				|

		52014DC0404

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2014 /* COM/2014/0404 final - 2014/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Den Tjekkiske Republiks nationale
reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk.
2,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget fra
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa
2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer
på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale
for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af
Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21.
oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling om Den
Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om
Den Tjekkiske Republiks opdaterede konvergensprogram for 2012-2016.
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[4],
som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på basis af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[5], hvori Den Tjekkiske
Republik ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville
blive gennemført en dybdegående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede det Europæiske
Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet,
finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede
behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk
konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og
konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen
og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 16. april 2014 forelagde Den Tjekkiske Republik
sit nationale reformprogram for 2014 og den 28. april 2014 sit
konvergensprogram. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to
programmer er de blevet vurderet sammen.
(8)
Den budgetstrategi, der er skitseret i
konvergensprogrammet for 2014, har til formål at holde det offentlige underskud
under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i programperioden. Den i
programmet fastsatte mellemfristede målsætning på -1 % af BNP afspejler
kravene i stabilitets- og vækstpagten. Selvom budgetstrategien er i overensstemmelse
med stabilitets- og vækstpagten i 2014, forventes det, at den nødvendige strukturelle
tilpasning ikke vil blive foretaget i 2015, eftersom den genberegnede
strukturelle budgetsaldo forventes at blive forringet med 0,6 procentpoint. Desuden
forventes det, at de offentlige udgifter vil vokse med en hastighed, som er ude
af trit med udgiftsmålet. Den genberegnede strukturelle budgetsaldo forventes
at afvige fra den påkrævede tilpasning i både 2016 og 2017, hvor den
genberegnede strukturelle budgetsaldo forventes at blive henholdsvis
-1,6 % og -1,9 % af BNP. Generelt set er der fra 2015 risiko for
afvigelse fra den mellemfristede målsætning. Ifølge programmet forventes
gældskvoten, som ligger under referenceværdien på 60 % af BNP,
midlertidigt at falde med 1,1 procentpoint til 45 % af BNP i 2014 for så at
stige til 46 % af BNP i 2015. Det makroøkonomiske scenarie, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk.
Ifølge programmet regnes der med en økonomisk vækst i Tjekkiet på 1,7 % i
2014 og 2 % i 2015 sammenlignet med de 2 % og 2,4 % i
Kommissionens prognose for foråret 2014. De primære risici for de budgetmæssige
udsigter skyldes stor usikkerhed om den fremtidige udvikling inden for
offentlige investeringer og potentielle engangsudgifter forbundet med den
planlagte lejekontrakt for jagerfly, som har en forventet underskudsforøgende
virkning på 0,05 % af BNP i 2015. Ifølge Kommissionens prognose er der i
2015 risiko for en væsentlig afvigelse fra den mellemfristede målsætning.
Forskellen fra programmets scenarie skyldes forskellige antagelser om politik
og diskretionære foranstaltninger i 2015. Rådet er på baggrund af sin vurdering
af programmet og Kommissionens prognose, som er fastsat i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97, af den opfattelse, at underskuddet i 2013 på holdbar vis er
bragt under 3 % af BNP, hvilket er i overensstemmelse med Rådets
henstilling, og at der, selvom den mellemfristede målsætning forventes at blive
nået i 2014, i 2015 og fremefter er risiko for en væsentlig afvigelse fra denne
målsætning.
(9)
Den Tjekkiske Republik er kommet ud på den anden
side af en to år lang recession og står nu over for den udfordring det er at
skabe vedvarende og høj vækst i et samfund med en hurtigt aldrende befolkning.
De offentlige investeringer har været stærkt nedadgående i de seneste år, og
investeringer i infrastruktur har været særligt hårdt ramt. Før krisen byggede
den tjekkiske økonomis vækstmodel på en stor tilstrømning af udenlandsk kapital
og en markant eksportorientering.  Eftersom der lader til at være begrænsede
muligheder for at indhente det tabte gennem akkumulering af produktionsfaktorerne
(herunder udenlandsk kapital), vil en omlægning af økonomien til hjemlige
drivkræfter for vækst øge produktiviteten. Vigtige elementer i denne proces
omfatter støtte til uddannelse, erhvervsuddannelse og innovation og en
styrkelse af institutionerne.
(10)
Regeringen har for nylig godkendt traktaten om
stabilitet, samordning og styring, om end parlamentet endnu ikke har
ratificeret den.  I 2011 blev der iværksat en
omfattende reform af de finanspolitiske rammer, men det er stadig usikkert, om
den bliver vedtaget og gennemført. Vedtagelsen af den relevante lovgivning,
som skal sikre overholdelsen af Rådets direktiv 2011/85/EU om de budgetmæssige
rammer er ligeledes forsinket.
(11)
På beskatningsområdet er de største udfordringer
for Den Tjekkiske Republik at gøre skatteopkrævningen mere effektiv og skabe en
mere vækstvenlig skattestruktur. Den Tjekkiske Republik har truffet
visse foranstaltninger for at forbedre overholdelsen af skattereglerne, navnlig
inden for indirekte beskatning, men de samlede omkostninger på området er
stadig for høje. Beskatningsgrundlagene (indkomstskatter, sygesikringsbidrag og
sociale sikringsbidrag) er endnu ikke blevet harmoniseret, og etableringen af
en fælles inddrivelsesinstans i 2015 er aflyst. Den tjekkiske regering har
imidlertid meddelt, at den agter at se på spørgsmålet om harmonisering af
beskatningsgrundlaget. Der er ikke fulgt op på henstillingerne for 2013
vedrørende beskatningsstruktur. Skatten på arbejde er fortsat høj, specielt for
de lavtlønnede, herunder deltidsbeskæftigede, hvilket især skyldes de forhøjede
socialsikringsbidrag. Der er et vist potentiale ved et skifte væk fra
beskatning af arbejde til andre områder såsom miljøskatter og periodiske
boligskatter, som begge er relativt lave. Der er fortsat væsentlige forskelle
mellem lønmodtagere og selvstændige hvad angår skatter og sociale bidrag,
hvilket mindsker skattegrundlaget og skaber incitamenter for
proformaselvstændige, hvilket igen har urimelige følger for de, som har en
normal ansættelseskontrakt.
(12)
Den Tjekkiske Republik er udsat for en mellemstor
risiko vedrørende bæredygtighed, hvilket i høj grad skyldes de planlagte
stigninger i omkostninger til pension og sundhedsvæsen. Ifølge gældende
lovgivning er det planen, at den fastsatte pensionsalder skal øges på lang
sigt, hvilket dog er for langsomt på mellemlang sigt. Regeringen planlægger
ligeledes at indføre en revisionsmekanisme, som bringer pensionsalderen i
overensstemmelse med ændringer i den forventede levealder, men dette er kun en
delvis løsning på problemet med holdbarhedsgabet. Derudover vil den
midlertidige lavere indeksering af pensioner slutte i 2015, hvilket er et år
tidligere end planlagt, og metoden til indeksering af pensioner (priser plus en
tredjedel af væksten i reallønningerne) er ikke blevet revideret. Der er sket
begrænsede fremskridt med hensyn til at fremme beskæftigelsesmulighederne for
ældre arbejdstagere. Der er ikke sket fremskridt med hensyn til at gøre
sundhedssystemet mere omkostningseffektivt. Hvad angår stationær behandling er
