title: 2011/766/EU: Kommissionens henstilling af 22. november 2011 om proceduren for anerkendelse af uddannelsescentre og lokomotivførereksaminatorer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF  EØS-relevant tekst

text:
               29.11.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 314/41

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 22. november 2011
   om proceduren for anerkendelse af uddannelsescentre og lokomotivførereksaminatorer, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF
   (EØS-relevant tekst)
   (2011/766/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               For at opnå en passende og sammenlignelig kvalitet i uddannelsen af lokomotivførere og lokomotivføreraspiranter, så de kan blive certificeret i alle medlemsstater, henstilles det, at der lægges fælles betingelser og procedurer til grund såvel for anerkendelse af uddannelsescentre og af eksaminatorer for lokomotivførere og lokomotivføreraspiranter som for de kvalitative krav til eksaminationen.

               (2)

               Uddannelse og prøver bør foregå på en hensigtsmæssig måde og have et rimeligt og sammenligneligt kvalitetsniveau i alle medlemsstater, så der bliver mulighed for gensidig anerkendelse af prøveresultaterne.

               (3)

               Det bør anføres i anerkendelseserklæringen, på hvilke kompetenceområder anerkendelsen af uddannelsescenterets kursusudbud gælder, og på hvilke områder eksaminatoren er anerkendt til at afholde prøver. Inden for de kompetenceområder, der er angivet i anerkendelsen, bør et anerkendt uddannelsescenters tilladelse til at udbyde uddannelseskurser og en anerkendt eksaminators tilladelse til at afholde prøver gælde i hele EU.

               (4)

               Det er ikke sikkert, at den kompetente myndighed har den særlige erfaring og kompetence, der er nødvendig for at kunne anerkende uddannelsescentre og eksaminatorer, for så vidt angår deres kvalifikationer til at undervise og eksaminere lokomotivførerne i generelle sprogfærdigheder. Hvor de ikke har det, kan medlemsstaterne godkende kompetencebeviser, der er udstedt af uddannelsescentre på grundlag af Europarådets European Framework for Language Competence (EFLC).

               (5)

               I nogle medlemsstater er prøvecentre allerede oprettet eller under oprettelse med det formål at tilrettelægge prøver for lokomotivførere. Hvor det er tilfældet, kan medlemsstaten uddelegere anerkendelsen af eksaminatorer til prøvecenteret på særlige nationale betingelser —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      Genstand

               1.

               Denne henstilling fastsætter anbefalinger om praksis og fremgangsmåder for anerkendelse af dels uddannelsescentre, som udbyder erhvervskurser til lokomotivførere og lokomotivføreraspiranter, dels eksaminatorer af lokomotivførere og lokomotivføreraspiranter, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF (1).

      Ansøgning om anerkendelse af et uddannelsescenter

               2.

               Et uddannelsescenters ansøgning om anerkendelse eller om at få fornyet eller ændret en eksisterende anerkendelse bør indsendes skriftligt til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor uddannelsescenteret har eller ønsker at have sit hovedaktivitetssted, jf. dog punkt 6.

               3.

               Når et uddannelsescenter består af mere end én juridisk enhed, bør hver juridisk enhed indsende sin egen ansøgning om anerkendelse.

               4.

               Ansøgningerne bør indeholde dokumentation for, at kravene i direktiv 2007/59/EF og i Kommissionens afgørelse 765/2011 (2) er opfyldt.

               5.

               Det bør anføres i ansøgningerne, med henblik på hvilke uddannelsesopgaver ansøgeren søger om anerkendelse. Ansøgningen kan vedrøre undervisningsopgaver på et eller flere kompetenceområder. Den bør struktureres efter følgende kompetenceområder: :

                           a)

                           almene faglige kundskaber, jf. bilag IV til direktiv 2007/59/EF

                           b)

                           faglige kundskaber om rullende materiel, jf. bilag V til direktiv 2007/59/EF

                           c)

                           faglige kundskaber om infrastruktur, jf. bilag VI til direktiv 2007/59/EF

                           d)

                           sprogkundskaber, jf. bilag VI til direktiv 2007/59/EF (generelle sprogkundskaber og/eller færdigheder i særlig kommunikation og terminologi med henblik på jernbanedrift og sikkerhedsprocedurer).

               6.

               Et uddannelsescenter, som har sit hovedaktivitetssted i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor den pågældende infrastruktur er beliggende, kan få anerkendelse hos den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor infrastrukturen befinder sig.

               7.

               For ansøgere om anerkendelse til undervisning i infrastrukturkendskab, som i forvejen har opnået anerkendelse i overensstemmelse med denne henstilling og afgørelse 765/2011 hos en kompetent myndighed i en medlemsstat, bør de andre medlemsstaters kompetente myndigheder nøjes med at vurdere de krav, som er specifikke for uddannelse til den pågældende infrastruktur, og undlade at vurdere forhold, der allerede er vurderet i forbindelse med den forudgående anerkendelse.

      Udstedelse af erklæring om anerkendelse af et uddannelsescenter

               8.

               Den kompetente myndighed bør udstede en anerkendelseserklæring senest to måneder efter at have modtaget alle nødvendige dokumenter.

               9.

               Den kompetente myndighed bør træffe afgørelse om ansøgningen på grundlag af ansøgerens evne til at påvise, hvordan uafhængigheden, kompetencen og upartiskheden er sikret.

               10.

               En erklæring om anerkendelse bør indeholde følgende oplysninger:

                           a)

                           navn og adresse på den kompetente myndighed

                           b)

                           uddannelsescenterets navn og adresse

                           c)

                           hvilke undervisningsopgaver uddannelsescenterets ret til at afholde kurser omfatter, jf. punkt 5

                           d)

                           uddannelsescenterets identifikationsnummer, jf. punkt 15

                           e)

                           anerkendelseserklæringens udløbsdato.

      Gyldighed, ændring og fornyelse af erklæring om anerkendelse af et uddannelsescenter

               11.

               En erklæring om anerkendelse af et uddannelsescenter bør være gyldig i fem år. Denne gyldighedsperiode kan den kompetente myndighed i begrundede tilfælde nedsætte for alle eller en del af de undervisningsopgaver, der er opført i anerkendelseserklæringen.

               12.

               Et uddannelsescenter, der er i besiddelse af en gyldig anerkendelseserklæring, kan til enhver tid ansøge om anerkendelse for flere undervisningsopgaver. Der bør så udstedes en ændret anerkendelseserklæring på grundlag af de fornødne supplerende dokumenter, som ansøgeren forelægger. Den ændrede anerkendelseserklærings udløbsdato bør forblive den samme.

               13.

               Opfylder det godkendte uddannelsescenter ikke længere kravene vedrørende en eller flere af de undervisningsopgaver, der er anført på anerkendelseserklæringen, bør centeret straks ophøre med at tilbyde den pågældende undervisning og skriftligt underrette den kompetente myndighed, der har udstedt anerkendelseserklæringen, herom. Den kompetente myndighed bør vurdere oplysningerne og udstede en ændret anerkendelseserklæring. Anerkendelseserklæringens udløbsdato bør forblive den samme.

               14.

               En anerkendelseserklæring bør fornyes efter anmodning fra uddannelsescenteret, og udstedelsen bør ske på samme vilkår som for den første anerkendelseserklæring. Den kompetente myndighed kan indføre en forenklet procedure for tilfælde, hvor anerkendelsesvilkårene er uændrede. Der bør forelægges dokumentation for de foregående to års kursusaktiviteter. Hvis den forudgående gyldighedsperiode er nedsat til mindre end to år, jf. punkt 11, bør der forelægges dokumentation for hele perioden.

      Register over uddannelsescentre

               15.

               I det register, der er omhandlet i artikel 20, stk. 3, i direktiv 2007/59/EF, bør hvert anerkendt uddannelsescenter identificeres med et individuelt identifikationsnummer. Identifikationsnummeret bør fastsættes ud fra nationale bestemmelser, men det bør indeholde kortformen af navnet på den medlemsstat, hvor uddannelsescenteret er anerkendt.

               16.

               Registeret bør mindst indeholde følgende oplysninger:

                           a)

                           det anerkendte uddannelsescenters navn og adresse

                           b)

                           hvilke undervisningsopgaver uddannelsescenterets anerkendelse til at afholde kurser omfatter med henvisning til de relevante bilag til direktiv 2007/59/EF

                           c)

                           identifikationsnummeret

                           d)

                           anerkendelseserklæringens udløbsdato

                           e)

                           kontaktoplysninger.

               17.

               De anerkendte kursuscentre bør underrette den kompetente myndighed, der har udstedt anerkendelseserklæringen, om enhver ændring af de data, der er offentliggjort i registret, så det kan blive ført ajour. I nationale bestemmelser kan det forlanges, at der opbevares yderligere data i registret, og at der indsendes underretning om ændringer af disse data.

      Suspension og inddragelse af anerkendelsen

               18.

               Når den vurdering eller det tilsyn, den kompetente myndighed eller medlemsstat foretager i medfør af artikel 26, 27 og 29 i direktiv 2007/59/EF, viser, at et uddannelsescenter ikke opfylder forudsætningerne for anerkendelsen, bør den kompetente myndighed inddrage eller suspendere den pågældende anerkendelseserklæring.

               19.

               Hvis en kompetent myndighed konstaterer, at et uddannelsescenter, som den kompetente myndighed i en anden medlemsstat har anerkendt, ikke opfylder forpligtelserne i direktiv 2007/59/EF og afgørelse 765/2011, bør den underrette den kompetente myndighed i den anden medlemsstat, der har udstedt anerkendelseserklæringen. Den kompetente myndighed, der har udstedt anerkendelseserklæringen, bør kontrollere disse oplysninger, inden der er gået fire uger, og underrette den anmodende kompetente myndighed om resultaterne af sin kontrol og om sine afgørelser.

               20.

               Konstaterer den kompetente myndighed, at uddannelsescenteret ikke længere opfylder forudsætningerne for anerkendelse, bør den inddrage eller suspendere anerkendelseserklæringen.

      Klageprocedure

               21.

               Den kompetente myndighed bør straks give uddannelsescenteret skriftlig meddelelse om grundene til sin afgørelse.

               22.

               Når den kompetente myndighed suspenderer eller inddrager en anerkendelse, bør den give uddannelsescenteret klar oplysning om, hvilke krav der ikke længere er opfyldt. Den kompetente myndighed kan give uddannelsescenteret en frist til at tilpasse sine arbejdsmetoder, så det opfylder forudsætningerne for anerkendelsen, inden suspensionen eller inddragelsen får virkning. Den bør underrette uddannelsescenteret om, hvilken klageprocedure det kan benytte til at anmode om fornyet prøvelse af afgørelsen.

               23.

               Den kompetente myndighed bør sikre, at der er administrativ klageadgang for uddannelsescenteret, så det kan anmode om fornyet prøvelse af en afgørelse, det er uenigt i.

      Uddannelsescentre, der tilbyder sprogkurser

               24.

               Hvad angår generelle sprogfærdigheder, kan en medlemsstat anerkende en ansøger som uddannelsescenter på grundlag af et certifikat, der bekræfter, at det er kvalificeret til at udbyde kurser i generel sprogfærdighed. Kvalifikationerne bør være i overensstemmelse med de principper og metoder, der er opstillet i Europarådets European Framework for Language Competence
                   (3). Medlemsstaten kan fastsætte supplerende bestemmelser om, hvordan denne mulighed skal anvendes under hensyntagen til national praksis for certificering af alle udbydere af sprogkurser.

