title: Rådets henstilling af 16. november 2021 om vurdering af de deltagende medlemsstaters fremskridt med at opfylde deres forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO) 2021/C 464/02

text:
               17.11.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 464/10

      RÅDETS HENSTILLING
      af 16. november 2021
      om vurdering af de deltagende medlemsstaters fremskridt med at opfylde deres forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO)
      (2021/C 464/02)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 46, stk. 6,
      under henvisning til protokol nr. 10 om permanent struktureret samarbejde etableret ved artikel 42 i traktaten om Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      under henvisning til Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2315 af 11. december 2017 om etablering af et permanent struktureret samarbejde (PESCO) og fastlæggelse af listen over deltagende medlemsstater (1),
      under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Artikel 4, stk. 2, litra d), i afgørelse (FUSP) 2017/2315 fastsætter, at Rådet skal vedtage afgørelser og henstillinger, der evaluerer de deltagende medlemsstaters bidrag til at opfylde de aftalte forpligtelser i henhold til den i nævnte afgørelses artikel 6 beskrevne mekanisme.

                  (2)

                  Artikel 6, stk. 3, i afgørelse (FUSP) 2017/2315 fastsætter, at Rådet på grundlag af den årlige rapport om PESCO, som forelægges af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«), én gang om året skal undersøge, om de deltagende medlemsstater fortsat opfylder de mere bindende forpligtelser, der er omhandlet i nævnte afgørelses artikel 3.

                  (3)

                  Tillæg 1 til bilaget til Rådets konklusioner af 20. november 2020 om den strategiske gennemgang af PESCO 2020 fastsætter, at den højtstående repræsentant senest i juli hvert år skal fremlægge den årlige rapport om gennemførelsen af PESCO med henblik på Rådets vedtagelse senest i november i det pågældende år af en henstilling om vurdering af de deltagende medlemsstaters fremskridt med at opfylde deres forpligtelser inden for rammerne af PESCO. Punkt 16 i Rådets henstilling af 6. marts 2018 om en køreplan for gennemførelsen af PESCO (2) fastsætter, at Den Europæiske Unions Militærkomité bør sørge for militær rådgivning og henstillinger til Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, således at den kan forberede Rådets undersøgelse af, om de deltagende medlemsstater fortsat opfylder de mere bindende forpligtelser.

                  (4)

                  Punkt 26 i Rådets henstilling af 15. oktober 2018 om opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO) og specificering af mere præcise mål (3) fastsætter, at den højtstående repræsentant bør tage hensyn til nævnte henstilling i den årlige rapport om PESCO, som vil underbygge evalueringen af opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser for de enkelte deltagende medlemsstater.

                  (5)

                  Den 7. juli 2021 forelagde den højtstående repræsentant Rådet sin årlige rapport om status for gennemførelsen af PESCO (»den årlige rapport«), herunder de enkelte deltagende medlemsstaters opfyldelse af deres forpligtelser i overensstemmelse med deres ajourførte og reviderede nationale gennemførelsesplaner.

                  (6)

                  På dette grundlag bør Rådet derfor vedtage en henstilling om vurdering af de deltagende medlemsstaters fremskridt med at opfylde deres forpligtelser inden for rammerne af PESCO —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
      I.   Formål og anvendelsesområde

                  1.

                  Formålet med denne henstilling er at vurdere de deltagende medlemsstaters bidrag til opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af PESCO på grundlag af den årlige rapport og i overensstemmelse med de nationale gennemførelsesplaner, som de deltagende medlemsstater har fremlagt i 2021.

            II.   Resultater og vurdering

                  2.

                  Den årlige rapport udgør et solidt grundlag for vurdering af status for gennemførelsen af PESCO, herunder de enkelte deltagende medlemsstaters opfyldelse af deres forpligtelser i overensstemmelse med deres nationale gennemførelsesplaner.

                  3.

                  Ved at adressere Europas nuværende og fremtidige sikkerheds- og forsvarsbehov, navnlig gennem deres nuværende og fremtidige bestræbelser på at opfylde deres mere bindende forpligtelser, bidrager de deltagende medlemsstater til at øge Unionens kapacitet til at agere som garant for sikkerhed og dens strategiske uafhængighed og til at styrke EU’s evne til at samarbejde med partnere og beskytte sine borgere.

                  4.

                  Rådet anerkender behovet for, at de deltagende medlemsstater i væsentlig grad forbedrer opfyldelsen af alle de mere bindende forpligtelser senest i 2025, og understreger endvidere, at de deltagende medlemsstater:

                              a)

                              vedblev med at forhøje deres forsvarsudgifter i PESCO’s hele første indledende fase (2018-2020) og har oplyst, at de har planer om yderligere forhøjelser i perioden 2021-2025 til trods for den økonomiske tilbagegang som følge af covid-19-krisen. Med henblik på at styrke de deltagende medlemsstaters kapacitet og derved sætte Unionen bedre i stand til at agere, bør denne positive tendens opretholdes fremover, herunder ved at afsætte ressourcer til samarbejde om projekter vedrørende forsvarskapacitetsudvikling med en særlig indsats inden for forskning og teknologi, så målene for PESCO’s anden indledende fase kan nås, og den overordnede sammenhæng i det europæiske kapacitetslandskab kan øges

                              b)

                              har gjort beskedne fremskridt med hensyn til anvendelsen af Unionens kapacitetsplanlægnings- og kapacitetsudviklingsværktøjer og -processer i den nationale struktur og tilskyndes til at intensivere deres bestræbelser på en mere systematisk og aktiv anvendelse heraf for at afhjælpe kapacitetsmanglerne på en samarbejdsbaseret måde. I denne henseende vil fuld gennemførelse af de henstillinger om forsvarsudgifter, forsvarsplanlægning og forsvarssamarbejde, der er vedtaget som led i den samordnede årlige gennemgang vedrørende forsvar (CARD) fra 2020, være afgørende for i fællesskab at forberede en ny planlægningshorisont efter midten af 2020’erne med henblik på øget samarbejde om kapacitetsudvikling

                              c)

                              bør fortsætte deres bestræbelser på at udvikle en sammenhængende fuldspektret EU-styrkepakke senest i 2025 i overensstemmelse med PESCO-underretningen, som bidrager til opfyldelsen af Unionens ambitionsniveau

                              d)

                              bør intensivere deres bestræbelser betydeligt for at opfylde de operationelle forpligtelser og navnlig forpligtelse 12, der anses for at være afgørende med henblik på at forbedre relevansen og virkningen af Unionens optræden udadtil, navnlig med hensyn til dens operationelle dimension. Opfyldelsen af forpligtelse 12 styrker Unionens evne til at agere som garant for sikkerheden sammen med partnere, når det er muligt, og alene, når det er nødvendigt. Store mangler som afspejlet i kapacitetsmålene med stor virkning påvirker fortsat de deltagende medlemsstaters styrkers disponibilitet, deployeringsevne og interoperabilitet, som er nødvendige for gennemførelsen af Unionens ambitionsniveau. Desuden er der mulighed for, at de deltagende medlemsstater kan øge deres bidrag til ikke kun igangværende missioner og operationer under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP), men også til listen over EU-kampgrupper og databaser vedrørende hurtig reaktion. I denne forbindelse bør de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med Rådets henstilling af 15. november 2021 om opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO) og specificering af mere præcise mål og om ophævelse af henstillingen af 15. oktober 2018 (4) yderligere drøfte og fastsætte fremskridtsindikatorer med henblik på med de midler og kapaciteter, de råder over, at yde et rimeligt bidrag til den respektive styrkeopbygning for FSFP-missioner og -operationer og at øge gennemsigtigheden blandt dem. I overensstemmelse med princippet om kun ét sæt styrker (5) bør de deltagende medlemsstaters input til styrkekataloget være i overensstemmelse med instrukserne for processen vedrørende det overordnede mål og omfatte alle deployerbare aktiver (herunder hovedkvarterer og kapacitet, der kan anvendes til støtte for missioner og operationer)