der overskydende kapacitet, hvilket viser, at der er plads til at forbedre
omkostningseffektiviteten og forvaltningen.
(13)
De første skridt er taget til forbedring af
kapaciteten og kvaliteten i den offentlige arbejdsformidling. Det er skridt i
den rigtige retning, om end virkningerne stadig mangler at blive evalueret. Den
aktive arbejdsmarkedspolitik er stadig underfinansieret og tager ikke effektivt
hånd om kvinder med små børn, unge mennesker og ældre arbejdstagere. Til trods
for den relativt høje beskæftigelse generelt set er disse grupper fortsat
underrepræsenterede på arbejdsmarkedet. Den begrænsede adgang til
børnepasningsfaciliteter og -tjenester til overkommelige priser og forholdsvis
ringe brug af deltidsarbejde hæmmer kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet.
Lønforskellen mellem mænd og kvinder var i 2012 stadig en af de største i EU.
(14)
Det tjekkiske uddannelsessystems kvalitet og
relevans for arbejdsmarkedet giver anledning til bekymring. Der er truffet
visse foranstaltninger for at forbedre evalueringsrammen for den obligatoriske
undervisning, men opfølgning på skoler og blandt elever med dårlige resultater
er til stadighed en udfordring. Læregerningens tiltrækningskraft er også et
emne, som regeringen har til hensigt at se på. Det er fortsat en udfordring for
romabørnenes integration, at deres deltagelse i det almindelige
uddannelsessystem, herunder førskoleundervisningen, er så lav. Reformen af de
videregående uddannelser er blevet forsinket, og der er ikke sket fremskridt
med hensyn til at forbedre akkrediteringen og finansieringen på de videregående
uddannelser. Hvad angår finansiering af forskningsinstitutioner er der kun
foretaget mindre ændringer. Det er stadig afgørende at give offentlige forskere
de rigtige incitamenter til at bestræbe sig på at opnå topkvalitet, tackle
sociale udfordringer og samarbejde med det private erhvervsliv.
(15)
Processen med deregulering af et højt antal lovregulerede
erhverv er påbegyndt, men pga. det langsomme tempo høstes der ingen fordele ved
den øgede konkurrence i servicesektoren. Den Tjekkiske Republik har truffet
indledende foranstaltninger for at øge energieffektiviteten, navnlig gennem
offentlige finansieringsinitiativer, som skal støtte bygningssektoren.
Potentialet ved energibesparelser er fortsat betragteligt, og mere ambitiøse
foranstaltninger vil også bidrage til at reducere energiafhængigheden.
(16)
Kvaliteten og effektiviteten i den offentlige
administration er til stadighed en udfordring, som har negative økonomiske
konsekvenser. Den længe ventede lov om offentligt ansatte er endnu ikke blevet
vedtaget, men dens vedtagelse er en central prioritet for regeringen. Der er
sket begrænsede fremskridt hvad angår kampen mod korruption, og vigtige
retsakter fra antikorruptionsstrategien for 2013-2014 er ikke blevet vedtaget.
Der er endnu ikke udarbejdet en klar og vidtrækkende vision for, hvordan dette
problem, som har stor betydning for den økonomiske og sociale udvikling, skal
håndteres. Gennemførelsen af offentlige udbud på lokalt og regionalt niveau er
ramt af unødige forsinkelser. De nye regler for offentlige indkøb er et
tilbageskridt, fordi visse gennemsigtighedsforanstaltninger fjernes. Der er
sket begrænsede fremskridt med hensyn til at forbedre anvendelsen af EU-midler.
Den høje fejlrate, som revisionsmyndigheden ved slutningen af 2013 har
konstateret i forbindelse med adskillige programmer, viser, at der er behov for
en større indsats på området.
(17)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Den Tjekkiske Republiks økonomiske politik.
Den har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram. Den har
ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Den Tjekkiske Republik, men også til, i hvor høj grad
de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for
at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen, ved at der fra EU-niveau
gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1 til 7
nedenfor.
(18)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram, og Rådets udtalelse[6] afspejles især i
henstilling 1 nedenfor.
HENSTILLER, at Den Tjekkiske Republik i
perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:
1.           Bevare
en sund finanspolitisk stilling i 2014 efter korrektion af det uforholdsmæssigt
store underskud. Styrke budgetstrategien betydeligt i 2015 med henblik på at
sikre, at den mellemfristede målsætning nås, og den herefter forbliver på den
mellemfristede målsætnings niveau. Prioritere vækstfremmende udgifter, som støtter
genopretningen og forbedrer vækstudsigterne. Vedtage og gennemføre
foranstaltninger, som styrker de finanspolitiske rammer og navnlig etablere en
uafhængig finanspolitisk institution, som kan føre tilsyn med finanspolitikken,
indføre finanspolitiske regler for lokale og regionale regeringer og forbedre
koordinationen mellem alle regeringslag.
2.           Forbedre overholdelsen af
skattereglerne med særlig fokus på moms og nedbringe omkostningerne ved
opkrævning og betaling af skat ved at forenkle skattesystemet og harmonisere
beskatningsgrundlagene og den personlige indkomstskat, sygesikringsbidrag og
sociale bidrag. Sænke den høje beskatning på arbejde, især for de lavtlønnede.
Omlægge beskatningen til områder, der hæmmer væksten mindre, f.eks. til
periodiske boligskatter og miljøskatter. Mindske forskellene i den skattemæssige
behandling af lønmodtagere og selvstændige.
3.           Sikre den offentlige
pensionsordnings holdbarhed på lang sigt, især ved hurtigere at forøge den
fastsatte pensionsalder og i højere grad knytte den til ændringer i den forventede
levetid. Fremme beskæftigelsesmulighederne for ældre arbejdstagere og tage
metoden til pensionsindeksering op til revision. Træffe foranstaltninger for i
betydelig grad at forbedre sundhedssektorens omkostningseffektivitet og
forvaltning, navnlig hvad angår hospitalspleje.
4.           Forbedre den offentlige
arbejdsformidlings effektivitet, særlig ved at indføre et
præstationsmålingssystem. Række ud til unge mennesker, som ikke er registreret
i systemet, og tilbyde individualiserede tjenester. Øge adgangen til
børnepasningsfaciliteter og -tjenester til overkommelige priser betydeligt med
fokus på børn op til tre år.
5.           Sikre, at akkreditering, forvaltning
og finansiering på de videregående uddannelser bidrager til en forbedring af
uddannelsernes kvalitet og relevans for arbejdsmarkedet. Fremme udviklingen og
indføre en ny metode til evaluering af forskning og tildeling af midler med
henblik på at øge andelen af resultatbaseret finansiering til
forskningsinstitutionerne. Gøre lærergerningen mere attraktiv inden for den
obligatoriske undervisning, indføre en omfattende evalueringsramme og støtte
skoler og elever med dårlige resultater. Øge inklusionen på uddannelserne ved
især at fremme deltagelsen blandt de socialt dårligt stillede børn og romabørn,
særligt i førskoleundervisningen.
6.           Fremskynde reformen af de
lovregulerede erhverv med fokus på at fjerne uforholdsmæssige og uberettigede
krav. Intensivere indsatsen for at forbedre effektiviteten i økonomien.
7.           Vedtage og gennemføre en lov
om offentligt ansatte i 2014, som skal sikre en stabil, effektiv og
professionel statslig forvaltning. Fremskynde og mærkbart styrke kampen mod
korruption ved at gennemføre de resterende lovgivningsmæssige foranstaltninger
i antikorruptionsstrategien for 2013-2014 og udarbejde planer for den
efterfølgende periode. Yderligere forbedre forvaltningen af EU's midler ved at
forenkle gennemførelsesstrukturerne, forbedre kapaciteten og håndtere
interessekonflikter. Øge gennemsigtigheden ved offentlige indkøb og forbedre
gennemførelsen af offentlige udbud ved passende vejledning og kontrol.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 404 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.


