F&U, innovation og IKT, øget diversificering af økonomien, konkurrence- og erhvervsklimaet, miljømæssig bæredygtighed, infrastruktur, menneskelig kapital og social samhørighed.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Cypern gør gode fremskridt med udmøntningen af sit nationale reformprogram. Generelt set ser gennemførelsen af størstedelen af foranstaltningerne ud til at forløbe planmæssigt.På baggrund af de identificerede stærke og svage sider blev det henstillet til Cypern at gribe ind i form af reformer af pensions- og sundhedssystemet og inden for undervisning og uddannelse af de unge.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:4.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Cyperns opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2006-2010.5.  Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventer, at den reale BNP-vækst vil stige fra 3,7 % i 2006 til 4,1 % i gennemsnit i resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de disponible oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser. Programmets prognoser for inflationen forekommer også realistiske.6.  For 2006 skønnes det offentlige underskud at blive på lige under 2 % af BNP i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2006, således som det var målet i den foregående opdatering af konvergensprogrammet. Med en real BNP-vækst, der er lavere end forventet i den foregående opdatering (3,7 % i stedet for 4,2 %), ventes de samlede udgifter at blive højere end planlagt, men dette skønnes at blive opvejet af højere samlede indtægter.7.  Efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud i 2005 tager programmet sigte på at konsolidere de offentlige finanser yderligere. Den offentlige saldo ventes at blive forbedret fra et underskud på 1,9 % af BNP i 2006 til en situation i balance i 2010, hvilket alene har sin forklaring i tilbageholdenhed med udgifterne, idet indtægtskvoten forbliver konstant igennem programperioden. Mens de samlede udgifter ventes at falde med 1¾ procentpoint af BNP igennem programperioden, hvoraf 1 procentpoint af BNP udgøres af faldende rentebetalinger, er det planen at øge de sociale overførsler med 1¼ procentpoint. Overskuddet på den primære saldo ventes at stige fra 1½ % af BNP i 2006-07 til lige over 2 % af BNP i 2008 og at holde sig konstant derefter. Den planlagte konsolidering forløber en smule hurtigere end i den foregående opdatering af konvergensprogrammet i forhold til et stort set ensartet makroøkonomisk scenario.8.  Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, ventes at blive forbedret fra et underskud på omkring 1½ % af BNP i 2006 til et overskud på ca. ¼ % af BNP ved udgangen af programperioden. Som i den foregående opdatering af konvergensprogrammet er den mellemfristede budgetmålsætning, der forelægges i programmet, et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, som programmet tilsigter at opfylde i 2008, et år tidligere end i den foregående opdatering. Da den mellemfristede budgetmålsætning er mere krævende end den laveste benchmark (et anslået underskud på ca. 1¾ % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der er angivet for euroområdet og i ERM II-staterne i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og afspejler på passende vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.9.  Usikkerhedsmomenterne i forbindelse med budgetfremskrivningerne i programmet synes i det store og hele at være afbalanceret. Målet for 2007 forekommer plausibelt, når det sammenlignes med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2006, og for 2008's vedkommende, hvor overskuddet på den primære saldo forventes at blive forbedret, er der forholdsvis detaljerede oplysninger i programmet om de foranstaltninger, som understøtter tilpasningen. Der er dog risiko for udgiftsoverskridelser i betragtning af den høje grad af udgiftstilbageholdenhed, der planlægges gennemført, og de manglende oplysninger om udgiftslofterne og om, hvordan de vil blive håndhævet. På den anden side er landets hidtidige resultater med hensyn til at opfylde budgetmålene gode.10.  I lyset af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede budgetmålsætning opfyldes i 2008, således som det er planlagt i programmet. Desuden ser budgetstillingen ud til at give en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving igennem hele programperioden. Tempoet i tilpasningen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, der er angivet i programmet, er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, hvor det præciseres, at for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, bør den årlige forbedring i den strukturelle saldo være 0,5 % som benchmark, og at tilpasningen bør være højere i økonomiske opgangstider og kan være lavere i økonomiske nedgangstider. Efter opfyldelsen af den mellemfristede budgetmålsætning er den finanspolitiske linje, der er angivet i programmet, også i overensstemmelse med pagten.11.  Den offentlige bruttogæld skønnes at have nået 64¾ % i 2006, hvilket er over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Programmet forventer, at gældskvoten falder til under referenceværdien på 60 % af BNP i 2008 og falder yderligere til lige over 46 % af BNP ved udgangen af programperioden. Risiciene i forhold til den forventede udvikling i gældskvoten forekommer stort set at være afbalancerede. I lyset af risikovurderingen falder gældskvoten tilstrækkelig hurtigt i retning af referenceværdien i de tidlige faser af programperioden og ventes at nærme sig den i 2007.12.  Den langsigtede budgetmæssige virkning af befolkningens aldring i Cypern hører blandt de højeste i EU og påvirkes især af en meget kraftig stigning i pensionsudgifterne som en andel af BNP. Udgangsbudgetstillingen bidrager til at lette en del af den betydelige forventede langsigtede budgetmæssige virkning af en aldrende befolkning, men den er ikke tilstrækkelig til at dække den. Endvidere ligger det nuværende bruttogældsniveau over traktatens referenceværdi. En videreførelse af konsolideringen af de offentlige finanser samtidig med indførelse af pensionsreformforanstaltninger, der tager sigte på at begrænse den betydelige stigning i de aldersrelaterede udgifter, vil, som det også anerkendes af myndighederne, medvirke til at mindske risiciene for de offentlige finansers holdbarhed. Generelt set synes Cypern at stå over for en høj risiko med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed.13.  Konvergensprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra oktober 2006 om udmøntningen af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Desuden giver det systematisk oplysninger om de direkte budgetudgifter eller budgetbesparelser som følge af de vigtigste planlagte reformer i det nationale reformprogram, og dets budgetfremskrivninger ser ud til at tage højde for virkningerne på de offentlige finanser af de foranstaltninger, der beskrives i det nationale reformprogram. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der er planlagt i konvergensprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er planlagt i det nationale reformprogram. Bl.a. planlægges der ifølge begge programmer en gradvis gennemførelse af pensions- og sundhedsreformer for at imødegå virkningen af den aldrende befolkning, men der er begrænset klarhed med hensyn til indholdet af og tidsrammen for færdiggørelsen og den fulde gennemførelse af en omfattende livslang strategi.14.  Budgetstillingen i programmet er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.15.  Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, indeholder programmet alle de krævede og de fleste af de frivillige data[6].Den generelle konklusion er, at programmet efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud i 2005 gør gode fremskridt i retning af at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i programperioden som følge af udgiftstilbageholdenhed og en situation med udsigt til høj vækst. Den offentlige bruttogæld ventes at nærme sig referenceværdien på 60 % af BNP i 2007 og at fortsætte med at falde i de efterfølgende år.På baggrund af ovenstående vurdering, især gældsniveauet og den forventede stigning i de aldersrelaterede udgifter, opfordres Cypern til at bringe de offentlige pensionsudgifter under kontrol og gennemføre yderligere reformer på pensions- og sundhedsområdet, så det sikres, at de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt forbedres.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Realt BNP (% ændring) | KP dec. 2006 | 3,9 | 3,7 | 3,9 | 4,1 | 4,1 | 4,1 |KOM nov. 2006 | 3,8 | 3,8 | 3,8 | 3,9 | - | - |KP dec. 2005 | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 | - |HICP-inflation (%) | KP dec. 2006 | 2,0 | 2,4 | 2,5 | 2,4 | 2,0 | 2,0 |KOM nov. 2006 | 2,0 | 2,4 | 2,0 | 2,4 | - | - |KP dec. 2005 | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP dec. 20061 | -0,9 | -1,0 | -1,1 | -1,1 | -1,1 | -1,1 |KOM nov. 20065 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | - | - |KP dec. 20051 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | KP dec. 2006 | -2,3 | -1,9 | -1,6 | -0,7 | -0,4 | -0,1 |KOM nov. 2006 | -2,3 | -1,9 | -1,7 | -1,7 | - | - |KP dec. 2005 | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | - |Primær saldo (% af BNP) | KP dec. 2006 | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 2,1 | 2,1 | 2,2 |KOM nov. 2006 | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 1,4 | - | - |KP dec. 2005 | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP dec. 20061 | -2,0 | -1,5 | -1,2 | -0,3 | 0,0 | 0,3 |KOM nov. 2006 | -1,8 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | - | - |KP dec. 20051 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | - |Strukturel saldo2 (% af BNP) | KP dec. 20063 | -3,3 | -1,9 | -1,0 | -0,3 | -0,1 | -0,1 |KOM nov. 20064 | -2,7 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | - | - |KP dec. 2005 | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 | - |Offentlig gæld (% af BNP) | KP dec. 2006 | 69,2 | 64,7 | 60,5 | 52,5 | 49,0 | 46,1 |KOM nov. 2006 | 69,2 | 64,8 | 62,2 | 59,6 | - | - |KP dec. 2005 | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 | - |Bemærkninger: 1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (1,3 % af BNP i 2005 og 0,4 % i 2006, underskudsformindskende). De omfatter 0,4 % af BNP i 2005 og 2006 i form af EU-fondsrelaterede transaktioner. 4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,9 % af BNP i 2005, underskudsformindskende). Set i forhold til programmet (se bemærkning 3) har Kommissionens tjenestegrene ikke behandlet EU-fondsrelaterede transaktioner som engangsforanstaltninger. 5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 3,9 %, 3,7 %, 3,9 % og 4,0 % i perioden 2005-2008. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, “Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EFT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Programmet indeholder bl.a. ikke data i tabel 5 om konjunkturudviklingen for bidragene til den potentielle BNP-vækst (punkt 4).