                              e)

                              viste fremskridt med hensyn til at opfylde deres forpligtelse til at bidrage til at afhjælpe kapacitetsmangler, der er afdækket i kapacitetsudviklingsplanen (CDP) og CARD, herunder en vurdering af gennemførelsen af kapacitetsmålene med stor virkning, men generelt stadig ikke giver indikationer for, hvorvidt og hvordan de som prioritet overvejer at anvende den europæiske samarbejdsbaserede tilgang til at afhjælpe nationale kapacitetsmangler. På samme måde er der stadig ingen fælles forståelse blandt de deltagene medlemsstater om virkningen af kapacitetsprojekter med hensyn til at øge Europas strategiske uafhængighed og styrke den europæiske forsvarsteknologiske og -industrielle base (EDTIB). De bestræbelser, der er gjort for at gennemføre CARD-henstillingerne fra 2020 og fremme de påpegede muligheder for at samarbejde, navnlig for at udvikle køreplaner for gennemførelsen af de foreslåede seks fokusområder, bør bidrage til at forbedre denne forståelse. Rådet mindede om, at sammenhæng i resultaterne mellem CDP og CARD på den ene side og respektive NATO-processer såsom NATO’s forsvarsplanlægningsproces på den anden side har været og fortsat vil blive sikret, hvis kravene overlapper hinanden, i erkendelse af de to organisationers forskellige karakter og respektive ansvarsområder og medlemskaber

                              f)

                              stadig er nødt til yderligere at forbedre tilvejebringelsen af oplysninger for så vidt angår de mere bindende forpligtelser og de relevante, mere præcise mål vedrørende deres industripolitikker og indkøbsstrategier. De bør øge bestræbelserne på at overgå det nuværende niveau for opfyldelse af forpligtelserne ved at forelægge planer med klare indikationer for, at deres projekter hidrørende fra deres industripolitikker og indkøbsstrategier bidrager til at gøre den europæiske forsvarsindustri mere konkurrencedygtig og har en positiv indvirkning på EDTIB, herunder ved at fremme små og mellemstore virksomheders og midcapselskabers grænseoverskridende deltagelse i hele Unionen.

                  5.

                  Hvad angår de enkelte nationale gennemførelsesplaner, tilskyndes hver enkelt deltagende medlemsstat til at tage hensyn til de resultater og henstillinger, der findes i den årlige rapport, i forbindelse med den videre gennemførelse af PESCO og til i overensstemmelse hermed at revidere sit bidrag til opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser i PESCO’s anden indledende fase.

            III.   Nationale gennemførelsesplaner

                  6.

                  Samlet set har de deltagende medlemsstater forbedret kvaliteten af oplysningerne i deres årlige ajourføringer af de nationale gennemførelsesplaner siden slutningen af 2020. På trods af denne positive tendens henstilles det, at de deltagende medlemsstater for alle forpligtelsesområder fremlægger mere underbyggede indikationer og meningsfulde opgørelser med særlig vægt på udarbejdelse af specifikke fremadrettede planer for, hvordan de påtænker at bidrage til opfyldelsen af mere bindende forpligtelser og mere præcise mål, herunder ved at benytte CARD-resultaterne og -henstillingerne fra 2020. Dette fremadskuende perspektiv vil sætte de deltagende medlemsstater i stand til bedre at koordinere deres tiltag og søge efter samarbejdsmuligheder.

                  7.

                  De deltagende medlemsstater tilskyndes også til fortsat at indgå i bilaterale dialoger med PESCO-sekretariatet med henblik på at opnå, opretholde eller endog yderligere forbedre et positivt forløb i forbindelse med opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser. PESCO-sekretariatet vil udarbejde et revideret oplysningsdokument til støtte for nationale gennemførelsesplaner på grundlag af den kommende nye række mere præcise mål for anden indledende PESCO-fase, som kan indeholde en frist for de deltagende medlemsstater for at nå de aftalte benchmarks.

                  8.

                  De deltagende medlemsstater tilskyndes til at anvende den digitale platform, som Det Europæiske Forsvarsagentur (EDA) har udviklet til PESCO, til indsendelse af deres nationale gennemførelsesplaner, hvilket vil gøre det muligt for dem at anvende de oplysninger, som de allerede har leveret, f.eks. i forbindelse med PESCO, CARD og andre relevante EU-forsvarsinitiativer, og således vil lette den administrative byrde for de deltagende medlemsstater.

                  9.

                  De deltagende medlemsstater tilskyndes til at overgå det nuværende niveau for opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse med forsvarssektorens industridimension ved at forelægge planer med klare indikationer for, at deres projekter hidrørende fra deres industripolitikker og indkøbsstrategier bidrager til at gøre den europæiske forsvarsindustri mere konkurrencedygtig og til, at den får en positiv indvirkning på EDTIB.

                  10.

                  De deltagende medlemsstater tilskyndes på det kraftigste til med de midler og kapaciteter, de råder over, at øge deres bidrag til de operationelle aspekter af PESCO, hvor der peges på mangler, med særligt fokus på disponibiliteten af de strategisk deployerbare styrker til realiseringen af Unionens ambitionsniveau, til FSFP-missionernes og -operationernes opgørelser over behov, til databaserne vedrørende hurtig reaktion og til listen over EU-kampgrupper.

                  11.

                  Eftersom en vellykket opfyldelse af PESCO’s mere bindende forpligtelser kræver en kollektiv og individuel indsats fra alle deltagende medlemsstaters side og med henblik på at sikre det nødvendige politiske momentum, bør de deltagende medlemsstater i 2022 og hvert andet år herefter lade deres nationale vejledende program ledsage af en politisk erklæring på højt plan, der opridser de vigtigste resultater og angiver specifikke nationale prioriteter (navnlig støtte til gennemførelsen af EU’s kapacitetsudviklingsprioriteter og CARD’s konklusioner og henstillinger), og bidrag til opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser.

            IV.   PESCO-projekter

                  12.

                  De 46 PESCO-projekter bidrager til opfyldelsen af de 20 mere bindende forpligtelser. 32 af disse projekter kan knyttes til samarbejdsmulighederne, herunder fokusområderne, som CARD har udpeget. Endvidere adresserer 24 af dem direkte kapacitetsmålene med stor virkning og afhjælper FSFP-missioners og -operationers alvorlige mangler, mens 18 af dem gør det indirekte.

                  13.

                  Selv om et betydeligt antal af PESCO-projekterne i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 20. november 2020 om den strategiske gennemgang af PESCO 2020 forventes at give konkrete resultater inden udgangen af 2025, viste rapporten til Rådet af 2. juni 2021 om fremskridtene med PESCO-projekterne, at nogle af dem kan få visse vanskeligheder med at nå de forventede resultater på det tidspunkt. En vellykket gennemførelse af alle igangværende PESCO-projekter og rettidig levering af håndgribelige resultater og den fornødne kapacitet vil være afgørende for PESCO’s synlighed og troværdighed.

                  14.

                  Rådet fremhæver derfor, at de deltagende medlemsstater bør bestræbe sig på at levere konkrete resultater som planlagt, navnlig for de projekter i første og anden bølge, der stadig befinder sig i en idéfase, og for dem, der står over for store begrænsninger vedrørende den yderligere finjustering af deres mål, anvendelsesområde og resultater. Dette er et fingerpeg om, at disse projekter skal undersøges nøje med hensyn til, hvordan de bør videreføres, eller om nogle af dem bør samles i klynger eller sammenlægges for at øge deres virkning og effektivitet, spare ressourcer, øge synergier og undgå unødvendig overlapning. Når projektmedlemmer konstaterer, at projekter ikke kan give de forventede resultater, bør sådanne projekter enten fornyes eller afsluttes for at sikre, at alle PESCO-projekter er relevante, effektive og troværdige.