Avis juridique important

|

31987H0598

87/598/EØF: Kommissionens henstilling af 8. december 1987 om en europæisk adfærdskodeks for elektronisk betaling (forbindelserne mellem penge- og finansieringsinstitutter og handlende/tjenesteydere samt forbrugere)

EF-Tidende nr. L 365 af 24/12/1987 s. 0072 - 0076

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 8. december 1987  om en europaeisk adfaerdskodeks for elektronisk betaling  (forbindelserne mellem penge- og finansieringsinstitutter og handlende/tjenesteydere samt forbrugere)  (87/598/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led, og  som tager foelgende i betragtning:  I hvidbogen om gennemfoerelse af det indre marked har Kommissionen forpligtet sig til at fremsaette forslag med henblik paa at tilpasse nyskabelserne og lovgivningen vedroerende de nye betalingsmidler til et stort markeds dimensioner;  Kommissionen har forelagt Raadet en meddelelse af 12. januar 1987 med titlen »Trumf i det europaeiske spil: de nye betalingskort (1);  den teknologiske udvikling er snaevert forbundet med bestraebelserne paa at skabe et internt enhedsmarked, og den elektroniske betaling kan bidrage til en hurtig modernisering inden for bankvaesen, handel samt telekommunikations- og informationsindustrien;  forbrugerne har ret til at forvente visse fordele i forbindelse med denne udvikling;  i den forbindelse frembyder det store indre marked, som Faellesskabet sigter mod, yderligere fordele;  udviklingen af de nye betalingsmidler er et led i den monetaere og finansielle integration i Faellesskabet og udbygningen af Borgernes Europa;  den frie bevaegelighed for varer og kapital vil foerst opnaa fuld effektivitet, naar den stoettes teknologisk gennem de nye betalingsmidler;  disse nye midler skal stilles til raadighed for de involverede parter paa lige vilkaar i alle medlemsstater, selv om Kommissionen er sig bevidst, at udviklingen af betalingskortsystemet - betalingskort forsynet med magnetspor og/eller en mikroprocessor - kan spille en ret forskellig rolle fra medlemsstat til medlemsstat, og at der findes alternativer;  det er noedvendigt at arbejde sammen for at naa frem til standarder og anvendelsesvilkaar, som i de europaeiske brugeres interesse muliggoer en kompatibilitet og komplementaritet mellem betalingssystemerne;  der boer opstilles visse generelle principper for loyal adfaerd i forbindelserne mellem penge- og finansieringsinstitutter (banker og kreditinstitutter) og handlende/tjenesteydere samt forbrugere, der er indehavere af kort;  det boer samtidig undgaas, at den hurtige og effektive udvikling af disse nye teknologier haemmes af en for snaever lovgivning;  udviklingen af disse teknologier boer paa den anden side styres og koordineres i et vist omfang, saa muligheden for at skabe kompatibilitet mellem de europaeiske elektroniske betalingssystemer ikke forspildes;  der maa sikres kompatibilitet mellem kortene og en sammenkobling af de europaeiske net for at muliggoere en gensidig aabning af systemerne og en standardisering af de vigtigste anvendelsesregler;  selv om beslutningen om at goere disse systemer kompatible foerst og fremmest ligger hos bankerne og de oevrige penge- og finansieringsinstitutter, har Kommissionen ansvaret for at sikre, at fremskridtene paa dette omraade ikke er til skade for den frie konkurrence inden for det europaeiske marked;  det er klart, at en forhastet indgriben paa faellesskabsplan i fastlaeggelsen og driften af systemer, der er i fuld udvikling, efter al sandsynlighed blot vil give sig udslag i hurtigt foraeldede regler, som oven i koebet vil kunne forhale udviklingen af den elektroniske betalingsform;  det er dog hensigtsmaessigt, at Kommissionen paa nuvaerende stadium paaser, at udviklingen paa dette omraade sker under overholdelse af traktatens bestemmelser, og at den i Europas interesse soeger at skabe bred enighed om udviklingen af disse systemer;  det forhold, at disse nye teknologier ikke i samtlige medlemsstater udvikles i stort omfang, bevirker, at det endnu ikke er muligt praecist at klarlaegge, hvilke specifikke problemer der senere kan opstaa, navnlig paa slutstadiet for nettenes etablering og for anvendelsen af de nye betalingsmidler;  en »incitamentloesning« i form af en adfaerdskodeks vil i kraft af sin smidighed kunne lette tilpasningen til den teknologiske udvikling paa omraadet -  HENSTILLER  til alle involverede parter at rette sig efter bestemmelserne i »Den Europaeiske Adfaerdskodeks for Elektronisk Betaling«, som foelger herefter.  (1) KOM (86) endelig udg.  EUROPAEISK ADFAERDSKODEKS FOR ELEKTRONISK BETALING  I. FORMAAL  1. I kodeksen resumeres de betingelser, som skal vaere opfyldt for at udviklingen af de nye elektroniske betalingsmidler kan komme samtlige oekonomiske beslutningstagere til gavn og sikre:  - forbrugerne sikkerhed og bekvemmlighed,  - tjenesteyderne og udstederne en produktivitetsgevinst og en oeget sikkerhed,  - den europaeiske industri et lovende marked.  2. Loyalitetsprincipperne skal overholdes af alle, som indfoerer systemer med betalingskort, eller som anvender dem.  3. Den teknologiske udvikling boer foere til en europaeisk udforming af de elektroniske betalingsmidler med henblik paa at sikre disse en saa bred anvendelighed som muligt og herved undgaa en opdeling af systemerne og markedet.  II. DEFINITIONER  I naervaerende kodeks forstaas ved:  1. »Elektronisk betaling«: enhver betalingsoperation, der udfoeres ved hjaelp af et kort med magnetspor eller mikroprocessor paa en elektronisk betalingsterminal eller en salgsstedsterminal  Foelgende er ikke omfattet af denne kodeks:  - kontokort, som ikke falder ind under ovenstaaende definition,  - kort, som har andre formaal end direkte eller efterfoelgende betaling,  - betalinger ved hjaelp af checks med bankkortgaranti,  - betalinger med kort ved anvendelse af mekaniske processer (afregningsnotaer).  2. »Udstedere«: samtlige penge- og kreditinstitutter og organisationer, som kan udstede et betalingskort til elektronisk behandling, samt produktions- eller servicevirksomheder, som ligeledes kan udstede denne type kort.  3. »Tjenesteydere«: handels- eller servicevirksomheder.  4. »Forbrugere«: indhavere af kort.  5. »Indbyrdes anvendelighed«: det forhold, at et kort, der er udstedt i en medlemsstat, eller som tilhoerer et bestemt kortsystem, kan anvendes i andre medlemsstater og/eller i net, som hoerer under andre systemer; dette forudsaetter teknologisk kompatibilitet mellem de forskellige systemers kort og kortlaesere samt en aabning af disse systemer gennem aftaler baseret paa gensidighedsprincippet.  III. ALMINDELIGE PRINCIPPER  1. Kontrakter  a) Kontrakter, der indgaas af udstederne eller deres repraesentanter med saavel tjenesteyderne som forbrugerne, skal vaere skriftlige og udstedt paa begaering. De skal noejagtigt beskrive aftalernes almindelige og saerlige vilkaar.  b) De skal affattes paa det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor kontrakten indgaas.  c) Enhver fastsaettelse af gebyrintervallet skal vaere gennemsigtig og foretages under hensyntagen til de reelle byrder og risici og maa ikke medfoere en indskraenkning i den frie konkurrence.  d) Alle betingelser skal i det omfang, de er i overensstemmelse med loven, kunne forhandles frit og vaere tydeligt angivet i kontrakten.  e) De saerlige betingelser for opsigelse af kontrakten skal noejagtigt angives og meddeles de kontraherende parter forud for indgaaelsen af kontrakten. 2. Indbyrdes anvendelighed  Den indbyrdes anvendelighed boer paa laengere sigt (1) vaere total og universel i det mindste i Faellesskabet for at goere det muligt for tjenesteyderen og forbrugeren at tilslutte sig de forskellige net eller udstedere efter eget valg, idet hver terminal skal kunne behandle alle kort.  3. Udstyr  a) Elektroniske betalingsterminaler til registrering, kontrol og transmission af betalinger kan integreres i en enkelt salgsstedsterminal.  b) Tjenesteyderen skal, hvis han oensker det, have mulighed for at installere en enkelt multifunktionel terminal.  c) Tjenesteyderen skal frit kunne vaelge sin salgsstedsterminal. Han er frit stillet med hensyn til leje eller koeb paa den ene betingelse, at terminalen er godkendt som vaerende i overensstemmelse med de krav, der goer sig gaeldende for det samlede betalingssystem og den indbyrdes anvendelighed.  4. Beskyttelse af data og sikkerhed  a) Den elektroniske betaling er irreversibel. En ordre, der gives ved hjaelp af betalingskort, er uigenkaldelig og udelukker derigennem enhver indsigelse.  b) De data, der paa betalingstidspunktet oversendes til tjenesteyderens bank og senere til udstederen, maa ikke kunne kraenke privatlivets fred. De skal vaere strengt begraensede til de data, der normalt gives i forbindelse med checktransaktioner og overfoersler.  c) Samtlige problemer, der har tilknytning til beskyttelsen af data og sikkerheden, skal vaere klart angivet og loest paa alle stadier i kontrakterne mellem parterne.  d) Kontrakterne maa ikke medfoere en indskraenkning i forvaltningsfriheden og den frie konkurrence mellem tjenesteyderne.  5. Rimelig adgang til systemet  a) Uanset deres oekonomiske betydning skal alle beroerte tjenesteydere have rimelig adgang til det elektroniske betalingssystem. En tjenesteyder kan kun naegtes adgang hertil, saafremt der foreligger en gyldig grund.  b) Betalingen for samme tjenesteydelse i forbindelse med henholdsvis operationer inden for en medlemsstat og transnationale operationer mellem medlemsstaterne maa ikke udvise nogen uberettiget forskel, navnlig naar saadanne operationer finder sted i graenseomraader.  IV. SUPPLERENDE BESTEMMELSER  1. Vedroerende forbindelserne mellem udstedere og tjenesteydere  a) Med henblik paa at fremme den gensidige aabning af forskellige kortsystemer er det vigtigt at sikre, at kontrakter, der indgaas mellem kortudstedere og tjenesteydere, ikke indeholder nogen eksklusivklausul, hvorved tjenesteyderen forpligtes til kun at benytte det ene system, med hvilket han har indgaaet en aftale.  b) Kontrakterne skal goere det muligt for tjenesteyderne at nyde godt af effektiv konkurrence mellem de forskellige udstedere. De obligatoriske bestemmelser skal vaere strengt begraensede til de tekniske krav, der skal sikre, at systemet fungerer tilfredsstillende.  2. Vedroerende forbindelserne mellem udstedere og forbrugere  Kortindehaveren skal traeffe enhver rimelig foranstaltning til beskyttelse af det udstedte kort og henholde sig til de saerlige betingelser (tab eller tyveri) i den kontrakt, han har indgaaet.  3. Vedroerende forbindelserne mellem tjenesteydere og forbrugere  Tjenesteyderen skal ved tydelig skiltning (kort eller kortsymboler) angive, hvilke systemer han er tilsluttet, og hvilke kort han dermed har pligt til at acceptere.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. december 1987.  Paa Kommissionens vegne  COCKFIELD  Naestformand  (1) Med fuldfoerelsen af det indre marked, dvs. 31. december 1992.


Avis juridique important

|

31985K0043

Kommissionens henstilling nr. 43/85/EKSF af 4. januar 1985 om fællesskabstilsyn med importen af visse jern- og stålprodukter, som henhører under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i Spanien