               25.

               Hvad angår uddannelse i særlig kommunikation og terminologi med henblik på jernbanedrift og sikkerhedsprocedurer, bør der stilles krav om anerkendelse i overensstemmelse med denne henstilling. Ansøgninger om anerkendelse som uddannelsescenter, der udbyder kurser i særlig kommunikation og terminologi med henblik på jernbanedrift og sikkerhedsprocedurer, bør indgives til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den infrastruktur befinder sig, som den pågældende kommunikation og terminologi vedrører.

      Ansøgning om anerkendelse som eksaminator

               26.

               Den, der ønsker anerkendelse som eksaminator, bør indsende en skriftlig ansøgning til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.

               27.

               Når ansøgningen vedrører anerkendelse som eksaminator i infrastrukturkendskab, herunder strækningskendskab og kendskab til driftsregler, påhviler godkendelsen den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor infrastrukturen er beliggende.

               28.

               Ansøgningen kan også indgives på ansøgerens vegne af dennes arbejdsgiver.

               29.

               Ansøgningerne bør indeholde dokumentation for, at kravene i direktiv 2007/59/EF og i afgørelse 765/2011 er opfyldt.

               30.

               Det bør fremgå af ansøgningerne, for hvilket eller hvilke kompetenceområder der ansøges om anerkendelse som eksaminator. Ansøgningen kan vedrøre et eller flere kompetenceområder. Den bør struktureres efter følgende kompetenceområder:

                           a)

                           almene faglige kundskaber, jf. bilag IV til direktiv 2007/59/EF

                           b)

                           faglige kundskaber om rullende materiel, jf. bilag V til direktiv 2007/59/EF

                           c)

                           faglige kundskaber om infrastruktur, jf. bilag VI til direktiv 2007/59/EF

                           d)

                           sprogkundskaber, jf. bilag VI til direktiv 2007/59/EF (generelle sprogkundskaber og/eller færdigheder i særlig kommunikation og terminologi med henblik på jernbanedrift og sikkerhedsprocedurer).

      Udstedelse af erklæring om anerkendelse af en eksaminator

               31.

               Den kompetente myndighed bør evaluere alle de dokumenter, ansøgeren har indgivet. Hvis alle krav er opfyldt, bør den udstede en anerkendelseserklæring hurtigst muligt, og senest to måneder efter at alle fornødne dokumenter er modtaget.

               32.

               En erklæring om anerkendelse bør mindst indeholde følgende oplysninger:

                           a)

                           navn og adresse på den kompetente myndighed

                           b)

                           ansøgerens navn eller navne, adresse og fødselsdato; ansøgerens fødested kan valgfrit anføres i anerkendelseserklæringen

                           c)

                           hvilke kompetenceområder eksaminatorens ret til at afholde prøver omfatter

                           d)

                           hvilke sprog eksaminatoren er anerkendt til at afholde prøver på

                           e)

                           eksaminatorens identifikationsnummer, jf. punkt 10, litra d)

                           f)

                           anerkendelseserklæringens udløbsdato.

      Gyldighed, ændring og fornyelse af erklæring om anerkendelse af en eksaminator

               33.

               En erklæring om anerkendelse af en eksaminator bør være gyldig i fem år. Denne gyldighedsperiode kan den kompetente myndighed i begrundede tilfælde nedsætte for alle eller en del af de kompetenceområder, der er opført i anerkendelseserklæringen.

               34.

               Indehaveren af en gyldig anerkendelseserklæring kan til enhver tid ansøge om at få den ændret ved tilføjelse af et eller flere kompetenceområder. Der bør så udstedes en ændret anerkendelseserklæring på grundlag af de fornødne supplerende dokumenter, som ansøgeren forelægger. En ændret anerkendelseserklærings udløbsdato bør forblive den samme.

               35.

               Hvis anerkendelseserklæringen må ændres, fordi kravene vedrørende et eller flere af de kompetenceområder, der er anført i tilladelsen, ikke længere er opfyldt, bør den anerkendte eksaminator straks ophøre med at afholde prøver på de pågældende områder og skriftligt underrette den kompetente myndighed herom. Den kompetente myndighed bør vurdere oplysningerne og udstede en ændret anerkendelseserklæring. En ændret anerkendelseserklærings udløbsdato bør forblive den samme.

               36.

               En anerkendelseserklæring bør fornyes efter anmodning fra eksaminatoren, og udstedelsen bør ske på samme vilkår som for den første anerkendelseserklæring. Den kompetente myndighed kan indføre en forenklet procedure for tilfælde, hvor de forudgående anerkendelsesvilkår videreføres uden ændringer. I alle tilfælde bør eksaminatorer, der ansøger om fornyelse, forelægge dokumentation for den kompetence, de har erhvervet i den foregående gyldighedsperiode, og for afholdte prøver i de sidste to år. Hvis den forudgående gyldighedsperiode er nedsat til mindre end to år, jf. punkt 33, bør der forelægges dokumentation for hele perioden.

      Register over eksaminatorer

               37.

               I det register, der er omhandlet i artikel 20, stk. 3, i direktiv 2007/59/EF bør hver anerkendt eksaminator identificeres med et individuelt identifikationsnummer. Identifikationsnummeret bør fastsættes ud fra nationale bestemmelser; det bør dog indeholde kortformen af navnet på den medlemsstat, hvor eksaminatoren er anerkendt.

               38.

               Registeret bør mindst indeholde følgende oplysninger:

                           a)

                           den anerkendte eksaminators navn, adresse, fødselsdato

                           b)

                           hvilket eller hvilke kompetenceområder eksaminatoren er anerkendt til at afholde prøver for

                           c)

                           hvilket eller hvilke sprog eksaminatoren er anerkendt til at afholde prøver på

                           d)

                           eksaminatorens identifikationsnummer, jf. punkt 37

                           e)

                           arbejdsgiverens navn og adresse, når det er denne, der ansøger på eksaminatorens vegne, jf. punkt 28 (i andre tilfælde kan navn og adresse på eksaminatorens arbejdsgiver valgfrit anføres)

                           f)

                           anerkendelseserklæringens udløbsdato

                           g)

                           kontaktoplysninger.

               39.

               En anerkendt eksaminator eller dennes arbejdsgiver bør underrette den myndighed, der har udstedt anerkendelseserklæringen, om enhver ændring af de data, der er indeholdt i registret, så det kan blive ført ajour. I nationale bestemmelser kan det fastsættes, at der skal opbevares yderligere data i registret, og at der indsendes underretning om ændringer af disse data.

               40.

               De oplysninger, der er omhandlet i punkt 38, litra a), b) og c), bør gøres offentligt tilgængelige. Andre data som anført i punkt 38 bør offentliggøres i overensstemmelse med nationale bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger.

      Suspension og inddragelse af anerkendelsen

               41.

               Når den vurdering eller det tilsyn, den kompetente myndighed foretager i medfør af artikel 26, 27 og 29 i direktiv 2007/59/EF, viser, at en eksaminator ikke opfylder forudsætningerne for anerkendelsen, bør den kompetente myndighed inddrage eller suspendere anerkendelseserklæringen.

               42.

               Hvis en kompetent myndighed konstaterer, at en eksaminator, som den kompetente myndighed i en anden medlemsstat har anerkendt, ikke opfylder en eller flere af forpligtelserne i direktiv 2007/59/EF og afgørelse 765/2011, bør den underrette den kompetente myndighed i den medlemsstat, der har udstedt anerkendelseserklæringen, og anmode den om at foretage den fornødne kontrol.

               43.

               Konstaterer den kompetente myndighed i sidstnævnte medlemsstat, at eksaminatoren ikke længere opfylder kravene, bør den inddrage eller suspendere anerkendelseserklæringen, straks give eksaminatoren skriftlig meddelelse om grundene til sin afgørelse og give den kompetente myndighed, der underrettede om den manglende opfyldelse af kravene, meddelelse om afgørelsen.

      Klageprocedure

               44.

               Den kompetente myndighed bør straks give eksaminatoren skriftlig meddelelse om grundene til sin afgørelse.

               45.

               Når den kompetente myndighed suspenderer eller inddrager en anerkendelse, bør den give klar oplysning om, hvilke krav der ikke længere er opfyldt. Den kompetente myndighed kan give eksaminatoren en frist til at tilpasse sine arbejdsmetoder, så forudsætningerne for anerkendelsen bliver opfyldt, inden suspensionen eller inddragelsen får virkning.

               46.

               Den kompetente myndighed bør sikre, at der er administrativ klageadgang for ansøgerne eller eksaminatorerne, så de kan anmode om fornyet prøvelse af en afgørelse, de er uenige i.

      Eksaminatorer, der bedømmer sprogfærdigheder

               47.

               Hvad angår prøver i generelle sprogfærdigheder, kan medlemsstaterne anerkende en ansøger som eksaminator på grundlag af et certifikat udstedt i overensstemmelse med almindelig praksis i sprogundervisningsbranchen. Certifikatet bør bekræfte, at ansøgeren er kvalificeret til at afholde prøver i overensstemmelse med de principper og metoder, der er opstillet i Europarådets European Framework for Language Competence. Medlemsstaten kan fastsætte supplerende bestemmelser om, hvordan denne mulighed skal anvendes under hensyntagen til national praksis for certificering af eksaminatorers sprogfærdigheder.

               48.

               Hvad angår prøvning af færdigheder i særlig kommunikation og terminologi med henblik på jernbanedrift og sikkerhedsprocedurer, bør der stilles krav om anerkendelse i overensstemmelse med denne henstilling. Ansøgninger om anerkendelse som eksaminator med henblik på afholdelse af prøver i særlig kommunikation og terminologi med henblik på jernbanedrift og sikkerhedsprocedurer, bør indgives til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor den infrastruktur befinder sig, som den pågældende kommunikation og terminologi vedrører.

      Anerkendelse af prøvecentre

               49.

               En medlemsstat kan vedtage, at prøvecentre skal anerkendes efter skriftlig ansøgning til den kompetente myndighed.

               50.

               Den kompetente myndighed bør udstede en erklæring om anerkendelse af prøvecenteret i overensstemmelse med nationale forskrifter og procedurer og på grundlag af kriterier for uafhængighed, kompetence og upartiskhed. Punkt 26 til 48 bør finde anvendelse ved anerkendelse af prøvecentre.

               51.

               Den kompetente myndighed kan også uddelegere det til anerkendte prøvecentre, at anerkende deres egne eksaminatorer, forudsat at centrene opfylder kravene i punkt 53.

               52.

               Med henblik på anvendelsen af punkt 54 bør prøvecenteret løbende ajourføre et register over alle de eksaminatorer, det har anerkendt. Registeret bør indeholde de oplysninger, der er omhandlet i punkt 38.

               53.

               Prøvecenteret bør træffe foranstaltninger til at administrere sine eksaminatorer og sikre, at de har de påkrævede kompetencer i overensstemmelse med direktiv 2007/59/EF og afgørelse 765/2011.

               54.

               Eksaminatorer bør kun have mulighed for at afholde prøver som led i aktiviteterne ved det prøvecenter, de arbejder for.

               55.

               Oplysningerne om det anerkendte prøvecenter bør være offentligt tilgængelige i det register, der er omhandlet i punkt 38, uden at der gives oplysninger om de enkelte eksaminatorer, der arbejder for det pågældende prøvecenter. Prøvecenterets navn bør vises i stedet for det identifikationsnummer, der er omhandlet i punkt 37.