                  15.

                  Rådet henstiller til, at projektkoordinatorerne hyppigere informerer PESCO-sekretariatet og de andre deltagende medlemsstater om deres PESCO-projekters status med henblik på at øge gennemsigtigheden og PESCO-sekretariatets evne til at spille en stærkere rolle med hensyn til at rådgive de deltagende medlemsstater i PESCO. I den forbindelse bør PESCO-sekretariatets ressourcer styrkes yderligere.

                  16.

                  Rådet opfordrer de deltagende medlemsstater til at overveje en europæisk samarbejdsbaseret tilgang med henblik på at dække kapacitetsmangler og gøre bedst mulig brug af EDA som det europæiske forum for fælles kapacitetsudvikling i overensstemmelse med den aftalte forpligtelse i PESCO, herunder EDA’s bistand til at modne PESCO-projektforslag og eventuel støtte til gennemførelsen af PESCO-projekter.

                  17.

                  PESCO-sekretariatet kunne af de deltagende medlemsstater opfordres til at fremsætte idéer til potentielle nye PESCO-projekter, som ikke hidtil er blevet anvendt af dem inden for rammerne af PESCO, under hensyntagen til CARD-resultaterne og -henstillingerne samt EU’s kapacitetsudviklingsprioriteter fra CDP, herunder kapacitetsmålene med stor virkning.

                  18.

                  Med henblik på at indkredse og generere fremtidige PESCO-projektforslag opfordrer Rådet de deltagende medlemsstater til at styrke anvendelsen af Unionens planlægnings- og kapacitetsudviklingsværktøjer samt CARD-resultater og -henstillinger som en guide til yderligere at finjustere projektforslag, navnlig med hensyn til fokusområder og påpegede samarbejdsmuligheder, herunder på det operationelle område. Rådet tilskynder de deltagende medlemsstater til at vedblive med at forelægge PESCO-projektforslag, navnlig projektforslag med et mere operationelt fokus og kortsigtet virkning ud fra allerede eksisterende kapaciteter samt projektforslag, der bidrager til at afhjælpe de strategiske kapacitetsmangler og -behov, der er afdækket i CDP og CARD.

            V.   Vejen frem

                  19.

                  Rådets henstilling om specificering af de mere præcise mål for hver af de mere bindende forpligtelser for PESCO’s anden indledende fase (2021-2025) bør vedtages snarest muligt.

                  20.

                  Efter godkendelsen af nævnte henstilling vil PESCO-sekretariatet udarbejde et revideret oplysningsdokument til støtte for nationale gennemførelsesplaner på grundlag af den nye række mere præcise mål for PESCO’s anden indledende fase, som kan indeholde en frist for de deltagende medlemsstater for at nå de aftalte benchmarks.

                  21.

                  De deltagende medlemsstater opfordres til at gennemgå deres nationale gennemførelsesplaner med henblik på at ajourføre dem, hvor det er relevant, og forelægge PESCO-sekretariatet deres ajourførte nationale gennemførelsesplaner (herunder via EDA’s digitale platform) senest den 10. marts 2022. Den næste ajourføring af de nationale gennemførelsesplaner bør ledsages af en politisk erklæring på højt plan, hvori de deltagende medlemsstater bør redegøre for deres vigtigste resultater og landespecifikke nationale prioriteter og bidrag.

                  22.

                  Rådet mindede om, at PESCO-sekretariatet og de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med den strategiske gennemgang af PESCO 2020 fortsat bør arbejde på incitamenter til at forbedre opfyldelsen af forpligtelserne, navnlig når fremskridtene er blevet vurderet af den højtstående repræsentant og fremhævet af Rådet som ikke tilstrækkelige; dette gælder især operationelle forpligtelser og forpligtelserne i forbindelse med den europæiske samarbejdsbaserede tilgang. Regelmæssige politiske drøftelser på højt plan mellem de deltagende medlemsstater og den højtstående repræsentant bør fortsætte for at sikre politisk momentum og øget politisk ejerskab.

                  23.

                  De deltagende medlemsstater tilskyndes til fortsat at samarbejde med PESCO-sekretariatet i bilaterale dialoger med henblik på at opnå, opretholde eller endog yderligere forbedre et positivt forløb i forbindelse med opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser. PESCO-sekretariatet bør fremsætte henstillinger, der er tilpasset til hver deltagende medlemsstat, og som skal drøftes i disse dialoger. I den forbindelse bør PESCO-sekretariatet styrkes yderligere.

                  24.

                  Rådet minder om, at de deltagende medlemsstater under hensyntagen til resultatet af det strategiske kompas i forbindelse med den strategiske gennemgang af PESCO, der skal gennemføres inden udgangen af PESCO’s anden indledende fase i 2025, og som anført i PESCO-meddelelsen, som også minder om den særlige karakter af visse medlemsstaters sikkerheds- og forsvarspolitik, vil vurdere opfyldelsen af alle PESCO-forpligtelser samt drøfte og træffe afgørelse om nye forpligtelser med henblik på at indlede en ny fase hen imod europæisk sikkerheds- og forsvarsintegration.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 16. november 2021.

               På Rådets vegne

            J. BORRELL FONTELLES

               Formand

         (1)  EUT L 331 af 14.12.2017, s. 57.

         (2)  EUT C 88 af 8.3.2018, s. 1.

         (3)  EUT C 374 af 16.10.2018, s. 1.

         (4)  EUT C 463 af 16.11.2021, s. 1.

         (5)  Disse styrker kan anvendes af deltagende medlemsstater inden for EU-rammen til nationale behov samt i andre sammenhænge såsom FN og NATO.


title: Rådets henstilling (EU) 2021/2022 af 18. november 2021 om ændring af henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner

text:
                  19.11.2021

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 413/37

         RÅDETS HENSTILLING (EU) 2021/2022
         af 18. november 2021
         om ændring af henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner
         RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
         som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra b) og e), og artikel 292, første og andet punktum,
         og som tager følgende i betragtning:

                     (1)

                     Rådet vedtog den 30. juni 2020 en henstilling om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner (1) (»Rådets henstilling«).

                     (2)

                     Rådet har siden vedtaget henstilling (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9), (EU) 2021/892 (10), (EU) 2021/992 (11), (EU) 2021/1085 (12), (EU) 2021/1170 (13), (EU) 2021/1346 (14), (EU) 2021/1459 (15), (EU) 2021/1712 (16), (EU) 2021/1782 (17), (EU) 2021/1896 (18) og (EU) 2021/1945 (19) om ændring af Rådets henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner.

                     (3)

                     Den 20. maj 2021 vedtog Rådet henstilling (EU) 2021/816 om ændring af henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner (20) med henblik på at ajourføre de kriterier, der anvendes til at vurdere, om ikkevæsentlige rejser fra tredjelande er sikre og bør tillades.

                     (4)

                     Rådets henstilling fastsætter, at medlemsstaterne gradvist bør ophæve de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU fra den 1. juli 2020 på en koordineret måde for så vidt angår personer, der er bosiddende i de tredjelande, der er opført på listen i bilag I til Rådets henstilling. Hver anden uge bør listen over tredjelande i bilag I revideres og alt efter omstændighederne ajourføres af Rådet i tæt samråd med Kommissionen og de relevante EU-agenturer og -tjenester efter en samlet vurdering på grundlag af den metode, de kriterier og de oplysninger, der er omhandlet i Rådets henstilling.

                     (5)

                     Der har siden fundet drøftelser sted i Rådet i tæt samråd med Kommissionen og de relevante EU-agenturer og -tjenester om en revision af listen over tredjelande i bilag I til Rådets henstilling og i forbindelse med anvendelse af de kriterier og den metode, der er fastsat i Rådets henstilling som ændret ved henstilling (EU) 2021/816. Som et resultat af disse drøftelser bør listen over tredjelande i bilag I ændres. Navnlig bør Indonesien tilføjes til listen.

