title: Henstilling fra Kommissionen af 11. marts 2010 om beskyttelsesforanstaltninger og forholdsregler til forebyggelse af sørøveri og væbnede overfald på skibe (EØS-relevant tekst)

text:
               17.3.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 67/13

         HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN
   af 11. marts 2010
   om beskyttelsesforanstaltninger og forholdsregler til forebyggelse af sørøveri og væbnede overfald på skibe
   (EØS-relevant tekst)
   (2010/159/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               På baggrund af det stigende omfang af sørøveri ud for Somalias kyst vedtog komitéen for sikkerhed på søen (MSC) under Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) på sin 86. samling fra den 27. maj til den 5. juni 2009 en række foranstaltninger i form af flere cirkulærer, som dels ajourfører de gældende generelle anbefalinger til forholdsregler til bekæmpelse af sørøveri og væbnede overfald på skibe, dels fastsætter særlige forholdsregler mod sørøveri i Adenbugten og ud for Somalias kyst.

               (2)

               Cirkulære MSC.1/Circ. 1334 af 23. juni 2009 omhandler retningslinjer for rederier og operatører af skibe samt skibsførere og besætninger om forebyggelse og bekæmpelse af sørøveri og væbnede overfald på skibe. Cirkulæret indeholder et fuldstændigt sæt forholdsregler, som skibene til enhver tid kan træffe for at forhindre overfald, eller, hvis der faktisk sker et overfald, gøre risikoen for besætning og skib mindst mulig.

               (3)

               Cirkulære MSC.1/Circ. 1332 af 16. juni 2009 omhandler den såkaldte bedste ledelsespraksis for at undgå, afværge eller forhale overfald af sørøvere i Adenbugten og ud for Somalias kyst (»Best Management Practices to Avoid, Deter or Delay Acts of Piracy in the Gulf of Aden and off the Coast of Somalia«), som skibsfartsbranchen har udarbejdet på frivilligt grundlag, og som de kontraherende parter støtter og fremmer under indtryk af den presserende trussel i farvandene ud for Somalia. Skibsfartsbranchen har ajourført disse foranstaltninger og udsendt en 2. udgave ved cirkulære MSC.1/Circ. 1335 af 29. september 2009.

               (4)

               Selv om forholdsreglerne i IMO-cirkulærerne hverken er obligatoriske eller bindende, har en forbedring af søfartssikkerheden en så åbenbar interesse, at det bør sikres, at skibe, der fører en medlemsstats flag, benytter den foreliggende viden til at beskytte sig bedst muligt ved sejlads i farvande, hvor risikoen for sørøveri og væbnede overfald er høj.

               (5)

               Sørøveri og væbnede overfald på skibe er af natur voldelige og udgør en alvorlig trussel flere steder i verden, foruden den aktuelle situation ud for Somalias kyst, i Adenbugten og i Det Indiske Ocean.

               (6)

               Tallene for sørøveri var i 2008 de højeste, som International Maritime Bureau (IMB) nogen sinde har registreret siden sin start 1991, nemlig 293 skibe overfaldet, 49 kapret, 889 søfolk holdt som gidsler, 11 dræbte og 21 savnede og formodet omkomne. Siden 2008 er antallet af overfald og kapringer af skibe steget særlig voldsomt ud for Somalias kyst, i Adenbugten og i Det Indiske Ocean. Mange skibe er blevet overfaldet af sørøvere, som bemægtiger sig skibene og tilbageholder besætningerne, indtil der bliver betalt løsepenge. Fangenskabet kan vare i flere uger, endda måneder, og for de tilbageholdte søfolk er det helt uacceptabelt og en meget hård prøvelse.

               (7)

               Der er siden begyndelsen af 2009 iagttaget en stigning i antallet af overfald i Det Indiske Ocean og Adenbugten, om end der i sommerens løb var en vis stagnation, som skyldes monsunen og de deraf følgende ugunstige sejladsforhold for sørøverne. Sørøverne har udført mindst 164 overfald i 2009, hvoraf 48 har ført til kapring af skibet.

               (8)

               I denne »bedste ledelsespraksis« anbefales det rederierne og skibene at blive registreret på webstedet for Maritime Security Centre Horn of Africa (http://www.mschoa.org), inden de sejler ind i Adenbugten. Registrerede skibe modtager alle foreliggende oplysninger om situationen i dette farvandsområde, og de følges af EUNAVFOR-Atalanta-flådestyrkerne, hvilket mindsker risikoen for overfald. Alligevel undlader mere end en tredjedel af de skibe, der er i transit, at blive registreret ved Maritime Security Centre Horn of Africa, og derfor kan de ikke drage fordel af de foranstaltninger, der er truffet for at sikre deres transit gennem området.

               (9)

               Rådet for Den Europæiske Union vedtog den 15. juni 2009 at forlænge EU's militæroperation EUNAVFOR-Atalanta med et år, regnet fra den 13. december 2009, for at medvirke til at afværge, forebygge og bekæmpe sørøveri og væbnede overfald ud for Somalias kyst. Denne militæroperation er den første flådeoperation inden for rammerne af den fælles europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP). Rådet havde konstateret, at sørøveri ud for Somalias kyst stadig var en alvorlig trussel mod søfarten i området.

               (10)

               De forebyggende forholdsregler, der anbefales i cirkulære MSC.1/Circ. 1334 og MSC.1/Circ. 1335, er komplementære til foranstaltningerne under EU NAVFOR-Atalanta-operationen, så hvis de reelt gennemføres på ensartet måde, vil det medvirke til at gøre den flådebeskyttelse, som Rådet har truffet beslutning om til bekæmpelse af sørøveri ud for Somalias kyst, mere effektiv.

               (11)

               Det påhviler medlemsstaterne at træffe foranstaltninger til forbedring af søfartssikkerheden og sørge for, at de dertil nødvendige midler stilles til rådighed —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   1.   Medlemsstaterne opfordres til at påse reel og ensartet gennemførelse af forebyggende forholdsregler til at imødegå den trussel, skibe kan blive udsat for ved sørøveri og væbnet overfald. Disse forholdsregler, der allerede er opstillet og sammenarbejdet, har fået bred tilslutning i Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) og i søfartskredse.
   2.   Generelle foranstaltninger

               2.1.

               Medlemsstaterne opfordres til at henlede de i deres nationale registre opførte operatørers opmærksomhed på cirkulære MSC.1/Circ. 1334, som blev vedtaget af komitéen for sikkerhed på søen (MSC) under Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) på dens 86. samling, og som rummer ajourførte beskyttelsesforanstaltninger, som skibe og rederier opfordres til at træffe for at bekæmpe sørøveri og væbnede overfald, hvor en sådan fare er til stede, i overensstemmelse med IMO's internationale kode for sikring af skibe og havnefaciliteter (ISPS-koden).

               2.2.

               Medlemsstaterne opfordres til at kontrollere, at skibene er tilstrækkeligt og effektivt bemandet, som krævet i punkt 4.28 i ISPS-kodens B-del, som ved artikel 3, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 725/2004 (1) er blevet obligatorisk.

         3.   Særlige foranstaltninger ud for Somalias kyst

               3.1.

               Medlemsstaterne opfordres til at henlede de i deres nationale registre opførte operatørers opmærksomhed på cirkulære MSC.1/Circ. 1332, som blev vedtaget af komitéen for sikkerhed på søen (MSC) under Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) på dens 86. samling, og som er suppleret med cirkulære MSC.1/Circ. 1335, som giver international anerkendelse af en række forholdsregler, betegnet »bedste ledelsespraksis for at undgå, afværge eller forhale overfald af sørøvere i Adenbugten og ud for Somalias kyst«, som skibsfartsbranchen står for regelmæssig offentliggørelse og ajourføring af.

               3.2.

               Medlemsstaterne opfordres til at tage alle skridt, som er nødvendige for at udbrede kendskabet til den bedste ledelsespraksis for at afværge sørøveri og væbnede overfald ud for Somalias kyst, som er gengivet i bilaget, samt videreformidle regelmæssige ajourføringer dertil og kontrollere dens anvendelse.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2010.

            På Kommissionens vegne

         Siim KALLAS

            Næstformand

      (1)  EUT L 129 af 29.4.2004, s. 6.

      BILAG

         Bedste ledelsespraksis for at afværge sørøveri i Adenbugten og ud for Somalias kyst

         (Version 2 — august 2009)

      I bestræbelserne på at bekæmpe sørøveri i Adenbugten og ud for Somalias kyst har nærværende bedsteledelsespraksis fået tilslutning fra følgende internationale repræsentanter for erhvervet:

                  1)

                  International Association of Independent Tanker Owners (INTERTANKO)

                  2)

                  International Chamber of Shipping (ICS)

                  3)

                  Oil Companies International Marine Forum (OCIMF)

                  4)

                  Baltic and International Maritime Council (BIMCO)

                  5)

                  Society of International Gas Tanker and Terminal Operators (SIGTTO)

                  6)

                  International Association of Dry Cargo Ship Owners (INTERCARGO)

                  7)

                  International Group of Protection and Indemnity Clubs (IGP&I)

                  8)

                  Cruise Lines International Association (CLIA)

                  9)

                  International Union of Marine Insurers (IUMI)

                  10)

                  Joint War Committee (JWC) & Joint Hull Committee (JHC)

                  11)

                  International Maritime Bureau (IMB)

                  12)

                  International Transport Workers Federation (ITF)

            Denne bedste ledelsespraksis støttes ligeledes af:

                  13)

                  Maritime Security Centre Horn of Africa (MSCHOA)

                  14)

                  UK Maritime Trade Organisation (UKMTO Dubai)

                  15)

                  Maritime Liaison Office (MARLO)

         Anbefalet planlægningsmæssig og operationel praksis for redere, operatører og førere af skibe i transit gennem Adenbugten og farvandet ud for Somalias kyst

         Formål

                  1.

                  Dette dokument har til formål at opstille en bedste ledelsespraksis (BMP) og dermed hjælpe rederier og skibe med at undgå overfald af sørøvere, afværge overfald og forhale fuldbyrdede overfald i Adenbugten og ud for Somalias kyst. De organisationer, der er hørt om dette dokument, repræsenterer langt størsteparten af de rederier og driftsselskaber, der sejler i transit gennem området.

                  2.

                  Disse organisationer vil opfordre deres medlemmer til at følge denne praksis og arbejde for dens udbredelse hos andre skibsfartsinteresser som bedste ledelsespraksis for bekæmpelse af sørøveri i området. Dette dokument er komplementært til vejledningen i IMO's MSC-cirkulære MSC.1/Circ.1334.