               56.

               Den kompetente myndighed bør straks give prøvecenteret skriftlig meddelelse om grundene til sin afgørelse.

               57.

               Når den kompetente myndighed suspenderer eller inddrager en anerkendelse, bør den give klar oplysning om, hvilke krav der ikke længere er opfyldt. Den kompetente myndighed kan give prøvecenteret en frist til at tilpasse sine arbejdsmetoder, så det opfylder forudsætningerne for anerkendelsen, inden suspensionen eller inddragelsen får virkning.

               58.

               Den kompetente myndighed bør sikre, at der er administrativ klageadgang for ansøgerne eller prøvecentrene, så de kan anmode om fornyet prøvelse af en afgørelse, de er uenige i.

      Gennemskuelige bedømmelsesregler

               59.

               Der bør før prøven foreligge oplysning om, hvilke principper der anvendes ved bedømmelsen og pointgivningen, og hvilke typer resultater prøven kan få.

               60.

               Lokomotivførerne og lokomotivføreraspiranterne bør kunne få bedømmelsen af prøveresultatet at se, og de bør kunne anmode om en fornyet bedømmelse, hvis deres prøve har ført til en negativ begrundet udtalelse.

      Kvalitetskontrol og tilsyn foretaget af den kompetente myndighed

               61.

               For at kunne varetage sine tilsynsopgaver, jf. artikel 26, 27 eller artikel 29 i direktiv 2007/59/EF, kan den kompetente myndighed forlange:

                           a)

                           at få adgang til alle dokumenter, der har betydning for forberedelse, gennemførelse og bedømmelse af prøver

                           b)

                           at der indføres en indberetningsprocedure, hvorefter visse oplysninger fremsendes regelmæssigt eller på forlangende

                           c)

                           at repræsentanter af en kompetent myndighed overværer prøverne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. november 2011.

            På Kommissionens vegne

         Siim KALLAS

            Næstformand

      (1)  EUT L 315 af 3.12.2007, s. 51.

      (2)  Se side 36 i denne EUT.

      (3)  Common European Framework of Reference for Languages: Learning, Teaching, Assessment, 2001 (Cambridge University Press, engelsk udgave — ISBN 0-521-00531-0). Findes også på Europarådets website: http://www.coe.int/T/DG4/Portfolio/documents/Common%20European%20Framework%20hyperlinked.pdf


Avis juridique important

|

31978H0624

78/624/EØF: Kommissionens henstilling af 29. juni 1978 vedrørende de generelle gennemførelsesbetingelser for de vejledende tariffer forudset i artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2831/77 om prisdannelsen for godstransport ad landevej mellem medlemsstaterne

EF-Tidende nr. L 202 af 26/07/1978 s. 0014 - 0017 den græske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0075  den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 2 s. 0119  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 2 s. 0119

++++   ( 1 ) EFT nr . L 334 af 24 . 12 . 1977 , s . 22 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 29 . juni 1978  vedroerende de generelle gennemfoerelsesbetingelser for de vejledende tariffer forudset i artikel 4 , stk . 3 , i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2831/77 om prisdannelsen for godstransport ad landevej mellem medlemsstaterne   ( 78/624/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2831/77 af 12 . december 1977 om prisdannelse for godstransport ad landevej mellem medlemsstaterne ( 1 ) , saerlig artikel 4 , stk . 3 ,  under henvisning til udtalelse fra det i naevnte forordnings artikel 16 omhandlede udvalg , og  ud fra foelgende betragtninger :  De vejledende tariffer boer for at opfylde deres formaal i henhold til naevnte forordning tilgodese en prisdannelse , der svarer til markedssituationen og til de oekonomiske interesser hos deltagerne paa dette marked ;  med henblik herpaa boer de vejledende tariffer ud over fragtrater indeholde alle andre regler , der er noedvendige for beregning af transportprisen , dvs . selve transportprisen samt ekstraomkostningerne ;  disse vilkaar for anvendelsen er som integrerende del af de vejledende tariffer alene en henstilling om at benytte regler , som ikke er obligatorisk ved beregningen af transportprisen _  RETTET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  Det henstilles til de faglige sammenslutninger af virksomheder , der udfoerer godstransport ad landevej , at de i deres vejledende tariffer som omhandlet i artikel 3 i forordning ( EOEF ) nr . 2831/77 indfoejer vedlagte regler , til brug ved beregningen af transportprisen , dvs . selve transportprisen samt ekstraomkostningerne .  Artikel 2  Gyldighedsperioden for denne henstilling er den samme som for ovennaevnte forordning .  Artikel 3  Denne henstilling er rettet til medlemsstaternes faglige sammenslutninger af virksomheder , som udfoerer godstransport ad landevej , og som af medlemsstaternes regeringer er udpeget i henhold til artikel 17 , stk . 1 , tredje afsnit , i forordning ( EOEF ) nr . 2831/77 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 29 . juni 1978 .  Paa Kommissionens vegne  Richard BURKE  Medlem af Kommissionen  GENERELLE VILKAAR FOR ANVENDELSE AF DE VEJLEDENDE TARIFFER  Artikel 1  Anvendelsesomraade  1 . Naervaerende bestemmelser gaelder for godstransport ad landevej for fremmed regning mellem medlemsstaterne , for hvilken der i henhold til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2831/77 er fastsat en ordning med vejledende tariffer .  2 . Naervaerende bestemmelser gaelder ikke , saafremt der i saertariffer er fastsat saerlige vilkaar .  Artikel 2  Definition af " forsendelse "  Ved " forsendelse " forstaas et vareparti , der af én afsender overgives til én transportvirksomhed paa ét paalaesningssted , og som paa én gang transporteres med ét koeretoej til én modtager paa ét aflaesningssted . Forskellige steder inden for samme industri - eller handelsvirksomhed betragtes som vaerende ét paa - eller aflaesningssted .  Artikel 3  Transportpris  Transportprisen , der er aftalt paa grundlag af fragtrater , udgoer vederlag for  a ) egentlige transportoperationer som defineret i artikel 4 ,  b ) ventetid for koeretoejet   _ i forbindelse med paa-eller aflaesning   _ i told eller ved graensepassage   _ undervejs  som defineret i artikel 5 .  Artikel 4  Definition af transportoperationer  1 . De egentlige transportoperationer begynder i det oejeblik , varen laesses paa koeretoejet paa lastestedet , og ophoerer i det oejeblik , varen overgives til modtageren paa koeretoejet paa leveringsstedet .  2 . Saafremt andre operationer er aftalt , saasom , at transportoeren skal paa eller aflaesse varerne , skal der ydes vederlag herfor ud over transportprisen .  Artikel 5  Ventetid for koeretoejet  1 . Ventetiden for koeretoejet , der betales som led i transportprisen , begynder i det oejeblik , hvor koeretoejet stilles til raadighed paa paa - eller aflaesningsstedet , og ophoerer , naar paa - eller aflaesningen har fundet sted , og transportdokumenterne er afleveret .  Ventetid i forbindelse med paa - eller aflaesning fastsaettes til 12 minutter pr . ton eller del af ton brutto . Dog fastsaettes denne tid til mindst 1 time 30 min . pr . forsendelse .  Ventetiden bortfalder mellem kl . 18 _ eller en times arbejdsophoer , der ligger forud for kl . 18 , hvis transportvirksomheden er blevet underrettet herom forud for udfoerelsen af transporten _ og kl . 8 den foelgende arbejdsdag , saafremt koeretoejet ikke er stillet til raadighed tilstraekkeligt tidligt til , at det i henhold til ovenstaaende tidsangivelser kan paa - eller aflaesses inden kl . 18 eller inden arbejdets ophoer .  Soendage og officielle helligdage i det land , hvor koeretoejet henstaar paa det paagaeldende tidspunkt ( samt alle andre dage i ugen , hvor afsenderens eller modtagerens virksomhed er lukket , hvis transportvirksomheden er blevet underrettet herom inden udfoerelsen af transporten ) betragtes ikke som arbejdsdage .  Saafremt ventetiden overskrides , og baerer komittenten ansvaret herfor , betales der vederlag for denne ekstra ventetid ud over transportprisen i henhold til tarifbestemmelserne .  2 . Koeretoejets ventetid i told eller ved graensepassage i forbindelse med transport af én og samme forsendelse samt ventetid undervejs for saa vidt komittenten baerer ansvarer herfor , kan tilsammen andrage op til 5 timer pr . forsendelse .  Artikel 6  Grundregel for beregning af transporten  1 . Transportprisen beregnes saerskilt for hver forsendelse .  2 . De grundlaeggende elementer i beregningen af transportpriser i henhold til tariffernes fragtrater er :  a . forsendelsens vaegt ,  b . forsendelsens tonnagekategori ,  c . tarifafstand ,  d . vareklasse .  Artikel 7  Forsendelsens vaegt  1 . Til grund for beregning af transportprisen , laegges forsendelsens bruttovaegt , inklusive emballage , loefteanordninger og paller , afrundet opad til naermeste 100 kg .  2 . Saafremt varen vejer under 300 kg pr . kubikmeter , beregnes forsendelsens vaegt i kg _ forud for oprunding _ ved at multiplicere antallet kubikmeter med 300 , dog saaledes at det benyttede koeretoejs nyttelast ikke overskrides .  3 . Saafremt afsenderen kraever at goere brug af et koeretoej alene , eller han kraever et bestemt koeretoej benyttet , og lasten ikke udnytter koeretoejets fulde kapacitet , betragtes forsendelsens vaegt som svarende til koeretoejets nyttelast .  Artikel 8  Tonnage-kategorier  1 . Fragtraterne er differentieret efter tonnage-kategorier , saaledes at der for hver af disse findes en minimumsvaegt .  2 . Ligger forsendelsens vaegt mellem minimumsvaegten for to tonnagekategorier , beregnes transportprisen efter den mindste af de to kategorier , medmindre anvendelsen af minimumsvaegten for den stoerste af de to kategorier resulterer i en lavere pris .  Artikel 9  Tarifafstand  1 . Tarifafstanden er afstanden mellem det paalaesningssted og det aflaesningssted , der er anfoert i fragtbrevet , beregnet i henhold til afstandstabellerne , bortset fra afstande til soes .  2 . Tarifafstanden beregnes via den eller de graenseovergange , der er anfoert i fragtbrevet . Er der ikke i fragtbrevet anfoert nogen graenseovergang , eller kan den eller de paagaeldende graenseovergange ikke benyttes , sker beregningen af transportprisen paa grundlag af den eller de graenseovergange , der rent faktisk kan benyttes , og som svarer til den korteste tarifafstand .  3 . Er der truffet aftale om en bestemt rute , beregnes tarifafstanden efter denne rute .  4 . Aendres bestemmelsesstedet efter anmodning fra afsender eller modtager inden varens aflaesning , beregnes tarifafstanden efter den faktisk tilbagelagte straekning .  Artikel 10  Vareklasser  Varerne klassificeres i forskellige klasser . Denne klassificering er en integrerende del af de vejledende tariffer .  Artikel 11  Forsendelser bestaaende af forskellige varer  1 . Bestaar en forsendelse af varer , der tilhoerer forskellige vareklasser , uden at vaegten af varerne i hver enkelt klasse er anfoert saerskilt i fragtbrevet , beregnes fragten for hele forsendelsen paa grundlag af den hoejeste vareklasse , som indgaar i forsendelsen .  2 . Bestaar en forsendelse af varer , der tilhoerer forskellige klasser , og vaegten af varerne i hver klasse er anfoert saerskilt , beregnes transportprisen ved for vaegten af hver vare at anvende de fragtrater , der svarer til forsendelsens samlede vaegt , i hver af de paagaeldende klasser .  Hvis det er til kundens fordel , kan fragten for flere varer i en forsendelse beregnes paa grundlag af de fragtrater , der gaelder en tonnage-kategori hoejere end forsendelsens samlede vaegt . I saa fald laegges der til vaegten af den vare , der udgoer den stoerste del af forsendelsen _ eller i tilfaelde af lige stor vaegt til vaegten af den vare , der tilhoerer den hoejeste klasse _ den fiktive vaegt , ler er noedvendig for at naa den hoejere tonnage-kategori .  I forbindelse med anvendelsen af disse bestemmelser laegges vaegten af emballage , loefteanordninger og paller til vaegten af den vare , hvortil de benyttes , eller hvortil de er fastgjort .  Artikel 12  Transport med koeretoej med temperaturkontrol  For transport med isoleret koeretoej , med koele - eller frysevogn eller med opvarmelig vogn forhoejes prisen i henhold til de i tarifferne fastsatte regler .  Artikel 13  Konsoliderede partier  1 . Saafremt flere forsendelser fra samme afsender transporteres paa én gang med samme koeretid , beregnes transportprisen , under fravigelse af artikel 7 og 9 , for hver forsendelse paa grundlag af den samlede transportafstand , der beregnes fra det foerste paalaesningssted til det sidste aflaesningssted over alle mellemliggende paa - eller aflaesningssteder og efter den sats , der gaelder for forsendelsens samlede vaegt .  For hvert yderligere paalaesnings - eller aflaesningssted forhoejes fragten med et i tarifferne fastsat beloeb .  2 . Disse bestemmelser finder anvendelse , medmindre anvendelse af saedvanlige regler resulterer i en lavere pris .  Artikel 14  Kontrakt med transportsektorens stoetteerhverv  Naar en transportkontrakt indgaas mellem en transportvirksomhed og en virksomhed inden for transportsektorens stoetteerhverv , nedsaettes fragten i henhold til de i tarifferne fastsatte regler .  Artikel 15  Roll on-roll off transport  Saafremt koeretoejet transporteres ad soevejen over en del af straekningen , beregnes fragten , ved at der til den fragt for landtransport , der fremkommer ved anvendelse af de foregaaende bestemmelser , laegges   _ et beloeb , der svarer til den soefragt , som betales af transportvirksomheden   _ et tillaeg , der daekker omkostninger for koeretoejets og mandskabets ventetid i forbindelse med soetransporten , og som beregnes i henhold til de i tarifferne fastsatte regler .  Artikel 16  Saerlige omkostninger  Ud over vederlaget for transportoperationerne opkraeves afgifter og gebyrer af enhver art , der i forbindelse med transporten samt andre udgifter , der opstaar undervejs , i det omfang disse paahviler kommittenten .  Artikel 17  Tomkoersel  For tomkoersel , hvis aarsag kan foeres tilbage paa kommittenten , og som ikke efterfoelges af paalaesning , kan der aftales kompensation .


