title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Maltas nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Maltas opdaterede stabilitetsprogram, 2011-2014

text:
               21.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 215/10

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Maltas nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Maltas opdaterede stabilitetsprogram, 2011-2014
   2011/C 215/04
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (4)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (5)

               Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (6)

               Malta forelagde den 28. april 2011 sit nationale reformprogram for 2011 og den 29. april 2011 sin 2011-opdatering af stabilitetsprogrammet for perioden 2011-2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (7)

               Da den økonomiske krise satte ind, faldt eksporten og investeringerne kraftigt, og det reale BNP faldt med 3,4 % i 2009. Beskæftigelsen faldt kun lidt, idet den blev støttet af regeringen. Eksporten og erhvervsinvesteringerne steg kraftigt i 2010, og Malta oplevede dermed et markant opsving i den økonomiske aktivitet i 2010, samtidig med at ledigheden faldt. I betragtning af den høje offentlige gæld (61,5 % af BNP i 2008) traf regeringen ikke noget omfattende finanspolitisk stimulerende tiltag, og det samlede offentlige underskud i 2009 (3,8 % af BNP) forblev således under niveauet for euroområdet som helhed. I 2010 var det offentlige finanspolitiske underskud og gældskvoterne fortsat stort set stabile.

               (8)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne, er en anelse optimistisk, især i de sidste år af stabilitetsprogramperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet er det planlagt, at det samlede offentlige underskud skal bringes fra 3,6 % af BNP i 2010 ned under traktatens referenceværdi i 2011. Derefter skal de gradvise fremskridt hen imod den mellemfristede målsætning, som er en afbalanceret stilling i strukturelle termer, støttes af en forpligtelse til at sikre en holdbar og i vid udstrækning udgiftsbaseret konsolidering. Imidlertid er det i stabilitetsprogrammet ikke forudset, at den mellemfristede målsætning skal opfyldes inden for stabilitetsprogramperioden. Gældskvoten forventes at falde fra topniveauet i 2010, som var 68 % af BNP, til 63,7 % i 2014 takket være en positiv og stadig bedre primær balance. Den gennemsnitlige årlige strukturtilpasningsindsats i perioden 2012-2014, således som den er beregnet af Kommissionen, er stort set i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Budgetresultaterne kan imidlertid vise sig at blive værre end forventet som følge af eventuelle udgiftsoverskridelser og manglende information om de foranstaltninger, der danner grundlag for konsolideringsindsatsen efter 2011.

               (9)

               Videreførelsen af den finanspolitiske konsolidering med henblik på at opfylde den mellemfristede målsætning er en afgørende udfordring for Malta. Selv om budgettet for 2011 indeholder foranstaltninger med sigte på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i 2011, vil det være nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger i tilfælde af afvigelser. Troværdigheden af den mellemsigtede konsolideringsstrategi, som endnu ikke understøttes af konkrete foranstaltninger, ville være større, hvis der forelå stærkere flerårige budgetrammer. En central svaghed er de flerårige måls ikke-bindende karakter, som indebærer en relativt kort finanspolitisk planlægningsramme. I stabilitetsprogrammet er det anført, at indførelsen af en udgiftsregel er under overvejelse.

               (10)

               Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være høje, da de langsigtede budgetmæssige virkninger af befolkningens aldring, herunder pensioner, er betydeligt højere i Malta end i EU som gennemsnit. Desuden er de ældre arbejdstageres erhvervsfrekvens meget lav, hvilket skyldes, at pensionsalderen fortsat er relativt lav, at der hyppigt gøres brug af førtidspensioneringsordninger, og at ældre kvinders erhvervsfrekvens er meget lav. Pensionsreformen fra 2006 begyndte at gøre noget ved holdbarheden ved at øge pensionsalderen, om end meget gradvist, og tog fat om de fremtidige pensioners tilstrækkelighed, især gennem mere generøse indekseringsordninger og indførelsen af en garanteret national minimumspension. I det nationale reformprogram gøres der rede for den igangværende høring om de forslag til en yderligere pensionsreform, der er fremsat af pensionsarbejdsgruppen, herunder oprettelsen af en klar forbindelse mellem pensionsalder og forventet levetid og indførelsen af en obligatorisk anden pensionssøjle og en frivillig tredje søjle. Imidlertid fremsættes der i det nationale reformprogram ikke nogen generel aktiv aldringsrelateret strategi til at ledsage de igangværende og planlagte lovgivningsændringer. Sort arbejde udgør en risiko for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Regeringen forelægger i det nationale reformprogram en række foranstaltninger for at rette op på dette problem, men der er ingen forslag, som tager sigte på at revidere skatte- og socialsikringssystemet, for at det skal kunne betale sig at arbejde. Arbejdet for at øge kvindernes erhvervsfrekvens er en anden vigtig udfordring for Malta, da kvindernes beskæftigelsesfrekvens her er den laveste i EU. Regeringen har i det nationale reformprogram forelagt et betydeligt antal initiativer, som fokuserer på kvindelige arbejdstagere. Gennemførelsen og virkningerne heraf skal efter planen evalueres i 2012.