EF-Tidende nr. L 007 af 09/01/1985 s. 0015 - 0018

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING Nr. 43/85/EKSF  af 4. januar 1985  om faellesskabstilsyn med importen af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i Spanien  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER RETTER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 74, og  ud fra foelgende betragtninger:  Importen af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande, er blevet undergivet faellesskabstilsyn ved Kommissionens henstilling nr. 161/84/EKSF (1), aendret ved henstilling nr. 902/84/EKSF (2);  ved henstilling nr. 902/84/EKSF har Kommissionen undergivet importen med oprindelse i Spanien en saerlig tilsynsordning;  de aarsager, som oprindeligt foranledigede Kommissionen til at indfoere denne saerlige ordning, foreligger stadig -  FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  1. Import i Faellesskabet af de jern- og staalprodukter henhoerende under EKSF-traktaten, som er anfoert i bilag I, II og III, og som har oprindelse i Spanien, er betinget af, at der udstedes et importdokument.  2. De i stk. 1 omhandlede produkter anses for at vaere af foerste kvalitet, indtil importoeren har bevist det modsatte.  3. Importdokumentet udstedes eller paategnes af medlemsstaterne uden omkostninger og for en hvilken som helst maengde, hvorom der indgives ansoegning, straks ved modtagelsen heraf og under alle omstaendigheder inden for et tidsrum af hoejst ti arbejdsdage efter indgivelse af ansoegningen i korrekt udfyldt stand, ledsaget af to kopier af den eller de koebekontrakter, der ligger til grund derfor og af saelgerens ordrebekraeftelse(r).  Originalen af disse dokumenter skal fremlaegges, saafremt den myndighed, der udsteder importdokumentet, kraever det. Hvis produkterne erklaeres at vaere varer af anden sortering eller deklasserede varer, skal importdokumentet indeholde en angivelse af de praecise kendetegn, der kan godtgoere produkternes beskaffenhed.  4. For de i bilag I angivne produkter er udstedelsen af importdokumentet betinget af, at der fremlaegges et eksportdokument (Comunicación al exportador - cuota productos siderúrgicos CECA) udstedt af de spanske myndigheder. De paa importansoegningen anfoerte specifikationer skal svare til specifikationerne paa eksportcertifikatet, hvad angaar produktets saerlige kendetegn og bestemmelse. Det land, hvori produkterne overgaar til fri omsaetning eller henfoeres under proceduren for aktiv foraedling, betragtes som bestemmelsesland.  5. Gyldighedsperioden for importdokumentet fastsaettes til to maaneder, uden at dette i oevrigt foregriber en eventuel aendring af den gaeldende importordning.  6. Fuldt udnyttede importdokumenter returneres omgaaende til den myndighed, der har udstedt dem. Importdokumenter, som ikke er benyttet, eller som ikke er udnyttet fuldt ud to maaneder efter udstedelsen, returneres senest fem arbejdsdage efter gyldighedsperiodens udloeb til den myndighed, der har udstedt dem.  Artikel 2  1. Importoerens ansoegning skal indeholde foelgende oplysninger:  a) oprindelsesland og eksportland,  b) varebeskrivelse med angivelse af position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer,  c) angivelse af de kendetegn, der viser, at der er tale om varer af anden sortering eller deklasserede varer,  d) maengde i tons for hvert parti,  e) saelgers navn, adresse, telefon- og telexnummer,  f) importoerens navn, adresse, telefon- og telexnummer,  g) navn, adresse, telefon- og telexnummer paa en eventuel endelig koeber, hvis denne kendes,  h) forventet tidspunkt og sted (toldsted) for importen,  i) det bestemmelsessted, paa grundlag af hvilket den fakturerede pris er beregnet,  j) dato for koebekontrakten for produkterne samt nummeret paa kontrakten eller enhver anden reference, der gives af saelger til identificering af leverancen,  k) i givet fald angivelse af, om produkterne er bestemt til opfyldelse af en loenforarbejdningskontrakt og genudfoersel til et tredjeland (angivelse af landets navn) efter aktiv foraedling.  2. For produkter henhoerende under bilag I og II skal importoeren give foelgende supplerende oplysninger:  A. For produkter med oprindelse i og importeret direkte fra Spanien (direkte import):  a) produkternes handelsbetegnelse, herunder noejagtige specifikationer, der goer det muligt af beregne prisen frit bestemmelsessted efter den valgte prisliste,  b) prisen frit bestemmelsessted pr. ton iberegnet told, transportomkostninger og alle tillaeg, alle rabatter samt alle de oevrige elementer, der er anvendt ved beregningen af prisen frit bestemmelssted,  c) angivelse af:  i) hvilken faellesskabsproducents prisliste der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted med anfoerelse af datoen for denne prisliste, eller  ii) i givet fald det tilbud fra et tredjeland, som prisen er blevet bragt paa linje med, idet de oplysninger, der er noedvendige for at identificere dette tilbud, anfoeres med angivelse af datoen derfor, eller  iii) i givet fald andre priser (skal begrundes),  d) udstedelsesdato for konnossementet, hvis et saadant foreligger.  B. For produkter med oprindelse i Spanien, men importeret fra ethvert andet tredjeland (indirekte import),  a) en fuldstaendig beskrivelse svarende til den, som er anfoert i listen over produkter, der er underkastet de gaeldende basispriser,  b) cif-prisen Faellesskabets graense pr. ton i kontraktens moentenhed, forhoejet med told samt udgifter til losning.  3. Importoeren skal erklaere, at der hverken ydes ham eller koeberen i forbindelse med den paagaeldende transaktion nogen form for prisnedslag, rabat eller anden godtgoerelse, som ikke er anfoert i kontrakten vedroerende den paagaeldende transaktion, og at dette heller ikke vil ske senere.  4. Importoeren skal attestere, at oplysningerne i ansoegningen om importdokumenter er korrekte.  5. Importoeren skal angive, om ansoegningen vedroerer en levering, for hvilken der allerede tidligere er indgivet en ansoegning om importdokument.  Artikel 3  1. Saa snart oplysninger herom er indgaaet til de kompetente myndigheder, meddeler medlemsstaterne Kommissionen forskellen mellem:  - prisen i henhold til de prisbestemmelser, der gaelder for Spanien, beregnet frit bestemmelsessted, paa det fastsatte importtidspunkt, og  - prisen paa basis af den valgte faellesskabsproducents prisliste valgt efter artikel 2, stk. 2, afsnit A, litra c), eller paa anden maade godtgjort.  Medlemsstaterne fremsender ligeledes alle noedvendige dokumenter, bl.a. kopier af ansoegninger om importdokument, af koebekontrakter og af saelgerens ordrebekraeftelser, hver gang den konstaterede prisforskel er vaesentlig eller vedroerer betydelige maengder.  2. For produkter med oprindelse i Spanien, men importeret fra et andet tredjeland, meddeler medlemsstaterne Kommissionen, saa snart oplysninger herom er indgaaet til de kompetente myndigheder, forskellen mellem:  - den i De Europaeiske Faellesskabers Tidende offentliggjorte basispris, i givet fald plus tillaeg, og  - cif-prisen Faellesskabets graense, herunder told samt udgifter til losning.  3. Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om de maengder og de beloeb (beregnet paa grundlag af cif-prisen), for hvilke der den foregaaende maaned er udstedt importdokumenter.  4. Medlemsstaternes meddelelser skal indeholde:  a) opdeling paa produkter efter position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer, med saerskilt angivelse af maengder af varer af anden sortering eller deklasserede varer, b) opdeling paa oprindelsesland,  c) saerskilt angivelse under de samlede tal for hvert produkt af de maengder, der ikke er importeret direkte fra Spanien, og i saa fald angivelse af eksportlandet,  d) angivelse af de maengder, pr. produkt, der er genudfoert fra Faellesskabet efter aktiv foraedling.  5. Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om de maengder og de beloeb (beregnet paa grundlag af cif-prisen), for hvilke importdokumenterne er udloebet den foregaaende maaned uden at vaere blevet benyttet af importoeren.  Artikel 4  I denne henstilling forstaas ved eksportlandet det sidste mellemliggende tredjeland, i hvilket det paagaeldende produkt har vaeret genstand for en oplagring eller retshandel, der ikke staar i forbindelse med transporten.  Artikel 5  Denne henstilling traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  Den anvendes indtil den 31. december 1985.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 4. januar 1985.  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  (1) EFT nr. L 19 af 24. 1. 1984, s. 5.  (2) EFT nr. L 93 af 3. 4. 1984, s. 8.  BILAG  I  Liste over produkter, som er undergivet pris- og maengdetilsyn, og til hvis indfoersel der kraeves et importdokument, som udstedes mod fremlaeggelse af et spansk eksportcertifikat  NIMEXE-nummer: 73.01-10, 73.01-21, 73.01-23, 73.01-25, 73.01-27, 73.01-31, 73.01-35, 73.01-41, 73.01-49, 73.06-10, 73.06-20, 73.06-30, 73.07-12, 73.07-21, 73.07-24, 73.08-01, 73.08-03, 73.08-05, 73.08-07, 73.08-21, 73.08-25, 73.08-29, 73.08-41, 73.08-45, 73.08-49, 73.09-00, 73.10-11, 73.10-12, 73.10-14, 73.10-15, 73.10-17, 73.10-18, 73.10-42, 73.11-11, 73.11-12, 73.11-14, 73.11-16, 73.11-19, 73.11-41, 73.11-50, 73.12-11, 73.12-19, 73.12-21, 73.12-51, 73.12-71, 73.13-11, 73.13-16, 73.13-17, 73.13-19, 73.13-21, 73.13-23, 73.13-26, 73.13-32, 73.13-34, 73.13-36, 73.13-41, 73.13-43, 73.13-45, 73.13-47, 73.13-49, 73.13-50, 73.13-64, 73.13-65, 73.13-67, 73.13-68, 73.13-72, 73.13-74, 73.13-76, 73.13-78, 73.13-79, 73.13-82, 73.13-84, 73.13-86, 73.13-87, 73.13-88, 73.13-89, 73.13-92, 73.61-20, 73.62-10, 73.62-30, 73.63-29, 73.63-72, 73.64-20, 73.64-72, 73.65-21, 73.65-23, 73.65-25, 73.65-53, 73.65-55, 73.65-70, 73.65-81, 73.71-21, 73.71-23, 73.71-24, 73.71-29, 73.71-53, 73.72-11, 73.72-13, 73.72-19, 73.72-33, 73.72-39, 73.73-23, 73.73-25, 73.73-26, 73.73-29, 73.73-33, 73.73-35, 73.73-36, 73.73-39, 73.73-72, 73.74-21, 73.74-23, 73.74-29, 73.74-72, 73.75-11, 73.75-19, 73.75-23, 73.75-33, 73.75-43, 73.75-53, 73.75-54, 73.75-59, 73.75-63, 73.75-73, 73.75-79, 73.75-83, 73.75-84, 73.75-89, 73.16-14, 73.16-16, 73.16-17, 73.16-20, 73.16-40, 73.16-51.    BILAG  II  Liste over produkter, som er undergivet pris- og maengdetilsyn, og til hvis indfoersel der kraeves et importdokument, hvis udstedelse ikke er betinget af fremlaeggelse af et eksportcertifikat fra de spanske myndigheder  NIMEXE-nummer: 73.02-01, 73.02-09, 73.63-21, 73.75-29.    BILAG  III  Liste over produkter, som er undergivet maengdetilsyn, og til hvis indfoersel der kraeves et importdokument, hvis udstedelse ikke er betinget af fremlaeggelse af et eksportcertifikat fra de spanske myndigheder  NIMEXE-nummer: 73.61-50, 73.71-55, 73.71-56, 73,71-59, 73.73-24, 73.73-34, 73.75-39, 73.75-49, 73.75-69.


title: Rådets henstilling af 30. november 2011 om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion

text:
               14.12.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 364/6

         RÅDETS HENSTILLING
   af 30. november 2011
   om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion
   2011/C 364/03
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 283, stk. 2,
   som henviser til protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 11.2, og
   som tager i betragtning, at det er nødvendigt at udnævne et nyt medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion, efter at Lorenzo BINI SMAGHI har besluttet at fratræde sin stilling fra udgangen af den 31. december 2011 —
   HENSTILLER HERMED TIL DET EUROPÆISKE RÅD:
   at det udnævner Benoît COEURÉ til medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en embedsperiode på otte år.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. november 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand


title: Kommissionens henstilling af 20. august 2009 om mediekendskab i det digitale miljø for en mere konkurrencedygtig audiovisuel industri og indholdsindustri samt et rummeligt vidensamfund

text:
               29.8.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 227/9

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 20. august 2009
   om mediekendskab i det digitale miljø for en mere konkurrencedygtig audiovisuel industri og indholdsindustri samt et rummeligt vidensamfund
   (2009/625/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211 (1), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 20. december 2007 vedtog Kommissionen en meddelelse om en europæisk fremgangsmåde i forbindelse med mediekendskab i det digitale miljø (2), hvori den fokuserede på mediekendskab i kommerciel kommunikation omfattende emner vedrørende reklamer, mediekendskab i audiovisuelle produktioner, som til dels handler om at oplyse om europæiske film og fremme tilegnelsen af kreative færdigheder samt online-mediekendskab, som f.eks. vil give borgerne større viden om, hvordan søgemaskiner virker.