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Polens nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/88

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Polens nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2017
   (2017/C 261/20)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.–10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Polen for 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Polens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Polens nationale Europa 2020-mål.

               (3)

               Den 28. april 2017 fremlagde Polen sit nationale reformprogram for 2017 og sit konvergensprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Polen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2017 har regeringen planlagt en gradvis forbedring af den samlede saldo fra et underskud på 2,4 % af BNP i 2016 til 1,2 % af BNP i 2020. Den mellemfristede budgetmålsætning, som er et strukturelt underskud på 1 % af BNP, forventes ikke opfyldt inden 2020, dvs. inden for programperioden. Ifølge konvergensprogrammet for 2017 ventes den offentlige gældskvote at stige fra 54,4 % af BNP i 2016 til 55,3 % i 2017 for derefter at falde til 52,1 % i 2020. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er gunstigt.

               (6)

               Den 12. juli 2016 henstillede Rådet, at Polen i 2017 gennemfører en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,5 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2017 er der risiko for nogen afvigelse fra denne anbefalede tilpasning i 2017.

               (7)

               I 2018 forventes Polen i lyset af sin finanspolitiske situation at foretage yderligere tilpasninger med henblik på sin mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP. Ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten, medfører tilpasningen et krav om en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter (4), som ikke overstiger 3,7 % i 2018. Dette svarer til en strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP. Med en uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2018. Rådet er af den generelle opfattelse, at Polen skal være parat til at træffe yderligere foranstaltninger i 2017, og at der vil være behov for yderligere foranstaltninger fra 2018 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Som fastsat i forordning (EF) nr. 1466/97 bør der i vurderingen af budgetplanerne og resultaterne tages højde for medlemsstatens budgetbalance i lyset af konjunkturforholdene. Som anført i Kommissionens meddelelse om det europæiske semester 2017, der ledsager disse landespecifikke henstillinger, skal der ved vurdering af 2018-budgetresultaterne tages behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke den aktuelle genopretning og sikre, at Polens offentlige finanser er bæredygtige. I den sammenhæng bemærker Rådet, at Kommissionen agter at foretage en samlet vurdering i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97, navnlig i lyset af konjunkturforholdene i Polen.

               (8)

               Af landerapporten for 2017 fremgår det, at der er gjort nogle fremskridt med at forbedre skatteinddrivelsen, eftersom Polen har igangsat en række reformer rettet mod at skærpe skattesystemet. Disses fulde indvirkning på skatteinddrivelsen og omkostningerne til at overholde skattereglerne bør følges tæt. Polen har derimod ikke gjort noget fremskridt med at begrænse den udbredte brug af reducerede momssatser, som har en negativ indvirkning på momsindtægterne og ikke er et effektivt socialpolitisk virkemiddel.

               (9)

               Polen står over for udgiftspres på en række områder, især på dem, der har med befolkningens aldring at gøre. Det er derfor nødvendigt at indføre metoder til at vurdere effektiviteten og udbyttet af offentlige udgifter for at gøre det muligt at omfordele ressourcerne. I den forbindelse har regeringen offentliggjort planer om at styrke budgetproceduren, herunder i særdeleshed i forbindelse med den mellemfristede budgetramme, og om at indarbejde udgiftsanalyser i budgetprocessen. Polen er den eneste medlemsstat, som ikke har et fuldgyldigt uafhængigt finansråd og så vidt vides heller ikke har planer om at oprette et, selv om det har uafhængige finanspolitiske institutioner, der dækker nogle af dets funktioner.

               (10)

               Et fald i antallet af polakker i den erhvervsaktive alder forventes at begrænse vækstpotentialet i de kommende årtier. Det polske arbejdsmarked har klaret sig godt i de seneste år. Beskæftigelsen er fortsat steget, men en række nyligt indførte politiske foranstaltninger risikerer at nedbringe arbejdsmarkedsdeltagelsen, især blandt kvinder, lavtuddannede og ældre. Nedsættelsen af den lovbestemte pensionsalder i slutningen af 2017 forventes at tilskynde ældre erhvervsaktive til at forlade arbejdsstyrken. Det polske socialsikringssystem skaber kun begrænset incitament til at komme i arbejde. Den nye børneydelsesordning forventes at nedbringe fattigdom og ulighed, men den kan have negative konsekvenser for forældres arbejdsmarkedsdeltagelse, primært kvinders. Børneydelsens størrelse og begrænset brug af behovstest betyder, at incitamenter til at tage arbejde, som er indarbejdet i andre sociale ydelser, begrænses. Femåriges pligt til at gå i førskole blev ophævet pr. september 2016, og deltagelsen i formelle børnepasningsordninger for børn under tre år er stadig blandt de laveste i Unionen. På trods af de trufne foranstaltninger er segmenteringen på arbejdsmarkedet fortsat høj, hvilket påvirker produktiviteten og akkumuleringen af menneskelig kapital i negativ retning. Der er fortsat forhindringer for en mere udbredt anvendelse af tidsubegrænsede kontraktansættelser. Lovgivningsudvalget er i gang med at forberede et nyt udkast til individuel og kollektiv arbejdsmarkedslovgivning. Dette udgør en mulighed for at afhjælpe disse forhindringer.

               (11)

               Den faktiske gennemsnitlige pensionsalder er steget i de seneste år, men den er fortsat alt for lav. En højere faktisk pensionsalder er afgørende for at sikre økonomisk vækst, at fremtidige pensioner er tilstrækkelige, og at pensionssystemet er finanspolitisk holdbart. Dette modvirkes imidlertid af den nylige beslutning om at sænke den lovbestemte pensionsalder til 60 for kvinder og til 65 for mænd, der kan have en negativ indvirkning på den faktiske pensionsalder. Det dyre særlige socialsikringssystem for landbrugere (KRUS) er en anden grund til lav arbejdskraftsmobilitet og skjult arbejdsløshed i landbrugssektoren.

               (12)

               Uddannelsessystemet er blevet væsentligt forbedret i løbet af de seneste to årtier, og 15-åriges grundlæggende færdigheder er i dag et godt stykke over EU-gennemsnittet, samtidig med at landet har et af de laveste skolefrafald i Unionen. Dog er der stadig plads til at forbedre den måde, hvorpå eleverne opnår færdigheder, som er nødvendige på et arbejdsmarked i hastig forandring. De kommende ændringer af grundskoleuddannelsen giver anledning til store organisatoriske udfordringer og afkorter den almene uddannelsesperiode, hvilket kan påvirke uddannelseskvaliteten negativt. Der er også blevet annonceret ændringer, som skal tilpasse uddannelser og erhvervsuddannelser til arbejdsmarkedets behov, men det er endnu uvist, om de har potentiale til at afhjælpe de eksisterende problemer. Regeringen har igangsat høringer om reformen af de videregående uddannelser for at forbedre sektorens resultater og dens relevans for arbejdsmarkedet. Polen har en utilstrækkelig deltagelse i voksenuddannelser, og det gennemsnitlige niveau af ældre voksnes grundlæggende færdigheder er lavt, hvilket begrænser deres beskæftigelsesegnethed.

               (13)

               Svagheder i forbindelse med fysisk planlægning øger den administrative byrde, der er forbundet med behovet for byggetilladelser. Arealudnyttelsesplaner dækker en begrænset del af Polens område, og de har ofte en lav kvalitet. I områder, der ikke er nogen planer for, udstedes byggetilladelser på grundlag af enkeltstående administrative afgørelser om arealudnyttelse, hvilket påfører investorer risiko og usikkerhed. Udkastet til byggelov sigter mod at konsolidere den fysiske planlægningsproces og lette investorers administrative byrde. Reformen giver mulighed for at forbedre disse forhold, afhængigt af lovens endelige udformning og gennemførelse.