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Luxembourgs nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Luxembourgs stabilitetsprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/72

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Luxembourgs nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Luxembourgs stabilitetsprogram for 2014
   2014/C 247/14
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstillingen fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutningerne fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (3) om Luxembourgs nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Luxembourgs ajourførte stabilitetsprogram for 2012-2016. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (4) sin udtalelse om Luxembourgs budgetudkast for 2014.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker 2014. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen ligeledes på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Italien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Luxembourg, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse fører til en konklusion om, at Luxembourg ikke oplever makroøkonomiske ubalancer i betydningen i proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer. Nærmere bestemt viser analysen af overskuddet på de løbende poster, at det ikke skyldes manglende indenlandsk efterspørgsel, men snarere er resultatet af landets særlige vækstmodel, der i høj grad er baseret på finansielle tjenesteydelser. Der er risici, hvad angår den indenlandske finansielle stabilitet, som følge af den store finansielle sektor, men de er relativt begrænsede, da sektoren er diversificeret og specialiseret på samme tid. Den private sektors høje gæld, særlig virksomheder uden for den finansielle sektor, afspejler hovedsagelig, at der er et stort antal multinationale selskaber i landet, som bruger deres afdelinger eller datterselskaber i Luxembourg til koncerninterne finansieringstransaktioner. De offentlige finansers nuværende gunstige stilling er i høj grad afhængig af bæredygtigheden af en vækstmodel, der er baseret på en stærk finansiel sektor, og udgør på langt sigt en stor risiko for bæredygtigheden.

               (8)

               Den 28. april 2014 forelagde Luxembourg sit nationale reformprogram for 2014 og den 25. april 2014 sit stabilitetsprogram for 2014. På grund af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der foretaget en samtidig vurdering af dem.

               (9)

               Formålet med den mellemfristede budgetstrategi, der er beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at vende tilbage til den mellemfristede målsætning i 2016 efter en væsentlig afvigelse fra den i 2015. Stabilitetsprogrammet bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om et overskud på 0,5 % af BNP, hvilket afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det (genberegnede) strukturelle offentlige overskud forventes at falde fra 1,4 % af BNP i 2013 til 1,1 % i 2014 og at blive til et underskud på 0,1 % af BNP i 2015. Derefter forventes gradvis stigende strukturelle overskud. Luxembourg forventes derfor at nå sin mellemfristede målsætning i 2014, men at afvige væsentligt fra den i 2015. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes væksten i de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, at ligge over den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst i 2015. Samlet set er programmets målsætninger delvis i overensstemmelse med den præventive del af stabilitets- og vækstpagten, dog med en afvigelse i 2015. Gældskvoten, som var 23,1 % af BNP i 2013 og dermed et godt stykke under referenceværdien på 60 % af BNP, forventes at falde yderligere i programperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, som er udarbejdet af en uafhængig organisation (STATEC) er en smule optimistiske for 2014 og 2015. Regeringen forventer en BNP-vækstrate på 3,2 % i både 2014 og 2015, medens Kommissionens forårsprognose 2014 regner med henholdsvis 2,6 % og 2,7 %. Desuden er de foranstaltninger, som ligger til grund for det finanspolitiske forløb i perioden 2015-2018 endnu ikke fuldt beskrevet af myndighederne. Ifølge Kommissionens prognose, som ikke tager hensyn til de seneste annoncerede foranstaltninger, anslås det strukturelle overskud at falde til 0,6 % af BNP i 2014 og at blive til et underskud på 1,3 % af BNP i 2015. Vækstraten for de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, forventes at ligge over den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst i 2015, hvor der ventes en væsentlig afvigelse. På grundlag af vurderingen af programmet for 2014 og Kommissionens prognose i medfør af forordning (EF) nr. 1466/97 mener Rådet, at der er risiko for, at målene for stabilitetsprogrammet, som kun delvis er i overensstemmelse med den præventive del af stabilitets- og vækstpagten, ikke nås, navnlig fra 2015.

               (10)

               Regeringen forelagde i juli 2013 parlamentet et udkast til en lov om gennemførelsen i national ret af bestemmelserne i Rådets direktiv 2011/85/EU (5) og i traktaten om stabilitet, samordning og styring. Dette udkast til lovgivning var programsat til at træde i kraft den 1. januar 2014, men vedtagelsen blev forsinket, da regeringen trådte tilbage i juli. Ifølge lovudkastet indføres en ny lov om et flerårigt finanspolitisk program, der dækker samme periode, som den kommende ajourføring af stabilitetsprogrammet. Loven om det flerårige finanspolitiske program vil blive opdateret årligt sammen med det årlige budget. Den vil omfatte en nærmere beskrivelse af planerne for at nå den mellemfristede budgetmålsætning for den samlede offentlige sektor. Lovudkastet indfører flerårige lofter i loven om det flerårige finanspolitiske program, som kun omfatter den statslige sektor, men det er ikke angivet, hvad konsekvenserne er, hvis lofterne overskrides. Lovudkastet omfatter ikke en regel for de nationale udgifter, som kunne tjene som vejledning ved fastsættelsen af de flerårige udgiftsmål. Der er dog bestemmelser vedrørende tilpasningsstien i retning af de mellemfristede målsætninger, der skal overholdes. Et revideret lovudkast blev forelagt parlamentet i marts 2014, og deri fastlægges bl.a., at den uafhængige overvågning af de finanspolitiske regler overdrages til et nyoprettet organ, »Conseil National des Finances Publiques«.