               (11)

               I de seneste år har Malta oplevet en intensiv industriel omstrukturering, hvor de traditionelle, arbejdskraftintensive fremstillingsaktiviteter er blevet erstattet af nye aktiviteter med høj værditilvækst. Dette har ført til en forskydning mellem efterspørgslen på og udbuddet af kompetencer på arbejdsmarkedet, hvilket viser, at det er nødvendigt at tilvejebringe de kompetencer, der kræves i de nye sektorer, navnlig gennem højere uddannelse, i et forsøg på at diversificere Maltas økonomiske grundlag yderligere.

               (12)

               Malta har EU's højeste procenttal af unge, som forlader skolen tidligt, med 36,8 % i 2009 sammenholdt med et EU-gennemsnit på 14,4 %. Landet har også en lav andel af unge i alderen 30-34 år med et videregående eller tilsvarende uddannelsesniveau (21,1 % sammenlignet med et EU-gennemsnit på 32,3 % i 2009). Malta vil reducere procenttallet af unge, der forlader skolen tidligt, til 29 % og øge andelen af videregående eller tilsvarende uddannelse for aldersgruppen 30-34 år til 33 % i tiden frem til 2020. I 2011 indførte det foranstaltninger med henblik på at kanalisere de unge, der potentielt ville forlade skolen tidligt, over til interessante karrieremuligheder gennem erhvervsfaglig uddannelse eller nye chancer for læring.

               (13)

               Malta er en af de få EU-medlemsstater, som har en generel lønindekseringsmekanisme. Lønstigningerne er kædet sammen med en obligatorisk leveomkostningsjusteringsmekanisme, der udløser lønstigninger i overensstemmelse med den seneste inflationsudvikling, dog med forholdsvis større stigninger i den lave ende af lønskalaen. I og med at minimumslønnen dermed stiger, vil denne justering potentielt kunne skade de arbejdskraftintensive sektorers konkurrenceevne yderligere. Spørgsmålet er især relevant i lyset af de seneste energiprisstigninger, som vil kunne føre til en løn- og prisspiral.

               (14)

               Malta er næsten fuldstændig afhængig af importeret olie til at dække sit energibehov, hvilket gør økonomien sårbar over for olieprisændringer. Dette vil sammen med det maltesiske energisystems utilstrækkelighed kunne give problemer for iværksætterånden og konkurrenceevnen i de små og mellemstore virksomheder. Hvis man udnytter mulighederne for at producere energi fra vedvarende kilder, vil det kunne afføde den dobbelte gevinst, at konkurrenceevnen forbedres, samtidig med at energi- og klimamålene nås. Oplysningerne om energiforanstaltninger i det nationale reformprogram er imidlertid begrænsede, hvilket gør det vanskeligt at vurdere deres gennemførlighed og omkostningseffektivitet.

               (15)

               Malta har afgivet et antal tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Tilsagnene vedrører to af pagtens områder: konkurrenceevne og de offentlige finansers holdbarhed. På det finanspolitiske område omfatter tilsagnene en styrkelse af ansvarligheden og gennemsigtigheden i de budgetmæssige rammer samt overvejelser om indførelse af mekanismer med henblik på at øge disciplinen i forbindelse med budgetgennemførelsen. For at øge produktiviteten er der forudset foranstaltninger, som skal forbedre erhvervsmiljøet og finansieringsvilkårene for virksomheder og styrke konkurrencen inden for tjenesteydelser, specielt hvad angår telekommunikation. Selv om tilsagnene under europluspagten indgår i det nationale reformprogram, tager de ikke fat om beskæftigelsen og den finansielle stabilitet. Myndighederne fokuserer på at øge produktiviteten, men erkender imidlertid ikke, at den nuværende lønindekseringsmekanisme indvirker på Maltas konkurrenceevne. Tilsagnene under europluspagten er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.