         Typiske overfaldsprofiler og indhøstede erfaringer

                  1.

                  I 2008 og første halvdel af 2009 steg antallet af overfald på handelsskibe i Adenbugten som helhed, ud for Somalias kyst og i hele den nordvestlige del af Det Indiske Ocean. I begyndelsen fandt størsteparten af overfaldene sted på nordsiden af Adenbugten, men der er også forekommet overfald i større afstand fra Somalias østkyst.

                  2.

                  En gennemgang af de fuldbyrdede overfald viser, at sørøverne udnytter en række almindeligt forekommende svagheder, nemlig:

                              a)

                              lav hastighed

                              b)

                              lille fribord

                              c)

                              utilstrækkelige planer og procedurer

                              d)

                              åbenlyst lavt beredskab og/eller manglende elementære beskyttelsesforanstaltninger

                              e)

                              at skibet tydeligvis vil være længe om at reagere.

                  3.

                  Normalt benyttes der til overfaldene to eller flere små hurtige åbne både (hastigheder op til 25 knob), som ofte nærmer sig fra bagbord låring og/eller agterfra.

                  4.

                  Sørøvere har med held gennemført overfald i større afstand fra kysten ved brug af såkaldte »piratmoderskibe«, som er større skibe, der medfører personel, udstyr, forsyninger og mindre angrebsfartøjer.

                  5.

                  Der bør udvises størst agtpågivenhed ved daggry og i skumringen, da størsteparten af overfaldene har fundet sted på disse tidspunkter af døgnet.

                  6.

                  Relativt hurtiggående skibe (15 knob og derover) bør ikke anse sig for usårlige, men hastighed er et effektivt forsvar mod overfald. Det har i området været forsøgt at benytte håndvåbenild og raketdrevne granater (RPG) til at true skibsføreren til at reducere hastigheden. Det har i disse tilfælde vist sig effektivt at holde den maksimale sejlhastighed.

                  7.

                  Størsteparten af kapringsforsøgene er slået tilbage af skibets besætning, som har planlagt og trænet inden sejladsen og benyttet passive modforanstaltninger med godt resultat.

                  8.

                  Sørøvernes operationsmuligheder bliver også kraftigt påvirket af, hvordan vejret og havets tilstand er på det aktuelle tidspunkt. Vindstyrker over 18 knob og bølgehøjder over 2 meter anses for tilstrækkeligt til at beskytte alle andre end de mest sårbare fartøjer, især hvis skibsføreren nøje følger bedste ledelsespraksis.

         Anbefalet bedste ledelsespraksis

      1.   Indledning

      a.   Uanset at skibsføreren til enhver tid har sin fulde frihed til at træffe de foranstaltninger, han anser for hensigtsmæssige for at undgå, afværge eller forhale overfald af sørøvere i området, stilles dette dokument til rådighed for rederier og operatører af skibe samt skibsførere og besætninger.
      b.   Ikke alle de foranstaltninger, der er omhandlet i dokumentet, er relevante for alle skibe. Derfor anbefales det, at der i risikovurderingen indgår en vurdering af, hvilken praksis der vil være mest egnet for det pågældende skib. Imidlertid har nedenstående generelt vist sig effektivt:
      2.   Før transit — generel planlægning

      a)   Generelt

                  i)

                  UKMTO Dubai er første kontakt for skibene i området. UKMTO Dubai formidler den daglige kontakt mellem skibsførerne og militæret, idet de taler med skibene og har direkte forbindelse til MSCHOA og fartøjscheferne på søen. UKMTO Dubai har brug for regelmæssig opdatering af skibenes position og deres forventede sejlads. De benytter disse oplysninger til at hjælpe de militære enheder med hele tiden at have et korrekt billede af skibsfarten. (Der er nærmere oplysninger i ordlisten i bilag A)

                  ii)

                  Maritime Security Centre — Horn of Africa (MSCHOA) er EU-styrkernes (EU NAVFOR) planlægnings- og koordineringsenhed i Adenbugten og området ud for Somalias kyst. (Se ordlisten i bilag A)

                  iii)

                  Marine Liaison Office (MARLO) fungerer som kanal for udveksling af information mellem de samlede militære styrker (Combined Maritime Forces — CMF) og den civile skibsfart i området. (Se ordlisten i bilag A)

                  iv)

                  Skibets ejer og skibsføreren bør inden transit gennem området benytte de nyeste foreliggende oplysninger til at foretage deres egen risikovurdering for at bedømme sandsynligheden for at blive overfaldet af sørøvere og følgerne deraf. Risikovurderingen bør munde ud i en konstatering af, hvilke foranstaltninger der kan træffes for at forebygge overfald og afbøde deres følger og derefter genoptage normal sejlads; det indebærer kombinering af lovfæstede krav med supplerende foranstaltninger til bekæmpelse af sørøveri.

                  v)

                  I rederiets krisestyringsprocedurer bør der indgå passende foranstaltninger til at imødegå sørøveritruslen ved at følge IMO-praksis og anden praksis anbefalet i branchen, alt efter de foreliggende omstændigheder og den pågældende skibstype.

                  vi)

                  De militære myndigheder beder om forhåndsmeddelelse om skibets planlagte rute, så de kan påvise svagheder og planlægge en passende beskyttelse. Det sker primært ved hjælp af følgende:

                              1)

                              Indledende melding til UKMTO Dubai (e-mail eller fax).

                              2)

                              Indledende melding til MARLO (e-mail eller fax).

                              3)

                              Desuden registrering af skibets sejlads hos MSCHOA (enten online eller pr. e-mail eller fax), hvis der planlægges transit gennem Adenbugten eller sejlads inden for det område, der afgrænses af 12° N, 58° Ø og 10° S.

                  vii)

                  Selv om der bør træffes foranstaltninger til at hindre sørøvere i at entre skibet, kommer besætningens og passagernes sikkerhed i første række.

            b)   Rederiets planlægning:
      Det anbefales kraftigt, at ledelsen og/eller driftsafdelingen bliver registreret, så de får adgang til alle dele af MSCHOA's websted (www.mschoa.eu), gennemgår oplysningerne på webstedet og videregiver dem på passende måde til deres skibe.

                  i)

                  Sørg for, at skibe, der er på vej ind i den internationalt anbefalede transitkorridor (Internationally Recommended Transit Corridor — IRTC) eller området inden for 12 grader nord, 58 grader øst og 10 grader syd, sender en »Vessel Movement Registration«-meddelelse til MSCHOA (online, e-mail eller fax) 4-5 dage forinden. Bemærk: Det kan gøres af skibet eller rederiet.

                  ii)

                  Gennemgå skibets sikkerhedsvurdering (SSA) og gennemførelsen af skibets sikkerhedsplan (SSP) som krævet i den internationale kode for sikring af skibe og havnefaciliteter (ISPS-koden) for at imødegå sørøvertruslen.

                  iii)

                  Rederiets sikkerhedsofficer (CSO) opfordres til at sørge for, at der for højrisikoruten er lagt en beredskabsplan, som er beskrevet, øvet og drøftet med skibsføreren og skibets sikkerhedsofficer.

                  iv)

                  Vær klar over, hvilke områder der er erklæret som værende forbundet med særlig høj risiko.

                  v)

                  Giv skibsførerne vejledning i, hvordan området kan gennemsejles, og hvilke måder der er de foretrukne (gruppetransit, ledsaget gruppetransit, national konvoj, mv.).

                  vi)

                  Hold regelmæssigt øvelser med besætningen.

                  vii)

                  Brug af supplerende private sikkerhedsvagter overlades til rederiets vurdering, men brug af bevæbnede vagter anbefales ikke.

                  viii)

                  Tænk på eventuelt flere ressourcer til at øge antallet af udkigsposter.

                  ix)

                  Overvej at udstyre skibet med beskyttelsesforanstaltninger (SPM) inden transit gennem højrisikoområder.

            c)   Skibsførerens planlægning:

                  i)

                  Indsendelse af »Initial Report« (indledende melding) til UKMTO Dubai og MARLO (e-mail eller fax) ved indsejling i området mellem Suez, 78 grader øst og 10 grader syd, se Anti-Piracy-kort Q6099.

                  ii)

                  Sørg for, at der er sendt en »Vessel Movement Registration«-meddelelse til MSCHOA (online, e-mail eller fax), 4-5 dage inden skibet sejler ind i IRTC eller området inden for 12 grader nord, 58 grader øst og 10 grader syd. Bemærk: Det kan gøres af skibet eller rederiet. Hvis det gøres af rederiet, bør skibsførerne hos deres rederi forvisse sig om, at der er registreret korrekte oplysninger hos MSCHOA.

                  iii)

                  Det anbefales at orientere besætningen grundigt inden transit gennem området.

                  iv)

                  Det er konstateret, at sørøveriberedskabsplanen er mest effektiv, hvis den sættes i værk på forhånd. Der holdes en øvelse inden indsejling i området, hvorefter planen gennemgås og alt personel instrueres om deres opgaver, herunder at de genkender det alarmsignal, der betyder overfald af sørøvere.

                  v)

                  Skibsførerne rådes også til at udarbejde en kommunikationsberedskabsplan, som indeholder alle de vigtigste kontakttelefonnumre og forberedte meddelelser, og som bør være ved hånden eller ligge fremme i nærheden af kommunikationspanelet (f.eks. telefonnumrene på MSCHOA, IMB PRC, CSO osv. — se listen i bilag B).

                  vi)

                  Læg skibets AIS-politik fast. Ifølge Solas kan skibsføreren selv træffe beslutning om at afbryde skibets AIS, hvis han mener, at skibet ellers er mere sårbart. Imidlertid anbefales det af hensyn til flådestyrkernes rådighed over sporingsinformation i Adenbugten, at AIS-transmissionen ikke afbrydes, men at den begrænses til skibets identitet, position, kurs, hastighed og navigationsstatus og sikkerhedsrelateret information. Ud for Somalias kyst er beslutningen igen alene skibsførerens, men fra militær side tilrådes det for tiden at afbryde systemet helt. I tvivlstilfælde kan der søges bekræftelse heraf hos MSCHOA.