               (11)

               Derudover rammes momsindtægterne af de nye regler om momsindtægter fra e-handel. Fra 2015 overgår momsindtægterne fra e-handel fra det land, som udbyderen befinder sig i, til det land, hvor kunden befinder sig. Regeringen har meddelt, at momssatserne vil blive forhøjet med to procentpoint, hvilket delvis burde opveje indtægtstabet. På baggrund af den udbredte anvendelse af nedsatte og stærkt nedsatte momssatser vil der også kunne skaffes yderligere indtægter gennem en mere udbredt brug af standardraten, hvilket ville kompensere yderligere for de omtalte tab.

               (12)

               De offentlige bruttopensionsudgifters andel af BNP i Luxembourg vil ifølge tallene i Kommissionens 2012-rapport om befolkningsaldringen stige fra 9,2 % af BNP til 18,6 % af BNP i 2060. Det skyldes hovedsageligt aldersrelaterede udgifter og navnlig pensioner. Pensionsreformen fra 2012 havde et begrænset omfang og har ikke i det væsentlige mindsket truslen mod de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. Den kortfristede finansiering af pensionssystemet garanteres aktuelt af en lav ældrekvote og er afhængig af de bidrag, der betales af den forholdsvis unge styrke grænsearbejdere. Fremover forventes denne tendens at vende, og pensionsudgifterne og udgifterne til langtidspleje vil sandsynligvis stige væsentligt. For at sikre pensionssystemets holdbarhed vil det være nødvendigt at øge pensionsbidragssatsen betydeligt efter 2020 oven i den indbyggede begrænsning af tilpasningen af pensioner til levestandarden. Dette indebærer, at arbejde pålægges en væsentlig større byrde, som skal bæres af den kommende aktive arbejdsstyrke, og det vil medføre et tab af omkostningskonkurrenceevne. På baggrund af den aktuelt høje kompensationsgrad er der visse andre foranstaltninger, som kunne være truffet for at sikre en mere rimelig fordeling af byrderne over generationerne. Indførelse af et loft over pensionstilpasningerne på baggrund af reallønsstigningerne vil få pensionsreserverne til at stige. Derudover ville en forhøjelse af den faktiske pensionsalder, som i øjeblikket er 59 år, ved at bringe den i overensstemmelse med ændringer i den forventede levetid sikre pensionssystemets langsigtede holdbarhed. Desuden bør mulighederne for førtidspensionering begrænses. Finansielle incitamenter til at få arbejdstagerne til at blive længere på arbejdsmarkedet, som det er fastsat i pensionsreformen, kan måske bidrage til pensionssystemets holdbarhed, men beskæftigelsesmulighederne for ældre arbejdstagere bør fremmes yderligere ved at styrke erhvervsfaglige uddannelser og livslang læring. Luxembourg er nødt til at begrænse det fremtidige behov for langtidspleje og de dermed forbundne omkostninger, hvis holdbarheden skal sikres. Ydelserne inden for langtidspleje kunne også gøres mere omkostningseffektive ved en styrket koordinering af sundheds- og socialydelser, forbedret levering af ydelser og bedre støtte til familieplejere.

               (13)

               Luxembourgs store overskud på de løbende poster skyldes de finansielle tjenesteydelser og maskerer et vedvarende og gradvist stigende underskud på varehandelsbalancen, som skyldes en langsom vækst i eksporten. Denne tendens afspejler ganske vist den tiltagende betydning af servicesektoren i økonomien, men den dækker også over et mere strukturelt tab af omkostningskonkurrenceevne. Den seneste vedvarende stigning i enhedslønomkostningerne har betydet, at Luxembourgs industrielle konkurrenceevne er undermineret. Gradueringen af den automatiske lønindeksering, som blev vedtaget af regeringen i 2012, udløber ved udgangen af 2014. Der er forskellige mulige fremgangsmåder, men det er vigtigt, at lønninger og produktivitet bindes tættere sammen gennem en reform af lønindekseringssystemet, så det bliver muligt at differentiere mellem sektorer. Den stærke afhængighed af den finansielle sektor udgør en strukturel risiko for økonomien. Luxembourg må derfor fokusere på udviklingen af højtspecialiserede virksomheder som et springbræt for innovationsbaseret vækst. Selv om en firedobling af den offentlige sektors FoU-intensitet siden 2000 afspejler viljen til at udbygge den offentlige forskningskapacitet, vil Luxembourg ikke nå sit FoU-intensitetsmål for 2020 på 2,3-2,6 % af BNP, hvilket skyldes det bratte fald i erhvervslivets FoU-intensitet (fra 1,53 % af BNP i 2000 til 1 % i 2012). Præstationerne for så vidt angår indikatorerne vedrørende samarbejde mellem offentlige forskningsinstitutioner og virksomheder bør forbedres yderligere. Den reform vedrørende styrkelse af innovative klynger, der blev lanceret i 2013, bør fortsættes.

               (14)

               Selv om der er vedtaget en række foranstaltninger, ligger ungdomsarbejdsløsheden permanent på et højt niveau, dvs. 17,4 % af den aktive befolkning i 2013, dog er den faldet fra 18 % i 2012. Denne kvote er stærkt afhængig af uddannelsesniveauet og kvoten er lavere blandt arbejdstagere med en højere uddannelse. Luxembourgs uddannelsessystem står over for en række specifikke udfordringer, f.eks. flersprogetheden og det særlige sæt færdigheder, der efterspørges af et meget specialiseret arbejdsmarked med en stor finansiel sektor. Resultaterne af OECD's undersøgelse af uddannelsessøgendes færdigheder bekræftede, at der er brug for yderligere foranstaltninger for at modvirke unge menneskers forholdsvis svage præstationer i grundfagene, en udvikling som ses siden 2006. I denne forbindelse bør der gennemføres reformer af de primære og sekundære uddannelsestrin. Derudover bør kvaliteten og attraktiviteten af erhvervsfaglig og almen uddannelse forbedres yderligere for at kunne levere en kvalificeret arbejdsstyrke til arbejdsmarkedet, herunder navnlig arbejdstagere med indvandrerbaggrund. Udformningen af beskatnings- og socialsikringssystemet er en af de centrale årsager til meget høje arbejdsmarkedstærskler, som er blandt de højeste i Unionen, for alle lønniveauer og familiesammensætninger. Herudover er aktiveringspolitikkerne fortsat svage til trods for en nylig reformindsats, og det har ikke været obligatorisk at deltage i aktive arbejdsmarkedspolitikker på noget tidspunkt i en arbejdsløshedsperiode.

               (15)

               Luxembourg har forpligtet sig til at nedbringe sine drivhusgasemissioner i ikke-ETS-sektorerne med 20 % frem til 2020, men forventes at overskride dette mål med 23 procentpoint. Desuden forventes 2013-emissionerne at være 1 % højere end det mål, der er fastsat for 2013 i beslutningen om indsatsfordeling. Ca. 70 % af de transportrelaterede emissioner vedrører brændstofeksport, bl.a. som følge af meget lave brændstofafgifter. Anerkendelsen af brændstofeksport som en central problemstilling i den anden nationale miljøhandlingsplan, der blev vedtaget i maj 2013, er et skridt i den rigtige retning. Der er dog behov for mere specifikke og langfristede foranstaltninger til at løse dette problem. Miljøafgifter udgjorde 2,4 % af BNP i 2012, medens det i 2004 var 3,1 %. Faldet skyldes bl.a. lavere indtægter fra energiafgifter som følge af den manglende indeksering af energiafgifter. Transportafgifter, eksklusive brændstof, udgjorde 0,2 % af BNP i 2012. Afgifterne på brændstof, der anvendes til transport, er høje, dvs. 2,2 % af BNP, til trods for en favorabel afgiftsordning for diesel, og dette skyldes først og fremmest grænseoverskridende køb af brændstof. Da miljøafgifter udgør en undergennemsnitlig andel af de samlede skatteindtægter, kan udformningen af miljøafgifterne forbedres, navnlig ved at øge beskatningen af energiprodukter til transport.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Luxembourgs økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Luxembourg, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) er især afspejlet i henstilling 1 nedenfor.