               (14)

               Erhvervsklimaet er generelt gunstigt. Investeringsaktiviteten faldt imidlertid drastisk i 2016 på grund af en reduceret brug af Unionens strukturfonde, som bl.a. skyldtes skiftet fra én programmeringsperiode til den næste og øget usikkerhed blandt private investorer. Erhvervslivets tillid blev desuden påvirket af en stigning i antallet af ændringer i lovgivningen og begrænset offentlig høring i forbindelse med en række vigtige love. Retssikkerhed og tillid til kvaliteten og forudsigeligheden af lovgivningsmæssige, skattemæssige og andre politikker og institutioner er vigtige faktorer, som kunne muliggøre en stigning i investeringsniveauet. Retsstatsprincippet og et uafhængigt retsvæsen er også afgørende i den forbindelse. Det vil øge retssikkerheden, hvis de alvorlige bekymringer vedrørende retsstatsprincippet adresseres. Eftersom regeringen sigter mod at spille en større rolle i økonomien, er det vigtigt at sikre investeringsbeslutningers økonomiske levedygtighed. Der er fortsat en væsentlig reguleringsmæssig byrde på flere områder.

               (15)

               Vejnettet er blevet udviklet hurtigt takket være finansiering fra Unionen, men antallet af trafikdræbte er stadig blandt de højeste i Unionen, hvilket giver høje sociale omkostninger. På trods af at der er adgang til et væsentligt antal EU-midler, står jernbanesektoren fortsat over for store flaskehalsproblemer i forbindelse med gennemførelsen af projekter. Der er også fortsat udfordringer med at sikre, at jernbaneaktiver får en lang levetid, eftersom der ikke findes noget flerårigt vedligeholdelsesprogram for jernbaneinfrastrukturen.

               (16)

               Omkring 60 % af Polens anlæg til fossile brændstoffer er mere end 30 år gamle. Der kræves derfor en væsentlig investering på området i de kommende år. I 2016 var landets sammenkobling med EU's elnet blandt de laveste i Unionen. Samtidig med at en væsentlig del af elkapaciteten skal udfases, er der en stigende efterspørgsel efter elektricitet, og det bidrager til, at der er ringe udsigt til at kunne sikre en tilstrækkelig elproduktion. Der er risiko for, at de bindende nationale 2020-mål for vedvarende energi ikke nås. Efter idriftsættelsen af LNG-terminalen har Polen forbedret sin gasforsyningssikkerhed væsentligt. Landet har også udviklet sit transmissions- og distributionsnet til naturgas. Imidlertid er arbejdet på de regionalt vigtige gassammenkoblingspunkter ikke skredet frem efter planen.

               (17)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2017, det nationale reformprogram for 2017 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Polen i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Polen, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (18)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet for 2017, og dets holdning (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Polen i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Gøre en betydelig finanspolitisk indsats i 2018, der stemmer overens med bestemmelserne under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, under hensyntagen til behovet for at styrke det igangværende opsving og sikre de offentlige finansers holdbarhed i Polen. Tage skridt til at forbedre effektiviteten af de offentlige udgifter og begrænse brugen af reducerede momssatser.

               2.

               Tage skridt til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, i særdeleshed blandt kvinder, lavtuddannede og ældre, bl.a. ved at fremme opnåelse af nødvendige færdigheder og fjerne forhindringer for mere permanente ansættelseskontrakter. Sikre pensionssystemets bæredygtighed og tilstrækkelighed ved at træffe foranstaltninger, som skal øge den faktiske pensionsalder, og ved at påbegynde reformer af præferencepensionsordningerne.

               3.

               Træffe foranstaltninger til at fjerne investeringsbarrierer, navnlig inden for transportsektoren.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (4)  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 10. juni 2015 til Rådet for Den Europæiske Union om de eksterne revisorer for Banka Slovenije (ECB/2015/23)

text:
               18.6.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 201/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 10. juni 2015
   til Rådet for Den Europæiske Union om de eksterne revisorer for Banka Slovenije
   (ECB/2015/23)
   (2015/C 201/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for Deloitte Revizija d.o.o., de nuværende eksterne revisorer for Banka Slovenije, udløb efter revision af regnskabsåret 2014. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer for regnskabsåret 2015.

               (3)

               Banka Slovenije har valgt Ernst & Young d.o.o. som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2015 til 2017 —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   Det henstilles, at Ernst & Young d.o.o. udnævnes til eksterne revisorer for Banka Slovenije for regnskabsårene 2015 til 2017.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 10. juni 2015.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


Avis juridique important

|

31978H0482

78/482/EØF: Kommissionens henstilling af 12. maj 1978 til Irlands regering vedrørende et udkast til bekendtgørelse om gennemførelse af Rådets direktiv 74/561/EØF om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport

EF-Tidende nr. L 152 af 08/06/1978 s. 0024 - 0026

++++   ( 1 ) EFT nr . L 308 af 19 . 11 . 1974 , s . 18 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 12 . maj 1978  til Irlands regering vedroerende et udkast til bekendtgoerelse om gennemfoerelse af Raadets direktiv 74/561/EOEF om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport   ( 78/482/EOEF )  Ved skrivelse af 22 . juli 1977 meddelte Irlands faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber , med henblik paa hoering , Kommissionen ordlyden af et udkast til bekendtgoerelse om gennemfoerelse af Raadets direktiv 74/561/EOEF af 12 . november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlansk og international transport ( 1 ) .  Denne meddelelse er i overensstemmelse med artikel 7 , stk . 1 , i naevnte direktiv .  Kommissionen beklager , at Irlands regering ved den sene meddelelse af gennemfoerelsesforanstaltningerne ikke rettidigt har opfyldt de forpligtelser , som paahviler den i medfoer af bestemmelserne i artikel 7 i direktiv 74/561/EOEF , og ydermere har gjort det umuligt for Kommissionen at rette denne henstilling i rette tid .  For saa vidt angaar ovennaevnte udkast til bekendtgoerelse retter Kommissionen foelgende henstilling :  1 . Kommissionen konstaterer , at for saa vidt angaar adgang til erhvervet med godstransport ad landevej opfylder den irske regerings udkast i princippet bestemmelserne i ovennaevnte direktiv med forbehold af godkendelse af de gengennemfoerelsesforanstaltninger , som endnu skal traeffes , og foelgende aendringer , som skal foretages .  2 . I artikel 3 , stk . 1 , i udkastet til bekendtgoerelse fastsaettes det , at det er forbudt enhver person , som udoever erhvervet med godstransport ad landevej , at udfoere godstransport , hvis kan ikke er indehaver af en national eller international tilladelse til godstransport ad landevej . Denne artikel tager saaledes udelukkende sigte paa " personer " som ikke er defineret paa anden maade , og omfatter ikke virksomheder .  Den irske regering har i denne forbindelse meddelt , at udtrykket " person " i den irske lovgivning daekker saavel fysiske som juridiske personer .  Under hensyntagen til at den definition af udtrykket " virksomhed " , som er anfoert i artikel 1 , stk . 2 , andet afsnit , i faellesskabsdirektivet , omfatter sammenslutninger , kredse eller organer , hvoraf visse eventuelt ikke indgaar i kategorierne fysiske eller juridiske personer , henstiller Kommissionen imidlertid til den irske regering , at den udtrykkeligt fastslaar , at bestemmelserne i den paataenkte bekendtgoerelse finder anvendelse paa adgangen til erhvervsmaessig udoevelse af transportvirksomhed for saavel personer som virksomheder .  3 . Kommissionen bemaerker ligeledes , at visse former for transport i henhold til udkastets artikel 3 , stk . 2 , er fritaget for at opfylde bestemmelserne i artikel 3 , stk . 1 , dvs . fritaget for kravet om besiddelse af en tilladelse til godstransport ad landevej , som udgoer bevis for opfyldelsen af kravene om haederlighed , oekonomisk evne og faglig dygtighed .  Ifoelge direktivets artikel 2 er det imidlertid ikke visse former for transport , der kan fritages for at opfylde disse bestemmelser , men derimod fysiske personer eller virksomheder , som udelukkende udoever visse former for transport .  Ud fra oensket om stoerre klarhed henstiller Kommissionen derfor , at artikel 3 , stk . 2 , i udkastet til bekendtgoerelse aendres saaledes , at bestemmelserne i direktivets artikel 2 overholdes .  4 . Kommissionen bemaerker ligeledes , at visse former for transport i henhold til artikel 3 , stk . 2 , i udkastet til bekendtgoerelse fritages for at besidde en tilladelse til godstransport ad landevej , heriblandt :  a ) internationale transporter med lastvogn eller traktor , som opfylder de betingelser , der er anfoert i par . 7 , stk . 1 , i " Road Transport Act 1935 ( nr . 23 af 1935 ) " , aendret ved par . 29 i " Road Transport Act 1958 ( nr . 19 af 1958 ) ,  b ) transport af hornkvaeg , faar og svin paa irsk omraade  Kommissionen er af den opfattelse , at de under ovenstaaende pkt . a ) anfoerte transporter falder ind under direktivets anvendelsesomraade , da de ikke hoerer under de transportkategorier , som i medfoer af direktivets artikel 2 er fritaget , dvs . transporter , som har ringe betydning for transportmarkedet som foelge af arten af det transporterede gods eller koerselstraekningens korthed .  For saa vidt angaar de under pkt . b ) naevnte transporter , dvs . transport af hornkvaeg , faar og svin paa irsk omraade , finder Kommissionen for det foerste , at saadanne transporters udelukkelse fra direktivets anvendelsesomraade kun vil kunne vaere berettiget , saafremt de paagaeldende transportvirksomheder udelukkende foretager denne form for transport ( f.eks . med koeretoejer , som er bygget og inderettet permanent til dette brug ) . For det andet vil de paagaeldende transporters ringe betydning for transportmarkedet kun kunne begrundes , saafremt denne transport finder sted over korte straekninger .  For saa vidt angaar de andre undtagelser , som er fastsat i artikel 3 , stk . 2 , i udkastet til bekendtgoerelse , dvs . transport af toerv og maelk ( artikel 3 , stk . 2 , litra b ) , pkt . ( iii ) ( iv ) ( v ) og transporter " fra gaard til gaard " ( artikel 3 , stk . 2 , litra d ) ) , har Kommissionen ingen indvendinger med hensyn til de bestemmelser , som den irske regering paataenker , under forudsaetning af , at de betingelser for fritagelse , som er anfoert i artikel 2 i faellesskabsdirektivet , overholdes .  Kommissionen henstiller derfor , at artikel 3 , stk . 2 , i udkastet til bekendtgoerelse aendres saaledes , at der tages hensyn til ovenstaaende bemaerkninger .  5 . For saa vidt angaar kravet om haederlighed , bemaerker Kommissionen , at det ved artikel 3 , stk . 2 , i direktivet er fastsat , at indtil yderligere samordning har fundet sted , fastsaetter hver medlemsstat de krav , som ansoegeren skal opfylde med hensyn til haederlighed .  Kommissionen bemaerker , at disse bestemmelser , saerlig artikel 5 , stk . 9 og 11 , i udkastet til bekendtgoerelse er upraecise og ufuldstaendige .  Af ovennaevnte grunde og ud fra oensket om stoerre klarhed opfordrer Kommissionen den irske regering til i det nuvaerende udkast til bekendtgoerelse at indfoere bestemmelser , som goer det muligt at praecisere de vilkaar , som skal opfyldes af de paagaeldende med hensyn til haederlighed .  6 . Artikel 8 , stk . 1 og 2 , i udkastet til bekendtgoerelse indeholder bestemmelser , som tager sigte paa at sikre midlertidig viderefoerelse af en transportvirksomheds drift i tilfaelde af , at indehaveren af tilladelse til transport afgaar ved doeden eller rammes af sygdom .  Kommissionen er af den opfattelse at ovennaevnte bestemmelser er ufuldstaendige i forhold til forskrifterne i artikel 4 , stk . 1 , i faellesskabsdirektivet , da   _ det i udkastet til bekendtgoerelse ikke fastsaettes , paa hvilke betingelser transportvirksomhedens drift kan viderefoeres .   _ udkastet til bekendtgoerelse kun indeholder bestemmelser vedroerende doedsfald eller uskikkethed paa grund af sygdom , men ikke omhandler retlig uskikkethed .  Kommissionen henstiller til den irske regering , at den aendrer artikel 8 , stk . 1 og 2 , i udkastet til bekendtgoerelse med henblik paa at bringe det i overensstemmelse med forskrifterne i artikel 4 , stk . 1 , i faellesskabsdirektivet .  7 . I artikel 13 , stk . 4 , i udkastet til bekendtgoerelse fastsaettes det , at et bevis for faglig dygtighed kan udstedes af ministeren til enhver ansoeger , naar denne er i besiddelse af :   _ et eksamensbevis af foerste eller anden grad udstedt af " Chartered Institute of Transport " eller   _ et eksamensbevis fra universitet eller ethvert andet bevis for hoejere uddannelse , som dokumenterer studier inden for transportomraadet , eller   _ enhver anden kvalifikation , der efter ministerens overbevisning har samme vaerdi som de ovenfor anfoerte kvalifikationer .  Kommissionen bemaerker , at artikel 3 , stk . 4 , i faellesskabsdirektivet giver medlemsstaterne mulighed for at fritage en ansoeger om tilladelse til at udoeve transportvirksomhed for at foere bevis faglig dygtighed , saafremt han er indehaver af visse eksamensbeviser for hoejere uddannelse eller teknisk uddannelse , naar disse beviser forudsaetter et godt kendskab til de emner , der er omhandlet i den i bilaget til direktivet indeholdte fortegnelse . En saadan bestemmelse medfoerer en forpligtelse for de medlemsstater , som mener , at de boer goere brug af denne mulighed , til noejagtigt at angive , hvilke eksamensbeviser , der kan give anledning til den anledning til den paagaeldende fritagelse .  Derfor er den bestemmelse , hvorefter det overlades til ministeren at skoenne , om visse faglige kvalifikationer har samme vaerdi som de kvalifikationer , der omhandles i faellesskabsdirektivet , ikke forenelig med bestemmelserne i naevnte artikel 3 , stk . 4 , i faellesskabsdirektivet , og den boer derfor udgaa .  8 . I artikel 13 , stk . 5 , litra a ) , i udkastet til bekendtgoerelse fastsaettes det , at " saafremt en person over for ministeren beviser , at han er i besiddelse af en kvalifikation , og denne kvalifikation for saa vidt angaar denne bekendtgoerelse forudsaetter tilstraekkeligt kendskab til et eller flere af de emner , som er anfoert i et bilag til Raadets direktiv , kan ministeren give den paagaeldende person fritagelse for saa vidt angaar dette eller disse emner . "  Denne delvise fritagelse for at foere bevis for kendskab til et eller flere emner er imidlertid ikke i overensstemmelse med artikel 3 , stk . 4 , i direktivet , som hjemler , at " medlemsstaterne kan fritage indehavere af visse eksammensbeviser for hoejere uddannelse eller teknisk uddannelse for at opfylde disse bestemmelser , naar disse beviser forudsaetter et godt kendskab til de emner , der er omhandlet i den i bilaget indeholdte fortegnelse . "  Kommissionen henstiller derfor , at artikel 13 , stk . 5 , litra a ) , i udkastet til bekendtgoerelse aendres saaledes , at bestemmelsen i artikel 3 , stk . 4 , i direktivet overholdes .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 12 . maj 1978 .  Paa Kommissionens vegne  Richard BURKE  Medlem af Kommissionen