            3.   Før transit — sejladsplanlægning

      a)   Skibene opfordres til at melde deres position, kurs og hastighed kl.12 samt forventede og faktiske ankomsttider til UKMTO Dubai og MARLO, så længe de opererer i området.
      b)   Skibene opfordres ligeledes til at sende hyppigere meldinger, når de sejler i områder, der vides at være højrisiko/sørøverområder, og melde passage af punkt A og B i Adenbugten som vist på Anti-Piracy-kort Q6099.
      c)   I Adenbugten

                  i)

                  EUNAVFOR anbefaler kraftigt, at skibene holder sig inden for IRTC under rejsen. Vestgående skibe bør holde sig i den nordlige del af korridoren, østgående skibe i den sydlige del. Hvis der overvejes gruppetransit (GT), er der på MSCHOA's websted nærmere vejledning om tidspunkter og hastigheder.

                  ii)

                  Skibe bør undgå at komme ind i Yemens territorialfarvand (YTW) under transitten. Årsagen hertil er folkeretlig sædvaneret, da internationale militære styrker (ikke-yemenitiske styrker) ikke har mulighed for at beskytte skibe, der overfaldes inden for YTW.

                  iii)

                  Skibe kan blive bedt om at justere deres sejlplaner, så de stemmer overens med MSCHOA's ruteanvisninger.

                  iv)

                  Skibe må under gruppetransit ikke forvente at blive ledsaget af et orlogsskib hele tiden. Men alle orlogsskibe i Adenbugten, uanset om de indgår i EUNAVFOR eller er koordineret med dem, er underrettet om gruppetransitter i Adenbugten og har fuld adgang til alle oplysninger om sårbare skibe.

                  v)

                  MSCHOA anbefaler kraftigt skibsførerne at tilstræbe, at gennemsejling af de områder i Adenbugten, hvor der er højest risiko, så vidt muligt planlægges til at finde sted om natten (MSCHOA rådgiver skibene). Der har kun fundet ganske få fuldbyrdede overfald sted om natten.

            d)   Uden for Adenbugten

                  i)

                  Skibe, der sejler ud for Somalias kyst, bør opsøge de seneste ruteanvisninger på MSCHOA's websted eller hos UKMTO Dubai.

                  ii)

                  Skibsførere bør også i dette tilfælde holde UKMTO Dubai løbende underrettet om skibets kurs og nærmere oplysninger på sædvanlig måde.

            e)   Der er i bilag B en liste med nyttige kontaktoplysninger.
      4.   Før transit — afværgeforanstaltninger

      a)   Sørg under hensyntagen til besætningens størrelse for, at rutinerne på skibet er tilpasset i god tid i forvejen, så der er en udhvilet og velunderrettet besætning på vagt og tilstrækkeligt med udkigsfolk til rådighed. Skibsføreren og vagthavende officerer bør være fortrolige med, hvordan zigzag-manøvrer indvirker på netop deres skib (uanset havets tilstand), især i hvilket omfang sådanne manøvrer kan reducere skibets hastighed.
      b)   Tænk på at reducere kommunikationen med omverdenen (radio, håndsæt og AIS-information) til blot den absolut nødvendige sikkerheds- og sikringsrelaterede kommunikation og Solas-information, under transit gennem Adenbugten og videre langs Somalias kyst.
      c)   Tilvejebring højere beredskab og større redundans ved at lade hjælpemaskineri, herunder generatorer og styremotorer, køre.
      d)   Øg bemandingen på udkigsposter og bro.
      e)   Bemand maskinrummet.
      f)   Sørg for at sikre og kontrollere adgangen til bro, maskinrum, styremaskinrum og alle opholdsrum/rum under dæk. Alle potentielle adgangsveje (døre, koøjer, gatter, mv.) bør risikovurderes og sikres passende, især hvis den potentielle adgangsvej anses for at have en tilstrækkelig stor åbning til, at en person kan komme ind gennem den. Ved transitsejlads gennem højrisikoområder bør adgang til og udgang fra opholdsrum og værkstedsrum under dæk kun være mulig på ét sted. Ingen foranstaltninger til sikring mod adgang for sørøvere udefra bør spærre en nødudgang indefra.
      g)   I nødsituationer kan krigsskibe tilkaldes på VHF kanal 16 (reservekanal 08).
      h)   Kontroller, at alle lejdere og udenbords udstyr er stuvet eller trukket op på dækket.
      i)   Kontroller, at beskyttelsesforanstaltninger, der er etableret på forhånd, er solidt fastgjort og fungerer som tilsigtet. Vær opmærksom på, at midlertidige anordninger kan arbejde sig løs og således give mindre beskyttelse.
      j)   Hvis skibet har forholdsvis lille fribord, tænk på muligheden af at gøre lønningen bredere, så entrehager ikke kan få fat. På MSCHOA's websted er der eksempler på sådanne foranstaltninger.
      k)   Det anbefales, at der udpeges et mønstringssted til brug i tilfælde af overfald, et såkaldt »citadel«, og at der indøves aflåsningsprocedurer, således at man forsinker adgangen til kontrol over skibet og vinder tid. Det bør ikke befinde sig op ad yderskotter og ikke have koøjer. Da det stadig bliver drøftet, om der bør benyttes citadeller og hvordan, anbefales det skibsførere at forhøre sig hos MSCHOA regelmæssigt.
      l)   Tænk på eventuelt at anbringe dukker ved lønningen til at simulere udkigsfolk. Hvis der som følge af skibets konstruktion findes steder, som ikke er synlige for udkiggen, og denne risiko er påvist ved sikkerhedsvurderingen, kan det dog være påkrævet at indsætte mandskab til dækning heraf.
      m)   Det anbefales, at brandpumper og/eller brandslanger sættes under tryk, så de er klar til brug udenbords omkring skibet, især på de mest sårbare steder.
      n)   Det kan også overvejes at generere et vandtæppe omkring skibet for yderligere at afværge entring.
      o)   Tænk på eventuelt at anvende pigtråd/fysiske forhindringer omkring agterstavnen/det laveste adgangspunkt, uden dog at besætningens sikkerhed og flugtmuligheder derved begrænses.
      p)   Tænk på eventuelt at bruge passivt afværgemateriel.
      q)   Tænk på eventuelt at have natobservationsudstyr til brug i mørketimerne.
      r)   Tænd for den interne tv-overvågning (hvis et sådant anlæg findes).
      5.   Under transit — operationelle anvisninger

      a)   Skibets besætning bør ikke udsættes for unødig fare, når de benytter beskyttelsesforanstaltninger.
      b)   Alle skibe i Adenbugten opfordres indtrængende til at benytte IRTC og følge MSCHOA's GT-anvisninger og -tidsplaner, som oplyst på MSCHOA's websted.
      c)   De søfarende gøres endvidere opmærksom på IMO-cirkulære SN.1 Circ. 281 af 4. august 2009, »Information on Internationally Recognised Transit Corridor (IRTC) for Ships Transiting the Gulf of Aden«, hvor der advares om, at de militære myndigheder kan ændre IRTC efter de foreliggende omstændigheder. Søfarende opfordres derfor til at søge ajourførte oplysninger på MSCHOA's websted http://www.mschoa.org eller i NAV-advarsler for området.
      d)   Hvis deltagelse i en gruppetransit (GT) gennem IRTC er ønsket: Sejl gennem korridoren med gruppens transithastighed, men vær opmærksom på de begrænsninger, skibet har. (Eksempelvis tilrådes det for tiden, at man, hvis den maksimale sejlhastighed er 16 knob, slutter sig til en 14 knobs GT, så der er 2 knob i reserve.)
      e)   Hvis deltagelse i en GT gennem IRTC ikke er ønsket: Hold den maksimale sejlhastighed gennem højrisikoområdet. (Det tilrådes for tiden, at hvis skibets maksimale sejlhastighed er højere end 18 knob, sættes hastigheden ikke ned for at deltage i en GT. Hold i stedet den maksimale sejlhastighed, og tilstræb at sejle gennem så stor en del af højrisikoområdet som muligt i mørke.)
      f)   Skibe bør til enhver tid følge de internationale søvejsregler. Skibsførere bør, når de sejler ind i og forlader IRTC, bestræbe sig på ikke at være til gene for andre skibes sikre sejlads. Navigationslys bør ikke slukkes om natten. Følg retningslinjerne fra flagstatens myndigheder.
      g)   Begræns dækslys til, hvad der er nødvendigt af hensyn til sikkerheden. Det for udkigsfolkene synlige område kan udvides ved oplysning af skyggeområderne omkring skroget, forudsat at det er foreneligt med sikker sejlads. I tilfælde af at der forefindes fjernbetjente søgelys, og hvis det anses for hensigtsmæssigt, tænk eventuelt på straks at tænde dem, hvis der iagttages mistænkelig aktivitet omkring skibet, idet brug af søgelys kan overraske og afværge et potentielt overfald. (Fra militær side tilrådes det for tiden at foretage gennemsejling alene med navigationslys.)
      h)   Hav fotos af »piratmoderskibe« på broen, og meld straks, hvis de observeres. Meld alle observationer af formodede moderskibe til UKMTO Dubai og IMB PRC. (I bilag C er der et eksempel på et skema for rapportering af sørøveri, hvormed sådanne oplysninger og andre overfald og observationer kan rapporteres.)
      i)   Skibsføreren bør tilstræbe at vurdere en trussel så tidligt som muligt. Så snart en skibsfører fornemmer, at der er en trussel under udvikling, bør han straks underrette UKMTO Dubai.
      j)   Benyt alle forhåndenværende midler til at holde skarpt udkig efter mistænkelige fartøjer, især agterud og fra begge låringer.
      k)   Udsæt ikke besætningen for unødig fare. Ved transit gennem højrisikoområdet bør der kun udføres arbejde på dækket, hvis det er absolut påkrævet. Skibsføreren bør så vidt muligt holde besætningen væk fra det åbne dæk, mens det er mørkt, idet han dog samtidig er opmærksom på pligten til altid at holde behørig udkig.
      l)   Benyt lys, alarmklokker og besætningsaktivitet til at signalere til formodede sørøvere, at de er opdaget.
      m)   Der findes i handelen en række andre ikke-dødelige forsvarsmidler, som det kan overvejes at tage i brug, men rederierne bør vurdere dem på baggrund af deres kvaliteter og det pågældende skibs særlige kendetegn og svage punkter.
      6.   I tilfælde af overfald