               (18)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På grundlag af denne analyse har Rådet fremsat specifikke henstillinger til de medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Luxembourg således også sikre, at disse henstillinger gennemføres til fulde og rettidigt —

         HENSTILLER, at Luxembourg i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Fastholde en sund finanspolitisk stilling i 2014 og styrke budgetstrategien væsentligt i 2015 for at sikre, at den mellemfristede målsætning nås, fastholde den mellemfristede målsætning herefter for at sikre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed, herunder bl.a. ved at tage højde for de implicitte udgifter i forbindelse med befolkningens aldring. Styrke den finanspolitiske styring ved at vedtage en mellemfristet budgetramme, der omfatter den overordnede styring og flerårige udgiftslofter, og ved at iværksætte en uafhængig overvågning af de finanspolitiske regler. Udbygge beskatningsgrundlaget yderligere, herunder navnlig for forbrug.

               2.

               Med sigte på at sikre den finansielle holdbarhed begrænse de aldersrelaterede udgifter ved at gøre langtidspleje mere omkostningseffektiv, fremme pensionsreformen for at hæve den effektive pensionsalder, bl.a. ved at begrænse mulighederne for førtidspensionering, og ved at tilpasse pensionsalderen eller pensionsydelserne til ændringer i den forventede levetid. Forstærke indsatsen med henblik på at øge erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere, bl.a. ved at forbedre deres beskæftigelsesegnethed gennem livslang læring.

               3.

               Fremskynde vedtagelsen af strukturelle foranstaltninger i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis med henblik på en reform af lønfastsættelsessystemet, herunder dyrtidsreguleringen, som skal forbedre lønningernes tilpasning til udviklingen i produktiviteten, især på sektorniveau. Fremme bestræbelserne på at diversificere den økonomiske struktur, bl.a. ved at fremme private investeringer i forskning og gennem yderligere udvikling af samarbejdet mellem offentlig forskning og private virksomheder.

               4.

               Fremme indsatsen for at begrænse ungdomsarbejdsløsheden for arbejdstagere med ringe kvalifikationer, herunder jobsøgende med indvandrerbaggrund, ved hjælp af en sammenhængende strategi, herunder ved yderligere at forbedre udformningen og overvågningen af aktive arbejdsmarkedspolitikker, for at overvinde den manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer og for at mindske de økonomiske ulemper ved at tage arbejde. Med dette mål for øje fremskynde gennemførelsen af reformen af almen og erhvervsfaglig uddannelse, så der skabes en bedre overensstemmelse mellem unges menneskers kompetencer og efterspurgte kompetencer på arbejdsmarkedet.

               5.

               Udvikle en sammenhængende ramme og iværksætte konkrete foranstaltninger for at nå 2020-målet for nedbringelse af drivhusgasemissionerne fra ikke-ETS-aktiviteter, navnlig gennem beskatning af energiprodukter til transport.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P.C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Fastholdt for 2014 i medfør af Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 55.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (5)  Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 41).

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  Se side 141 i denne EUT.


title: 2014/710/EU: Kommissionens henstilling af 9. oktober 2014 om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, der kan forhåndsreguleres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet)  EØS-relevant tekst

text:
               11.10.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 295/79

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 9. oktober 2014
   om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, der kan forhåndsreguleres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet)
   (EØS-relevant tekst)

      (2014/710/EU)

   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og –tjenester (rammedirektivet) (1), særlig artikel 15, stk. 1,
   under henvisning til udtalelser fra Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC) og fra Kommunikationsudvalget (COCOM) og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I direktiv 2002/21/EF fastlægges en lovramme for elektronisk kommunikation bl.a. med henblik på at reagere på konvergenstendenserne ved at dække alle elektroniske kommunikationsnet og -tjenester inden for direktivets anvendelsesområde. I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF (2) er formålet bl.a. at begrænse den sektorspecifikke forhåndsregulering, efterhånden som konkurrencen breder sig, så markedet for elektronisk kommunikation i sidste ende kun er underlagt konkurrenceretten.

               (2)

               I overensstemmelse hermed er formålet med denne henstilling at udpege de produkt- og tjenestemarkeder, hvor det kan være berettiget at anvende forhåndsregulering i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/21/EF. Sigtet med enhver form for forhåndsregulering er i sidste instans at opnå fordele for slutbrugerne ved at sikre reel konkurrence på detailmarkederne på et varigt grundlag. Navnlig i betragtning af de forventede fremskridt med hensyn til innovation og konkurrence er det sandsynligt, at de nationale tilsynsmyndigheder vil konstatere, at der gradvis udvikler sig konkurrence på detailmarkederne, også selv om der ikke reguleres på engrosniveau.

               (3)

               Afgrænsningen af relevante markeder kan ændre sig med tiden i takt med, at produkter og tjenester videreudvikles, og der sker ændringer i mulighederne for substitution på efterspørgsels- og udbudssiden. Eftersom Kommissionens henstilling 2007/879/EF (3) nu har været i kraft i over seks år, er det hensigtsmæssigt at revidere den i lyset af den udvikling, der er sket på markedet, siden den blev vedtaget.Denne henstilling erstatter derfor Kommissionens henstilling 2007/879/EF, og giver vejledning til de nationale tilsynsmyndigheder om kommende markedsanalyser.

               (4)

               Ifølge artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/21/EF skal Kommissionen udpege markeder i den elektroniske kommunikationssektor, hvor forholdene kan være af en sådan art, at det vil være berettiget at indføre regulerende forpligtelser i overensstemmelse med konkurrencerettens principper. Disse principper danner derfor grundlag for afgrænsningen af produktmarkederne inden for den elektroniske kommunikationssektor i nærværende henstilling.

               (5)

               I henhold til artikel 15, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF er det op til de nationale tilsynsmyndigheder at afgrænse de relevante markeder tilpasset de nationale forhold, navnlig relevante geografiske markeder på deres område, i overensstemmelse med konkurrencerettens principper og under nøje hensyntagen til denne henstilling.

               (6)

               I henhold til artikel 16, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF indføres der kun forhåndsregulering på markeder, hvor der ikke er reel konkurrence. Som forklaret i direktivets betragtning 27 i direktivet drejer det sig om markeder, hvor der er en eller flere virksomheder med en stærk markedsposition, og hvor midlerne i medlemsstatens eller EU's konkurrencelovgivning ikke er tilstrækkelige til at løse det konstaterede konkurrenceproblem. Desuden bør en analyse af, om der foreligger reel konkurrence, også omfatte en analyse af, om markedet er et potentielt konkurrencemarked, og om den eventuelle mangel på konkurrence altså er varig.

               (7)

               For både Kommissionen og de nationale tilsynsmyndigheder er udgangspunktet for udpegningen af engrosmarkeder, hvor forhåndsregulering kan være berettiget, en analyse af de tilsvarende detailmarkeder. Denne analyse gennemføres ud fra et fremadrettet perspektiv over en given tidshorisont, idet der tages hensyn til mulighederne for substitution på efterspørgselssiden, og, hvor det er relevant, på udbudssiden. Når de nationale tilsynsmyndigheder afgrænser relevante markeder i henhold til artikel 15, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF, bør de udpege et geografisk område, hvor konkurrenceforholdene er ens eller tilstrækkeligt ensartede, og som kan adskilles fra de tilstødende områder, hvor de gældende konkurrenceforhold er mærkbart anderledes; der bør navnlig tages hensyn til, om det selskab, der muligvis har en stærk markedsposition, handler ensartet i hele det område, som dets net dækker, eller om det står over for mærkbart forskellige konkurrencevilkår i et sådant omfang, at dets aktiviteter begrænses i nogle områder, men ikke i andre.