Avis juridique important

|

31983H0403

83/403/EØF: Kommissionens henstilling af 29. juli 1983 til Den hellenske Republik om tilpasning af de statslige handelsmonopoler i medfør af EØF-traktatens artikel 37, stk. 1 (Kun den graeske udgave er autentisk)

EF-Tidende nr. L 233 af 24/08/1983 s. 0029 - 0030

*****  KOMMISSIONES  HENSTILLING  af 29. juli 1983  til Den hellenske Republik om tilpasning af de statslige handelsmonopoler i medfoer af EOEF-traktatens artikel 37, stk. 1  (Den graeske tekst er den eneste autentiske)  (83/403/EOEF)  I. Den hellenske Republik er i medfoer af artikel 40, stk. 1, foerste led, i tiltraedelseakten forpligtet til fra 1. januar 1981 gradvis at tilpasse de statslige handelsmonopoler, jf. EOEF-traktatens artikel 37, stk. 1, saaledes at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsaetningsvilkaar er udelukket senest den 31. december 1985.  I artikel 40, stk. 1, andet led, fastsaettes det endvidere, at de nuvaerende medlemsstater paatager sig tilsvarende forpligtelse over for Den hellenske Republik. Men i de oevrige medlemsstater findes der ingen produkter, der er omfattet af et handelsmonopol i forhold til Graekenland.  I henhold til artikel 40, stk. 1, tredje led, skal Kommissionen fra 1981 rette henstillinger til Den hellenske Republik vedroerende fremgangsmaader og tempo for den i foerste afsnit fastsatte tilpasning.  I medfoer af EOEF-traktatens artikel 37, stk. 3, der finder anvendelse i medfoer af tiltraedelsestraktatens artikel 1, stk. 3, skal tempoet for gennemfoerelsen af de foranstaltninger, der i foreskrevet, tilpasses den i artiklerne 30-34 foreskrevne fjernelse af kvantitative restriktioner for de samme varer.  II. Ifoelge artikel 35 i tiltraedelsesakten skal kvantitative import- og eksportrestriktioner afskaffes fra tiltraedelsen, dog med undtagelse af visse produkter, der er opregnet i det til akten knyttede bilag III, og for hvilke der er fastsat midlertidige importkontingenter. Med hensyn til tempoet for fjernelsen af de omhandlet i artikel 36, kvantitative restriktioner for import af varer fra de oevrige medlemsstater, fastsaettes det i artikel 36, stk. 3, i akten, at der skal ske en gradvis foroegelse af kontingenterne i overgangsperioden paa 25 % ved hvert aars begyndelse, for saa vidt angaar kontingenter udtrykt i regningsenhender, og paa 20 %, for saa vidt angaar kontingenter udtrykt i maengde.  Ingen af de varer, der i Graekenland er omfattet af et monopol som omhandlet i EOEF-traktatens artikel 37, er dog medtaget i samme bilag III, saaledes at der ikke for saadanne varer er fastsat et midlertidigt kontingent. For at fastlaegge tempoet for den gradvise afskaffelse af de nugaeldende kvantitative restriktioner finder Kommissionen det derfor noedvendigt at gaa frem efter bestemmelserne i EOEF-traktatens artikel 33, idet den dog tager hensyn til den kortere overgangsperiode, som er indroemmet Graekenland. Denne artikel indeholder en aargangsperiode paa 12 aar og fastsaetter et kontingent for det foerste aar paa mindst 3 % af den indenlandske produktion, dog saaledes at dette kontingent ikke maa vaere mindre end de kontingenter, der paa bilateralt grundlag er indroemmet andre medlemsstater paa tidspunktet for tiltraedelsestraktatens ikrafttraeden. Kontingent forhoejes efter det tredje aar til 5 %, og ved udloebet af det tiende aar til 20 %.  III. I betragtning af den kortere overgangsperiode, der er fastsat i tiltraedelsesaktens artikel 40, stk. 1, og som udloeber den 31. december 1985, og i betragtning af den tid, der allerede er gaaet, finder Kommissionen, at det kontingent, som Graekenland skal aabne for 1983, boer fastsaettes til mindst 6 % af den indenlandske produktion, og, saafremt der ikke er nogen indenlandsk produktion, til mindst 6 % af det indenlandske forbrug. For de to resterende aar anser Kommissionen en fastsaettelse af kontingenterne til henholdsvis 9 % og 15 % for rimelig.  IV. Af disse grunde og under forbehold af Kommissionens senere stillingtagen til de resultater, der opnaaes paa grundlag af naervaerende henstilling, skal Kommissionen i henhold til artikel 40, stk. 1, tredje led i tiltraedelsesakten, henstille til Den hellenske Republik:  1. at der for alle de varer, der i Graekenland er omfattet af et handelsmonopol, aabnes et kontingent  - for den resterende del af 1983 paa mindst 6 % af den indenlandske produktion eller det indenlandske forbrug i 1982,  - for 1984 paa mindst 9 % af den indenlandske produktion eller det indenlandske forbrug i 1983, - for 1985 paa mindst 15 % af den indenlandske produktion eller det indenlandske forbrug i 1984,  idet det forudsaettes, at kvantitative restriktioner ikke laengere er tilladt efter den 31. december 1985.  Enhver importoer har adgang til at udnytte disse kontingenter, og de produkter, der indfoeres inden for rammerne af disse kontingenter, er ikke i Graekenland omfattet af noget monopol,  2. at alle interesserede parter ved behoerig bekendtgoerelse, herunder navnlig ved offentliggoerelse af en meddelelse til importoererne i Den hellenske Republiks officielle Tidende, underrettes om de muligheder, de har for inden for rammerne af de ovennaevnte kontingenter at koebe de nedenfor naevnte produkter i andre medlemsstater.  Denne meddelelse omfatter foelgende produkter (angivet med deres position i den faelles toldtarif):  1. Salt (25.01 A II b))  2. Svovl (ex 25.03)  3. Jordolie (27.09)  4. Benzin (ex 27.10 A III)  5. Superbenzin (ex 27.10 A III)  6. Petrolium (ex 27.10 B III)  7. Gasolier (ex 27.10 C I)  8. Braendselsolier (ex 27.10 C II)  9. Sulfater af kalium (ex 28.38 A II)  10. Dulcin (ex 29.25 B I)  11. Taendstikker (36.06)  12. Spillekort (97.04 A).  Udfaerdiget i Bruxelles, den 29. juli 1983.  Paa Kommissionens vegne  Frans ANDRIESSEN  Medlem af Kommissionen


Avis juridique important

|

31983K0259

Kommissionens henstilling nr. 259/83/EKSF af 27. januar 1983 om indførelse af en endelig antidumpingtold på bredflangede profiler med oprindelse i Spanien