      a)   Følg den i forvejen udarbejdede beredskabsplan for skibet.
      b)   Sæt kommunikationsberedskabsplanen i værk, og meld straks overfaldet til den primære kontakt i tilfælde af overfald, nemlig UKMTO Dubai. (MSCHOA, der er den døgnbemandede vagtcentral for søfartssikkerhed, som overvåger sørøveroverfald i området, fungerer fortsat som alternativ kontakt i tilfælde af overfald).
      c)   Aktiver skibets sikringsalarmsystem, som alarmerer rederiets sikkerhedsofficer og flagstaten. Efterfølgende rapportering af overfald sendes hurtigst muligt til alle relevante rapporteringscentre for sørøveri, jf. punkt 9.
      d)   Hvis skibsføreren har gjort brug af sin ret til at afbryde det automatiske identifikationssystem (AIS) under transit gennem området, hvor der er risiko for overfald af sørøvere, bør AIS-transmissionen genoptages med det samme, skibet bliver overfaldet.
      e)   Aktiver den akustiske alarm, og giv i højttaleranlægget meddelelse om »sørøveroverfald« i overensstemmelse med skibets beredskabsplan.
      f)   Udsend et »Mayday«-signal på VHF, kanal 16 (og reservekanal 08, som overvåges af militære enheder). Send en nødalarm ved hjælp af DSC (Digital Selective Calling) og/eller Inmarsat-C. Foretag telefonopkald til UKMTO Dubai.
      g)   Undgå, at både kommer tæt på skibet, ved at ændre kurs og øge hastigheden, hvis det er muligt (1). Det er meget vanskeligt for sørøvere at entre et skib, hvis det

                  i)

                  sejler med en hastighed over 15 knob

                  ii)

                  manøvrerer; det foreslås, at skibsføreren så tidligt som muligt indleder og fortsætter med små zigzag-kursændringer for yderligere at hindre entring, samtidig med at hastigheden holdes. Tænk også på at gøre sørøverne mere udsatte for vind og bølger og at benytte bov- og hækbølge til at hindre sørøvernes båd i at løbe op på siden af skibet. Skibsføreren og vagthavende officer bør kende skibets reaktioner og opførsel ved manøvrering. De bør især være opmærksom på virkningerne af skiftende rorordrer, og hvordan de kan påvirke skibets hastighed.

            h)   Aktiver afværgeforanstaltninger med brandpumperne.
      i)   Tænk på eventuelt at tænde fremadrettede dækslys for at tiltrække andres opmærksomhed på skibet og hjælpe ankommende militære styrker med at identificere skibet som et, der er ved at blive overfaldet.
      j)   Iværksæt mønstring af hele den øvrige besætning i overensstemmelse med beredskabsplanen for skibet.
      7.   I tilfælde af entring

      a)   Giv UKMTO Dubai og, hvis tiden tillader det, rederiet besked, inden sørøverne når op på broen.
      b)   Gør ikke modstand — det kan føre til unødig vold og besætningsmedlemmernes tilskadekomst.
      c)   Hvis det er nødvendigt at evakuere broen/maskinrummet, bør hovedmaskineriet standses; om muligt bør skibets fremdrift gennem vandet standses, og skibet styres klar af andre skibe.
      d)   Bevar roen, og følg alle sørøvernes instrukser.
      e)   Sørg for, at alle besætningsmedlemmer, der ikke er på broen, holder sig samlet på ét sted.
      f)   Sørg for, hvis besætningen opholder sig i et aflåst »citadel«, at der er beskyttelse/dækning til rådighed, hvis sørøverne skulle forsøge at tiltvinge sig adgang. Hold alle væk fra adgangsveje/døre og koøjer/vinduer — gør ikke modstand mod indtrængen. Brug nødkommunikationsmidlerne i citadellet til at kommunikere med myndighederne.
      8.   I tilfælde af en militær aktion

      a)   Besætningen bør indskærpes IKKE at benytte fotoapparater med blitz på noget tidspunkt under en militær aktion.
      b)   I tilfælde af at militærpersonel træder i aktion om bord på skibet, bør alt mandskabet holde sig tæt nede på dækket, dække hovedet med begge hænder og holde de tomme hænder synlige.
      c)   Vær forberedt på at besvare spørgsmål om identitet og status om bord.
      d)   Vær opmærksom på, at ikke alle flådestyrker i området har engelsk som arbejdssprog.
      e)   Militære styrker vil i første omgang muligvis sikre alle personer, de møder. Det er normal praksis. Forbered skibets mandskab på, at de kan forvente dette, og følg alle instrukser i de første faser af en militær aktion om bord.
      9.   Efterfølgende indberetning af hændelser (jf. bilag C).

      a)   Det er af største vigtighed, at der efter et sørøveroverfald eller mistænkelig aktivitet indgives en detaljeret rapport om hændelsen til MSCHOA, UKMTO Dubai og IMB.
      b)   Derved sikres det, at sørøvernes aktivitet kan analyseres nøje, at tendenserne kan kortlægges, og at sørøvernes metoder og ændringer i taktik kan vurderes, tillige med at der kan udstedes behørige advarsler til andre handelsskibe i området.
      c)   Skibsførere bedes derfor udfylde standardformularen for rapportering af sørøveri i bilag C.

         Ajourføring af bedste ledelsespraksis

                  1.

                  Det ventes at denne praksis vil blive ajourført regelmæssigt på baggrund af den operationelle rutine og indhøstede erfaringer. Parterne i dette dokument tilstræber at mødes regelmæssigt om ajourføring af denne praksis og at formidle revisioner til deres medlemmer og andre berørte organisationer.

                  2.

                  I tvivlstilfælde er der mulighed for at konsultere MSCHOA's websted, hvor yderligere relevant information stilles til rådighed (dog ikke altid med alle ovenfor nævnte organisationers forhåndsgodkendelse).

         (1)  Sørøverne vil ofte opgive deres forehavende, hvis tiden kan trækkes ud, indtil der når militære styrker frem. Det er grunden til, at tidlig registrering hos MSCHOA, brug af GT-tidspunkter og opdatering af skibets position hos UKMTO Dubai er så vigtigt; det giver nemlig større sandsynlighed for, at der er militær støtte i nærheden i tilfælde af overfald af sørøvere.

         BILAG A

            ORDLISTE

         De involverede koordineringsorganers roller og indbyrdes forhold.

            EUNAVFOR

         EUNAVFOR er den koordineringsmyndighed, der driver Maritime Security Centre (Horn of Africa). Alle oplysninger, herunder kontaktoplysninger, ligger på MSCHOA's websted.

            MSC (HOA), Maritime Security Centre (Horn of Africa)

         MCSHOA er oprettet af EU som led i et initiativ under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik om bekæmpelse af sørøveri omkring Afrikas Horn. Dette arbejde blev indledt med oprettelsen af EU NAVCO i september 2008. Denne koordinationsenhed har fra sit hovedkvarter i Bruxelles etableret forbindelse til et bredt udsnit af søfarten og stået for koordineringen med de EU-styrker, der opererer i området. I november 2008 gik Rådet for Den Europæiske Union et stort skridt videre ved at oprette en flådemission — EU NAVFOR Atalanta — for at forebygge og afværge sørøveroverfald og bidrage til at beskytte handelsskibe ud for Somalias kyst og dermed øge søfartssikkerheden i området.

            UKMTO Dubai — (UK) Maritime Trade Operations

         UK Maritime Trade Operations (UKMTO Dubai) har et kontor i Dubai, der fungerer som forbindelsesled mellem branchen og de samlede militære styrker (Combined Military Forces — CMF). UKMTO Dubai administrerer også den ordning for frivillig melding (Voluntary Reporting Scheme), under hvilken handelsskibe opfordres til at indsende daglige meldinger med position og forventet ankomsttidspunkt i næste havn, når de er i transit gennem området mellem Suez, 78° Ø og 10° S. På dette grundlag følger UKMTO Dubai skibene, og positionsoplysningerne gives videre til CMF og EU's hovedkvarter. Relevant information, der berører handelsskibstrafikken, kan således videreformidles direkte til skibene, efterhånden som den kommer ind, i stedet for til rederierne, hvorved der kan reageres hurtigere på alle hændelser og spares tid.
         Tilmelding til Voluntary Reporting Scheme kan ske ved henvendelse til UKMTO Dubai (UKMTO@eim.ae), som også kan give yderligere oplysninger.

         BILAG B

            Nyttige kontaktoplysninger

            UKMTO Dubai

                     E-mail

                     UKMTO@eim.ae

                     Tlf.

                     + 971 505523215

                     Mobil

                     Fax

                     + 971 43065710

                     Telex

                     (51) 210473

            MSCHOA

                     Rapportering via websted

                     www.mschoa.org

                     Tlf.

                     + 44 (0) 1923958545

                     Fax

                     + 44 (0) 1923958520

                     E-mail

                     postmaster@mschoa.org

            IMB PRC

                     E-mail

                     piracy@icc-ccs.org

                     Tlf.

                     + 60 320310014

                     Mobil

                     Fax

                     + 60 320785769

                     Telex

                     MA34199 IMBPC1

            MARLO

                     E-mail

                     Marlo.bahrain@me.navy.mil

                     Tlf.

                     + 973 17853927

                     Mobil

                     + 973 39442117

         BILAG C

            RAPPORT TIL OPFØLGNING — RAPPORTERING AF SØRØVEROVERFALD

            Supplerende vejledning for skibe, der fisker — supplement til bedste ledelsespraksis for at afværge sørøveri i Adenbugten og ud for Somalias kyst

         I.   Anbefalinger for skibe i fiskerizoner

                     1.

                     Fiskeskibe, der ikke er somaliske, bør undgå fiskeri og transit inden for 200 sømil fra Somalias kyst, uanset om de har licens dertil.

                     2.

                     Påbegynd ikke fiskeriet, hvis radaren viser, at der er uidentificerede fartøjer i nærheden.

                     3.

                     Hvis der observeres glasfiberbåde af den type, der typisk anvendes af sørøverne, sæt da kurs bort fra dem for fuld kraft mod vind og sø, så deres sejlads vanskeliggøres.

                     4.

                     Undgå at standse om natten, vær agtpågivende, og hold vagt på broen, på dækket og i maskinrummet.

                     5.

                     Da skibet er mere sårbart under fiskeri, vær da agtpågivende, og hold radarvagt, så myndighederne får tidligst mulig besked om et eventuelt indledt overfald.

                     6.

                     Brug kun de obligatoriske navigationslys og sikkerhedslys ved sejlads om natten for derved at undgå, at lysskæret tiltrækker sørøvere, som undertiden sejler rundt i både uden radar og blot venter på, at der viser sig en chance.

                     7.

                     Hold vagt på broen, på dækket og i maskinrummet, hvis skibet driver under fiskeri om natten. Brug kun obligatoriske navigations- og sikkerhedslys. Maskinen skal være klar til umiddelbar start.

                     8.

                     Hold afstand til uidentificerede skibe.

                     9.

                     Brug VHF så lidt som muligt for at undgå, at sørøverne lytter med, og for at vanskeliggøre lokalisering af skibet.