               (8)

               Det bør vurderes, om der ud fra et fremadrettet perspektiv hersker reel konkurrence på detailmarkederne, selv uden regulering baseret på en konstatering af stærk markedsposition. På den anden side bør analysen tage hensyn til virkningerne af andre typer af regulering, der gælder for de relevante detail- og engrosmarkeder i hele den relevante periode.

               (9)

               Når der udarbejdes en markedsanalyse i medfør af artikel 16 i direktiv 2002/21/EF, skal vurderingen af markedet foretages ud fra et fremadrettet perspektiv, idet der tages udgangspunkt i de eksisterende markedsvilkår. Det bør vurderes, om markedet er et potentielt konkurrencemarked, og hvorvidt en situation med manglende konkurrence er varig, idet der tages hensyn til den forventede eller forudsigelige markedsudvikling (4).

               (10)

               Hvis der ikke er reel konkurrence på det berørte detailmarked ud fra et fremadrettet perspektiv, uden at der foretages forhåndsregulering, bør det/de tilsvarende engrosmarked(er), der kan underlægges forhåndsregulering i overensstemmelse med artikel 16 i direktiv 2002/21/EF, vurderes. Ved afgrænsningen af de relevante engrosmarkeder og vurderingen af, om der foreligger en stærk markedsposition, med henblik på at afgøre, hvorvidt der er reel konkurrence, bør der tages højde for direkte og indirekte konkurrencepres, uanset om det hidrører fra elektroniske kommunikationsnet, elektroniske kommunikationstjenester eller andre typer tjenester eller applikationer, der er sammenlignelige hermed set fra slutbrugerens synspunkt (5). Hvis der på den anden side er reel konkurrence på det berørte detailmarked ud fra et fremadrettet perspektiv, også uden forhåndsregulering på de tilsvarende relevante engrosmarkeder, bør det føre til, at den nationale tilsynsmyndighed konkluderer, at det ikke længere er nødvendigt at regulere på engrosniveau. I dette tilfælde bør de tilsvarende relevante engrosmarkeder vurderes med henblik på at tilbagetrække forhåndsreguleringen. Når engrosmarkederne er vertikalt forbundne i forsyningskæden, skal det marked, der er det øverste led i forhold til det pågældende detailmarked.

               (11)

               De engrosmarkeder, der er opført i bilaget, kan have egenskaber, der retfærdiggør forhåndsregulering, fordi de overholder følgende tre kumulative kriterier, der også er blevet anvendt i de tidligere udgaver af henstillingen til at udpege markeder, som kan underlægges forhåndsregulering. Det første kriterium er, at der er store og varige hindringer for markedsadgang. På grund af de elektroniske kommunikationsmarkeders dynamiske karakter og måde at fungere på må mulighederne for, at hindringerne for markedsadgang overvindes inden for en relevant tidshorisont, dog også tages i betragtning ved gennemførelsen af en fremadrettet analyse med henblik på at udpege relevante markeder til eventuel forhåndsregulering. Det andet kriterium har at gøre med, om en markedsstruktur tenderer hen imod reel konkurrence inden for en relevant tidshorisont. Når dette kriterium anvendes, skal konkurrencesituationen, herunder den infrastrukturbaserede konkurrence, bag adgangshindringerne undersøges. Det tredje kriterium er, om det ikke er muligt alene ved anvendelse af konkurrenceretten at imødegå de pågældende markedssvigt. De vigtigste indikatorer, der skal tages i betragtning ved vurderingen af det første og det andet kriterium, svarer til dem, der lægges til grund som led i en fremadrettet markedsanalyse med henblik på at fastslå en stærk markedsposition. Det drejer sig navnlig om indikatorer for hindringer for markedsadgang som følge af manglende regulering (herunder omfanget af irreversible omkostninger), markedsstrukturen, markedets ydeevne og dynamik, herunder indikatorer som markedsandele og markedstendenser, markedspriser og tendenser samt konkurrerende netværks eller infrastrukturers omfang og dækning.

               (12)

               Hvad angår det første kriterium, er der to typer barrierer for markedsadgang, som er relevante for formålet med denne henstilling: strukturelle hindringer og retlige eller reguleringsmæssige hindringer. Strukturelle hindringer for markedsadgang følger af oprindelige omkostnings- eller efterspørgselsforhold, som skaber et asymmetrisk forhold mellem gamle og nye markedsaktører ved at bremse eller forhindre sidstnævntes markedsadgang. F.eks. kan der være tale om store strukturelle hindringer, hvis markedet er kendetegnet ved fordele i relation til de absolutte omkostninger, betydelige stordrifts- og/eller tæthedsfordele, kapacitetsbegrænsninger og høje irreversible omkostninger. En lignende strukturel hindring kan også forekomme, hvor leveringen af tjenester forudsætter en netværkskomponent, som teknisk set ikke kan duplikeres eller kun kan duplikeres til en pris, som gør det uattraktivt for konkurrenterne.

               (13)

               Retlige eller reguleringsmæssige hindringer skyldes ikke økonomiske forhold, men lovgivningsmæssige, administrative eller andre foranstaltninger, som direkte påvirker betingelserne for markedsadgang og/eller operatørernes stilling på det relevante marked. Et eksempel på en retlig eller reguleringsmæssig hindring for markedsadgang er begrænsninger i antallet af virksomheder, som har adgang til frekvenser til levering af basistjenester. Andre eksempler på retlige eller reguleringsmæssige hindringer er priskontrol og andre prisrelaterede foranstaltninger, som pålægges virksomheder, og som ikke kun påvirker markedsadgangen, men også virksomhedernes stilling på markedet. Retlige eller reguleringsmæssige hindringer, som sandsynligvis vil bortfalde inden for den relevante tidshorisont, bør normalt ikke anses for at udgøre en hindring for markedsadgang af en art, der kan opfylde det første kriterium.

               (14)

               Hindringer for markedsadgang kan også blive mindre relevante på innovationsdrevne markeder, som er kendetegnet ved en hurtig teknologisk udvikling. På disse markeder kan truslen om innovative tilbud fra potentielle konkurrenter, der endnu ikke er på markedet, skabe konkurrencepres. På innovationsdrevne markeder kan der forekomme dynamisk eller langsigtet konkurrence mellem virksomheder, som ikke nødvendigvis er konkurrenter på et eksisterende »statisk« marked. Denne henstilling udpeger markeder, hvor hindringer for markedsadgang forventes at bestå over et længere tidsrum. Ved vurderingen af, om hindringer for markedsadgang vil vedblive at bestå ved manglende regulering, er det nødvendigt at undersøge, om den pågældende sektor hyppigt har oplevet vellykket markedsadgang, og om markedsadgangen har været eller fremover efter al sandsynlighed vil være tilstrækkelig umiddelbar og vedvarende til at begrænse en stærk markedsposition. Relevansen af hindringer for markedsadgang afhænger bl.a. af minimumsniveauet for en effektiv produktion og størrelsen af de irreversible omkostninger.