               (16)

               Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet, det nationale reformprogram og tilsagnene under europluspagten for Malta. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Malta, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. På den baggrund finder Kommissionen, at der, selv om de planlagte fremskridt for at nå den mellemfristede målsætning er hensigtsmæssige, er betydelige risici forbundet med konsolideringsstrategien, da den ikke suppleres af konkrete foranstaltninger, og der ligesom tidligere vil kunne forekomme udgiftsoverskridelser. Desuden vil de mellemfristede budgetrammers ikke-bindende karakter muligvis ikke fremme den finanspolitiske disciplin. De relativt høje langsigtede omkostninger i forbindelse med aldring, herunder især udgifterne til pensioner, udgør en risiko for Maltas offentlige finansers langsigtede holdbarhed. I det nationale reformprogram erkendes de vigtigste strukturelle udfordringer, som Maltas økonomi står over for, men det synes at være berettiget at udvise yderligere opmærksomhed om visse spørgsmål, navnlig en bedre udnyttelse af økonomiens arbejdskraftpotentiale og en gennemgang af lønfastsættelsesmekanismen, samt at der tages de nødvendige skridt til reform heraf, for at sikre en bedre overensstemmelse mellem udviklingen i lønninger og produktivitet samt gennemførelsen af energidiversificering.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen til Rådets henstilling af 16. februar 2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Maltas stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse (3) afspejles især i henstilling 1) og 2) nedenfor. Rådet har under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 undersøgt Maltas nationale reformprogram,

         HENSTILLER, at Malta for perioden 2011-2012 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Sikre at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres i 2011 i overensstemmelse med henstillingerne i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt stort underskud, idet der gøres klar til at træffe yderligere foranstaltninger med henblik på at forebygge eventuelle afvigelser, og vedtage konkrete foranstaltninger til støtte for virkeliggørelsen af underskudsmålet for 2012. Bringe den høje offentlige gældskvote på nedadgående kurs og sikre et passende fremskridt mod den mellemfristede målsætning. Definere de nødvendige brede foranstaltninger fra 2013 og fremefter for at styrke den mellemsigtede konsolideringsstrategis troværdighed, og fastlægge de finanspolitiske mål i bindende, regelbaserede flerårige finanspolitiske rammer, samtidig med at overvågningen af budgetgennemførelsen forbedres.

               2.

               Træffe tiltag for at sikre pensionssystemets bæredygtighed så som ved at fremskynde den gradvise forhøjelse af pensionsalderen og kæde denne sammen med den forventede levetid. Ledsage den højere obligatoriske pensionsalder af en omfattende strategi for aktiv aldring, og tilstræbe at begrænse anvendelsen af førtidspensioneringsordninger og anspore private pensionsopsparinger.

               3.

               Fokusere uddannelsernes resultater mere på arbejdsmarkedsbehovene, navnlig ved at der gøres en yderligere indsats mod at forbedre adgangen til højere uddannelse, og ved at erhvervsuddannelsessystemets effektivitet styrkes. Træffe yderligere foranstaltninger til at mindske antallet af unge, som forlader skolen tidligt, ved at årsagerne hertil identificeres, analyseres og måles i tiden frem til 2012, og ved at der oprettes en mekanisme for regelmæssig overvågning af og rapportering om foranstaltningernes succesfulde resultater.

               4.

               Gennemgå og tage de nødvendige skridt til at reformere systemet vedrørende lønforhandling og den automatiske lønindekseringsmekanisme i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis, således at det sikres, at lønvæksten bedre afspejler udviklingen inden for arbejdsproduktiviteten og konkurrenceevnen.

               5.

               Gøre en større indsats for at mindske Maltas afhængighed af importeret olie, idet der bør investeres i vedvarende energi og i fuldt omfang gøres brug af disponible EU-midler til at opgradere infrastrukturen og fremme energieffektiviteten.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Jf. artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Litauens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/51