               (2)

               Europa-Parlamentet opfordrer i sin betænkning om mediekendskab i en digital verden (3) Kommissionen til at udbygge sin politik til fremme af mediekendskabet i samarbejde med alle de europæiske institutioner og med de lokale og regionale myndigheder.

               (3)

               Rådet støtter i sine konklusioner om mediekendskab (4), som blev vedtaget af Rådet (uddannelse, ungdom og kultur) den 21. og 22. maj 2008, den strategiske opfattelse, som foreslået af Europa-Kommissionen, af mediekendskab som en vigtig faktor for aktivt medborgerskab i dagens informationssamfund.

               (4)

               Regionsudvalget vedtog i oktober 2008 en samlet udtalelse om kreativt onlineindhold og mediekendskab (5).

               (5)

               Det Europæiske Råd i Lissabon (6) konkluderede, at »indholdsindustrier skaber værditilvækst ved at udnytte og forbinde den europæiske kulturelle mangfoldighed via netværk«. Med den europæiske kulturdagsorden, som blev lanceret i 2007, fastlægges der strategiske politiske rammer for at imødekomme vigtige udfordringer inden for kultur, mens der i Rådets konklusioner fra maj 2009 om kulturen som katalysator for kreativitet og innovation sættes fokus på det specifikke bidrag, som kultur kan yde til kreativitet og innovation, og opfordres til et bredt koncept, hvor innovation indgår som en del af Lissabonstrategien efter 2010. Dette er navnlig også vigtigt inden for rammerne af Europa-Kommissionens initiativ i2010 for at fremme konkurrenceevnen i ikt-sektoren og skabe et europæisk samarbejdsområde for information.

               (6)

               Større mediekendskab vil i væsentligt omfang bidrage til at komme nærmere de mål, som blev fastsat for EU på Det Europæiske Råds møde i Lissabon og i i2010-initiativet, navnlig for så vidt angår en mere konkurrencedygtig vidensøkonomi, samtidig med at det bidrager til et mere rummeligt informationssamfund.

               (7)

               Den offentlige høring, som blev afholdt i slutningen af 2006, viste, at der er forskellig praksis og forskellige niveauer af mediekendskab i Europa. Samtidig erkendes det, at der ikke findes nogen fælles vedtagne kriterier eller standarder for vurdering af mediekendskab, og at der er et presserende behov for en omfattende og langsigtet forskningsindsats, der skal fastlægge sådanne kriterier.

               (8)

               Som det kommer til udtryk i undersøgelsen af »Nuværende tendenser og fremgangsmåder inden for mediekendskab i Europa«, som blev gennemført for Kommissionen i andet halvår 2007, er der visse forhold, der lægger hindringer i vejen for udviklingen inden for mediekendskab på europæisk plan. Der er især tale om en manglende fælles vision, en manglende europæisk synlighed i nationale, regionale og lokale initiativer, og en mangel på europæiske netværk og samordning mellem interesseparter.

               (9)

               Det vil være yderst vigtigt at kunne analysere, sætte fokus på og formidle god praksis på området i hele EU samt skabe og fremme europæiske netværk blandt interesseparter.

               (10)

               Europæiske borgeres evne til at træffe kvalificerede og diversificerede valg som medieforbrugere vil bidrage til den europæiske audiovisuelle industris og indholdsindustris konkurrenceevne.

               (11)

               Mediekendskab vedrører evnen til at få adgang til medierne, at forstå og forholde sig kritisk til forskellige aspekter af medierne og medieindholdet samt skabe kommunikation i forskellige sammenhænge.

               (12)

               Udbredelsen af digitalt kreativt indhold og forøgelsen af online- og mobilplatforme til distribution skaber nye udfordringer for mediekendskab. I den verden, vi lever i i dag, skal borgerne kunne udvikle analytiske færdigheder, så de får et bedre intellektuelt og følelsesmæssigt greb om digitale medier.

               (13)

               Mediekendskab omfatter alle medier. Målet med mediekendskab er at øge folks opmærksomhed over for de mange former for mediebudskaber, som møder dem i hverdagen. Mediebudskaber er de programmer, film, billeder, lyd og websteder, som formidles gennem forskellige former for kommunikation.

               (14)

               Mediekendskab spiller en vigtig rolle for øget bevidsthed om den europæiske kulturarv og kulturelle identiteter og for større viden om og interesse for audiovisuel kulturarv og nye europæiske kulturproduktioner.

               (15)

               Mediekendskab drejer sig om inddragelse og medborgerskab i dagens informationssamfund. Det er en grundlæggende færdighed, ikke kun for de unge, men også for voksne og ældre, forældre, lærere og mediefolk. Takket være internettet og den digitale teknologi kan et stigende antal europæere nu skabe og formidle billeder, information og indhold. Mediekendskab anses i dag for at være en forudsætning for et aktivt og komplet medborgerskab, der skal forebygge og mindske risikoen for social udstødelse.

               (16)

               Et samfund med højt mediekendskab vil på én gang være stimulerende og en forudsætning for pluralisme og uafhængighed i medierne. Når forskellige holdninger og idéer brydes på forskellige sprog, der repræsenterer forskellige grupper, i og på tværs af samfundet, slår det positivt igennem på værdier, såsom forskelligartethed, tolerance, gennemsigtighed, lighed og dialog. Derfor bør mediekendskabet forbedres i alle sektorer af samfundet, og de fremskridt, der gøres, bør følges nøje.

               (17)

               Demokrati forudsætter, at borgerne deltager aktivt i samfundslivet, og mediekendskab vil give dem de færdigheder, de behøver for at få nogen mening ud af den strøm af informationer, der hver dag formidles via nye kommunikationsteknologier.

               (18)

               Mediekendskab bør håndteres forskelligt, alt efter hvilket niveau der er tale om. Medlemsstaterne har hovedansvaret for, at skolernes læseplaner på alle niveauer indeholder mediekendskab. De lokale myndigheders rolle er også meget vigtig, da de er tæt på borgerne og støtter initiativer i den ikke-formelle uddannelsessektor. Civilsamfundet bør ligeledes yde et aktivt bidrag til at fremme mediekendskab efter bottom-up-princippet.

               (19)

               Kommissionens initiativer, såsom Media 2007 (Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1718/2006/EF af 15. november 2006 om et støtteprogram for den europæiske audiovisuelle sektor (7)) og direktivet om audiovisuelle medietjenester (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/65/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed (8)), som har til formål at styrke konkurrenceevnen i den europæiske audiovisuelle industri og indholdsindustri, vil bidrage til mediekendskab.

               (20)

               Kommissionen har til hensigt nøje at følge fremskridtet inden for audiovisuelt mediekendskab og mediekendskab i kommerciel kommunikation i henhold til betragtning 37 i direktivet om audiovisuelle medietjenester, navnlig inden for rammerne af kontaktudvalget for audiovisuelle medietjenester og inden for rapporteringsforpligtelsen i direktivets artikel 26.

               (21)

               Kommissionen vil tilskynde til forskningsprojekter om mediekendskab inden for rammerne af eksisterende programmer. Den har navnlig til hensigt at iværksætte en undersøgelse af, hvor stor opmærksomhed der er på risici ved formidling af personoplysninger via internettet, samt en undersøgelse af, hvordan brug af søgemaskiner forbedres.

               (22)

               I initiativerne om mediekendskab bør der ligeledes være fokus på ophavsrettens rolle.

               (23)

               Behandlingen af personoplysninger i informations- og kommunikationsnetværk, navnlig med henblik på at tilbyde forbrugerne skræddersyede tilbud, og de udfordringer, det medfører i form af beskyttelse af personoplysninger og privatlivets fred, skal ligeledes indgå i initiativerne om mediekendskab. Informations- og kommunikationsnetværk åbner nye muligheder for brugerne, men kan også medføre nye risici for den enkelte, f.eks. identitetstyveri, diskriminerende profilering eller løbende overvågning. Kommissionen beskæftigede sig med disse problemer og mulige løsninger i sin meddelelse om bedre databeskyttelse med teknologier til beskyttelse af privatlivet (9).

               (24)

               Initiativer om digitalt mediekendskab bør sikre, at traditionelle forlæggere inddrages tæt, set i lyset af de yderst værdifulde erfaringer, som forlagsindustrien ligger inde med i forhold til mediekendskabet i verden uden for internetverden, og af, at denne industri i stigende grad bevæger sig mod produktion og distribution af digitalt indhold.