               (15)

               Selv om et marked er kendetegnet ved store hindringer for markedsadgang, kan der være andre strukturelle faktorer, som betyder, at markedet alligevel tenderer i retning af reel konkurrence inden for den relevante tidshorisont. En tendens i retning af reel konkurrence betyder, at markedet enten vil nå reel konkurrence uden forhåndsregulering i løbet af undersøgelsesperioden eller vil gøre det efter denne periode, såfremt der er tydelige beviser på en positiv dynamik på markedet inden for undersøgelsesperioden. Markedsdynamik kan f.eks. forårsages af teknologisk udvikling eller ved konvergens mellem produkter og markeder, hvilket kan give anledning til, at der udøves konkurrencepres mellem operatører, der er aktive på hver sit produktmarked. Dette kan også være tilfældet på markeder, hvor et begrænset — men tilstrækkelig stort — antal virksomheder har forskellige omkostningsstrukturer og står over for en priselastisk efterspørgsel. Der kan også være overskudskapacitet på markedet, hvilket normalt vil give konkurrerende virksomheder muligheder for at øge produktionen meget hurtigt som reaktion på en prisstigning. På sådanne markeder kan markedsandelene ændre sig med tiden, og/eller der kan observeres faldende priser.

               (16)

               Det tredje kriterium tjener til at vurdere, om de afhjælpende foranstaltninger, der kan pålægges i henhold til konkurrenceretten, er tilstrækkelige til at løse vedvarende markedssvigt, navnlig i betragtning af, at forhåndsregulering effektivt kan forhindre overtrædelser af konkurrencereglerne. Konkurrenceretlig indgriben vil efter al sandsynlighed ikke være tilstrækkelig, hvis f.eks. overholdelseskravene i forbindelse med en indgriben for at korrigere vedvarende markedssvigt er omfattende, eller hvis det er uomgængelig nødvendigt med hyppig og/eller rettidig indgriben. Derfor bør forhåndsregulering betragtes som et passende supplement til konkurrenceretten, når denne alene ikke er tilstrækkelig til at afhjælpe konstaterede vedvarende markedssvigt.

               (17)

               Anvendelsen af disse tre kumulative kriterier bør begrænse antallet af markeder i den elektroniske kommunikationssektor, hvor der indføres forhåndsregulering, og derved bidrage til at opfylde et af regelsættets mål, nemlig målet om gradvis at reducere sektorspecifik forhåndsregulering, efterhånden som konkurrencen på markederne øges. Manglende opfyldelse af et af de tre kriterier ses som et tegn på, at det pågældende marked ikke bør udpeges som egnet til forhåndsregulering.

               (18)

               Forhåndsregulering, der pålægges på engrosniveau, bør anses for tilstrækkelig til at afhjælpe potentielle konkurrenceproblemer på det eller de tilsvarende marked(er) i efterfølgende omsætningsled. Et marked i et efterfølgende omsætningsled bør kun underkastes forhåndsregulering, hvis konkurrencen på dette marked fortsat er kendetegnet ved en stærk markedsposition på trods af forhåndsregulering på det eller de tilsvarende marked(er) i foregående omsætningsled. I betragtning af den udvikling i konkurrencen, der er opnået gennem regulering, udpeger denne henstilling kun relevante markeder på engrosniveau. Det forventes, at regulering af disse markeder kan rette op på den mangel på reel konkurrence på engrosniveau, der giver anledning til markedssvigt på de tilsvarende detailmarkeder. Påviser en national tilsynsmyndighed ikke desto mindre, at en indgriben på engrosmarkederne ikke har haft den tilsigtede virkning, kan det være berettiget at pålægge det relevante detailmarked forhåndsregulering, forudsat at tilsynsmyndigheden har gennemført trekriterietesten som foreskrevet i denne henstilling og fastslået, at de tre kriterier er opfyldt.

               (19)

               Markederne i bilaget er blevet udpeget på grundlag af de ovennævnte tre kumulative kriterier. De nationale tilsynsmyndigheder bør tage udgangspunkt i en formodning om, at de tre kriterier er opfyldt for disse markeders vedkommende. Hvis en national tilsynsmyndighed imidlertid konkluderer, at det eller de afgrænsede detailmarked(er) udviser holdbar konkurrence uden forhåndsregulering på engrosniveau, bør den også konkludere, at forhåndsregulering ikke længere er nødvendig på engrosniveau.

               (20)

               For de markeder, der er anført i bilaget, kan en national tilsynsmyndighed alligevel på baggrund af særlige nationale forhold anse det for hensigtsmæssigt at gennemføre sin egen trekriterietest. Den nationale tilsynsmyndighed kan i så fald enten konkludere, at de tre kriterier er opfyldt, eller at de ikke er opfyldt under de særlige nationale forhold. Hvis de tre kriterier ikke er opfyldt for et bestemt marked, som er opført i denne henstilling, bør de nationale tilsynsmyndigheder ikke indføre regulerende forpligtelser på dette marked.

               (21)

               De nationale tilsynsmyndigheder kan udpege andre markeder end dem, der er opført i denne henstilling, og anvende trekriterietesten. Hvis en national tilsynsmyndighed efter at have konkluderet, at der ikke opnås reel konkurrence på et detailmarked uden forhåndsregulering, agter at regulere det eller de tilsvarende engrosmarked(er), og dette/disse marked(er) er ikke opført i henstillingen, bør den altid gennemføre trekriterietesten. I så fald skal den først analysere det engrosmarked, der i forhold til det pågældende detailmarked befinder sig øverst i den vertikale forsyningskæde. Tilsynsmyndigheden bør analysere de markeder, som befinder sig i de efterfølgende omsætningsled i forhold til et reguleret produkt, ét for ét, indtil den når til detailmarkedet/-markederne, for at afgøre, om der ville være reel konkurrence på disse markeder, hvis der blev indført regulering i det foregående led.

               (22)

               De nationale tilsynsmyndigheder bør også anvende trekriterietesten på de markeder, der er opført i bilagene til Kommissionens henstilling 2003/311/EF (6) og til henstilling 2007/879/EF, og som ikke længere er opført i bilaget til nærværende henstilling, hvis markederne i øjeblikket er underlagt regulering på grund de nationale forhold; ud fra trekriterietesten bør tilsynsmyndighederne vurdere, om der stadig er grund til regulering af disse markeder i lyset af de nationale forhold.

               (23)

               Nye fremspirende markeder bør ikke pålægges urimelige forhåndsregulerende forpligtelser, selv om den første aktør på markedet indtager en fortrinsstilling, jf. direktiv 2002/21/EF. Nye fremspirende markeder anses for at omfatte produkter eller tjenester, hvor det på grund af deres nyhedsværdi er meget vanskeligt at forudsige efterspørgselsforholdene eller markedsadgangs- og udbudsforholdene og dermed vanskeligt at anvende trekriterietesten. Formålet med ikke at pålægge nye fremspirende markeder urimelige forhåndsregulerende forpligtelser er at fremme innovation, således som det kræves i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF; samtidig bør markedsafskærmning på sådanne markeder fra markedslederens side forhindres, således som det anføres i Kommissionens retningslinjer for markedsanalyse og beregning af stærk markedsposition i henhold til EU-rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (7). Trinvise forbedringer af den bestående netinfrastruktur fører sjældent til et nyt eller fremspirende marked. Et produkts manglende substituérbarhed skal fastslås både fra et efterspørgsels- og et udbudssidesynspunkt, inden det kan konkluderes, at det ikke er en del af et allerede eksisterende marked. Fremkomsten af nye detailtjenester kan give anledning til et nyt afledt engrosmarked, for så vidt som sådanne detailtjenester ikke kan tilvejebringes ved brug af de eksisterende engrosprodukter.

               (24)

               De nationale tilsynsmyndigheder skal stille de resultater af trekriterietesten som udført i overensstemmelse med denne henstilling, der henhører under anvendelsesområdet for artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF, til rådighed for Kommissionen, BEREC og andre nationale tilsynsmyndigheder. Manglende indberetning af et udkast til en foranstaltning, der påvirker samhandelen mellem medlemsstater som beskrevet i betragtning 38 i direktiv 2002/21/EF, kan føre til, at der indledes en overtrædelsesprocedure mod den pågældende medlemsstat.