                     10.

                     Sæt AIS i gang, når sejladsen i området bliver overvåget af patruljerende fly — det letter identifikation og sporing.

               II.   Identifikation

                     1.

                     Operatører opfordres kraftigt til at lade deres fiskeskibe registrere hos MSCHOA i hele den periode, hvor de fisker ud for Somalias kyst. Der bør indgives en komplet liste over de ombordværende besætningsmedlemmer og om muligt oplysninger om planerne for skibenes aktiviteter.

                     2.

                     Gennemfør træning, inden der sejles gennem eller fiskes i området.

                     3.

                     I det omfang fiskeskibene har udstyr til satellitbaseret fartøjsovervågning (FOS), bør operatøren give MSCHOA adgang til FOS-data.

                     4.

                     Fiskeskibe bør undgå at sejle gennem områder, hvor de har fået oplyst, at der er konstateret formodede »piratmoderskibe«, og de bør tage alle midler i brug til tidligst muligt at opdage mistænkelige manøvrer foretaget af store og små fartøjer.

                     5.

                     Fiskeskibe bør altid identificere sig, når de anmodes derom af fly eller skibe fra operation Atalanta eller enhver anden international eller national sørøveribekæmpelsesoperation.

                     6.

                     Orlogs-, handels- og fiskeskibe bør straks reagere på identifikationsanmodninger fra et fiskeskib, som de nærmer sig (så det i god tid kan træffe forholdsregler til at tage flugten, især hvis skibet er i gang med at fiske).

               III.   I tilfælde af overfald

                     1.

                     I tilfælde af overfald, eller hvis der observeres et mistænkeligt fartøj, underrettes myndighederne (UKMTO og MSCHOA) og resten af flåden.

                     2.

                     Send kontaktoplysninger om afløserskibsføreren (som er i land), hvis kendskab til skibet kan være med til, at et militært indgreb lykkes.

            Anbefalinger kun for notfartøjer

                     3.

                     Evakuer alt personel fra dækket og udkigstønden.

                     4.

                     Hvis sørøverne har overtaget kontrollen med skibet og noten er ude, opfordres sørøverne til at tillade, at garnet bjærges. Hvis garnet tillades bjærget, følges instrukserne for stuvning, og redskabets funktionsmåde forklares, så misforståelser undgås.


Avis juridique important

|

31982H0490

82/490/EØF: Henstilling fra Kommissionen af 6. juli 1982 til medlemsstaterne vedrørende de overensstemmelsescertifikater, der er omhandlet i Rådets direktiv 76/117/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende elektrisk materiel til anvendelse i eksplosionsfarlig atmosfære

EF-Tidende nr. L 218 af 27/07/1982 s. 0027 - 0029 den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 12 s. 0190  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 12 s. 0190

*****  HENSTILLING  FRA KOMMISSIONEN  af 6. juli 1982  til medlemsstaterne vedroerende de overensstemmelsescertifikater, der er omhandlet i Raadets direktiv 76/117/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende elektrisk materiel til anvendelse i eksplosionsfarlig atmosfaere  (82/490/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led,  som tager i betragtning, at det i artikel 4, stk. 1, foerste led, i direktiv 76/117/EOEF (1) er fastsat, at medlemstaterne ikke af grunde, der vedroerer sikkerhedshensyn med hensyn til konstruktion og fabrikation af det i direktivets artikel 1 og 2 omhandlede elektriske materiel til anvendelse i eksplosionsfarlig atmosfaere, kan forbyde, at dette saelges, omsaettes frit eller anvendes i overensstemmelse med dets formaal, naar det ved udstedelse af det i artikel 8 omhandlede overensstemmelsescertifikat og ved det i artikel 10 fastsatte saerlige maerke godtgoeres, at det er i overensstemmelse med de harmoniserede normer,  som tager i betragtning, at det med hensyn til gennemfoerelsen af disse bestemmelser i praksis er fastsat i artikel 8, stk. 1, foerste og andet afsnit, at dette overensstemmelsescertifikat udstedes af et af de i artikel 14 omhandlede godkendte organer, og at en kopi af de vaesentligste angivelser i overenstemmelsescertifikatet fremsendes til medlemsstaterne inden en maaned efter udstedelsen af certifikatet,  som tager i betragtning, at skoent direktivet opstiller bindende bestemmelser for udstedelsen af overensstemmelsescertifikater og for medlemsstaternes gensidige underretning om de vigtigste oplysninger i disse certifikater, overlades det til medlemsstaterne selv at traeffe afgoerelse om certifikaternes form,  som finder, at det for at lette arbejdet for de ansvarlige myndigheder og organer, der foerer kontrol med gennemfoerelsen af direktivets bestemmelser, og for at fremme den frie bevaegelighed af det paagaeldende materiel er noedvendigt, at der saa vidt muligt anvendes harmoniserede formularer til disse certifikater -  HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE  at traeffe enhver noedvendig foranstaltning til at sikre, at de i artikel 4, stk. 1, foerste led, i direktiv 76/117/EOEF omhandlede overensstemmelsescertifikater udstedes i overensstemmelse med den model, der er vedlagt denne henstilling.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. juli 1982.  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 24 af 30. 1. 1976, s. 45.  BILAG  Afbildning af overensstemmelsescertifikat - blad 1/2  Plads til navn, adresse, telefon- og telexnummer paa det godkendte certifikatudstedende organ.  (1) OVERENSSTEMMELSESCERTIFIKAT  (2) Navn paa eller akronym for det godkendte certifikatudstedende organ - de to sidste cifre i aarstallet for certifikatets udstedelse - certifikatets loebenummer - eventuelt tegnet X.  (3) Dette certifikat udstedes for:  - betegnelse paa det godkendte elektriske materiel eller system,  - godkendt(e) type(r).  (4) a) fabrikeret af:  fabrikantes navn og postadresse  b) indleveret til godkendelse af:  ansoegerens navn og postadresse.  (5) Det elektriske materiel eller system og eventuelle godkendte varianter heraf beskrives i bilaget til dette certifikat samt i de i dette bilag naevnte beskrivende dokumenter.  Dette dokument maa kun gengives i sin helheld.  Side .../...  Tallet til venstre for skraastregen angiver sidetallet i certifikatet, mens tallet til hoejre angiver det samlede antal sider i certifikatet, bilaget iberegnet.  Afbildning  af overenstemmelsescertifikat - blad 2/2  Overensstemmelsescertifikat - Gentag punkt 2 fra side 1.  (6) Navn paa eller akronym for godkendt organ i overensstemmelse med artikel 14 i direktiv fra Raadet for De europaeiske Faellesskaber 76/117/EOEF af 18. december 1975:  - erklaerer, at dette elektriske materiel er i overensstemmelse med foelgende harmoniserede europaeiske standarder:  henvisning til de paagaeldende europaeiske standarder (udgivelsesaar, henvisning til tilsvarende nationale standarder)  og med held har gennemgaaet den i disse standarder foreskrevne typekontrol og afproevning,  - erklaerer, at der er udfaerdiget en fortrolig rapport om denne kontrol og afproevning.  Eventuel henvisning til denne rapport.  (7) Koden for dette elektriske materiel er  EEx, akronymet(rne) for beskyttelsesmaaderne, II.  (8) Ved maerkningen paa det leverede elektriske materiel erklaerer fabrikanten paa eget ansvar, at dette elektriske materiel er i overensstemmelse med de i bilaget til dette certifikat naevnte beskrivelsesdokumenter, og at det med held har gennemgaaet den foreskrevne kontrol og afproevning i henhold til de i punkt 6 ovenfor naevnte harmoniserede europaeiske standarder.  (9) Det leverede elektriske materiel har ret til at baere det saerlige faellesskabsmaerke angivet i bilag II til Raadets direktiv 79/196/EOEF af 6. februar 1979. Dette maerke er vist paa foerste side i dette certifikat; det skal anbringes paa det elektriske materiel, saa det er synligt, laeseligt og holdbart.  Sted og dato (aar, maaned og dag) for udstedelsen af certifikatet  Lederen af det certifikatudstedende organ (underskrift)


title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Belgiens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/24

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Belgiens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2015
   (2015/C 272/07)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (4) om Belgiens nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram for 2014. Den 28. november 2014 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) sin udtalelse om Belgiens udkast til budgetplan for 2015.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Belgien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at stimulere investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Belgien for 2015. Den analyserede Belgiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten indeholder også resultaterne af den dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Belgien oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver politisk handling og overvågning. Navnlig udviklingen med hensyn til varers eksterne konkurrenceevne er fortsat forbundet med risici og fortjener opmærksomhed, eftersom en ny forværring af konkurrenceevnen vil udgøre en trussel mod den makroøkonomiske stabilitet. Yderligere tiltag for at sikre konvergens med hensyn til omkostningsparametrene vil kunne bremse nedgangen i beskæftigelsen i de konkurrenceudsatte sektorer, og det historisk store omkostningsgab vil kunne indsnævres ved at flytte beskatningen over på andre områder end arbejdskraft. Den offentlige gæld er fortsat høj, men en række faktorer dæmper de hermed forbundne makroøkonomiske risici.

               (7)

               Den 30. april 2015 forelagde Belgien sit nationale reformprogram for 2015 og sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Belgien er for nuværende underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i perioden 2014-2016. Den 27. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF, eftersom Belgien ikke forventedes at gøre tilstrækkeligt fremskridt i retning af overholdelse af gældskriteriet i 2014-2015 og havde overskredet underskudsreferenceværdien på 3 % af BNP i 2014. Analysen konkluderede, at gældskriteriet skulle betragtes som værende opfyldt på daværende tidspunkt, og at underskuddets overskridelse af referenceværdien var tæt på denne værdi, midlertidig og af ekstraordinær karakter (en følge af metodologiske statistiske ændringer). Denne analyse holder fortsat stort set. I henhold til 2015-stabilitetsprogrammet har regeringen planer om gradvist at forbedre den strukturelle saldo for at nå målet om en budgetstilling i balance i strukturelle termer senest i 2018. Den genberegnede strukturelle saldo (6) peger imidlertid i retning af et strukturelt underskud på 0,3 % af BNP i 2018. Regeringen forventer ikke at overholde den mellemfristede målsætning, dvs. et overskud på 0,75 % i strukturelle termer, i programperioden. Den offentlige gældskvote forventes at toppe på 106,9 % i 2015 for derefter gradvist at falde til 102 % i 2018. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for disse budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2016, er imidlertid ikke tilstrækkeligt præciseret. Baseret på Kommissionens forårsprognose fra 2015 forventes der i 2015 en nettovækst i de offentlige udgifter, der ligger på linje med udgiftsbenchmarket. Der er dog risiko for en vis afvigelse i 2014-2015, hovedsagelig som følge af udskridningen i 2014. Ved uændret politik er der også risiko for en betydelig afvigelse fra den påkrævede tilpasningskurs i retning af det mellemfristede mål i 2015-2016. Der vil derfor være behov for yderligere foranstaltninger i begge år. Vurderet med udgangspunkt i stabilitetsprogrammet og Kommissionens forårsprognose fra 2015 finder Rådet, at der er risiko for, at Belgien ikke vil kunne overholde stabilitets-og vækstpagtens bestemmelser.