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Litauens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/13
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstillingerne fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Litauens nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af de økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4), rapporten om varslingsmekanismen, hvori Litauen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 9. april 2013 forelagde Litauen sit nationale reformprogram for 2013 og den 26. april 2013 sit konvergensprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet for 2013 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk og stort set i overensstemmelse med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013. Efter en ambitiøs finanspolitisk konsolidering siden 2009 er det offentlige underskud bragt ned på 3,2 % af BNP i 2012, hvilket betragtes som tilstrækkeligt til at ophæve beslutningen om et uforholdsmæssigt stort underskud, idet der tages hensyn til omkostningerne ved den systemiske pensionsreform. Nedbringelsen af underskuddet var i en vis udstrækning også baseret på en solid økonomisk vækst og midlertidige fastfrysninger af udgifterne. I konvergensprogrammet er den mellemfristede målsætning ændret fra + 0,5 % til – 1,0 %, hvilket stadig er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens mål.
               Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, tager sigte på at nå den mellemfristede budgetmålsætning senest i 2016. Baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo er det årlige fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning i strukturelle termer højere end 0,5 % af BNP. Stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter i programperioden er overholdt. Tilpasningen er en smule større i begyndelsen af perioden og er hovedsageligt afhængig af udgiftsbegrænsning, men understøttes kun delvis af konkrete foranstaltninger, inklusive engangsforanstaltninger, som ikke altid er specificeret. Ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forventes det, at den strukturelle tilpasning i 2013 og 2014 vil være på henholdsvis 0,3 % og 0,0 % af BNP og dermed under det krævede fremskridt på 0,5 % af BNP, hvilket også sætter spørgsmålstegn ved konvergensprogrammets tilpasningssti. Der skal stadig specificeres yderligere konsolideringsforanstaltninger, og der bør overvejes en række strukturreformer, herunder et skift til indtægtsbaserede foranstaltninger. Den offentlige gæld, som i 2012 lå på 40,7 %, ligger fortsat under 60 % af BNP og forventes at falde en anelse i programperioden. I konvergensprogrammet forventes gælden at falde til 39,7 % i 2013 og yderligere til 34,5 % senest i 2016, mens det i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forudses, at den vil falde til 40,1 % af BNP i 2013 og 39,4 % i 2014 Forskellene skyldes først og fremmest, at der i konvergensprogrammet antages lavere underskud.

               (10)

               Selv om underskuddet er blevet mindre i årenes løb, har Litauen fortsat ikke et tilstrækkeligt stort finanspolitisk råderum til at reagere over for negative chok. Det vil dog være muligt at indføre en mindre fordrejende beskatning og forbedre overholdelsen af skattereglerne yderligere. Litauen har fortsat den laveste gældskvote i Unionen, og konsolideringen har især været fokuseret på udgiftssiden. Der er stadig mulighed for at kigge på de yderligere skatteindtægtskilder, der hæmmer væksten mindst, såsom miljøafgifter og periodisk beskatning af fast ejendom. Litauen har taget skridt til at øge indtægterne fra periodiske ejendomsskatter, men det forekommer at være muligt at gøre en yderligere indsats. Litauens indtægter fra miljøafgifter er nedadgående og var de næstlaveste i Unionen i 2011, hvilket også skyldes, at landet har de laveste af transportafgifter i Unionen; dette gør det ikke lettere at mindske den høje energiintensitet i den litauiske økonomi. Samtidig bør vækstfremmende udgifter, f.eks. til forskning og uddannelse, prioriteres i den finanspolitiske konsolidering. Der er opstået forsinkelser i gennemførelsen af love, som skal styrke de finanspolitiske rammer. Litauens finanspolitiske rammer har ikke kunnet forhindre en procyklisk finanspolitik i årene med et positivt outputgab. Ændringen af loven om budgetstruktur i 2012 er et skridt i den rigtige retning. Der er behov for at forbedre overvågning, ansvarlighed og gennemførelse af budgetproceduren, navnlig for kommunerne og sikre de mellemfristede rammers bindende karakter.

               (11)

               Den demografiske udvikling er en udfordring for Litauens finanspolitiske holdbarhed på lang sigt. Derfor er det fortsat vigtigt at gennemføre en omfattende pensionsreform for at sikre bæredygtige og tilstrækkelige pensioner. Spørgsmålet om tilstrækkelige pensioner er en udfordring, da der blandt de ældre er høj risiko for fattigdom og udstødelse. I 2012-reformen af pensionsakkumuleringssystemet tilskyndes der via finansielle incitamenter fra statsbudgettet til pensionsakkumulering under anden søjle. Der indføres også mulighed for at fravælge privat pensionsakkumulering og vende tilbage til den statslige socialsikringsfond i en overgangsperiode samt en gradvis forhøjelse af pensionsalderen. Reformen træder i kraft den 1. januar 2014. Der er tale om vigtige, men isolerede skridt i den rigtige retning, og der er behov for større ændringer, navnlig inden for første pensionssøjle. Desuden er det nødvendigt med foranstaltninger, der fremmer ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed og ældrevenlige arbejdsmiljøer.