                     (6)

                     Grænsekontrol er ikke kun i de medlemsstaters interesse, ved hvis ydre grænser kontrollen foretages, men i alle de medlemsstaters interesse, der har ophævet grænsekontrollen ved deres indre grænser. Medlemsstaterne bør derfor sikre, at de foranstaltninger, der træffes ved de ydre grænser, koordineres for at sikre et velfungerende Schengenområde. Med henblik herpå bør medlemsstaterne fra den 18. november 2021 fortsætte med ophævelsen af de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU på en koordineret måde for så vidt angår personer, der er bosiddende i de tredjelande, særlige administrative områder og andre enheder og territoriale myndigheder, der er opført på listen i bilag I til Rådets henstilling, som ændres ved denne henstilling.

                     (7)

                     I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne henstilling, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne henstilling til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne henstilling, jf. artikel 4 i nævnte protokol.

                     (8)

                     Denne henstilling udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (21); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne henstilling, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

                     (9)

                     For så vidt angår Island og Norge udgør denne henstilling en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (22).

                     (10)

                     For så vidt angår Schweiz udgør denne henstilling en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF (23) sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (24).

                     (11)

                     For så vidt angår Liechtenstein udgør denne henstilling en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF (25) sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (26),

               HAR VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
         Rådets henstilling (EU) 2020/912, ændret ved henstilling (EU) 2020/1052, (EU) 2020/1144, (EU) 2020/1186, (EU) 2020/1551, (EU) 2020/2169, (EU) 2021/89, (EU) 2021/132, (EU) 2021/767, (EU) 2021/816, (EU) 2021/892, (EU) 2021/992, (EU) 2021/1085, (EU) 2021/1170, (EU) 2021/1346, (EU) 2021/1459, (EU) 2021/1712, (EU) 2021/1782, (EU) 2021/1896 og (EU) 2021/1945, om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner ændres således:

                     1)

                     Punkt 1, første afsnit, i Rådets henstilling affattes således:

                                 »1.

                                 Medlemsstaterne bør gradvist ophæve de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU fra den 18. november 2021 på en koordineret måde for så vidt angår personer, der er bosiddende i de tredjelande, der er opført på listen i bilag I.«

                     2)

                     Bilag I til henstillingen affattes således:

                           »BILAG I
                           Tredjelande, særlige administrative områder og andre enheder og territoriale myndigheder, hvis indbyggere ikke bør berøres af midlertidige restriktioner ved de ydre grænser for ikkevæsentlige rejser til EU:
                           I.   STATER

                                       1.

                                       ARGENTINA

                                       2.

                                       AUSTRALIEN

                                       3.

                                       BAHRAIN

                                       4.

                                       CANADA

                                       5.

                                       CHILE

                                       6.

                                       COLUMBIA

                                       7.

                                       INDONESIEN

                                       8.

                                       JORDAN

                                       9.

                                       KUWAIT

                                       10.

                                       NAMIBIA

                                       11.

                                       NEW ZEALAND

                                       12.

                                       PERU

                                       13.

                                       QATAR

                                       14.

                                       RWANDA

                                       15.

                                       SAUDI-ARABIEN

                                       16.

                                       SYDKOREA

                                       17.

                                       DE FORENEDE ARABISKE EMIRATER

                                       18.

                                       URUGUAY

                                       19.

                                       KINA (*1)

                                 II.   FOLKEREPUBLIKKEN KINAS SÆRLIGE ADMINISTRATIVE OMRÅDER

                                       Hongkong SAR

                                       Macao SAR

                                 III.   ENHEDER OG TERRITORIALE MYNDIGHEDER, DER IKKE ER ANERKENDT SOM STATER AF MINDST EN MEDLEMSSTAT

                                       Taiwan

                        (*1)  med forbehold af bekræftelse af gensidighed."

            Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2021.

                  På Rådets vegne

               Z. ČERNAČ

                  Formand

            (1)  EUT L 208 I af 1.7.2020, s. 1.

            (2)  EUT L 230 af 17.7.2020, s. 26.

            (3)  EUT L 248 af 31.7.2020, s. 26.

            (4)  EUT L 261 af 11.8.2020, s. 83.

            (5)  EUT L 354 af 26.10.2020, s. 19.

            (6)  EUT L 431 af 21.12.2020, s. 75.

            (7)  EUT L 33 af 29.1.2021, s. 1.

            (8)  EUT L 41 af 4.2.2021, s. 1.

            (9)  EUT L 165 I af 11.5.2021, s. 66.

            (10)  EUT L 198 af 4.6.2021, s. 1.

            (11)  EUT L 221 af 21.6.2021, s. 12.

            (12)  EUT L 235 af 2.7.2021, s. 27.

            (13)  EUT L 255 af 16.7.2021, s. 3.

            (14)  EUT L 306 af 31.8.2021, s. 4.

            (15)  EUT L 320 af 10.9.2021, s. 1.

            (16)  EUT L 341 af 24.9.2021, s. 1.

            (17)  EUT L 360 af 11.10.2021, s. 128.

            (18)  EUT L 388 af 3.11.2021, s. 1.

            (19)  EUT L 397 af 10.11.2021, s. 28.

            (20)  EUT L 182 af 21.5.2021, s. 1.

            (21)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

            (22)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.

            (23)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

            (24)  Rådets afgørelse 2008/146/EF af 28. januar 2008 om indgåelse, på Det Europæiske Fællesskabs vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1).

            (25)  EUT L 160 af 18.6.2011, s. 21.

            (26)  Rådets afgørelse 2011/350/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser (EUT L 160 af 18.6.2011, s. 19).


title: Rådets henstilling (EU) 2021/2122 af 26. november 2021 om en pagt for forskning og innovation i Europa

text:
               2.12.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 431/1

      RÅDETS HENSTILLING (EU) 2021/2122
      af 26. november 2021
      om en pagt for forskning og innovation i Europa
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292 sammenholdt med artikel 182, stk. 5,
      som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 30. september 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om »Et nyt EFR for forskning og innovation«, hvori den fremlægger en ny vision for det europæiske forskningsrum (EFR) og bekendtgør, at den agter at foreslå en pagt for forskning og innovation (FoI) i Europa.

                  (2)

                  I Rådets konklusioner om det nye europæiske forskningsrum, der blev vedtaget den 1. december 2020, opfordres medlemsstaterne og Kommissionen til i 2021 at udarbejde en politikdagsorden for EFR og en styringsmodel på flere niveauer til indfrielse af den nye ambition for EFR.

                  (3)

                  I løbet af de sidste to årtier har gennemførelsen af EFR bidraget til en række vigtige resultater på områder som forskningsinfrastruktur, åben videnskab, tværnationalt og internationalt samarbejde, kønsbalance inden for FoI, fælles programmering, forskerkarrierer og forskermobilitet såvel som strukturreformer. Det generelle tempo i fremskridtene med hensyn til investeringer i FoI på EU-plan er dog aftaget på det seneste, og der er behov for at gøre mere for at vende denne tendens.

                  (4)

                  For at imødegå globale udfordringer og støtte Europas konkurrenceevne bør det internationale samarbejde gennem EFR tage hensyn til prioriteterne i Unionens eksterne forbindelser, baseret på multilateralisme og afbalanceret gensidig åbenhed og fremme lige vilkår og gensidighed understøttet af grundlæggende værdier og fælles rammebetingelser.