               (25)

               Kommissionen har til hensigt at skabe yderligere konsensus om vigtige aspekter af mediekendskab (definitioner, mål) og støtte analyse og udveksling af god praksis i det digitale miljø, herunder økonomien i Europas mediesektor, navnlig gennem tilrettelæggelse af møder i kontaktudvalget for audiovisuelle medietjenester (10), fremme og støtte af begivenheder under Media 2007 (11), samarbejde med andre europæiske institutioner og internationale organisationer som Europarådet, UNESCO og FN's alliance af civilisationer samt fremme af et offentligt-privat partnerskab om mediekendskab —

         HENSTILLER:

               I.

               at medlemsstaterne i samarbejde med de myndigheder, der er ansvarlige for audiovisuel og elektronisk kommunikation, og i samarbejde med de myndigheder, der er ansvarlige for overvågning af databeskyttelse, hvor det er relevant:

                           1)

                           udarbejder og gennemfører samreguleringsinitiativer med henblik på de vigtigste interesseparters vedtagelse af adfærdskodekser og fremmer selvreguleringsinitiativer og retningslinjer om de emner, som er identificeret for medieindustrien i henhold til del II nedenfor

                           2)

                           som opfølgning på Kommissionens igangværende undersøgelse om kriterier for vurderingen af mediekendskab i Europa fremmer systematisk forskning gennem undersøgelser og projekter om forskellige aspekter og dimensioner af mediekendskab i det digitale miljø og overvåger og måler fremskridtene, for så vidt angår i mediekendskab

                           3)

                           åbner en debat på konferencer og ved andre offentlige arrangementer om inddragelse af mediekendskab i de obligatoriske læseplaner og som led i tilegnelse af nøglekompetencer for livslang læring som fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. december 2006 om nøglekompetencer for livslang læring

                           4)

                           øger deres indsats for at skabe større opmærksomhed om national og europæisk audiovisuel kulturarv gennem nationale oplysningskampagner rettet mod borgerne,

                           5)

                           skaber øget opmærksomhed gennem uddannelsesforløb, oplysningsdage og distribution af informationspakker, der oplyser om de risici, der er forbundet med behandling af personoplysninger via informations- og kommunikationsnetværk og uddanner brugerne, navnlig unge, forældre og lærere, på dette område

               II.

               at medieindustrien forpligter sig yderligere til at stille de nødvendige værktøjer til rådighed for at forbedre mediekendskabet ved:

                           1)

                           systematisk at formidle viden gennem oplysningskampagner om, hvordan information og kreativt indhold produceres, redigeres og distribueres i den digitale verden, herunder om, hvordan søgemaskiner virker, og hvordan man bliver bedre til at bruge dem

                           2)

                           at give borgerne klare, brugervenlige oplysninger — gennem tilrettelæggelse af oplysningskampagner — om teknikker til kommerciel kommunikation, navnlig produktplacering og internetreklamer, samt midler, der sætter borgerne bedre i stand til at skelne mellem markedsføring og indhold

                           3.

                           at give borgerne oplysninger, lave informationspakker specifikt rettet mod unge om, hvordan deres personoplysninger behandles i forbindelse med skræddersyede tilbud, navnlig interaktive reklamer, under fuld overholdelse af gældende lovbestemmelser

                           4.

                           aktivt gennem tilrettelæggelse af oplysningsdage at informere borgerne om, hvordan den kreative økonomi arbejder, herunder ophavsrettens rolle i denne henseende.

               III.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. august 2009.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT C 325 af 24.12.2002, s. 1.

      (2)  KOM(2007) 833 endelig.

      (3)  2008/2129(INI) af 24.11.2008.

      (4)  2008/C 140/08.

      (5)  CdR 94/2008.

      (6)  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A6-2005-0278&language=DA

      (7)  EUT L 327 af 24.11.2006, s. 12.

      (8)  EUT L 332 af 18.12.2007, s. 27.

      (9)  KOM(2007) 228 endelig af 2.5.2007.

      (10)  AVMS, se 2007/65/EF.

      (11)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1718/2006/EF.


title: 2004/913/EF: Kommissionens henstilling af 14. december 2004 om fremme af en passende ordning for aflønning af medlemmer af ledelsen i børsnoterede selskaberEØS-relevant tekst.

text:
               29.12.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 385/55

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 14. december 2004
   om fremme af en passende ordning for aflønning af medlemmer af ledelsen i børsnoterede selskaber
   (EØS-relevant tekst)
   (2004/913/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               I maj 2003 vedtog Kommissionen en meddelelse om »modernisering af selskabsretten og forbedret virksomhedsledelse i Den Europæiske Union — vejen frem« (1). Blandt en række forslag om at styrke aktionærernes rettigheder og modernisere ledelsesstrukturen indeholdt den et initiativ, der tog sigte på at tilskynde til en passende regulering af aflønningen af medlemmer af ledelsen af selskaber i medlemsstaterne.

               (2)

               Aflønningen af medlemmer af ledelsen henhører med hensyn til form, struktur og niveau under selskabernes og deres aktionærers kompetence. Den bør lette rekruttereringen og fastholdelsen af medlemmer af ledelsen, der har de egenskaber, der er nødvendige for at lede et selskab. Imidlertid er aflønningen et af de centrale områder, hvor bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar kan have en interessekonflikt, og hvor der bør tages rimeligt hensyn til aktionærernes interesser. Aflønningsordninger bør derfor underkastes passende foranstaltninger til kontrol af ledelsen, der er baseret på tilstrækkelige informationsrettigheder. I den forbindelse er det vigtigt at tage fuldt hensyn til de mange forskellige selskabsledelsessystemer inden for Fællesskabet, som afspejler de forskellige medlemsstaters syn på, hvilken rolle selskaber og de organer, der er ansvarlige for fastlæggelsen af lønpolitikken med hensyn til medlemmerne af ledelsen og for lønfastsættelsen for de enkelte medlemmer af ledelsen, spiller.

               (3)

               Videregivelse af rettidige og korrekte oplysninger fra værdipapirudstedere skaber varig tillid hos investorerne og udgør et vigtigt redskab til at fremme sund virksomhedsledelse i hele Fællesskabet. Til dette formål er det vigtigt, at børsnoterede selskaber udviser en passende åbenhed over for investorerne, så de kan give udtryk for deres synspunkter.

               (4)

               Ved gennemførelsen af denne henstilling bør medlemsstaterne tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for kollektive investeringsinstitutter i selskabsform og hindre, at de forskellige former for kollektive investeringsinstitutter unødigt udsættes for forskelsbehandling. Med hensyn til institutter til kollektiv investering som defineret i Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (2) er der i sidstnævnte direktiv allerede fastsat en række konkrete mekanismer til god selskabsledelse. For at forhindre unødig forskelsbehandling af kollektive investeringsinstitutter i selskabsform, der ikke er omfattet af harmonisering på fællesskabsplan, bør medlemsstaterne tage hensyn til, om og i hvilket omfang disse ikke-harmoniserede kollektive investeringsinstitutter er omfattet af tilsvarende mekanismer med henblik på god selskabsledelse.

               (5)

               Aktionærerne bør have et klart og omfattende overblik over selskabets lønpolitik. Oplysninger herom vil sætte aktionærerne i stand til at vurdere selskabets lønpolitik og styrke selskabets ansvarlighed over for aktionærerne. Oplysninger om bestanddele af lønnen bør indgå heri. Dette bør imidlertid ikke tvinge selskabet til at offentliggøre oplysninger af fortrolig handelsmæssig art, hvilket kunne skade selskabets strategiske stilling.

               (6)

               Der bør også sikres passende gennemsigtighed, hvad angår politikken med hensyn til ledelsesmedlemmernes kontrakter. Dette bør omfatte oplysninger om forhold med direkte tilknytning til ledelsesmedlemmernes løn, såsom opsigelsesfrister og fratrædelsesgodtgørelser i henhold til sådanne kontrakter.

               (7)

               For at give aktionærerne en effektivt mulighed for at give udtryk for deres synspunkter og lejlighed til at drøfte lønpolitikken på grundlag af omfattende oplysninger uden at skulle iværksætte proceduren for at få en aktionærbeslutning optaget på dagsordenen bør lønpolitikken være et særskilt punkt på dagsordenen for den årlige generalforsamling.

               (8)

               For at øge ansvarligheden bør lønpolitikken forelægges til afstemning på den årlige generalforsamling. Afstemningen på generalforsamlingen kunne være rådgivende, således at der ikke ændres ved de rettigheder, som de for ledelsesmedlemmernes aflønning ansvarlige organer har. En rådgivende afstemning ville ikke medføre nogen forpligtelse til hverken at ændre ledelsesmedlemmernes kontraktmæssige rettigheder eller at ændre lønpolitikken.

               (9)

               Aktionærerne bør også have oplysninger, på grundlag af hvilke de kan drage individuelle ledelsesmedlemmer til ansvar for den løn, de får eller har fået. Oplysninger om lønnen til de enkelte medlemmer af selskabets ledelse, såvel medlemmer af direktionen og bestyrelsen som tilsynsførende medlemmer, i det foregående regnskabsår er derfor vigtige med henblik på at hjælpe dem til at vurdere aflønningen i lyset af selskabets samlede resultater.

               (10)

               Variable lønordninger, hvor medlemmerne af ledelsen aflønnes i aktier, aktieoptioner eller eventuelle andre rettigheder til at erhverve aktier eller til at blive aflønnet på grundlag af udviklingen i aktiekurser, samt væsentlige ændringer i sådanne ordninger, bør forudsætte forhåndsgodkendelse på den årlige generalforsamling. Godkendelse bør meddeles for lønordningen og de regler, der gælder for fastsættelsen af individuel aflønning i henhold til ordningen, men ikke for den individuelle aflønning af ledelsesmedlemmerne i henhold til ordningen.

               (11)

               I betragtning af den betydning, der tillægges spørgsmålet om aflønning af medlemmer af ledelsen, er det hensigtsmæssigt at overvåge overholdelsen af denne henstilling og i tilfælde af utilstrækkelig overholdelse at overveje yderligere foranstaltninger

         HENSTILLER:
   Afsnit I
   Anvendelsesområde og definitioner
   1.   Anvendelsesområde

               1.1.

               Medlemsstaterne bør træffe alle hensigtsmæssige foranstaltninger for at sikre, at børsnoterede selskaber, som har hjemsted inden for deres område, følger denne henstilling. De bør imidlertid tage behørigt hensyn til de særlige forhold, der gælder for de institutter for kollektiv investering i værdipapirer oprettet som selskab, som er omfattet af direktiv 85/611/EØF. Medlemsstaterne bør også tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de kollektive investeringsinstitutter oprettet som selskab, som ikke er omfattet af dette direktiv, og hvis eneste formål er at investere midler fra investorer i en bred vifte af aktiver, idet de ikke søger at opnå juridisk kontrol eller ledelseskontrol over udstederne af de værdipapirer, de investerer i.

               1.2.

               Medlemsstaterne bør også træffe alle egnede foranstaltninger til at sikre, at børsnoterede selskaber, som ikke er registreret i en af medlemsstaterne, men har deres primære børsnotering på et reguleret marked inden for deres område, følger bestemmelserne i denne henstilling.

               1.3.