               (12)

               Håndtering af arbejdsløshed og lavtkvalificeredes lave erhvervsfrekvens er stadig en central udfordring. Især er unge og ufaglærte ramt af høj arbejdsløshed. Mismatchet mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer er blevet særlig tydeligt under krisen og udgør et stadig større problem, der tyder på strukturelle svagheder i uddannelses- og arbejdsmarkedspolitikkerne. Den deraf følgende mangel på kvalificeret arbejdskraft forværres af en kraftig emigration. Derfor er det nødvendigt med yderligere foranstaltninger for at øge arbejdsmarkedets fleksibilitet og øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, især for unge, ufaglærte og ældre arbejdstagere. De aktive arbejdsmarkedsforanstaltningers samlede dækning og de finansielle tildelinger pr. enkelt foranstaltning er fortsat utilstrækkelige, og foranstaltningerne fokuserer i for ringe grad på lavtuddannede arbejdstagere og langtidsledige. En omfattende gennemgang af arbejdsmarkedslovgivningen, med inddragelse af arbejdsmarkedets parter, vil kunne afdække unødvendige restriktioner og administrative barrierer, der påvirker fleksible kontraktaftaler, afskedigelsesbestemmelser og ordninger med fleksibel arbejdstid. For at sikre en bedre overgang fra uddannelse til arbejdsmarked kan praktik- og lærlingeordninger gøres mere attraktive.

               (13)

               Fattigdom og social udstødelse er fortsat foruroligende omfattende. Især er den voksende fattigdom blandt børn et problem. I 2012 blev der iværksat reformforanstaltninger for kontanthjælp med henblik på at øge incitamenterne til at arbejde (beskæftigelsesrelaterede ydelser for langtidsledige, gradvis reduktion af sociale ydelser til personer i den erhvervsaktive alder, der er inaktive) og at nedbringe fattigdommen. Et pilotprojekt i fem kommuner har givet imponerende resultater med hensyn til udgiftsbesparelser og bedre fokusering på støttemodtagere. Det er nu nødvendigt at indføre et overvågningssystem til at vurdere dets effektivitet og virkninger for bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Reformen bør gå hånd i hånd med aktiveringsforanstaltninger, som øger deltagelsen på arbejdsmarkedet, især for langvarige bistandsmodtagere. Foranstaltningerne med henblik på at mindske fattigdommen omfatter bl.a. udvidet adgang til sociale ydelser og en ny metode til beregning af ydelserne. Desuden blev mindstelønnen sat 18 % op den 1. januar 2013, hvilket kan bidrage til at mindske inaktivitet og fattigdom blandt personer i arbejde. I betragtning af udfordringens omfang synes disse foranstaltninger dog at være utilstrækkelige, og der efterlyses en omfattende strategi eller handlingsplan til at bekæmpe fattigdom.

               (14)

               Regeringen har siden 2010 gennemført en ambitiøs reform af statsejede virksomheder. Det er en relevant og troværdig reform, som både omfatter lovgivningsmæssige og organisatoriske ændringer. De lovgivningsmæssige aspekter ved reformen er på plads, og der er stort set opnået overholdelse af rapporteringskravene. Udfordringen er nu at undgå interessekonflikter med hensyn til regulerende og ikke-regulerende funktioner og at skelne mellem kommercielle og ikke-kommercielle aktiviteter hos statsejede virksomheder. Når reformen er gennemført fuldt ud, vil den kunne bidrage til at fremme konkurrenceevne og vækst. Derfor vil det være afgørende overvåge overholdelsen.

               (15)

               Elektricitets- og gasforbindelserne med nabolandene er endnu ikke tilstrækkeligt udviklede. Det betyder, at konkurrencen i energisektoren er meget begrænset, og at energipriserne er høje. Desuden er energieffektiviteten fortsat et problem. Fremskridtene har været træge med hensyn til bygningsrenovering, også hvad angår investeringer under Jessica-holdingfonden, og der er stadig større udfordringer i forbindelse med renovering af private boliger.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Litauens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Litauen i perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               sikre en vækstfremmende finanspolitisk konsolidering og gennemføre budgetstrategien som planlagt, videreføre en strukturtilpasningsindsats, som sætter Litauen i stand til at nå den mellemfristede målsætning. Prioritere vækstfremmende udgifter. Fortsat styrke den finanspolitiske ramme, især ved at sikre bindende udgiftslofter, som kan håndhæves i de mellemfristede budgetmæssige rammer. Vurdere skattesystemet og overveje at øge de skatter og afgifter, der hæmmer væksten mindst, f.eks. periodiske ejendomsskatter og miljøafgifter, herunder indførelse af bilafgifter, samtidig med at overholdelsen af skattereglerne fortsat styrkes.