EF-Tidende nr. L 030 af 01/02/1983 s. 0061 - 0064

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING Nr. 259/83/EKSF  af 27. januar 1983  om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa bredflangede profiler med oprindelse i Spanien  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelsen af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab,  under henvisning til Kommissionens henstilling nr. 3018/79/EKSF af 21. december 1979 om beskyttelse mod dumpet eller subsidieret import fra lande, der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (1), senest aendret ved henstilling nr. 3025/82/EKSF (2), saerlig artikel 12,  efter konsultationer i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte henstilling, og  ud fra foelgende betragtninger:  Kommissionen modtog i juli 1982 en klage indgivet af Walzstahl-Vereinigung/Duesseldorf, paa vegne af naesten samtlige Faellesskabets producenter af bredflangede profiler;  da klagen indeholdt tilstraekkelige beviser for, at der fandt dumping sted med hensyn til den tilsvarende vare med oprindelse i Spanien, og at der som foelge deraf forvoldtes vaesentlig skade, offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (3) om indledning af en procedure vedroerende importen af bredflangede profiler med oprindelse i Spanien og ivaerksatte en undersoegelse af sagen paa faellesskabsplan;  for indledningsvis at kunne fastslaa, om der var tale om dumping, foretog Kommissionen en sammenligning mellem importpriserne til Faellesskabet for bredflangede profiler med oprindelse i Spanien og de basispriser for disse varer, som Kommissionen har offentliggjort; paa grundlag af de paa det paagaeldende tidspunkt foreliggende oplysninger konkluderede Kommissionen endvidere, at den paagaeldende dumpingimport skadede eller truede med at skade en erhvervsgren i Faellesskabet; Kommissionen indfoerte derfor ved henstilling nr. 2242/82/EKSF (4) en midlertidig antidumpingtold paa bredflangede profiler med oprindelse i Spanien;  naevnte told svarede til forskellen mellem importpriserne for de paagaeldende dumpingvarer og de basispriser, som Kommissionen har offentliggjort, men dog mindst til den konstaterede forskel mellem disse basispriser og de priser, der var anfoert i ansoegningerne om importlicens til indfoersel af de paagaeldende varer i Forbundsrepublikken Tyskland i de foerste seks maaneder af 1982; senere konstaterede Kommissionen, at der i perioden fra januar til juli 1982 var en forskel mellem de faktiske priser paa disse importvarer, cif tysk graense, fortoldet, der var betydelig stoerre end den midlertidige tolds mindstebeloeb; Kommissionen aendrede derfor ved henstilling nr. 3024/82/EKSF (5) den midlertidige told ved at indfoere en specifik told, som afspejlede den reelle forskel; samtidig forlaengedes gyldighedsperioden for den midlertidige told med hoejst 2 maaneder;  under den paafoelgende undersoegelse anmodede Kommissionen de producenter i Faellesskabet, eksportoerer, importoerer og forhandere, som den vidste var beroert, om at forelaegge alle de oplysninger, den ansaa for noedvendige, med henblik paa en endelig fastlaeggelse af dumpingmargenen og skadens omfang; Kommissionen aflagde kontrolbesoeg hos de to beroerte spanske eksportoerer, nemlig Empresa Nacional Siderùrgica SA (Ensidesa) og José Maria Aristrain Madrid, SA, Madrid; Kommissionen foretog ogsaa undersoegelser paa stedet hos foelgende producenter i Faellesskabet: Thyssen AG, Duisburg, Stahlwerke Peine-Salzgitter AG, Salzgitter, Arbed Saarstahl GmbH, Voelklingen, Thyssen Stahl Union, Duesseldorf, samt hos foelgende importoerer: Carl Spaeter GmbH og Kloeckner & Co, Duisburg, og Aristrain Internationale Handelsgesellschaft mbH, Frankfurt;  Kommissionen valgte tidsrummet fra den 1. august 1981 til den 31. juli 1982 som undersoegelsesperiode med henblik paa at fastslaa, om der fandt dumping sted;  for endeligt at fastslaa, om der fandt dumping sted, sammenlignede Kommissionen de spanske eksportpriser med de normale vaerdier for salg i undersoegelsesperioden;  hved angaar Ensidesa og Aristrain blev de normale vaerdier fastsat paa grundlag af hjemmemarkedspriserne for samme vare i undersoegelsesperioden ab fabrik, idet der blev taget hensyn til, at virksomhedernes transportomkostninger paa hjemmemarkedet i nogle tilfaelde varstoerre end de omkostninger, der faktureredes til  kunden, hvor en saadan forskel paa tilfredsstillende maade kunne dokumenteres over for Kommissionen; ved fastsaettelsen af de normale vaerdier tog Kommissionen ogsaa hensyn til maengderabatter, som fra tid til anden blev ydet til visse kunder, hvor virksomhederne fremlagde tilfredsstillende bevis for saadanne:  der blev fastsat normale vaerdier for hver type bredflangede profiler under noeje hensyntagen til de eksporterede varers dimensioner;  eksportpriserne blev fastsat paa grundlag af de priser, der blev betalt eller skulle betales for de paagaeldende varer, som er blevet eksporteret til Faellesskabet i undersoegelsesperioden, beregnet ab fabrik, idet der i paakommende tilfaelde blev taget hensyn til omkostninger ved indenlandsk transport og soetransportforsikringsomkostninger samt havneafgifter; paa basis af den foreliggende dokumentation tog Kommissionen endvidere hensyn til aarsrabatter ydet af et af eksportselskaberne til en faellesskabsimportoer;  eftersom hele Aristrains eksportsalg af den paagaeldende vare blev aftaget af datterselskabet i Frankfurt, Tyskland, blev den paagaeldende virksomheds eksportpriser fastsat paa grundlag af den pris, hvortil de importerede varer foerste gang blev videresolgt til uafhaengige koebere, idet der blev taget behoerigt hensyn til samtlige omkostninger, der paaloeb mellem import og videresalg, herunder transportomkostninger inden for Faellesskabet forsikrings- og haandteringsomkostninger samt andre omkostninger, told samt en rimelig margen til daekning af generalomkostninger og fortjeneste; behoerigt hensyn blev ogsaa taget til forskelle i handelsled;  efteersom begge eksportvirksomheder modtog skattegodtgoerelse for eksport af de beroerte produkter, soegte Kommissionen at beregne beloebet svarende til de tidligere opkraevede indirekte afgifter, som paalaegges varer, der fysisk indgaar i de eksporterede produkter, saavel som i samme vare, naar den er bestemt for forbrug paa hjemmemarkedet; hverken den spanske regering eller eksportvirksomhederne fremsendte dokumenter, hvori de saadanne afgifter fremgik, som anmodet om af Kommissionen; Kommissionen har derfor haevet eksportprisen med et beloeb beregnet paa basis af tilgaengelige fakta;  af sammenligningen mellem eksportpriserne og de normale vaerdier fremgik det, at der var tale om gennemsnitlige vejede dumpingmargener paa 9,40 % svarende til 29,77 ECU/t for Aristrains vedkommende, og paa 10,26 % svarende til 30,33 ECU/t for Ensidesa;  eksportoererne anfoerte, at Kommissionen, paa baggrund af den spanske devaluering efter undersoegelsesperiodens afslutning burde tage resultaterne vedroerende dumping op til fornyet undersoegelse; Kommissionen ansaa det ikke for berettiget at tage denne devaluering i betragtning, eftersom eksportoererne ikke paaviste, at devalueringen mindskede eller ophaevede dumpingmargenen;  for saa vidt angaar de skadelige virkninger, fremgaar det af de bevisligheder, Kommissionen er i besiddelse af, at importen i Faellesskabet af de paagaeldende varer med oprindelse i Spanien er steget fra 129 099 t i 1980 til 134 969 t i 1981 og var paa 83 484 t i de foerste seks maaneder af 1982; med hensyn til det tyske marked, som traditionelt har tegnet sig for stoerstedelen af Faellesskabets import af spanske bredflangede profiler, er importen fra Spanien steget fra et maanedligt gennemsnit paa 9 342 t i 1980 til et gennemsnit paa 15 304 t i anden halvdel af 1981 og et gennemsnit paa 13 184 t i de foerste seks maaneder af 1982; i perioden fra januar til juni 1982 laa importen af den paagaeldende vare fra Spanien 105 % hoejere end i tilsvarende periode aaret foer;  den spanske eksports andel af Faellesskabets marked faldt en smule, nemlig fra 7,4 % til 6,8 % fra 1980 til 1981, men i perioden fra januar til juni 1982 var der tale om en voldsom stigning nemlig til 18,7 %; den tilsvarende markedsandel i Forbundsrepublikken Tyskland var paa 16,3 % i 1980, 18,9 % i 1981 og 29,4 % i foerste halvdel af 1982;  bredflangede profiler saelges almindeligvis til forhandlere, som oplagrer og videresaelger dem i Faellesskabet; den samme gruppe forhandlere, som aftager den spanske eksport, koeber ogsaa tilsvarende produkter fra producenter i Faellesskabet; priser, hvortil disse forhandlere aftog bredflangede profiler med oprindelse i Spanien, var i de fleste tilfaelde betydeligt lavere end Faellesskabets producenters listepriser, som gjaldt paa importtidspunktet;  Kommissionen har ogsaa undersoegt virkningerne af den paagaeldende import fra Spanien for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet; Kommissionen konstaterede, at den gennemsnitlige maanedlige produktion af samme vare i Vesttyskland faldt med 28 % mellem 1981 og de foerste 3 kvartaler af 1982, og at faellesskabsproducenternes salg er gaaet vaesentligt tilbage; en undersoegelse af salgsudviklingen paa det tyske marked viser, at de tyske producenters salg mellem 1980 og andet halvaar af 1982 faldt med 64,3 %, fra et gennemsnit paa 30 203 t pr. maaned til 13 192 t pr. maaed; i samme periode faldt salget for andre EKSF-producenter i Tyskland med 40,1 %, fra et maanedligt gennemsnit paa 25 509 t i til 15 272 t; i 1980 havde de tyske producenter af bredflangede profiler en hjemmemarkedsandel paa 52,7 %, som i 1981 faldt til 46 % og i foerste halvaar af 1982 til 37,6 %, medens andre EKSF-producenters markedsandel faldt fra 30,7 % i 1981 til 27,7 % i de foerste seks maaneder af 1982;  det indgik ogsaa i Kommissionens overvejelser, at Faellesskabets staalindustri befinder sig i en krisesituation; fra 1974 til 1980 faldt produktionen af de paagaeldende varer med mere end 13 %, medens antallet af beskaeftigede fra 1974 til 1981 faldt med 244 700, svarende til 30,8 %; situationen for Faellesskabets producenter er fortsat praeget af en yderst lav kapacitetsudnyttelse og af staerkt mindskede fortjenester eller direkte tab;  for at afhjaelp denne situation forsoeger Faellesskabet gennem sin staalpolitik at sikre et tilstraekkeligt prisniveau for de paagaeldende varer ved salg i Faellesskabet gennem anvendelse af produktionskvoter for EKSF-virksomhederne og ved krav om, at et vist prisniveau skal overholdes; disse produktionskvoter tilpasses periodisk paa baggrund af forudberegninger af udbud og efterspoergsel efter den paagaeldende vare og under hensyntagen til udviklingen i importen fra tredjelande; en betydelig stigning i importen fra tredjelande goer det paakraevet, at faellesskabsproducenternes kvoter justeres i nedadgaaende retning, hvorved deres indirekte omkostninger oeges, og fortjenesten falder yderligere;  Kommissionen har taget hensyn til, om andre faktorer hver for sig eller samlet, saasom import fra andre leverandoerlande og priserne paa denne, eller en eventuel mindsket efterspoergsel, har skadet den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet; medens efterspoergslen paa det tyske marked har ligget fast i 1980 og 1981, er den i de foerste seks maaneder af 1982 faldet med 21 %, svarende til 12 626 t pr. maaned; medens importen fra andre tredjelande end Spanien steg med 16,7 %, fra 26 077 t i 1980 til 30 433 t i 1981, faldt den igen med 6 % til 14 285 t i de foerste seks maaneder af 1982; virkningerne af dumpingimporten fra Spanien, som i 1981 udgjorde 81 % og i de foerste seks maaneder af 1982 naesten 85 % af den samlede import fra tredjelande til Forbundsrepublikken Tyskland, er udskilt fra disse andre faktorer;  det fremgaar af den endelige konstatering af de faktiske forhold, at dumpingimporten fra Spanien paa baggrund af den allerede hoejst kritiske situation, som Faellesskabets industri befinder sig i, og de strukturomlaegningsbestraebelser, som for oejeblikket udfoldes, har foraarsaget vaesentlig skade, og at der ville vaere forvoldt yderligere skade, hvis der ikke var blevet truffet midlertidige foranstaltninger;  paa baggrund af den alvorlige situation, som Faellesskabets staalindustri befinder sig i, er det af hensyn til Faellesskabets interesser noedvendigt at indfoere en endelig antidumpingtold og endeligt at opkraeve de beloeb, der der er stillet sikkerhed for i form af midlertidig told; i betragtning af omfanget af den forvoldte skade, boer den endelige told vaere lig med de konstaterede dumpingmargener, idet der tages behoerigt hensyn til importoerernes krav om prisnedsaettelser, som paa tilfredsstillende maade dokumenteres over for de nationale myndigheder -  RETTET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  1. Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa bredflangede profiler henhoerende under pos. 73.11 A ex I i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 73.11-12, med oprindelse i Spanien.  2. Tolden fastsaettes til 29,77 ECU/1 000 kg netto for bredflangede profiler, der fremstilles og eksporteres af José Maria Aristrain SA eller José Maria Aristrain - Madrid SA, og til 30,33 ECU/1 000 kg netto for bredflangede profiler, der fremstilles og eksporteres af Empresa Nacional Siderùrgica SA (Ensidesa).  3. Tolden nedsaettes imidlertid med indtil 10 %, hvis importoeren over for de nationale myndigheder paa tilfredsstillende maade godtgoer, at de importerede varer er af ringere kvalitet eller sekundavarer.  4. Gaeldende bestemmelser for toldafgifter finder anvendelse paa tolden.  Artikel 2  De beloeb, for hvilke der i medfoer af henstilling nr. 2242/82/EKSF, aendret ved henstilling nr. 3024/82/EKSF, er stillet sikkerhed i form af midlertid told, opkraeves endeligt, dog hoejst med et beloeb svarende til den ved artikel 1 fastsatte endelige told. Artikel 3  Denne henstilling traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  Udfaerdiget, i Bruxelles, den 27. januar 1983.  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  (1) EFT nr. L 339 af 31. 12. 1979, s. 15.  (2) EFT nr. L 317 af 13. 11. 1982, s. 17.  (3) EFT nr. C 207 af 10. 8. 1982, s. 4.  (4) EFT nr. L 238 af 13. 8. 1982, s. 32.  (5) EFT nr. L 317 af 13. 11. 1982, s. 16.