               (9)

               Den føderale regering er nået til enighed om en omfattende pensionsreform, der tager sigte på at mindske forskellen mellem den effektive og den lovbestemte pensionsalder og hæve sidstnævnte. Efterlønsalderen vil blive hævet yderligere efter 2016, nemlig til 63 år senest i 2018, med et mindstekrav til arbejdslivets længde på 42 år fra og med 2019. På længere sigt er den føderale regering nået til enighed om at hæve den lovbestemte pensionsalder fra 65 til 66 i 2025 og til 67 i 2030. Der planlægges gradvist indført et kreditbaseret pensionssystem med tilpasningsmekanismer, der tager hensyn til demografiske eller økonomiske udviklingstendenser såsom højere forventet levealder eller ændringer i den økonomiske forsørgerbyrde. En vellykket konsolideringsstrategi, der opvejer de budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring og sikrer de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, afhænger af en hurtig gennemførelse af denne pensionsreform. Eftersom der fortsat er få incitamenter til at støtte ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed, vil disse pensionsreformer skulle ledsages af beskæftigelsesstøtteforanstaltninger og arbejdsmarkedsreformer, der fremmer aktiv aldring.

               (10)

               Det belgiske skattesystem er kendetegnet ved en høj samlet skattebyrde, relativt høje skattesatser og snævre baser. Skattebyrden hviler kraftigt på arbejde. Dette resulterer i høje arbejdskraftomkostninger, der modvirker jobskabelse, og store skattekiler, som bidrager til ledighedsfælder. Delvis for at opveje de høje skattesatser udhules skattegrundlagene generelt af talrige særlige fritagelser, fradrag, reducerede satser og skatteudgifter, hvilket resulterer i effektivitetstab, fordrejninger og mulige smuthuller. Visse aspekter af skattesystemet er miljøskadelige. På grund af disse svagheder er Belgien gentagne gange blevet opfordret til at forenkle og ændre sit skattesystem for at skabe en anden balance i skattebyrden, lukke skattemæssige smuthuller og begrænse den til tider skadelige differentiering, der følger af skattenicher. Hidtil er der kun gjort begrænset fremskridt i retning af en samlet skattereform, der navnlig kan medføre et skifte fra beskatning af arbejdskraft til mindre vækstforvridende beskatningsgrundlag. Beskatningsgrundlag med udvidelsesmuligheder inkluderer miljø- og forbrugsafgifter og visse finansielle indtægter. Ved at kombinere et skifte væk fra arbejdskraftbeskatning med en udvidelse af skattegrundlaget (revision af eksisterende skattebestemmelser, tilskud, fritagelser og fradrag) kunne det være muligt forbedre den generelle balance og retfærdighed i skattesystemet, støtte beskæftigelsen, forbedre konkurrenceevnen og nå de sociale og miljømæssige mål samt modvirke skatteunddragelse og aggressiv skatteplanlægning.

               (11)

               De strukturelle problemer, der kendetegner det belgiske arbejdsmarked, resulterer fortsat i en kronisk underudnyttelse af arbejdskraften og en lav samlet beskæftigelse og erhvervsfrekvens. Manglerne har hovedsagelig relation til den svage forbindelse mellem lønninger og produktivitet og de manglende økonomiske incitamenter til at tage arbejde. Belgien står også over for en mangel på højt kvalificerede arbejdstagere og et misforhold mellem de kvalifikationer, der efterspørges og udbydes. De forskellige regeringer henviser i deres aftaler og reformprogrammer til behovet for at styrke forbindelserne mellem de forskellige aktører på uddannelses-, erhvervsuddannelses- og beskæftigelsesområdet med det formål at forbedre de sproglige uddannelser, de faglige uddannelser og erhvervsuddannelserne og udvikle alternative former for oplæring for studerende og arbejdsløse. Der gøres imidlertid kun langsomt fremskridt. Disse strukturelle faktorer har særligt store konsekvenser for bestemte grupper på arbejdsmarkedet, f.eks. de unge og ældre arbejdsløse og personer med indvandrerbaggrund.

               (12)

               Belgiens svækkede konkurrenceevne over for udlandet giver fortsat anledning til makroøkonomiske risici for landets økonomi. Økonomien er præget af et problem med høje arbejdsomkostninger, der gennemsnitligt har været større end i nabolandene. Der er behov for at afstemme lønvæksten bedre med produktiviteten og gøre lønfastsættelsen mere fleksibel for at forbedre økonomiens potentiale for tilpasning. Der er truffet visse målrettede foranstaltninger for at mindske lønomkostningerne for bestemte grupper og indsnævre forskellen mellem brutto- og nettolønninger i bunden af lønskalaen. For at fjerne denne forskel helt vil der imidlertid være behov for yderligere handling, som står og falder med reformer af lønfastsættelsessystemet. Opbygningen af en omkostningsmæssig ulempe ledsages af et tab af arbejdspladser og vil i sidste ende udløse en korrektion, hvis der ikke gøres noget. Andre centrale omkostningsfaktorer for virksomheder er energiomkostninger og udgifter til mellemliggende forretningstjenester, der er stærkt reguleret og beskyttet mod konkurrence. Der er også store muligheder for at forbedre det aspekt af konkurrenceevnen over for udlandet, der ikke har relation til omkostningsniveauet. For at fastholde og forbedre de nuværende velfærdsniveauer skal der lægges større vægt på produktivitetsgevinster. Dette kræver en vedvarende bevægelse i retning af produkter og hermed forbundne tjenester højere op i værdikæden på grundlag af stærkere præstationer inden for innovation og F&U-valorisering. Administrative barrierer bør mindskes, og der bør tages skridt til at fremme iværksættervirksomhed og frigøre erhvervslivets dynamik. Det meget lave antal nystartede virksomheder tyder på et erhvervsklima, der er ugunstigt for nye aktiviteter og udvidelse. En styrkelse af konkurrencen i detailhandelen og de liberale erhverv udgør også en udfordring. At fjerne flaskehalse i offentlige infrastrukturer og forbedre kapitalapparatets kvalitet og tilstrækkelighed gennem yderligere investeringer, navnlig i vej- og jernbanenettet, kan også øge Belgiens samlede produktivitet.

               (13)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Belgiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Belgien har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Belgien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-4 nedenfor.

               (14)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-4 nedenfor.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (8). Som et land, der har euroen som valuta, bør Belgien også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Belgien i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               Opnå en finanspolitisk justering på mindst 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2015 og 2016. Anvende ekstraordinære gevinster til at bringe den offentlige gældskvote ind på en passende nedadgående kurs. Supplere pensionsreformen ved at kæde den lovbestemte pensionsalder sammen med forventet levealder. Nå til en aftale om en realiserbar fordeling af finanspolitiske mål blandt alle myndighedsniveauer.

               2)

               Vedtage og gennemføre en omfattende skattereform, der udvider skattegrundlaget, flytter skattebyrden væk fra arbejde og fjerner ineffektive skatteudgifter.

               3)

               Forbedre arbejdsmarkedets funktionsmåde ved at mindske de manglende økonomiske incitamenter til at arbejde, øge adgangen til arbejdsmarkedet for bestemte målgrupper og tackle manglen på bestemte kvalifikationer og misforholdet mellem efterspurgte og udbudte kvalifikationer.

               4)

               Genskabe konkurrenceevnen ved i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis at sikre, at lønningerne udvikler sig i takt med produktiviteten.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Belgiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 1).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Den strukturelle saldo som genberegnet af Kommissionen på basis af oplysningerne i stabilitetsprogrammet og i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metodologi.

      (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (8)  EUT C 272 af 18.8.2015, s. 98.


title: Kommissionens henstilling af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (EØS-relevant tekst)

text:
               15.5.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 120/22

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 30. april 2009
   om aflønningspolitik i finanssektoren
   (EØS-relevant tekst)
   (2009/384/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Overdreven risikotagning i finanssektoren og især i banker og finansieringsselskaber har bidraget til, at mange finansvirksomheder er gået ned, og har skabt systemiske problemer i medlemsstaterne og på globalt plan. Disse problemer har bredt sig til resten af økonomien med store omkostninger for samfundet til følge.

               (2)

               Selv om det ikke er den væsentligste årsag til den finanskrise, der bredte sig ud over verden i 2007 og 2008, er der udbredt enighed om, at en uhensigtsmæssig aflønningspraksis i finanssektoren gjorde sit til at fremme den overdrevne risikotagning og derved bidrog til betragtelige tab for større finansielle virksomheder.

               (3)

               Aflønningspraksissen har i en stor del af finanssektoren været i strid med effektiv og forsvarlig risikostyring. Den havde en tendens til at belønne kortsigtede gevinster og tilskynde medarbejderne til urimeligt risikofyldte aktiviteter, som gav højere indtjening på kort sigt, men samtidig gjorde virksomhederne sårbare for endnu større tab på længere sigt.

               (4)

               I princippet er det sådan, at hvis en finansiel virksomheds risikostyrings- og kontrolsystemer er stærke og effektive, vil de risikofremmende komponenter i aflønningsordningerne være i balance med virksomhedens risikotolerance. Alle risikostyrings- og kontrolsystemer har imidlertid deres begrænsning og kan, som finanskrisen har vist, være ude af stand til at dæmme op for de risici, der skyldes uhensigtsmæssige incitamenter, både fordi risiciene bliver stadig mere komplekse, og fordi der er så mange forskellige måder, en virksomhed kan blive udsat for risiko på. En simpel administrativ adskillelse af operative afdelinger og medarbejdere med ansvar for risikostyrings- og kontrolsystemer er således nødvendig, men ikke længere tilstrækkelig.

               (5)

               Mere passende incitamenter i selve aflønningsordningen burde i sig selv nedbringe presset på risikostyrings- og kontrolsystemerne og øge sandsynligheden for, at disse systemer bliver effektive. Der er derfor behov for principper for en forsvarlig aflønningspolitik.