               2.

               vedtage og gennemføre lovgivning for en omfattende reform af pensionssystemet. Kæde den lovbestemte pensionsalder sammen med forventet levetid, begrænse adgangen til førtidspension, etablere klare regler for indeksering af pensioner og fremme anvendelsen af supplerende opsparingsordninger, samtidig med at gennemførelsen af igangværende reformer sikres. Understøtte pensionsreformen med foranstaltninger, som øger ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed.

               3.

               håndtere den høje arbejdsløshed blandt lavtkvalificerede og langtidsledige ved at omfokusere ressourcerne på aktive arbejdsmarkedspolitikker og samtidig forbedre deres dækning og effektivitet. Forbedre de unges beskæftigelsesegnethed, f.eks. via en ungdomsgaranti, styrke gennemførelsen af lærlingeordninger og deres effektivitet og tage fat om vedvarende mismatch mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer. Undersøge, om arbejdsmarkedslovgivningen er hensigtsmæssig, for så vidt angår fleksible kontraktaftaler, afskedigelsesbestemmelser og ordninger med fleksibel arbejdstid, i samråd med arbejdsmarkedets parter.

               4.

               gennemføre konkrete målrettede foranstaltninger for at mindske fattigdom og social udstødelse. Styrke sammenkædningen af kontanthjælpsreformen med aktiveringsforanstaltninger.

               5.

               fuldføre gennemførelsen af reformen af statsejede virksomheder, især for at sikre adskillelsen af ejerskab og reguleringsfunktioner, og nøje overvåge overholdelsen af reformkravene.

               6.

               intensivere foranstaltningerne til forbedring af bygningers energieffektivitet, bl.a. ved at fjerne hindringer og ved en hurtig gennemførelse af holdingfonden. Fremme konkurrencen i energinettene ved hjælp af bedre sammenkobling med andre medlemsstaters gas- og elnet.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 54.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Polens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/15

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Polens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2016
   (2016/C 299/04)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Polen 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Polens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og Polens fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål.

               (3)

               Den 28. april 2016 fremlagde Polen sit nationale reformprogram for 2016 og sit konvergensprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af de foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Polen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2016 har regeringen planlagt en stigning i det samlede underskud fra 2,6 % af BNP i 2015 til 2,9 % af BNP i 2017, hvorefter det falder til 1,3 % af BNP i 2019. Den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 1 % af BNP — ventes ikke at være nået i 2019, dvs. inden for den periode, der er omfattet af programmet. Ifølge konvergensprogrammet ventes gældskvoten at stige fra 51,3 % i 2015 til 52,5 % i 2017, hvorefter den falder til 50,4 % i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, som ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk i 2016 og efterfølgende optimistisk. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en betydelig afvigelse fra den anbefalede tilpasning i både 2016 og, med uændret politik, i 2017. På grundlag af sin vurdering af konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Polen ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der er derfor behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overholdelsen af disse bestemmelser i 2016 og 2017.

               (6)

               Polen er den eneste medlemsstat, som ikke har et fuldgyldigt uafhængigt finansråd og så vidt vides heller ikke har planer om at oprette et, selv om det har uafhængige finanspolitiske institutioner, der dækker nogle af dets funktioner. Udover den gældsbremse, der er indbygget i den polske forfatning, indførte Polen i 2013 en udgiftsstabiliseringsregel, der for første gang blev anvendt fuldt ud i 2015-budgettet. Denne regel blev imidlertid ændret i december 2015 og vil muliggøre øgede udgifter, navnlig i den nuværende situation med lav inflation. Der er på længere sigt en betydelig risiko for manglende holdbarhed i de offentlige finanser på grund af en ugunstig udgangsposition og den forventede stigning i udgifterne til en aldrende befolkning, navnlig på sundhedsområdet. I relation til gældsbæredygtighed rummer den forventede stigning i gældsniveauet med uændret politik store finanspolitiske risici på mellemlang sigt.