Avis juridique important

|

31961K0001

EKSF Høje Myndighed: Henstilling nr. 1-61 af 1. marts 1961 til medlemsstaternes regeringer om offentliggørelse eller bekendtgørelse af tariffer, priser og tarifbestemmelser for transport af kul og stål

EF-Tidende nr. 018 af 09/03/1961 s. 0469 - 0471 den finske specialudgave: kapitel 7 bind 1 s. 0028  den svenske specialudgave: kapitel 7 bind 1 s. 0028  den danske specialudgave: serie I kapitel 1959-1962 s. 0066  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1959-1962 s. 0069  den græske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0025  den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0037  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0037

++++  HENSTILLING Nr . 1-61  af 1 . marts 1961  til medlemsstaternes regeringer om offentliggoerelse eller bekendtgoerelse af tariffer , priser og tarifbestemmelser for transport af kul og staal  DEN HOEJE MYNDIGHED HAR  under henvisning til traktatens artikel 2-5 , 8 , 14 , 15 , 60 , 70 og 86 og til artikel 10 i konventionen om overgangsbestemmelserne , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ifoelge traktatens artikel 70 , stk . 3 , skal de tariffer , priser og tarifbestemmelser af enhver art , som finder anvendelse paa transport af kul og staal inden for hver medlemsstat og mellem medlemsstaterne , offentliggoeres eller meddeles til Den hoeje Myndighed ;  denne regel er en for Faellesskabets medlemsstater og for Den hoeje Myndighed bindende retsregel ; for at den kan anvendes , er det dog noedvendigt , specielt for virksomhederne inden for de forskellige transportgrene , at medlemsstaterne ivaerksaetter gennemfoerelsesbestemmelser ;  bestemmelser af denne art findes overhovedet ikke eller kun ufuldstaendigt ; Den hoeje Myndighed har derfor fundet det noedvendigt ved en henstilling at opfordre medlemsstaterne til at udstede egnede gennemfoerelsesforanstaltninger ,  de gennemfoerelsesforanstaltninger , som medlemsstaterne skal traeffe , skal alt efter art , omfang og form vaere egnede til faktisk at naa de maal , der sigtes mod ved offentliggoerelse eller bekendtgoerelse af tariffer , priser og tarifbestemmelser ; medlemsstaterne skal herunder tage hensyn til , at den i artikel 70 , stk . 3 , fastsatte grundsaetning for offentliggoerelse eller bekendtgoerelse ikke udgoer et maal i sig selv ;  enhver offentliggoerelse eller bekendtgoerelse udgoer tvaertimod i sig selv blot et middel til at naa andre formaal i traktaten ; herved kommer i foerste raekke traktatens bestemmelser om transport i betragtning , som de paagaeldende , isaer transportvirksomhederne , paa effektiv maade skal forpligtes til at overholde ; det drejer sig herved om foelgende bestemmelser :   - traktatens artikel 4 , litra b ) , i forbindelse med artikel 70 , stk . 1 , hvorefter der ved transport af kul og staal skal ydes forbrugere , der befinder sig under vilkaar , som kan sammenlignes , dertil svarende prisvilkaar ;   - traktatens artikel 70 , stk . 2 , der isaer forbyder enhver forskelsbehandling med hensyn til transportpriser og vilkaar , der er begrundet med produkternes oprindelses - eller bestemmelsesland ;   - artikel 10 , stk . 3 , i konventionen om overgangsbestemmelserne , der foreskriver oprettelse af direkte internationale tariffer samt harmonisering af transportpriser og -betingelser for saa vidt dette er noedvendigt for faellesmarkedets gode funktion ;  medlemsstaterne skal endvidere traeffe deres forholdsregler paa en saadan maade , at de fremmer den gode funktion af det faelles marked for kul og staal , saadan som dette er fastlagt i traktatens bestemmelser , saerlig i artiklerne 2-5 og 60 , samt i de gennemfoerelsesbeslutninger , Den hoeje Myndighed har truffet ;  medlemsstaterne skal ved opfyldelse af deres principielle forpligtelse i henhold til artikel 86 , stk . 1 , efterkomme henstillingen paa en saadan maade , at Faellesskabet lettes i varetagelsen af sine opgaver ;  de regler , der skal fastsaettes af medlemsstaterne kan kun virkeliggoere henstillingens maal , hvis alle noedvendige forholdsregler traeffes saaledes , at transportvirksomhederne overholder disse forskrifter ; da traktaten ikke giver Den hoeje Myndighed mulighed for selv at kontrollere disse virksomheder og skride ind mod overtraedelser , tilkommer det medlemsstaterne at udforme deres forskrifter paa en saadan maade , at transportvirksomhederne kan kontrolleres effektivt og overtraedelser kan rammes af passende sanktioner ;  traktatens bestemmelser omfatter alle transportgrene inden for Faellesskabet . Derfor skal medlemsstaterne udstraekke de forholdsregler , der skal tages paa grundlag af denne henstilling , til alle transportgrene ; det overlades til dem at udforme deres forskrifter i overensstemmelse med de enkelte transportgrenes egenart ;  forholdene inden for transportsektoren noedvendiggoer , at medlemsstaterne saa hurtigt som muligt efterkommer henstillingens paabud ; en frist indtil 31 . december 1961 synes derfor passende til enten selv at udstede de noedvendige love og administrative bestemmelser eller , hvis ret langvarige fremgangsmaader som f.eks . lovgivningsarbejde skulle vise sig noedvendige , at foretage de indledende skridt hertil ;  det er endvidere hensigtsmaessigt , at Den hoeje Myndighed allerede paa forhaand undersoeger , om og i hvilken grad de af medlemsstaterne paataenkte forholdsregler er tilstraekkelige for at naa henstillingens maal ; det er derfor paakraevet , at Den hoeje Myndighed underrettes derom , senest 31 . oktober 1961 ,  RETTET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  1 . Medlemsstaternes regeringer skal tage alle egnede almindelige eller specielle forholdsregler , for at de til transport af kul og staal inden for hver medlemsstat og mellem medlemsstaterne anvendte tariffer , priser og tarifbestemmelser af enhver art offentliggoeres eller meddeles Den hoeje Myndighed i et saadant omfang , paa en saadan maade og i en saadan form ,  a ) at de bidrager til at sikre , at transportvirksomhederne anvender saadanne tariffer , priser og tarifbestemmelser af enhver art , som yder forbrugere , der befinder sig under vilkaar , der kan sammenlignes , dertil svarende prisvilkaar ( traktatens artikel 4 , litra b ) , og artikel 70 , stk . ( 1 ) og ( 2 ) ,  b ) at de forholdsregler , der er truffet eller skal traeffes med henblik paa oprettelse af direkte internationale tariffer , og harmoniseringen af transportpriser og - vilkaar , kan bringes i anvendelse , ( traktatens artikel 70 , stk . ( 1 ) , og artikel 10 , stk . ( 3 ) , i konventionen om overgangsbestemmelser ) .  2 . Forholdsreglerne i henhold til stk . 1 skal traeffes paa en saadan maade , at de fremmer faellesmarkedets gode funktion , saadan som dette er fastlagt i traktatens bestemmelser , saerlig artiklerne 2-5 og 60 , samt i de gennemfoerelsesbeslutninger , der er truffet af Den hoeje Myndighed .  Artikel 2  Medlemsstaternes regeringer skal traeffe alle egnede generelle eller saerlige forholdsregler for at overholdelsen af de love og administrative bestemmelser , der bestaar eller vil blive udstedt for at naa de i artikel 1 angivne maal , kan kontrolleres , og overtraedelser af disse bestemmelser kan rammes af sanktioner .  Artikel 3  De forholdsregler , der skal traeffes i henhold til artikel 1 og 2 , skal omfatte alle transportgrene . Der kan dog tages hensyn til saerlige forhold inden for de enkelte transportgrene .  Artikel 4  1 . Medlemsstaternes regeringer skal traeffe de i artiklerne 1 og 2 omhandlede forholdsregler senest den 31 . december 1961 . Kraever disse forholdsregler til deres ikrafttraeden ifoelge de respektive nationale lovgivninger vedtagelse af en lov eller en anden fremgangsmaade , som kraever en vis frist , maa saadanne fremgangsmaader paabegyndes senest paa samme tidspunkt .  2 . Medlemsstaternes regeringer skal inden 31 . oktober 1961 give Den hoeje Myndighed meddelelse om indholdet af de paataenkte forholdsregler .  Artikel 5  Denne henstilling vil blive meddelt medlemsstaternes regeringer og offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Denne henstilling er behandlet og vedtaget af Den hoeje Myndighed paa dens moede den 1 . marts 1961 .  Paa Den hoeje Myndigheds vegne  Piero MALVESTITI  Formand