                  (5)

                  For at skabe et EFR, der er rustet til fremtiden, er det nødvendigt at styrke koordineringen og uddybe sammenhængen mellem EU-politikker, nationale politikker og regionale politikker. Derfor opfordrer Kommissionen i sin meddelelse »Et nyt EFR for forskning og innovation« til at mobilisere medlemsstaterne omkring centrale fælles principper og værdier og til at udpege fælles prioriterede indsatsområder. Dette er særlig relevant på et tidspunkt, hvor der kræves øget og mere målrettet national og regional finansiering og reformer for at fremskynde bidraget til De Forenede Nationers (FN's) verdensmål for bæredygtig udvikling, den grønne omstilling og digitaliseringen og gennemføre Parisaftalens mål i overensstemmelse med målene i den europæiske grønne pagt.

                  (6)

                  Det er nødvendigt med et fælles sæt principper og værdier for at bekræfte et solidt grundlag for FoI i Unionen og understrege værdier (etik og integritet, videnskabelig forskningsfrihed samt kønsligestilling og lige muligheder), fastsætte bedre arbejdsvilkår (fri bevægelighed for forskere, viden og teknologi i hele Unionen, stræben efter topkvalitet samt værdiskabelse og virkningen af FoI) og øge samarbejdet (koordinering, sammenhæng, engagement, globalt opsøgende arbejde, inklusivitet og samfundsmæssigt ansvar).

                  (7)

                  Fælles prioriterede områder bør udgøre et klart signal til interessenterne om, hvilke områder og aktioner Unionen og dens medlemsstater betragter som deres fælles prioriteter, og hvor de forpligter sig til at samarbejde om en variabel geometri og skabe en stabil ramme for politiske beslutningstagere, offentlige bidragydere, private investorer og aktører.

                  (8)

                  I sine konklusioner om det nye europæiske forskningsrum bekræftede Rådet på ny investeringsmålet for forskning og udvikling (FoU) på 3 % af Unionens BNP. Med henblik på prioritering af investeringer og reformer kunne medlemsstaterne ajourføre deres nationale mål for at afspejle nye EU-prioriteter og nationale forhold.

                  (9)

                  For at kvalificere deres nationale strategi i retning af at nå målet på 3 % opfordres medlemsstaterne til at overveje at anvende yderligere delmål og finde den rette balance mellem en tilstrækkelig ambitiøs dagsorden for EFR og en dagsorden, der er opnåelig og realistisk, herunder for medlemsstaterne på nationalt plan.

                  (10)

                  En styrkelse af EFR kræver et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen. Kommissionen kan opnå dette ved at etablere og opretholde et forenklet overvågnings- og koordineringssystem til gensidig læring og en styrket bilateral og multilateral dialog.

                  (11)

                  Koordineringen af Unionens og nationale, herunder regionale, investeringer og reformer bør forbedres for at styrke de nationale FoI-systemer og øge deres virkning på EU-plan: nationale FoI-politikker fremmer udviklingen af nationale systemer i retning af nationale mål, men bidrager samtidig også til EFR's mål og andre fælles EU-prioriteter på strategiske områder af fælles interesse,

            HENSTILLER AT:
      I.   Værdier og principper for forskning og innovation i Unionen

                  1.

                  Medlemsstaterne bør anvende følgende fælles sæt værdier og principper for FoI i Unionen i deres FoI-systemer i tæt samarbejde med interessenterne. Disse værdier og principper bør også fremmes af medlemsstaterne og Unionen i deres samspil med tredjelande for at opnå lige vilkår og fælles rammebetingelser.

         Opretholdelse af værdier

                  a)

                  Etik og integritet i forbindelse med FoI: Forskere, forskningsprocesser og FoI-systemet i almindelighed bør overholde strenge regler og praksisser for etik og integritet, som udgør grundlaget for ansvarlig og pålidelig forskning uden utilbørlig indblanding, hvilket er en forudsætning for at opnå topkvalitet, og understøtter forskeres ansvar for at beskytte mod forudindtagethed og metodefejl og modvirke spredning af pseudovidenskab og misinformation ved at øge indsatsen for videnskabelig formidling og dens pædagogik.

                  b)

                  Videnskabelig forskningsfrihed: som en del af en forskningskultur, der er EFR iboende, og en nødvendig betingelse for, at forskere frit kan definere deres forskningsspørgsmål, -teorier og -metoder på en åben og sikker måde og producere, dele og formidle viden, data og andre resultater.

                  c)

                  Kønsligestilling og lige muligheder for alle: med integration af kønsbalance i forskerhold på alle niveauer, herunder i ledelsen og beslutningstagningen, bekæmpelse af kønsbaseret vold og chikane og håndtering af kønsbias, integration af kønsaspektet i indholdet af FoI samt hensyntagen til mangfoldighed i bredere forstand, herunder bl.a. med hensyn til køn, race, etnisk oprindelse, religion eller tro, social mangfoldighed, handicap, alder og seksuel orientering og bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling.

         Bedre arbejde

                  d)

                  Fri bevægelighed: Fri bevægelighed for forskere og støttepersonale, videnskabelig viden og teknologi bør fremmes, således at der tiltrækkes talent og undgås potentielt talentdræn. Dette indebærer udveksling af videnskabelig viden, data og værktøjer så tidligt som muligt, navnlig gennem praksisser for åben videnskab, attraktive og meritbaserede karrierer, anerkendelse af forskeres og støttepersonales kvalifikationer under hele deres karriere, bedre rammebetingelser for forskeres mobilitet, som bidrager til forskeres mobilitet i hele Unionen, tilskyndelse til udveksling mellem den akademiske verden og erhvervslivet (samt andre sektorer), formidling af innovation og støtte til åben adgang til forskningsinfrastrukturer, teknologiinfrastrukturer og disses tjenester.

                  e)

                  Stræben efter topkvalitet: forpligtelsen til at programmere, udføre eller støtte forskning af den højest mulige kvalitet med henblik på at opnå og belønne topkvalitet som en forudsætning for at opnå videnskabelige, teknologiske, økonomiske, politiske og samfundsmæssige virkninger og derved udvide Europas samlede vidensbase. Dette indebærer, at offentlig støtte til FoI bør sigte mod at udvælge og finansiere initiativer af høj kvalitet — kvalitet indebærer, at forskningen er i verdensklasse, producerer verificerbare og reproducerbare resultater og udføres ved hjælp af gennemsigtige forskningsprocesser og -metoder og gennem forskningsforvaltning, der muliggør systematisk genanvendelse af tidligere resultater. Systemet til vurdering af forskning — hvad angår forskning, forskere, grupper og institutioner — bør overholde dette princip og belønne kvalitet i overensstemmelse hermed; den offentlige støtte bør anerkende, at grundforskning er afgørende for at sikre FoI-økosystemers topkvalitet, tiltrækningskraft og konkurrencefordele, og bør finde den rette balance mellem »nysgerrighedsdrevet« og »missionsorienteret« forskning.

                  f)

                  Værdiskabelse og samfundsmæssige og økonomiske virkninger: styrkelse af virkningen af FoI ved at omsætte Europas førerposition inden for videnskabelse ved at udnytte denne viden i samfundet, f.eks. gennem produkter, tjenester, processer og løsninger, der støtter borgernes velfærd på en bæredygtig planet, økonomisk velstand, åben innovation, evidensorienteret politikudformning og strategisk autonomi, samtidig med at en åben økonomi bevares; dette indebærer bl.a. arbejde på tværs af forskellige politikker, tilskyndelse til og belønning af en stærkere sammenkobling mellem aktører i tværfagligt og tværsektorielt samarbejde, investering i mennesker, tilgængelighed af forsknings- og teknologiinfrastrukturer, samspil med industrien og andre aktører og fremme af forskerdrevet grundforskning og dens rolle med hensyn til at skabe banebrydende fremskridt og en bredere vidensbase.