               (7)

               Momsindtægterne for 2015 er ifølge prognoserne forblevet på et lavt niveau målt i forhold til BNP, til trods for de foranstaltninger, der allerede er truffet, bl.a. med indførelsen af omvendt betalingspligt og solidarisk hæftelse i virksomheder i følsomme sektorer. Det er vigtigt for regeringen at få øget momsindtægterne og styrke bekæmpelsen af momssvindel, og den er i gang med at udarbejde en strategi herfor. Den ventes bl.a. at komme til at omfatte nye it-værktøjer til afsløring og bekæmpelse af momssvindel og en reform af skatteforvaltningen. I januar 2017 vil der blive indført en lavere grænse for kontantbetalinger mellem virksomheder. Polen står stadigvæk med den udfordring, som en ineffektiv skatteforvaltning i mange år har stillet landet overfor. Opkrævningsomkostningskvoten, dvs. de administrative omkostninger pr. opkrævet momsindtægt, er den højeste i Unionen.

               (8)

               Polen anvender fortsat reducerede momssatser på en lang række varer og tjenester. Det resulterer i indtægtstab og mindsker momssystemets effektivitet. Erfaringerne har vist, at nedsatte momssatser ikke er noget effektivt socialpolitisk virkemiddel, især fordi de ikke er specifikt rettet mod sårbare husholdninger. De har tendens til snarere at virke som subsidier til velhavende skatteydere. Sociale ydelser og indkomstskat anses for at være mere målrettede og derfor mere velegnede til at virkeliggøre omfordelingsmål. Det potentielle indtægtstab på grund af nedsatte momssatser og valgfrie undtagelser er et af de højeste i Unionen.

               (9)

               Trods den seneste tids forbedringer står det polske arbejdsmarked over for store udfordringer — en aldrende arbejdsstyrke, lav produktivitet og et stærkt segmenteret arbejdsmarked. Samtidig er der også mangler i uddannelsessystemet. Selv om uddannelsessystemet er blevet betydeligt forbedret i de seneste år, er det stadigvæk ikke i stand til at udruste eleverne tilstrækkeligt med de tværgående færdigheder, der er brug for på et arbejdsmarked i hastig forandring og i et samfund med behov for innovation. De videregående uddannelsers og forskningens generelt ret lave anseelse har en negativ indvirkning på undervisningens kvalitet. De polske videregående uddannelser er præget af meget begrænset international orientering, både i relation til antallet af udenlandske studerende og deltagelse i internationalt forskningssamarbejde. Den måde, hvorpå de videregående uddannelser finansieres, er ikke tilstrækkeligt fremmende for kvalitet, da den i vid udstrækning er baseret på universiteternes tidligere placering på ranglister og på kvantitative variabler såsom antallet af studerende og akademiske medarbejdere. Ifølge arbejdsgiverne mangler de universitetsuddannede en række tværgående kompetencer såsom problemløsning, kritisk tankegang eller teamwork. Deltagelsen i livslang læring er lav, og erhvervsuddannelserne stemmer ikke overens med markedets behov.

               (10)

               Selv om udbuddet af og tilgangen til førskoleundervisning er blevet væsentligt øget i de seneste år, er udbuddet af pasningsordninger for små børn stadigvæk et af de laveste i Unionen. Hvis den obligatoriske skolepligtige alder hæves til syv år, og den obligatoriske førskoleundervisning af femårige afskaffes, vil det sammen med den nye småbørnsydelse kunne få negative indvirkninger for især kvinders deltagelse i arbejdsmarkedet og bør nøje overvåges.

               (11)

               Til trods for en kraftig stigning i antallet af tidsubegrænsede arbejdskontrakter i 2015 er andelen af tidsbegrænsede ansættelsesforhold i Polen en af de højeste i Unionen. Polen har for nylig truffet en række foranstaltninger for at sætte ind over for segmenteringen på arbejdsmarkedet. Der er foretaget en ændring af arbejdsmarkedslovgivningen, socialsikringsbidragene i forbindelse med visse civilretlige arbejdskontrakter er blevet forhøjet, og i januar 2017 ventes der indførte en mindstetimeløn for lønmodtagere med civilretlige kontrakter. Der er imidlertid visse elementer i arbejdsmarkedslovgivningen, der afholder mange arbejdsgivere fra at fastansætte folk, og brugen af tidsubegrænsede kontrakter er derfor stadigvæk meget begrænset. Det hænger i langt overvejende grad sammen med de meget komplicerede arbejdsmarkedsregler og de høje implicitte omkostninger ved at afskedige folk med disse kontrakter. Der er bl.a. tale om store sagsomkostninger, omkostninger ved langvarige og uvisse tvistbilæggelsesordninger og regler, der beskytter ældre arbejdstagere mod afskedigelse.