               Medlemsstaterne bør sikre, at denne henstilling gælder for aflønning af de ansvarlige direktører (chief executive officers), når de ikke er medlem af bestyrelsen, direktionen eller tilsynsorganet i et børsnoteret selskab.

         2.   Definitioner i denne henstilling

               2.1.

               Ved »ledelsesmedlem« forstås et medlem af bestyrelsen, direktionen eller tilsynsorganet i et børsnoteret selskab.

               2.2.

               Ved »børsnoteret selskab« forstås et selskab, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked i betydningen i direktiv 2004/39/EF i en eller flere medlemsstater.

         Afsnit II
   Lønpolitik
   3.   Oplysning om lønpolitikken for ledelsesmedlemmer

               3.1.

               Ethvert børsnoteret selskab bør afgive en erklæring om selskabets lønpolitik (»lønerklæring«). Den bør være del af en uafhængig lønrapport og/eller indgå i årsregnskabet og årsrapporten eller i noterne til selskabets årsregnskaber. Lønerklæringen bør også offentliggøres på det børsnoterede selskabs webside.

               3.2.

               Lønerklæringen bør hovedsagelig fokusere på selskabets politik for aflønning af ledelsesmedlemmer i det følgende regnskabsår og efter forholdene også de efterfølgende år. Den bør også indeholde en oversigt over, hvordan lønpolitikken er blevet gennemført i det foregående regnskabsår. Der bør lægges særlig vægt på eventuelle væsentlige ændringer i det børsnoterede selskabs lønpolitik sammenlignet med det foregående regnskabsår.

               3.3.

               Lønerklæringen bør indeholde mindst følgende oplysninger:

                           a)

                           en redegørelse for den relative betydning af de variable og ikke-variable elementer i ledelsesmedlemmernes lønninger

                           b)

                           fyldestgørende oplysninger om, hvilke kriterier for præstation eventuelle rettigheder til aktieoptioner, aktier eller variable lønelementer er baseret på

                           c)

                           fyldestgørende oplysninger om forholdet mellem løn og præstation

                           d)

                           de vigtigste parametre og begrundelser for årlige bonusordninger og andre ikke-pekuniære fordele

                           e)

                           en beskrivelse af de vigtigste karakteristika ved tillægs- eller førtidspensionsordninger for ledelsesmedlemmer.

                     Oplysningerne i lønerklæringen bør dog ikke omfatte oplysninger af fortrolig handelsmæssig art.

               3.4.

               Lønerklæringen bør også opridse og forklare det børsnoterede selskabs politik med hensyn til kontraktvilkårene for bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar. Dette bør bl.a. omfatte oplysninger om varigheden af kontrakterne med de bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar, opsigelsesfrister og en detaljeret redegørelse for bestemmelserne om fratrædelsesgodtgørelse og andre godtgørelser i forbindelse med opsigelse af kontrakter med bestyrelsesmedlemmer med ledelsesansvar.

               3.5.

               Der bør også gives oplysninger om forberedelses- og beslutningsprocessen forud for fastlæggelsen af det børsnoterede selskabs lønpolitik for ledelsesmedlemmer. Sådanne oplysninger bør omfatte et eventuelt løn- og vederlagsudvalgs mandat og sammensætning, navnene på eksterne konsulenter, der har medvirket ved fastlæggelsen af lønpolitikken og den årlige generalforsamlings rolle.

         4.   Aktionærafstemning

               4.1.

               Lønpolitikken eller enhver betydelig ændring af lønpolitikken bør være et særskilt punkt på dagsordenen for den årlige generalforsamling, uden at dette dog må få indflydelse på tilrettelæggelsen i de relevante organer, der er ansvarlige for fastsættelsen af ledelsesmedlemmernes løn, og den rolle, disse organer spiller.

               4.2.

               Lønerklæringen bør forelægges til afstemning på den årlige generalforsamling, dog uden at dette må få indflydelse på tilrettelæggelsen i de relevante organer, der er ansvarlige for fastsættelsen af ledelsesmedlemmernes løn, og den rolle, disse organer spiller. Afstemningen kan være bindende eller rådgivende.
               Medlemsstaterne kan imidlertid bestemme, at der kun afholdes en sådan afstemning, hvis aktionærer, der tegner sig for mindst 25 % af det samlede antal stemmer hos de aktionærer, der er tilstede eller repræsenteret ved den årlige generalforsamling, anmoder herom. Dette berører dog ikke aktionærernes ret til at få optaget et beslutningsforslag på dagsordenen i overensstemmelse med nationale bestemmelser.

               4.3.

               Det børsnoterede selskab bør informere de aktionærer, der er berettigede til at få meddelelse om generalforsamlingen, om, at det har til hensigt at forelægge et forslag til beslutning om godkendelse af lønerklæringen på generalforsamlingen.

         Afsnit III
   De enkelte ledelsesmedlemmers aflønning
   5.   Oplysning om de enkelte ledelsesmedlemmers aflønning

               5.1.

               Der bør gives detaljeret oplysning om den samlede løn og andre fordele, der ydes til de enkelte ledelsesmedlemmer i løbet af det relevante regnskabsår, i årsregnskabet, i noterne til årsregnskabet eller efter omstændighederne i lønrapporten.

               5.2.

               Årsregnskabet, noterne til årsregnskabet eller efter omstændigheder lønrapporten bør mindst indeholde de oplysninger, der er opført under punkt 5.3 til 5.6, for hver person, der har været medlem af ledelsen i det børsnoterede selskab på noget tidspunkt i løbet af det relevante regnskabsår.

               5.3.

               Med hensyn til løn og/eller vederlag bør der gives følgende oplysninger:

                           a)

                           den samlede lønsum, som er udbetalt til eller skal udbetales til ledelsesmedlemmet for arbejde udført i løbet af det relevante regnskabsår, herunder eventuelt mødehonorarer fastsat på den årlige generalforsamling

                           b)

                           løn og fordele modtaget fra alle virksomheder, der tilhører samme koncern

                           c)

                           løn udbetalt i form af overskudsdeling og/eller bonusbetalinger og begrundelsen for, at der er indrømmet sådanne bonusbetalinger og/eller overskudsdeling

                           d)

                           enhver større ekstraaflønning af ledelsesmedlemmer for særlige tjenester uden for rammerne af ledelsesmedlemmers sædvanlige funktioner, hvis sådanne betalinger er tilladt i henhold til lovgivningen

                           e)

                           kompensation, der udbetales eller skal udbetales til hvert tidligere bestyrelsesmedlem med ledelsesansvar i forbindelse med ophøret af dennes aktiviteter i løbet af regnskabsåret

                           f)

                           et overslag over den samlede værdi af ikke-pekuniære fordele, der betragtes som løn, bortset fra dem, der er omfattet af punkt a) til e).

               5.4.

               Med hensyn til aktier og/eller rettigheder til at erhverve aktieoptioner og/eller alle andre aktierelaterede incitamentsordninger bør der gives følgende oplysninger:

                           a)

                           antallet af aktieoptioner eller aktier, som selskabet har tilbudt eller tildelt i løbet af det relevante regnskabsår, og de nærmere betingelser for anvendelse heraf

                           b)

                           antallet af aktieoptioner, der er gjort brug af i det pågældende regnskabsår, og for hver af dem antallet af aktier og indløsningskursen eller værdien af andelen i aktieincitamentsordningen ved udgangen af regnskabsåret

                           c)

                           antallet af aktieoptioner, der ikke er gjort brug af ved udgangen af regnskabsåret, indløsningskursen, dato for indløsning og hovedbetingelserne for udøvelsen af rettighederne

                           d)

                           enhver ændring i vilkår og betingelser for eksisterende aktieoptioner, som foretages i løbet af regnskabsåret.

               5.5.

               Med hensyn til tillægspensionsordninger bør der gives følgende oplysninger:

                           a)

                           når pensionsordningen er en ydelsesdefineret ordning, ændringer i ledelsesmedlemmets opsparede ydelser i henhold til ordningen i løbet af det relevante regnskabsår

                           b)

                           når pensionsordningen er en bidragsdefineret ordning, nærmere oplysninger om de bidrag, der er indbetalt eller skal indbetales af det børsnoterede selskab for det pågældende ledelsesmedlem i løbet af det relevante regnskabsår.

               5.6.

               Hvis det er tilladt efter national ret eller i henhold til det børsnoterede selskabs vedtægter at foretage sådanne betalinger, skal de beløb vises, som selskabet, et datterselskab eller et selskab, der er omfattet af selskabets koncernregnskab, har betalt i form af lån, forskudsbetalinger og garantier til hver person, der har arbejdet som ledelsesmedlem på et hvilket som helst tidspunkt i løbet af det relevante regnskabsår, herunder udestående beløb og rentesats.

         Afsnit IV
   Aktiebaseret aflønning
   6.   Aktionærernes godkendelse

               6.1.

               Ordninger, hvor ledelsesmedlemmer aflønnes i form af aktier, aktieoptioner eller andre rettigheder til at erhverve aktier eller til at blive aflønnet på grundlag af aktiekursbevægelser, bør forinden godkendes af aktionærerne ved en beslutning på generalforsamlingen forud for vedtagelsen. Der bør ske godkendelse af selve ordningen og ikke af tildelingen til de enkelte ledelsesmedlemmer af sådanne aktiebaserede fordele i henhold til ordningen.

               6.2.

               Der bør på generalforsamlingen opnås godkendelse for følgende:

                           a)

                           indrømmelse af aktiebaserede ordninger, herunder aktieoptioner, til fordel for ledelsesmedlemmer

                           b)

                           fastlæggelse af det maksimale antal og hovedbetingelserne for indrømmelsen

                           c)

                           fristen for optionernes udøvelse

                           d)

                           betingelserne for en eventuel senere ændring i optionskursen, hvis forholdene og lovgivningen tillader det

                           e)

                           eventuelle andre langfristede incitamentsordninger, som ledelsesmedlemmerne kan opnå ret til, og som ikke tilbydes på tilsvarende betingelser til alle andre ansatte.