               (25)

               Markederne i bilaget til henstillingen omfatter ikke længere to markeder, som var opført i henstilling 2007/879/EF (marked 1 og 2), da de ikke længere opfylder trekriterietesten. Da der kan være en vis grad af variation medlemsstaterne imellem i tempoet i den forventede eller forudsigelige markedsudvikling, der ligger til grund for denne konstatering på EU-plan, kan særlige nationale forhold begrunde, at en national tilsynsmyndighed fastslår, at der ud fra et fremadrettet perspektiv uden passende og forholdsmæssigt afpassede afhjælpende foranstaltninger på engrosniveau endnu ikke hersker reel konkurrence på marked nr. 1 i henstilling 2007/879/EF eller andre detailmarkeder, der hænger sammen med marked nr. 2 i henstilling 2007/879/EF. De nationale tilsynsmyndigheder kan således begrunde en fortsat forhåndsregulering på engrosniveau, forudsat at trekriterietesten er opfyldt, for så vidt angår de nationale forhold for den efterfølgende undersøgelsesperiode. Forholdene på de øvrige markeder i henstilling 2007/879/EF berettiger fortsat til forhåndsregulering, selv om afgrænsningen af marked 4, 5 og 6 i henstilling 2007/879/EF er ændret. De nationale tilsynsmyndigheder bør tage hensyn til de særlige nationale forhold, når de afgrænser disse markeder —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Det henstilles, at de nationale tilsynsmyndigheder analyserer de produkt- og tjenestemarkeder, der er anført i bilaget, når de afgrænser relevante markeder i overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF.

               2.

               Ved afgrænsningen af andre markeder end dem, der er anført i bilaget, bør de nationale tilsynsmyndigheder påvise, at nedenstående tre kriterier alle er opfyldt; Kommissionen vil kontrollere, om dette er tilfældet.

                           a)

                           Der er store og varige retlige eller reguleringsmæssige hindringer for markedsadgang.

                           b)

                           Markedsstrukturen tenderer ikke mod en reel konkurrencesituation inden for den relevante tidshorisont, når der ses på stadet af infrastrukturbaseret og anden konkurrence bag adgangshindringerne.

                           c)

                           Konkurrenceretten alene er ikke tilstrækkelig til at afhjælpe de konstaterede markedssvigt på tilfredsstillende vis.

               3.

               Når det vurderes, at det på baggrund af de særlige nationale forhold ikke er berettiget at forhåndsregulere et eller flere af de markeder, der er opført i bilaget, bør de nationale tilsynsmyndigheder påvise, at mindst ét af de tre kriterier i nr. 2 ikke er opfyldt; Kommissionen vil kontrollere dette.

               4.

               De nationale tilsynsmyndigheder bør undersøge alle relevante former for konkurrencepres, uanset om de hidrører fra elektroniske kommunikationsnet, elektroniske kommunikationstjenester eller andre typer tjenester eller applikationer, der er sammenlignelige hermed set fra slutbrugerens synspunkt.

               5.

               Denne henstilling berører ikke markedsafgrænsninger, resultater af markedsanalyser og regulerende forpligtelser, som er vedtaget af nationale tilsynsmyndigheder i henhold til artikel 15, stk. 3, og artikel 16 i direktiv 2002/21/EF inden datoen for vedtagelse af denne henstilling.

               6.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. oktober 2014.

            På Kommissionens vegne

         Neelie KROES

            Næstformand

      (1)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (EUT L 337 af 18.12.2009, s. 37).

      (3)  Kommissionens henstilling 2007/879/EF af 17. december 2007 om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (EUT L 344 af 28.12.2007, s. 65).

      (4)  Punkt 20 i Kommissionens retningslinjer for markedsanalyse og beregning af stærk markedsposition i henhold til EU-rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (2002/C 165/03).

      (5)  Som f.eks. over-the-top tjenester OTT). I dag anses disse tjenester ganske vist ikke for en direkte erstatning for de tjenester, der udbydes af leverandører af elektroniske kommunikationstjenester, men det er sandsynligt, de i kraft af den teknologiske udvikling vil opleve en fortsat vækst i de kommende år.

      (6)  Kommissionens henstilling 2003/311/EF af 11. februar 2003 om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (EUT L 114 af 8.5.2003, s. 45).

      (7)  Kommissionens retningslinjer (EFT C 165 af 11.7.2002, s. 6).

      BILAG

                  Marked 1

                  :

                  Engrosmarkedet for opkaldsterminering i individuelle offentlige telefonnet på et fast sted

                  Marked 2

                  :

                  Engrosmarkedet for terminering af taleopkald i individuelle mobiltelefonnet

                  Marked 3

                  :

                              a)

                              Engrosmarkedet for lokal netadgang på et fast sted

                              b)

                              Engrosmarkedet for central netadgang på et fast sted, for så vidt angår masseforhandlede produkter

                  Marked 4

                  :

                  Engrosmarkedet for netadgang af særlig kvalitet på et fast sted


Avis juridique important

|

32003H0523(01)

Rådets henstilling af 8. maj 2003 vedrørende en model til aftale om oprettelse af et fælles efterforskningshold

EU-Tidende nr. C 121 af 23/05/2003 s. 0001 - 0006

Rådets henstillingaf 8. maj 2003vedrørende en model til aftale om oprettelse af et fælles efterforskningshold(2003/C 121/01)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til artikel 13 i konventionen af 29. maj 2000 om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater(1), i det følgende benævnt "konventionen", og til Rådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 om fælles efterforskningshold(2), i det følgende benævnt "rammeafgørelsen",som henviser til resultatet af konferencen om "et strategisk europæisk initiativ til udvikling af politikker og lovgivning vedrørende fælles efterforskningshold" (den 7.-9. oktober 2002 i Dublin), som blev afholdt af irsk politi (An Garda Síochána) med støtte fra Det Europæiske Fællesskab via Grotius-programmet,som er overbevist om, at der er behov for en aftalemodel med henblik på at lette oprettelsen af fælles efterforskningshold, således at rammeafgørelsen, som har fremskyndet anvendelsen af artikel 13 i konventionen, vil kunne gennemføres hurtigt,som tager hensyn til, at en sådan aftalemodel bør være omfattende, men samtidigt fleksibel, så det sikres, at de kompetente myndigheder kan tilpasse den til de særlige omstændigheder i hvert enkelt tilfælde,som er opmærksom på, at Eurojust og Europol vil indgå en aftale om samarbejde, som vil være af betydning for begge organers deltagelse i fælles efterforskningshold,HENSTILLER TIL medlemsstaternes regeringer, at detilskynder deres kompetente myndigheder, der sammen med de kompetente myndigheder i andre medlemsstater ønsker at oprette et fælles efterforskningshold i overensstemmelse med bestemmelserne i rammeafgørelsen og konventionen, til, i det omfang det er relevant, at anvende den aftalemodel, der findes i bilaget til denne henstilling, med henblik på at aftale de nærmere retningslinjer for oprettelsen af det fælles efterforskningshold.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. maj 2003.På Rådets vegneM. ChrisochoïdisFormand(1) EFT C 197 af 12.7.2000, s. 3.(2) EFT L 162 af 20.6.2002, s. 1.BILAGMODEL TIL AFTALE OM OPRETTELSE AF ET FÆLLES EFTERFORSKNINGSHOLD>PIC FILE= "C_2003121DA.000202.TIF">>PIC FILE= "C_2003121DA.000301.TIF">>PIC FILE= "C_2003121DA.000401.TIF">>PIC FILE= "C_2003121DA.000501.TIF">TILLÆG TIL MODEL TIL AFTALE OM OPRETTELSE AF ET FÆLLES EFTERFORSKNINGSHOLD>PIC FILE= "C_2003121DA.000602.TIF">


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2003 2006


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Danmarks nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2013-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/18

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Danmarks nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2013-2016
   2013/C 217/05
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som fokuserer på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (4) om Danmarks nationale reformprogram for 2012 og afgav en udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af den økonomiske politik. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Danmark blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 10. april 2013 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Danmark, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Danmark oplever makroøkonomiske ubalancer, selv om de ikke er uforholdsmæssigt store.