         Samarbejde

                  g)

                  Koordinering, sammenhæng og engagement: Medlemsstaterne inddrager den europæiske dimension i de nationale og regionale FoI-politikker og sikrer større national opbakning og engagement for en vellykket gennemførelse af EFR's prioriteter. Med støtte fra Unionen koordinerer medlemsstaterne deres FoI-politikker og -programmer på områder af fælles interesse, herunder ved at sikre komplementaritet og fremme synergier med Unionens rammeprogrammer for FoI og andre EU-programmer og -fonde og derved fremme tværnationalt samarbejde i EFR, og målretter FoI-investeringer og reformer i retning af at gennemføre EFR og fremskynde den grønne omstilling og digitaliseringen.

                  h)

                  Globalt opsøgende arbejde: Medlemsstaterne deltager i et gensidigt fordelagtigt og indbyrdes samarbejde og fælles aktiviteter vedrørende FoI med partnere fra tredjelande og regioner på grundlag af Unionens strategiske interesser og værdier og de principper, der er fastsat i denne henstilling, i FN's verdensmål for bæredygtig udvikling og i andre relevante internationale instrumenter.

                  i)

                  Inklusivitet: Medlemsstaterne bør bestræbe sig på at udvikle EFR's fulde potentiale for at være konkurrencedygtige på globalt plan; i overensstemmelse hermed bør medlemsstater og regioner, der klarer sig mindre godt, rådgives og støttes med henblik på at optrappe deres indsats for at øge deres FoI-systemers præstation og størrelse og udvikle deres kapaciteter, både menneskelige og infrastrukturmæssige, herunder ved at udnytte synergier mellem deres nationale og regionale finansiering og EU-midler. Indsatsen bør støttes på EU-plan for at frigøre potentialet for topkvalitet i medlemsstaterne og forbinde FoI-aktører fra regioner, der klarer sig mindre godt, med europæiske netværk, der udviser høj ekspertise, i hele Unionen.

                  j)

                  Samfundsmæssigt ansvar: bestræbelse på at tilgodese samfundets behov for at udvide den kollektive kapacitet og opnå større samfundsmæssige og miljømæssige virkninger og på at øge tilliden og tilslutningen til videnskab og innovation ved at inddrage interessenter, lokalsamfund og borgere i udformningen og gennemførelsen af FoI-politikker, ved at øge videnskabelige kommunikationsaktiviteter og ved at sikre, at disse politikker kan tilpasses og er fleksible og i stand til at tilpasse sig uventede udfordringer.

            II.   Prioriterede områder for fælles indsats i Unionen

                  2.

                  Medlemsstaterne bør på frivillig basis udbrede følgende prioriterede områder for en fælles indsats til støtte for EFR, som danner grundlag for udformningen af EFR-aktionerne på politikdagsordenen for EFR. Disse aktioner bør sikre nøje overensstemmelse med og passende understøttelse af værdier og principper for FoI i Unionen som fastsat i denne henstilling.

         Uddybning af et velfungerende indre marked for viden

                  a)

                  Åben videnskab: understøttelse og belønning af en reel kultur for åben videnskab i hele Unionen, herunder mainstreaming af åben adgang til akademiske publikationer og forskningsdata (dvs. efter princippet »så åbent som muligt, så lukket som nødvendigt«) og udbredelse og anvendelse af principper og praksisser for åben videnskab, samtidig med at der tages hensyn til forskelle mellem fagområder og kulturelle forskelle, herunder flersprogethed, til støtte for udviklingen af åbne videnskabelige færdigheder og yderligere udvikling og integration af de underliggende digitale infrastrukturer og tjenester.

                  b)

                  Forskningsinfrastrukturer: videreudvikling af åben adgang til og bedre udnyttelse af og forbindelse mellem eksisterende og nye europæiske og nationale forskningsinfrastrukturer, herunder e-infrastrukturer, inden for alle videnskabsområder; bedre udforskning af deres integrerende funktion i viden- og innovationsøkosystemet og deres potentiale med hensyn til at komme med løsninger på globale udfordringer, med hensyn til dannelse af partnerskaber og samling af ressourcer og forbindelser i den europæiske åbne videnskabscloud, forbedring af deres forbindelse og samspil med teknologiinfrastrukturer og erhvervslivet for at øge deres virkning, fremme af skabelsen af ny infrastrukturkapacitet på europæisk plan. Dette vil skabe grundlag for videnskabelig topkvalitet og hjælpe europæisk forskning med at samarbejde og konkurrere på globalt plan, bidrage til at udjævne FoI-kløften og fremme inklusivitet i EFR; dette vil bl.a. kræve, at der anvendes en bredere vifte af finansieringskilder til forskningsinfrastrukturer, der er førende på verdensplan, og udforskes nye måder at finansiere tværnational og virtuel adgang på.

                  c)

                  Kønsligestilling, lige muligheder for alle og inklusivitet: Sikring af retfærdige, åbne, inklusive og kønsligestillede forskerkarriereforløb for at fremme systemiske institutionelle og strukturelle ændringer i FoI-finansierende og FoI-drivende organisationer, modvirkning af kønsbaseret vold og sexchikane, fjernelse af uligheder uanset køn, race, etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering; overvågning og evaluering af nationale kønsligestillingspolitikker og -planer i FoI.

                  d)

                  Forskerkarrierer og -mobilitet og systemer til vurdering og belønning af forskning: Forskeres karrierer bør generelt og specifikt i begyndelsen og midten af deres karrierer vægtes højere, herunder de specifikke barrierer, som kvinder står over for på disse stadier; deres karrierer bør gøres mere attraktive, og de bør udstyres med den nødvendige uddannelse og de nødvendige færdigheder for at kunne opfylde forskerrollens skiftende behov i hele Unionen, herunder lederskab og undervisning; bygge videre på og sikre sammenhæng med instrumentale programmer såsom Marie Skłodowska-Curie-aktioner. Dette vil opnås ved at skabe stabile, attraktive, inklusive, understøttende og gennemsigtige arbejds- og ansættelsesvilkår og ved at tilbyde klare, mere forskelligartede karriereforløb og vejledning med henblik på at træffe informerede karrierevalg. Den ubalancerede mobilitet af forskere i hele Unionen og på tværs af sektorer og offentlige forvaltninger bør tackles, samtidig med at talentdræn undgås, og tiltrækningskraften øges over for talenter fra hele verden. De nuværende forskningsevalueringssystemer for forskning, forskere, grupper og institutioner for at belønne kvalitet, virkningsfuldhed, åben videnskabelig praksis, lederskab og engagement i samfundet og samarbejde med erhvervslivet og andre aktivitetssektorer, herunder uafhængig videnskabelig rådgivning for evidensorienterede beslutningstagere, bør videreudvikles; der bør overvejes en bred vifte af forskningsoutput og -aktiviteter, idet undervisning på det videregående uddannelsesniveau også tages i betragtning, og der gives mulighed for forskelligartede karriereforløb. Belønningssystemer bør tage behørigt hensyn til at sikre gennemsigtighed, åbenhed og merit og undgå forudindtagethed, forskelsbehandling og uretfærdig behandling. Dette bør gøres effektivt og regelmæssigt overvåges ved hjælp af passende indikatorer og observatoriet for forskningskarrierer.

                  e)

                  Videnudnyttelse: øget samarbejde og indbyrdes forbindelser mellem FoI-aktører og bedre koordinering af politikker og programmer på EU-plan samt på nationalt og regionalt plan, navnlig gennem FoI-venlige rammer, herunder reguleringsmæssig og politisk støtte, med henblik på nyttiggørelse af viden, bedre anvendelse af og adgang til forskningsresultater, opkvalificering og forvaltning af intellektuelle aktiver.

                  f)

                  Videnskabeligt lederskab: styrket kapacitet og finansiering af bottom-up-grundforskning og anvendt forskning. Dette vil hjælpe Unionen med at opnå en førende position som videnssamfund og globalt videnskabeligt kraftcenter, hvilket er en forudsætning for en effektiv innovationspolitik og Unionens evne til at sætte sig ind i, forberede sig på og reagere på fremtidige udfordringer såsom klimaændringer eller sundhedskriser.

                  g)

                  Globalt engagement: udvikling af en sammenhængende strategi for globalt engagement og fælles værktøjer, der fremmer fælles europæiske værdier og principper for FoI med hensyn til internationalt samarbejde og udnytter den tiltrækningskraft, som forskning i Unionen har; sikring af Unionens strategiske autonomi inden for videnskab og innovation, samtidig med at økonomien forbliver åben; fremme af lige vilkår og gensidighed baseret på grundlæggende værdier; styrkelse af FoI-partnerskaber og styrkelse, udvidelse og uddybning af samarbejdet med tredjelande og regionale organisationer.