               (12)

               Der er store budgetudgifter forbundet med de særlige sektorspecifikke socialsikringsordninger, især de stærkt subsidierede pensionssystemer for landmænd og minearbejdere, og de kan være med til at gøre arbejdskraften mindre mobil. Antallet af forsikrede personer i de særlige socialsikringsordninger for landmænd har været langsomt faldende siden 2007, og regeringen forventer, at der i 2019 vil være 1,18 millioner forsikrede, mens antallet af pensionsmodtagere, som ligger på 1,229 millioner, formentlig vil stige yderligere frem til 2018. Siden 2011 har statsbudgettets udgifter til KRUS-ordningen konstant tegnet sig for 1 % af BNP. Landmændene er ikke underlagt nogen generel skattepligt eller regnskabspligt, og KRUS-ordningen er præget af lav selvfinansiering. I 2014 var der 1,382 millioner landbrug i Polen, hvoraf de 52 % var på under 5 ha (GUS). Minearbejdere er fritaget fra det almindelige offentlige pensionssystem, der er bidragsdefineret, og nyder godt af et præferencesystem med multiplikatorkoefficienter, hvis årlige omkostninger for de offentlige finanser udgør over 0,5 % af BNP. De ugunstige demografiske udsigter har allerede givet sig udslag i fald i befolkningen i den erhvervsaktive alder. Det er derfor meget vigtigt at opretholde den positive tendens i beskæftigelsen, især af ældre arbejdstagere, også af hensyn til det offentlige pensionssystems bæredygtighed og tilstrækkelighed. Selv om den faktiske gennemsnitlige pensionsalder er steget i de seneste år, ligger den stadigvæk langt under den lovbestemte pensionsalder. En højere faktisk pensionsalder har derfor afgørende betydning for socialt tilstrækkelige pensioner og stabile offentlige finanser i fremtiden samt for øget deltagelse i arbejdsmarkedet.

               (13)

               Til trods for betydelige investeringer i de seneste år er transport-, energi- og kommunikationsnettene stadigvæk præget af flaskehalse og mangler. Investeringsaktiviteten hæmmes af barrierer, der beror på den måde, hvorpå den offentlige forvaltning, skattesystemet og forsknings-, udviklings- og innovationsmiljøet fungerer, samt den tid det kan tage at håndhæve kontrakter. Svagheder i ledelses- og forvaltningskapacitet kan have negative indvirkning på rettidig gennemførelse af investeringsprojekter i jernbanesektoren og andre infrastrukturprojekter i transport-, energi- og telesektoren. Den polske økonomi er stadigvæk energi- og kulstofintensiv, og der er store potentielle gevinster at hente ved at forbedre energieffektiviteten. De polske kraftværker er aldrende og stærkt afhængige af kul. Elektricitetsnettene er ikke i tilstrækkelig grad forbundet med nabolandene. Den støtteordning for vedvarende energi, der efter planerne skulle træde i kraft pr. 1. januar 2016, er blevet forsinket, hvilket har skabt investeringsusikkerhed. De vigtigste investeringshæmmende faktorer er den utilstrækkelige og ustabile fysiske planlægning, især på lokalt plan, og den overregulering og mangel på konsekvens i regulering og forvaltning, der hæmmer udstedelsen af byggetilladelser.

               (14)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Polen i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Polen, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1, 2 og 3 nedenfor.

               (15)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet, og dets holdning (4) afspejles navnlig i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Polen i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,5 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 2017. Styrke de finanspolitiske rammer, især ved at indføre et uafhængigt finansråd. Forbedre skatteopkrævningen ved at sikre bedre overholdelse af momsreglerne og indskrænke den udbredte brug af nedsatte momssatser.

               2.

               Sikre bæredygtighed og tilstrækkelighed i pensionssystemet og øget arbejdsmarkedsdeltagelse ved at starte med at reformere præferencepensionsordningerne, fjerne hindringer for mere permanente ansættelsesformer og forbedre uddannelsernes relevans for arbejdsmarkedet.

               3.

               Tage skridt til at fjerne hindringer for investeringer i transport-, bygge- og energiinfrastrukturer og sikre en mere dækkende fysisk planlægning på lokalt plan.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (4)  I medfør af artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.