               (9)

               Den 30. april 2013 afleverede Danmark sit nationale reformprogram for 2013 og sit konvergensprogram for perioden 2013-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (10)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk. Scenariet, ifølge hvilket der forventes en BNP-vækst på 0,7 % i 2013 og 1,6 % i 2014, svarer stort set til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013, der opererer med en vækst på 0,7 % og 1,7 %. Konvergensprogrammet skitserer en budgetstrategi, der har til formål at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud og indfri den mellemfristede målsætning om et strukturelt underskud på højst 0,5 % af BNP senest i 2013, hvilket afspejler målene i pagten. Konvergensprogrammet tilstræber et offentligt underskud på 1,7 % af BNP i 2013 og 1,8 % af BNP i 2014, hvilket er i overensstemmelse med den frist, som Kommissionen har foreslået under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Den gennemsnitlige finanspolitiske indsats i perioden 2011-2013, som tager udgangspunkt i beregninger af den strukturelle saldo, er i overensstemmelse med Rådets henstilling i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. I konvergensprogrammet skønnes de diskretionære foranstaltninger netto at føre til en konsolidering, der overordnet set er på linje med henstillingen afgivet i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Der forventes nulvækst i de reale offentlige udgifter (inklusiv diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden) i 2013, mens de forventes at stige med 0,4 % i 2014, hvilket betyder, at stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter overholdes i begge år. De offentlige finanser er generelt sunde, og landet har allerede nået sin mellemfristede målsætning. Da landet også har en aldrende befolkning og ambitiøse velfærdsforanstaltninger, er det afgørende, at Danmark opretholder sunde og holdbare rammer for finanspolitikken og holder underskuddet under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP.

               (11)

               I 2012 vedtog Danmark reformer af førtidspensionsordningen og fleksjobordningen, som trådte i kraft den 1. januar 2013. Disse reformer udgør væsentlige foranstaltninger til at øge arbejdskraftudbuddet i Danmark. Der ligger dog stadig en udfordring i at forbedre beskæftigelsesegnetheden for de personer, der befinder sig længst væk fra arbejdsmarkedet, herunder personer med indvandrerbaggrund, langtidsledige og lavt kvalificerede arbejdstagere. Regeringen har en ambitiøs reformdagsorden, men det er vigtigt at sikre, at den berømte danske flexicuritymodel fortsat fremmer en let overgang mellem arbejdsløshed og beskæftigelse og samtidig begrænser marginalisering og social eksklusion. I den forbindelse spiller uddannelse, erhvervsuddannelse og opkvalificering af kompetencer en vigtig rolle.

               (12)

               I Danmark er uddannelse med rette en klar prioritet. Det kræver dog en fortsat indsats at forbedre kvaliteten og omkostningseffektiviteten af uddannelsessystemet, herunder ved at gennemføre de reformer, der allerede er iværksat. Den fremlagte reform af folkeskolen peger i den rigtige retning og kan forventes at have en positiv indvirkning på omkostningseffektiviteten af skolesystemet og kvaliteten af undervisningen, herunder elevernes uddannelsesniveau. For så vidt angår erhvervsuddannelserne, har den danske regering i 2012 taget skridt til at styrke kvaliteten af erhvervsuddannelse for unge og sikre det nødvendige antal praktikpladser i den private sektor. Der er nedsat et udvalg bestående af repræsentanter fra regeringen, kommunerne, regionerne og arbejdsmarkedets parter, som skal finde en permanent løsning til at sikre det nødvendige antal praktikpladser og hæve kvaliteten af erhvervsuddannelsessystemet. Hvis Danmark kan finde varige og ambitiøse løsninger, både på mangelen på praktikpladser og den høje frafaldsprocent på ungdoms- og erhvervsuddannelserne, vil landet være bedre rustet til den kommende kompetenceefterspørgsel på arbejdsmarkedet, samtidig med at det vil øge produktiviteten.

               (13)

               Danmark kunne generere mere økonomisk vækst ved at fjerne de konkurrencemæssige barrierer inden for lokale tjenesteydelser og detailtjenester i betragtning af denne sektors vigtighed for den danske økonomi. I 2012 fremlagde den danske regering en ny konkurrencelov, som udgør et vigtigt skridt i den rigtige retning. I forbindelse med ændringen af konkurrenceloven er der indført mere effektive mekanismer til håndhævelse af konkurrencereglerne, hvilket helt er i overensstemmelse med den tilsvarende del af henstillingen fra 2012. Der kan dog gøres mere for at sikre effektiviteten af de foranstaltninger, der er truffet inden for det sektormæssige område og området for offentlige service, med henblik på at styrke konkurrencen og markedets funktion. Forskellige politiske initiativer på dette område befinder sig stadig på de indledende stadier, og det kræver en fortsat indsats at sikre en effektiv implementering.

               (14)

               I det forløbne år er der foretaget en gennemgribende analyse af husholdningernes gældsætning på nationalt plan og EU-plan for at vurdere truslen mod den finansielle og økonomiske stabilitet. I øjeblikket synes risiciene for den finansielle stabilitet at være begrænsede, men de kræver konstant overvågning. De danske myndigheder har truffet en række foranstaltninger for at gøre realkreditsystemet mere robust. Disse omfatter bl.a. en risikomærkningsordning for realkreditlån og begrænsninger på variabelt forrentede og/eller afdragsfrie lån. Realkreditinstitutterne har på eget initiativ truffet foranstaltninger til at mindske behovet for supplerende sikkerhed. Alle disse foranstaltninger går i den rigtige retning, men det kræver nøje overvågning at kunne vurdere, om de har den ønskede virkning. Kommissionen vil gennemgå de regelmæssige rapporter fra Danmark om virkningerne af de foranstaltninger, der er truffet på dette område. Med tiden bør der ses på den danske ejendomsbeskatning med henblik på at reducere forvridningerne og styrke dens konjunkturdæmpende effekt.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Danmarks økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-3 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og dets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået Danmarks nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 3 nedenfor,

         HENSTILLER, at Danmark i perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               gennemføre budgetstrategien i 2013 som planlangt for at sikre korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013. Derudover gennemføre budgetstrategien for 2014 og frem med henblik på at sikre en tilstrækkelig finanspolitisk indsats for at forblive på den mellemfristede målsætning

               2.

               tage yderligere skridt til at forbedre beskæftigelsesegnetheden for personer på kanten af arbejdsmarkedet, herunder personer med indvandrerbaggrund, langtidsledige og lavt kvalificerede arbejdstagere. Forbedre kvaliteten af erhvervsuddannelserne med henblik på at nedbringe frafaldsprocenten og øge antallet af praktikpladser. Gennemføre folkeskolereformen for at hæve uddannelsesniveauet og forbedre omkostningseffektiviteten i uddannelsessystemet

               3.

               fortsætte indsatsen for at fjerne barriererne for konkurrence i servicesektoren, herunder i detailsektoren og bygge- og anlægssektoren, og øge effektiviteten af de offentlige tjenesteydelser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 21.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.