         Håndtering i fællesskab af den grønne omstilling og digitaliseringen og andre udfordringer med indvirkning på samfundet og forøgelse af samfundets deltagelse i EFR

                  h)

                  Udfordringsbaserede EFR-aktioner: medlemsstaterne og Kommissionen, herunder regioner og lokale enheder, samt tredjelande, FoI-interessenter og erhvervslivet bringes sammen, således at deres styrker kombineres gennem tæt koordinering, fælles udformning, samarbejde, dataudveksling og fælles finansiering med det formål at fremme FoI-baserede løsninger og afbøde fremtidige risici med henblik på at udvikle sektorspecifikke politikker, der understøtter Europas modstandsdygtigheds- og bæredygtighedsmål for den grønne omstilling og digitaliseringen; disse EFR-aktioner bør:

                              —

                              bygge på Unionens forskningsrammeprogrammer og instrumenter såsom FoI-missioner, europæiske partnerskaber, herunder Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologis videns- og innovationsfællesskaber (EIT's VIF'er), fælles programlægningsinitiativer samt andre aktioner uden for Unionens forskningsrammeprogrammer, såsom multilaterale FoI-alliancer

                              —

                              håndtere nye og vedvarende udfordringer såsom klimaændringer, biodiversitetstab og bevarelse af biodiversitet, energiomstillingen og digitaliseringen, migration, plastforurening, kræft, aldersrelaterede og sjældne sygdomme eller trusler mod folkesundheden, herunder smitsomme sygdomme, der dukker op (igen)

                              —

                              bygge på bidrag fra alle discipliner, så udfordringerne kan håndteres på en helhedsorienteret måde

                              —

                              trække på erfaringerne fra eksisterende koordineringsinitiativer såsom den strategiske energiteknologiplan, nationale energi- og klimaplaner og eksemplet ERAvsCorona-initiativet.

                  i)

                  Synergier med uddannelse og den europæiske dagsorden for færdigheder: FoI og videregående uddannelse er centrale drivkræfter for innovation, videnskabelse, videnudbredelse og videnanvendelse. Aktionerne bør:

                              —

                              udvikle, støtte og udnytte synergier mellem EFR og det europæiske område for videregående uddannelse, navnlig gennem videregående uddannelsesinstitutioner og forskningsinfrastrukturer, herunder e-infrastrukturer, som gensidigt styrker politikker for åben videnskab og åben uddannelse, samt EIT's VIF'er

                              —

                              yde vejledning og støtte til relevante interessenter i forbindelse med omstillingen af det videregående uddannelsessystem i retning af videregående samarbejde, inklusivitet, topkvalitet og digitalisering, bl.a. ved på en samordnet måde på EU-plan og nationalt plan at støtte videreudviklingen af initiativet »Europauniversiteter« som en katalysator for moderne, inkluderende og fremtidsorienterede videregående uddannelsesinstitutioner i Unionen

                              —

                              udvikle og gennemføre initiativer til at udstyre forskere med alle de færdigheder, der kræves på arbejdsmarkedet, og til opkvalificering og omskoling gennem målrettet uddannelse.

                  j)

                  Synergier med sektorpolitikker og industripolitik med henblik på at styrke innovationsøkosystemer: FoI og en hurtigt reagerende industri er centralt for at fremme konkurrenceevne og opnå strategisk autonomi og samtidig bevare en åben økonomi. Aktionerne bør:

                              —

                              udvikle, støtte og udnytte synergier mellem EFR, tværsektorielle politikker og den ajourførte industristrategi (1)

                              —

                              fremme koordinering af FoI-politikker og -programmer for at støtte udviklingen af banebrydende og trinvise innovationer i hele Unionen, navnlig gennem forskning samt teknologiinfrastrukturer, videregående uddannelsesinstitutioner, Det Europæiske Innovationsråd, Horisont Europa-partnerskaber, herunder EIT's VIF'er, industrielle alliancer, vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse, fælles klyngeinitiativer, tematiske platforme for intelligent specialisering og fælles køreplaner for industriel teknologi (fra grundforskning til udbredelse) på centrale strategiske områder, navnlig vedrørende de industrielle økosystemer, der er blevet identificeret i den fornyede europæiske industripolitik

                              —

                              udvikles i fællesskab med medlemsstaterne, industrien (herunder små og mellemstore virksomheder) og andre interessenter inden for FoI, og

                              —

                              angive specifikke prioritetsområder (eller prioriterede værdikæder) for at bidrage til at ensrette offentlige og private investeringer.

                  k)

                  Et aktivt engagement fra borgernes og samfundets side i alle dimensioner af FoI: Bidrag i form af borgeres synspunkter og input og kapacitet til at drage fordel heraf og til at fremme borgernes inddragelse vil øge kendskabet til fordelene ved og virkningerne af FoI i borgernes dagligdag, sikre en større mangfoldighed af tilgange til udformning og gennemførelse af FoI-politik og gøre FoI mere relevant for samfundet ved at lette accept af og fremme prismæssig overkommelighed for nye løsninger.

         Bedre adgang til topkvalitet inden for forskning og innovation i hele Unionen og bedre indbyrdes forbindelser mellem innovationsøkosystemer i hele Unionen

                  l)

                  Flere investeringer og reformer i lande og regioner med lavere FoI-præstation: Effektiv mobilisering af EU-finansiering og national finansiering til FoI-investeringer i kombination med støtte og bistand til at gennemføre de nødvendige FoI-reformer.

                  m)

                  Synergier mellem Unionens finansieringsprogrammer og nationale og regionale finansieringsprogrammer: Synergier mellem Unionens finansieringsprogrammer og nationale og regionale FoI-finansieringsordninger bør styres af værdierne og principperne i denne henstilling og tilskyndes, gøres operationelle og forbedres på grundlag af veletablerede retningslinjer for deres gennemførelse, navnlig mellem Horisont Europa, samhørighedspolitikken og genopretnings- og resiliensfaciliteten.

                  n)

                  Øgede samarbejdsforbindelser og ekspertisebaseret integration af forskningsorganisationer fra lande og regioner i den yderste periferi med lavere FoI-præstation i europæiske videnskabelige netværk og innovationsøkosystemer, mere afbalanceret »hjernemobilitet« inden for EFR, passende færdigheder og uddannelse med henblik på at forbedre adgangen til topkvalitet.

         Fremme af samordnede investeringer og reformer inden for forskning og innovation

                  o)

                  Støtte til at prioritere og sikre langsigtede investeringer i FoI og politiske reformer: På alle forvaltningsniveauer (på EU-plan samt på nationalt og regionalt plan), med forbedret tværsektoriel koordinering og deltagelse, herunder med reguleringsmæssige sandkasser og forsøgsbestemmelser; udformningen, gennemførelsen og vurderingen heraf bør gå hånd i hånd for at maksimere synergier og virkning.

                  p)

                  Koordinering af investeringer i FoI: Ved at støtte identificeringen og gennemførelsen af koordinerede investeringer og reformer med henblik på at styrke EFR-dimensionen på tværs af alle forvaltningsniveauer i Unionen og maksimere deres virkning til gavn for Unionens videnskabs- og innovationssystemer og ved at fremme systemers interoperabilitet på grundlag af erfaringerne fra fælles programmering og europæiske forskningsinfrastrukturer.