               (6)

               I betragtning af den store konkurrence i finanssektoren og det forhold, at mange finansielle virksomheder opererer på tværs af grænserne, er det vigtigt at sikre, at principperne for en forsvarlig aflønningspolitik anvendes ens i alle medlemsstaterne. Der er dog en erkendelse af, at hvis principperne for en forsvarlig aflønningspolitik skal være virkelig effektive, er det nødvendigt, at de gennemføres på en ensartet måde over hele verden.

               (7)

               I meddelelsen til forårsmødet i Det Europæiske Råd »Fremdrift i den europæiske genopretning« (1) forelagde Kommissionen sin plan for at genoprette og opretholde et stabilt og pålideligt finanssystem. Navnlig meddelte Kommissionen, at den ville forelægge en ny henstilling om aflønning inden for sektoren for finansielle tjenesteydelser med henblik på at forbedre risikostyringen i finansielle virksomheder og bringe incitamenterne i aflønningspolitikken på linje med holdbare præstationer.

               (8)

               Denne henstilling opstiller de generelle principper for aflønningspolitikken i finanssektoren og bør gælde for alle finansielle virksomheder i finanssektoren.

               (9)

               Disse generelle principper kan være mere relevante for nogle kategorier af finansielle virksomheder end for andre set i lyset af gældende regler og fælles praksis i finanssektoren. Principperne bør gælde parallelt med enhver anden regel eller forskrift, der gælder for en bestemt gren af finanssektoren. I særdeleshed bør honorarer og provisioner, der modtages af mellemmænd og eksterne tjenesteydere i tilfælde af outsourcing, ikke være omfattet, da den kompensationspraksis, der omfatter sådanne honorarer og provisioner, allerede delvis er dækket af særlige ordninger, især Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (2) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/92/EF af 9. december 2002 om forsikringsformidling (3). Denne henstilling berører desuden ikke de rettigheder, som arbejdsmarkedets parter har i forbindelse med overenskomstforhandlinger.

               (10)

               For finansielle virksomheder, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked i den betydning, der anvendes i direktiv 2004/39/EF, i en eller flere medlemsstater, finder denne henstilling anvendelse som tillæg til og sammen med Kommissionens henstilling 2004/913/EF af 14. december 2004 om fremme af en passende ordning for aflønning af medlemmer af ledelsen i børsnoterede selskaber (4) og Kommissionens henstilling 2009/385/EF af 30. april 2009 til supplering af henstilling 2004/913/EF og 2005/162/EF for så vidt angår ordningen for aflønning af medlemmer af ledelsen i børsnoterede selskaber (5).

               (11)

               En given finansiel virksomheds aflønningspolitik bør også tage hensyn til, hvor stor virksomheden er, hvilke aktiviteter den beskæftiger sig med, og hvor komplekse disse aktiviteter er.

               (12)

               Der bør vedtages en aflønningspolitik, hvor der fokuseres på risikoaspektet, som er i overensstemmelse med en effektiv risikostyringspolitik, og som ikke påfører virksomheden urimelige risici.

               (13)

               Aflønningspolitikken bør omfatte de medarbejderkategorier, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på de finansielle virksomheders risikoprofil. For at undgå incitamenter, der tilskynder til overdreven risikotagning, bør der vedtages særlige ordninger for aflønningen af disse medarbejderkategorier.

               (14)

               Aflønningspolitikken bør tage sigte på at skabe en balance mellem medarbejdernes personlige mål og den finansielle virksomheds langsigtede interesser. Vurderingen af aflønningens resultatafhængige komponenter bør ske på grundlag af medarbejdernes indsats set over en længere periode og tage hensyn til de særlige risici, der er forbundet med de gennemførte aktiviteter. Vurderingen af resultater bør foregå inden for en flerårig ramme, f.eks. fra tre til fem år, for at sikre, at vurderingen kommer til at gå på resultaterne set over en længere periode, og at udbetalingen af resultatlønsdelen af aflønningen spredes ud over virksomhedens forretningsmæssige cyklus.

               (15)

               Finansielle virksomheder bør kunne kræve tilbagebetaling af variable aflønningskomponenter, der er udbetalt på grundlag af præstationsdata, som senere dokumenteres at være fejlagtige.

               (16)

               Det gælder som generelt princip, at godtgørelser, der i henhold til en kontrakt skal komme til udbetaling, hvis kontrakten opsiges før tiden, ikke må være belønning for manglende resultater. For medlemmer af ledelsen i børsnoterede finansielle virksomheder bør de særlige bestemmelser om fratrædelsesgodtgørelser i henstilling 2009/385/EF finde anvendelse.

               (17)

               For at sikre, at aflønningspolitikken er i overensstemmelse med den finansielle virksomheds målsætninger, forretningsstrategi, værdier og langsigtede mål, er der, ud over de økonomiske resultater, også andre faktorer, der bør tages i betragtning, såsom overholdelse af virksomhedens egne systemer og kontroller og af de normer, der gælder for forholdet til kunder og investorer.

               (18)

               Effektiv virksomhedsledelse er en vigtig forudsætning for, at aflønningspolitikken kan være forsvarlig. Beslutningsprocessen angående aflønningspolitikken i en finansiel virksomhed bør være gennemsigtig for alle i virksomheden og være udformet på en sådan måde, at det er muligt at undgå interessekonflikter og sikre de involverede personers uafhængighed.

               (19)

               Den finansielle virksomheds ledelse bør have det fulde ansvar for at fastlægge aflønningspolitikken for hele virksomheden og for at føre tilsyn med dens gennemførelse. For at have den nødvendige ekspertise til rådighed bør kontrolfunktioner og eventuelt afdelinger for menneskelige ressourcer og eksperter inddrages i processen. Især bør kontrolfunktionerne også inddrages i udformningen og i tilsynet med gennemførelsen af aflønningspolitikken, og aflønningen bør være af en sådan størrelsesorden, at det er muligt at tiltrække veluddannede medarbejdere og at sikre deres uafhængighed af de afdelinger, de fører tilsyn med. Revisoren bør inden for rammerne af sine rapporteringspligter indberette svagheder i tilsynet med gennemførelsen af aflønningspolitikken til bestyrelsen/ledelsesorganet eller til revisionsudvalget.

               (20)

               Kontrollen med udformningen og gennemførelsen af aflønningspolitikken har større chancer for at blive effektiv, hvis de berørte parter i den finansielle virksomhed, herunder eventuelt medarbejderrepræsentanter, er velinformerede om og engagerede i selve processen med at udforme og føre tilsyn med aflønningspolitikken. Derfor bør de finansielle virksomheder give de pågældende berørte parter adgang til relevante oplysninger.

               (21)

               Gennemførelsen af de principper, der er indeholdt i denne henstilling bør styrkes gennem tilsyn på nationalt plan. Derfor bør de tilsynsførende i deres overordnede vurdering af den finansielle virksomheds soliditet inkludere en vurdering af, hvorvidt den finansielle virksomheds aflønningspolitik er i overensstemmelse med principperne i denne henstilling.

               (22)

               Medlemsstaterne bør sikre, at afdelinger af finansielle virksomheder, som har deres registrerede hjemsted eller deres hovedkontor i et tredjeland, og som opererer på en medlemsstats område, er omfattet af de samme principper for aflønningspolitikken som finansielle virksomheder, som har deres registrerede hjemsted eller deres hovedkontor på en medlemsstats område.

               (23)

               Denne henstilling foregriber ikke foranstaltninger, som medlemsstaterne måtte vedtage vedrørende aflønningspolitikken i finansielle virksomheder, der modtager statsstøtte.

               (24)

               Medlemsstaterne bør ved meddelelsen af foranstaltninger i henhold til denne henstilling klart angive, hvilken frist de finansielle selskaber har til at indføre en aflønningspolitik, der er i overensstemmelse med principperne i denne henstilling,

         HENSTILLER:

      AFSNIT I

      Anvendelsesområde og definitioner

   1.   Anvendelsesområde

               1.1.

               Medlemsstaterne bør sikre, at principperne i afsnit II, III og IV finder anvendelse på alle finansielle virksomheder, som har registreret hjemsted eller hovedkontor på deres område.

               1.2.

               Medlemsstaterne bør sikre, at principperne i afsnit II, III og IV finder anvendelse på de medarbejderkategorier, hvis erhvervsmæssige aktiviteter har væsentlig indflydelse på den finansielle virksomheds risikoprofil.

               1.3.

               Når medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at sikre, at de finansielle virksomheder efterlever disse principper, bør de være opmærksomme på de pågældende finansielle virksomheders størrelse og deres særlige aktivitetsområder.

               1.4.

               Medlemsstaterne bør sikre, at principperne i afsnit II, III og IV finder anvendelse på individuelle finansielle virksomheder og på koncerner. Principperne om forsvarlig aflønningspolitik bør finde anvendelse på koncernniveau på moderselskabet og datterselskaberne, herunder også selskaber, der er etableret i offshorefinanscentre.

               1.5.

               Denne henstilling gælder ikke honorarer og provisioner, der modtages af mellemmænd og eksterne tjenesteydere i tilfælde af outsourcing.

         2.   I denne henstilling anvendes følgende definitioner:

               2.1.

               Ved »finansiel virksomhed« forstås en hvilken som helst virksomhed, uanset retlig status, og uanset om den er reguleret eller ej, som udøver en af følgende erhvervsmæssige aktiviteter:

                           a)

                           Den modtager indlån og andre tilbagebetalelsespligtige midler.

                           b)

                           Den tilbyder investeringsservice og/eller udøver investeringsaktiviteter i den betydning, der anvendes i direktiv 2004/39/EF.

                           c)

                           Den beskæftiger sig med forsikring eller genforsikring.

                           d)

                           Den udøver virksomhed, der er beslægtet med de aktiviteter, der er beskrevet i litra a), b) eller c).

                     Finansielle virksomheder indbefatter, men udgøres ikke alene af, kreditinstitutter, investeringsfirmaer, forsikrings- og genforsikringsselskaber, pensionsfonde og kollektive investeringsordninger.

               2.2.

               Ved »medlem af ledelsen« forstås ethvert medlem af en finansiel virksomheds bestyrelse, direktion eller tilsynsorgan.

               2.3.

               Ved »kontrolfunktioner« forstås risikostyring, egenkontrol og lignende funktioner internt i en finansiel virksomhed.

               2.4.

               Ved »variabel aflønningskomponent« forstås en komponent af aflønningsrettigheder, som tildeles på grundlag af resultatkriterier, herunder bonusser.