               6.3.

               Den årlige generalforsamling bør også fastsætte fristen for, hvornår det organ, der er ansvarlig for ledelsesmedlemmernes lønninger, kan tildele de enkelte ledelsesmedlemmer disse former for kompensation.

               6.4.

               Enhver væsentlig ændring i ordningernes vilkår og betingelser bør også være genstand for aktionærernes godkendelse i form af en beslutning på generalforsamlingen forud for vedtagelsen. I disse tilfælde bør aktionærerne informeres om samtlige vilkår i de foreslåede ændringer og om virkningen af de foreslåede ændringer.

               6.5.

               Hvis en sådan ordning er tilladt efter national ret eller i henhold til det børsnoterede selskabs vedtægter, bør enhver optionsordning, hvor der indrømmes rettigheder til at tegne aktier til en kurs, der er lavere end aktiens markedsværdi på den dato, hvor kursen fastsættes, eller den gennemsnitlige markedsværdi over en række dage forud for den dato, hvor indløsningskursen fastlægges, også godkendes af aktionærerne.

               6.6.

               Punkt 6.1. til 6.4 bør ikke anvendes på ordninger, som tilbydes på tilsvarende vilkår til ansatte i det børsnoterede selskab eller et datterselskab heraf, hvis ansatte er berettigede til at deltage i ordningen, og som er blevet godkendt på generalforsamlingen.

         Afsnit V
   Orientering og afsluttende bestemmelser
   7.   Orientering

               7.1.

               Før den årlige generalforsamling, hvor der forelægges et udkast til beslutning i overensstemmelse med punkt 6.1. og i overensstemmelse med national ret og/eller det børsnoterede selskabs vedtægter, bør aktionærerne orienteres om beslutningen i form af en informationsnote.
               Denne bør mindst indeholde den fulde ordlyd af de aktiebaserede lønordninger eller en beskrivelse af de vigtigste betingelser og vilkår samt navnene på deltagerne i ordningerne. Informationsnoten bør belyse forholdet mellem ordningerne og den overordnede lønpolitik for ledelsesmedlemmerne.
               Beslutningsudkastet bør indeholde en klar henvisning til enten selve ordningen eller resuméet af de vigtigste betingelser og vilkår heri.

               7.2.

               Aktionærerne bør også have oplysning om, hvordan selskabet agter at tilvejebringe de aktier, der er nødvendige for at opfylde selskabets forpligtelser i forbindelse med incitamentsordninger. Især bør det klart anføres, om selskabet agter at købe de nødvendige aktier på markedet, om det har dem i portefølje, eller om det vil udstede nye aktier.

               7.3.

               Disse oplysninger bør også give et overblik over omkostningerne ved ordningen i forbindelse med den planlagte anvendelse af ordningen.

               7.4.

               Sådanne oplysninger bør offentliggøres på det børsnoterede selskabs webside.

         8.   Afsluttende bestemmelser

               8.1.

               Medlemsstaterne opfordres til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at fremme anvendelsen af denne henstilling senest den 30. juni 2006 og opfordres til at underrette Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet i overensstemmelse med denne henstilling, så Kommissionen kan følge situationen nøje og på dette grundlag vurdere behovet for yderligere foranstaltninger.

               8.2.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 2004.

            På Kommissionens vegne

         Charlie MCCREEVY

            Medlem af Kommissionen

      (1)  KOM(2003) 284 endelig.

      (2)  EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF (EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1).


title: 2014/761/EU: Kommissionens henstilling af 29. oktober 2014 om anvendelsen af regler for det indre energimarked mellem EU's medlemsstater og Energifællesskabets kontraherende parter

text:
               31.10.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 311/82

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 29. oktober 2014
   om anvendelsen af regler for det indre energimarked mellem EU's medlemsstater og Energifællesskabets kontraherende parter

      (2014/761/EU)

   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den Europæiske Union er en part i Energifællesskabet, som har til formål at skabe et fælles reguleringsområde for energimarkeder i Europa.

               (2)

               De kontraherende parter (1) i Energifællesskabet sigter mod at integrere deres energimarkeder i EU's indre marked for energi ved at tilpasse EU's lovgivning for det indre marked for gas og elektricitet og integrere den i deres nationale lovgivning.

               (3)

               De vigtigste principper for EU's lovgivning for det indre marked for gas og elektricitet er fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (2), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas (3), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling (4) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet (5), som alle er gældende i medlemsstaterne fra den 3. marts 2011. Vigtige regler i EU-lovgivningen om det indre marked for gas og elektricitet er ligeledes fastsat i retligt bindende netregler og retningslinjer, der er vedtaget på grundlag af ovennævnte lovgivning og delvis er under udarbejdelse.

               (4)

               Energifællesskabets kontraherende parter er forpligtet til at gennemføre de nævnte direktiver og forordninger pr. 1. januar 2015 (6) og til at anvende gennemførelsesforanstaltningerne fra samme dato med enkelte undtagelser. Netregler og retningslinjer overtages også gradvist i Energifællesskabets retsorden.

               (5)

               Yderligere EU-lovgivning om det indre marked for gas og elektricitet forventes at være gennemført af de kontraherende parter, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/89/EF af 18. januar 2006 om foranstaltninger til fremme af elforsyningssikkerhed og infrastrukturinvesteringer (7), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 994/2010 af 20. oktober 2010 om foranstaltninger til opretholdelse af naturgasforsyningssikkerheden og ophævelse af Rådets direktiv 2004/67/EF (8) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af beslutning 1364/2006/EF og om ændring af forordning (EF) nr. 713/2009, (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009 (9).

               (6)

               Den geografiske anvendelse af EU's lovgivning for det indre marked for gas og elektricitet omfatter hele EU's territorium.

               (7)

               Energifællesskabet vedtog den 23. september 2014 en fortolkning af Ministerrådet i medfør af energifællesskabstraktatens artikel 94 med sigte på i Energifællesskabets retsakter, som overtager EU-lovgivning, at behandle energistrømme, import og eksport samt handels- og balanceringstransaktioner, netkapacitet og samkøringslinjer mellem kontraherende parter og EU's medlemsstater på samme måde som de respektive strømme, import, eksport, transaktioner, kapacitet og infrastruktur mellem de kontraherende parter under energifællesskabslovgivningen.

               (8)

               Ensartet behandling af grænseoverskridende strømme, grænseoverskridende transaktioner og grænseoverskridende infrastruktur (sammenkoblinger) mellem alle parter i energifællesskabstraktaten er et vigtigt element i det fælles reguleringsområde for gas- og elhandel og et uundværligt element til at nå Energifællesskabets mål. Desuden er samarbejdet mellem Energifællesskabets reguleringsudvalg og Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder om dets afgørelser nødvendigt for at lette de kontraherende parters integration i EU's indre marked for energi —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne og de regulerende myndigheder, som de udpeger i medfør af lovgivningen om det indre marked for gas og elektricitet, Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder og de økonomiske aktører, opfordres til at samarbejde med de nationale myndigheder og økonomiske aktører i de kontraherende parter i Energifællesskabet om at anvende EU's lovgivning om det indre marked for gas og elektricitet mellem de kontraherende parter og EU's medlemsstater.

               2.

               Medlemsstaterne og de regulerende myndigheder, som de udpeger i medfør af lovgivningen om det indre marked for gas og elektricitet, Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder og de økonomiske aktører, opfordres til, når de gennemfører EU's lovgivning for det indre marked for gas og elektricitet, at anvende enhver henvisning til

                           a)

                           energistrømme, import og eksport samt handels- og balanceringstransaktioner

                           b)

                           netkapacitet

                           c)

                           eksisterende eller ny gas- og elektricitetsinfrastruktur

                     der krydser grænser, zoner, indførsels/udførsels- eller kontrolområder mellem medlemsstaterne på strømme, import, eksport, transaktioner, kapacitet og infrastruktur, der krydser grænserne mellem de kontraherende parter og EU's medlemsstater.

               3.

               Henvisninger i EU-lovgivningen for det indre marked for gas og elektricitet til samarbejde og fælles aktiviteter mellem nationale institutioner, myndigheder og økonomiske aktører bør forstås som omfattende samarbejde og fælles aktiviteter mellem nationale institutioner, myndigheder og økonomiske aktører fra medlemsstaterne og de kontraherende parter.

               4.

               Hvis der i EU-lovgivningens retsakter om det indre marked for gas og elektricitet henvises til »virkninger« for en eller flere medlemsstater, bør henvisningen også forstås som en virkning for kontraherende parter eller for en kontraherende part og en medlemsstat.

               5.

               I de tilfælde, hvor det har kompetence til at træffe afgørelser i medfør af EU-lovgivningen om det indre marked for gas og elektricitet, opfordres Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder til at samarbejde med Energifællesskabets reguleringsudvalg i tilfælde, hvor udvalget er kompetent i medfør af energifællesskabsretten, med det formål at gøre det muligt for de to organer at vedtage sammenhængende retsakter.

               6.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne, Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder og økonomiske aktører samt Energifællesskabets reguleringsudvalg.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 29. oktober 2014.

            På Kommissionens vegne

         Günther OETTINGER

            Næstformand

      (1)  Republikken Albanien, Bosnien og Hercegovina, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Republikken Moldova, Republikken Montenegro, Republikken Serbien, Ukraine og De Forenede Nationers midlertidige administrative mission i Kosovo i overensstemmelse med De Forenede Nationers Sikkerhedsråds resolution 1244.

      (2)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55.

      (3)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 94.

      (4)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 15.

      (5)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 36.

      (6)  Med visse undtagelser som anført i energifællesskabsretten. Yderligere oplysninger http://www.energy-community.org/portal/page/portal/ENC_HOME/ENERGY_COMMUNITY/Legal/EU_Legislation/Consolidated_acts#GAS

      (7)  EUT L 33 af 4.2.2006, s. 22.

      (8)  EUT L 295 af 12.11.2010, s. 39.

      (9)  EUT L 115 af 25.4.2013, s. 39.