            III.   Prioritering af investeringer og reformer

                  3.

                  Medlemsstaterne bør prioritere investeringer og reformer, der tager sigte på EFR's prioriteter og skaber de nødvendige betingelser for og støtte til stærkere private FoI-investeringer på EU-plan samt på nationalt og regionalt plan ved at fastsætte realistiske, men ambitiøse, frivillige nationale mål for investeringer i FoU og FoU-resultater, idet nationale forhold anerkendes:

                              a)

                              Offentlige FoU-udgifter og private FoI-investeringer kræver passende politiske og reguleringsmæssige rammer for at maksimere deres effektivitet og sikre økonomiske og sociale virkninger; omvendt kræver en reform af den politiske ramme for FoI eller gennemførelse af en forandringsdagsorden, at der mobiliseres passende ressourcer (f.eks. finansiering, menneskelige ressourcer, kvalifikationer eller forskerstillinger) til at drive forandringer og forbedre FoI-systemets præstation og resultater.

                              b)

                              Målene for investeringer i FoU stimulerer ikke blot den samlede stigningstakt i FoU-udgifterne, men afspejler også mere kvalitative mål med hensyn til videnskabelige, teknologiske, samfundsmæssige eller industrielle retningslinjer; dette gælder navnlig offentlige FoU-udgifter til støtte for EFR's prioriteter, herunder reformer af nationale og regionale FoI-systemer, en bæredygtig og konkurrencedygtig økonomi og den dobbelte omstilling.

                  4.

                  Medlemsstaterne bør bidrage til EU-målet om at investere 3 % af Unionens BNP i FoU ved på frivillig basis at fastsætte nationale mål for deres samlede FoU-udgifter.

                  5.

                  Medlemsstaterne bør kvalificere strategien i retning af at nå deres nationale mål for samlede FoU-udgifter ved frivilligt at fastsætte nationale delmål, f.eks. for:

                              a)

                              de tilsigtede offentlige FoU-udgifter udtrykt i procent af BNP

                              b)

                              procentdelen af nationale offentlige FoU-udgifter, der er afsat til fælles programmer og initiativer, forskningsinfrastrukturer og europæiske partnerskaber

                              c)

                              den forventede stigning i de samlede FoU-udgifter for de medlemsstater, der halter efter Unionens gennemsnitlige FoU-udgifter udtrykt i procent af BNP.

                  6.

                  Medlemsstaterne noterer sig Kommissionens forslag om at inkludere et nyt mål for den offentlige indsats på 1,25 % af Unionens BNP, som medlemsstaterne skal nå senest i 2030 på en EU-koordineret måde, og to nye frivillige mål for medlemsstaterne om senest i 2030 at øremærke 5 % af den nationale offentlige FoU-finansiering til fælles programmer og europæiske partnerskaber og øge FoU-investeringerne med 50 % i de medlemsstater, der ligger under EU-gennemsnittet for FoU-intensitet.

            IV.   Samordning og overvågning af politikker

                  7.

                  Kommissionen og medlemsstaterne bør gennemføre en styrket koordineringsmekanisme for at sikre fremskridt hen imod EFR's prioriteter. Denne bør omfatte koordinering og støtte på EU-plan fra de strategiske planlægnings- og udformningsfaser til gennemførelses- og overvågningsfaserne gennem en række enklere og mindre byrdefulde politiske værktøjer og processer:

                              —

                              en politikdagsorden for EFR, som er godkendt af Rådet, hvori der fastlægges de EFR-aktioner, der skal gennemføres i fællesskab og frivilligt på en koordineret og fleksibel måde, uden at medlemsstaternes administrative byrde øges, til understøttelse af principperne for FoI og EFR's prioriteter i denne henstilling og for at håndtere de udfordringer, som Unionen og nationale FoI-samfund og samfundet som helhed står over for. Politikdagsordenen for EFR bør være tydelig og anvendelig og give en reel EU-merværdi med definitioner og beskrivelser af hver enkelt aktion med henblik på dens gennemførelse (på EU-plan og/eller nationalt plan)

                              —

                              en skræddersyet national proces eller et skræddersyet nationalt politikinstrument, som den enkelte medlemsstat bruger på frivillig basis, f.eks. i form af en strategi eller en national EFR-handlingsplan eller -køreplan, med henblik på at identificere igangværende eller planlagte foranstaltninger på nationalt eller regionalt plan, der bidrager til gennemførelsen af politikdagsordenen for EFR og til andre prioriterede områder for fælles handling

                              —

                              en brugervenlig dedikeret onlineplatform for EFR-politik til orientering om i) gennemførelsen af politikdagsordenen for EFR på EU-plan og nationalt plan og ii) andre relevante investeringer, reformer og aktiviteter til understøttelse af principperne og de prioriterede EFR-områder, der er fastsat i denne henstilling. Onlineplatformen for EFR-politik bør baseres på eksisterende ressourcer og værktøjer og mindske den administrative byrde for medlemsstaterne og Kommissionen.

                  8.

                  For at sikre et ordentligt grundlag for evidensorienteret politikudformning i EFR og for at fremlægge dokumentation og analyser i forbindelse med det europæiske semester bør medlemsstaterne og Kommissionen gennemføre en styrket overvågningsmekanisme. Dette bør omfatte følgende:

                              —

                              en resultattavle for EFR til overvågning af fremskridtene hen imod EFR-målene på EU-plan og en mere udførlig platform til overvågning af fremskridtene hen imod EFR-målene på nationalt plan gennem en rig kombination af relevante input-, resultat- og effektindikatorer og kvalitative analyser, der tager hensyn til medlemsstaternes forskellige forhold, og som vedrører EFR's prioriteter. Resultattavlen for EFR bør ajourføres regelmæssigt. Resultattavlen for EFR bør vurdere den samlede konsolidering og de kollektive fremskridt med EFR's prioriteter og bør kun vise aggregerede data på EU-plan

                              —

                              regelmæssige politiske dialoger mellem medlemsstaterne og Kommissionen — både bilaterale og multilaterale — for aktivt at vurdere og guide gennemførelsen af politikdagsordenen for EFR, navnlig gennem udveksling af bedste praksis og gensidige læringsøvelser, vil også finde sted i EFR-forummet uanset øvrige politiske dialoger i Udvalget for det Europæiske Forskningsrum og Innovation. Kommissionen vil tilvejebringe yderligere støtte gennem den politiske støttefacilitet under Horisont og instrumentet for teknisk støtte.

                  9.

                  Medlemsstaterne og kommissionen bør gennem onlineplatformen for EFR-politik udveksle information om deres nuværende og planlagte politikker og programmer, der bidrager til gennemførelsen af politikdagsordenen for EFR, og bidrage mere generelt til de principper og prioriteter, der er fastsat i denne henstilling.

                  10.

                  Kommissionen bør gennemgå gennemførelsen af politikdagsordenen for EFR hver 18. måned og udsende en rapport til behandling i Rådet om status for gennemførelsen heraf med henblik på styring af den igangværende politikdagsorden for EFR og forberedelse af gennemgange og ajourføringer heraf, som Rådet vil drøfte og godkende. Kommissionen bør hvert år forelægge hver medlemsstat en rapport om dens fremskridt til støtte for de regelmæssige politiske dialoger mellem medlemsstaterne og Kommissionen.

            V.   Gennemgang

                  11.

                  Rådet bør tage de prioriterede områder for fælles indsats, der er fastsat i henstilling 2, op til fornyet vurdering senest hvert sjette år efter vedtagelsen af nærværende henstilling.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 26. november 2021.

               På Rådets vegne

            S. KUSTEC

               Formand

         (1)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget »Ajourføring af den nye industristrategi fra 2020: Opbygning af et stærkere indre marked til fremme af Europas genopretning«.