      AFSNIT II

      Aflønningspolitik

   3.   Generelt

               3.1.

               Medlemsstaterne bør sikre, at finansielle virksomheder indfører, gennemfører og opretholder en aflønningspolitik, som er i overensstemmelse med og fremmer en forsvarlig og effektiv risikostyring, og som ikke tilskynder til overdreven risikotagning.

               3.2.

               Aflønningspolitikken bør være i overensstemmelse med den finansielle virksomheds forretningsstrategi, målsætninger, værdier og langsigtede mål, såsom bæredygtige vækstperspektiver, og harmonere med principperne om beskyttelse af kunder og investorer i forbindelse med udførelsen af tjenesterne.

         4.   Aflønningspolitikkens struktur

               4.1.

               Indeholder aflønningen en variabel komponent eller en bonus, bør der i aflønningspolitikken være en passende balance mellem faste og variable aflønningskomponenter. En sådan passende balance mellem aflønningskomponenterne kan variere fra medarbejder til medarbejder afhængigt af markedsforholdene og den specifikke sammenhæng, som den finansielle virksomhed opererer i. Medlemsstaterne bør sikre, at der i de finansielle virksomheders aflønningspolitikker fastsættes et loft for den variable komponent.

               4.2.

               Den faste aflønningskomponent bør udgøre en tilstrækkelig høj andel af den samlede løn og gøre det muligt for virksomheden at føre en helt igennem fleksibel bonuspolitik. Især bør den finansielle virksomhed være i stand til at tilbageholde bonusser helt eller delvis, når den pågældende medarbejder eller afdeling eller virksomheden som helhed ikke har opfyldt resultatkriterierne. Den finansielle virksomhed bør desuden kunne tilbageholde bonusser, når dens situation forværres betragteligt, navnlig når det ikke længere kan forventes, at den kan eller fortsat vil være i stand til at udøve sine forretningsaktiviteter som going concern.

               4.3.

               I tilfælde hvor der tildeles en større bonus, bør hovedparten af bonussen udskydes i en minimumsperiode. Hvor stor en del af bonussen der skal udskydes, bør fastsættes i forhold til bonussens samlede størrelse sammenholdt med den samlede løn.

               4.4.

               Ved fastsættelsen af den udskudte bonuskomponent bør der tages hensyn til de bestående risici ved de aktiviteter, som bonussen er knyttet til, og den kan bestå af aktier, optioner, kontanter eller andre midler, hvis udbetaling er udskudt i udskydelsesperioden. Målinger af de fremtidige resultater, som den udskudte komponent er knyttet til, bør risikojusteres som beskrevet i punkt 5.

               4.5.

               Godtgørelser, der i henhold til en kontrakt skal komme til udbetaling, hvis kontrakten opsiges før tiden, bør være afhængige af de resultater, der er opnået over en periode, og ordningen bør være således indrettet, at manglende resultater ikke belønnes.

               4.6.

               Medlemsstaterne bør sikre, at bestyrelsen/ledelsesorganet i en finansiel virksomhed kan kræve, at medarbejdere tilbagebetaler hele eller dele af en bonus, der er udbetalt på grundlag af præstationsdata, som senere dokumenteres at være fejlagtige.

               4.7.

               Aflønningspolitikkens struktur bør tilpasses regelmæssigt for at sikre, at der hele tiden tages hensyn til de skiftende forhold i den pågældende finansielle virksomhed.

         5.   Resultatmåling

               5.1.

               Når aflønningen er resultatafhængig, bør det samlede beløb fastsættes på grundlag af en vurdering af den enkelte medarbejders og den pågældende afdelings resultater og den finansielle virksomheds samlede resultater.

               5.2.

               Vurderingen af resultaterne bør foregå inden for en flerårig ramme for at sikre, at vurderingen kommer til at gå på resultaterne set over en længere periode, og at udbetalingen af bonusser spredes ud over virksomhedens forretningsmæssige cyklus.

               5.3.

               Ved den resultatmåling, som lægges til grund for bonusser eller bonuspuljer, bør der tages højde for de nuværende og fremtidige risici, der knytter sig til de pågældende resultater, og der bør tages hensyn til kapitalomkostningerne og den nødvendige likviditet.

               5.4.

               Ved vurderingen af den enkelte medarbejders resultater bør der tages hensyn til ikkeøkonomiske kriterier såsom overholdelse af interne regler og procedurer og af de normer, der gælder for forholdet til kunder og investorer.

         6.   God virksomhedsledelse

               6.1.

               Aflønningspolitikken bør omfatte foranstaltninger, der kan afværge interessekonflikter. Procedurerne for fastlæggelse af aflønningen i den finansielle virksomhed bør være klare og veldokumenterede og bør være gennemsigtig for alle i virksomheden.

               6.2.

               Bestyrelsen/ledelsesorganet bør være ansvarlige for at fastlægge aflønningen af medlemmer af ledelsen. Derudover bør bestyrelsen/ledelsesorganet fastlægge grundprincipperne for den finansielle virksomheds aflønningspolitik og være ansvarlig for dens gennemførelse.

               6.3.

               Kontrolfunktioner og eventuelt afdelinger for menneskelige ressourcer og eksterne eksperter bør også inddrages i udformningen af aflønningspolitikken.

               6.4.

               Medlemmer af bestyrelsen/ledelsesorganet, som er ansvarlige for aflønningspolitikken, medlemmer af løn- og vederlagsudvalg og medarbejdere, som er involveret i udformningen og gennemførelsen af aflønningspolitikken, bør være i besiddelse af den nødvendige sagkundskab og være uafhængige af de afdelinger i virksomheden, de fører tilsyn med, og dermed være i stand til af foretage en uafhængig vurdering af aflønningspolitikkens formålstjenlighed, herunder af aflønningspolitikkens betydning for risici og risikostyring.

               6.5.

               Uden derved at tilsidesætte bestyrelsens/ledelsesorganets overordnede ansvar, jf. punkt 6.2, bør virksomhedens kontrolfunktioner mindst en gang om året foretage en central og uafhængig intern revision af gennemførelsen af aflønningspolitikken for at undersøge, om den overholder de politikker og procedurer, som bestyrelsen/ledelsesorganet har fastlagt. Kontrolfunktionerne bør indberette resultatet af denne revision til bestyrelsen/ledelsesorganet.

               6.6.

               Medarbejdere, der er involveret i kontrolprocessen, bør være uafhængige af de afdelinger i virksomheden, som de fører tilsyn med, have den nødvendige bemyndigelse og aflønnes alt efter, hvordan de opfylder de mål, der er knyttet til deres funktioner, uafhængigt af hvordan de afdelinger, de fører tilsyn med, klarer sig. Med hensyn til forsikrings- og genforsikringsselskaber bør navnlig medarbejderne i aktuarfunktionen og den ansvarlige aktuar aflønnes i forhold til deres rolle i forsikrings- eller genforsikringsselskabet og ikke i forhold til den pågældende virksomheds resultater.

               6.7.

               De generelle principper i aflønningspolitikken bør formidles til de medarbejdere, de finder anvendelse på. Disse medarbejdere bør have forhåndskendskab til, hvilke kriterier der vil blive lagt til grund for fastlæggelsen af deres aflønning og anvendt i evalueringen af deres præstation. De enkelte medarbejdere bør have fuldt kendskab til evalueringsprocessen og aflønningspolitikken og adgang til dokumenter, hvori de er beskrevet.

      AFSNIT III

      Oplysningspligt

               7.

               Med forbehold for bestemmelser om fortrolighed og databeskyttelse bør den finansielle virksomhed sørge for, at medarbejderne på en klar og let forståelig måde får relevante oplysninger om aflønningspolitikken, jf. afsnit II, og opdateringer heraf i tilfælde af ændringer i politikken. Formidlingen af sådanne oplysninger kan ske i form af en selvstændig erklæring om aflønningspolitik, en periodisk offentliggørelse i forbindelse med udsendelse af årsregnskaberne eller på anden måde.

               8.

               Følgende oplysninger bør stilles til rådighed:

                           a)

                           oplysninger om den beslutningsproces, der anvendes ved fastlæggelsen af aflønningspolitikken, herunder oplysninger om sammensætningen af et eventuelt løn- og vederlagsudvalg og om dettes mandat, navnet på eksterne eksperter, som er blevet konsulteret med henblik på fastlæggelsen af aflønningspolitikken, og de relevante berørte parters rolle

                           b)

                           oplysninger om sammenhængen mellem løn og resultater

                           c)

                           oplysninger om, hvilke kriterier der lægges til grund for resultatmålinger og risikojusteringer

                           d)

                           oplysninger om, hvilke resultatkriterier der lægges til grund for tildeling af rettigheder til aktier, optioner eller variable lønkomponenter

                           e)

                           de vigtigste parametre og begrundelser for årlige bonusordninger og andre ikkepekuniære fordele.

               9.

               Når medlemsstaterne træffer beslutning om, hvilke oplysninger medarbejderne skal have adgang til, bør de være opmærksomme på de pågældende finansielle virksomheders størrelse og deres særlige aktivitetsområder.

      AFSNIT IV

      Tilsyn

               10.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de kompetente myndigheder tager hensyn til størrelsen og arten af den finansielle virksomhed og til, hvor komplekse dens aktiviteter er, når de kontrollerer, om den overholder principperne i afsnit II og III.

               11.

               Medlemsstaterne bør sørge for, at de finansielle virksomheder har mulighed for at give meddelelse om deres aflønningspolitik som omhandlet i denne henstilling til de kompetente myndigheder; meddelelsen skal have form af en erklæring om aflønningspolitik, som skal opdateres, når det er nødvendigt, og indholde oplysninger om, i hvilket omfang de har overholdt principperne i henstillingen.

               12.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de kompetente myndigheder kan anmode om og få adgang til alle de oplysninger, de har brug for til evaluering af, i hvilket omfang principperne i afsnit II og III bliver opfyldt.

      AFSNIT V

      Afsluttende bestemmelser

               13.

               Medlemsstaterne opfordres til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at fremme anvendelsen af denne henstilling senest den 31. december 2009 og til at underrette Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet i overensstemmelse med denne henstilling, så Kommissionen kan følge situationen nøje og på dette grundlag vurdere behovet for yderligere foranstaltninger.

               14.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. april 2009.

            På Kommissionens vegne

         Siim KALLAS

            Næstformand

      (1)  KOM(2009) 114.

      (2)  EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.

      (3)  EFT L 9 af 15.1.2003, s. 3.

      (4)  EUT L 385 af 29.12.2004, s. 55.

      (5)  Se side 28 i denne EUT.