               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 5.8.2021
            COM(2021) 456 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Mauritius
            {SWD(2021) 221 final} - {SWD(2021) 222 final}

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Mauritius
                  1
               , som er i overensstemmelse med EU-fiskerflådens behov, forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik
                  2
                og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012
                  3
                om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension
                  4
               .

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Den gældende fiskeripartnerskabsaftale med Mauritius trådte i kraft den 28. januar 2014 med en varighed på seks år og forlænges stiltiende med perioder på yderligere tre år. Den gældende fireårige gennemførelsesprotokol
                     5
                   trådte i kraft den 8. december 2017 og udløber den 7. december 2021. Ved gennemførelsesprotokollen fastsættes de fiskerimuligheder, som tildeles EU-fiskerflåden, og den finansielle modydelse, som skal betales af Unionen og skibsrederne. Med gennemførelsesprotokollen tilvejebringes fiskerimuligheder, der er målrettet fiskeri efter tun og stærkt vandrende arter, for EU-fartøjer fra fire medlemsstater (Spanien, Frankrig, Italien og Portugal).

                  Det årlige offentlige finansielle bidrag fra EU til Mauritius beløber sig til 220 000 EUR for adgang plus specifikke beløb på 220 000 EUR til støtte for Mauritius' fiskeripolitik og 135 000 EUR i støtte til gennemførelsen af  landets havpolitik og -økonomi.

                  Kommissionen foreslår at forhandle en ny gennemførelsesprotokol under fuld hensyntagen til forordningen om den fælles fiskeripolitik
                     6
                  .

               EU har udviklet et netværk af bilaterale partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri i Det Indiske Ocean, f.eks. med Seychellerne og Madagaskar. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri bidrager til at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at EU-fiskerflådens fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri fremmer endvidere det videnskabelige samarbejde mellem EU og partnerlandene, fremmer gennemsigtighed og bæredygtighed med henblik på en bedre forvaltning af fiskeressourcerne og tilskynder til en sådan forvaltning ved at støtte  tilsynet med og kontrollen og overvågningen af de nationale og de udenlandske flåders fiskeri og stille midler til rådighed til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og til bæredygtig udvikling af den lokale fiskeriindustri. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker EU's stilling i internationale og regionale fiskeriorganisationer: for Mauritius' vedkommende Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean (IOTC)
                  7
               .

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Forhandling om en ny gennemførelsesprotokol med Mauritius er i overensstemmelse med Unionens politik over for landene i Afrika, Caribien og Stillehavet (ACS) og navnlig med Unionens mål om at overholde de demokratiske principper og menneskerettighederne. Det er også i overensstemmelse med den foreløbige økonomiske partnerskabsaftale (ØPA), som anvendes af Mauritius, Seychellerne, Zimbabwe, Madagaskar og Comorerne, og hvis anvendelsesområde udvides til andre handelsrelaterede spørgsmål som f.eks. handel og bæredygtig udvikling.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V (internationale aftaler) i femte del (Unionens optræden udadtil) i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

                  Afgørelsen står i forhold til målet.

               •Valg af retsakt

                  Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  I 2021 udførte Kommissionen en efterfølgende evaluering af den gældende protokol og en forhåndsevaluering af en eventuel fornyelse af protokollen. Konklusionerne af evalueringen er angivet i et særskilt arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene.

                  Det blev i evalueringen konkluderet, at EU's fiskerisektorer har en stor interesse i at kunne fiske ud for Mauritius, og at en fornyelse af protokollen er i begge parters interesse. Derudover vil en fornyelse bidrage til at styrke tilsynet, kontrollen og overvågningen samt bidrage til en bedre forvaltning af fiskeriet i regionen.

                  For EU er det vigtigt at opretholde et instrument, der muliggør et stærkt sektorsamarbejde med en strategisk aktør på subregionalt plan, og mere generelt styrke forbindelserne til Mauritius. Dette vil også bidrage til, at EU kan opbygge alliancer inden for rammerne af IOTC. For EU-fiskerflåden, herunder i dens fjernområder i Det Indiske Ocean, betyder dette, at der kan opretholdes adgang til et vigtigt fiskeriområde under Mauritius' jurisdiktion til indførelse af fangststrategier i henhold til en flerårig international retlig ramme. Mauritius' betydning, når det drejer sig om forarbejdning af tun fanget i Det Indiske Ocean og eksport af tunfiskevarer til EU, er desuden med til at gøre den planlagte nye protokol relevant både for EU's fiskeriindustri og for partnerlandet. For Mauritius' myndigheder er det målet at opretholde forbindelserne med EU, bl.a. med henblik på at styrke havforvaltningen og nyde godt af målrettet sektorstøtte, der omfatter flerårige finansieringsmuligheder.

               •Høringer af interesserede parter

                  Medlemsstaterne, repræsentanterne for fiskeriindustrien, internationale civilsamfundsorganisationer og Mauritius' fiskeriforvaltning og civilsamfund blev hørt som led i evalueringen. Høringer har også fundet sted på møder inden for rammerne af Det Rådgivende Råd for Højsøflåden.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

                  Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

                  Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

                  I forhandlingsdirektiverne (der er knyttet som bilag til forslaget til afgørelse) henstilles det, at der i protokollen indføres en klausul om konsekvenserne af krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               De budgetmæssige virkninger af en ny protokol indebærer betaling af en finansiel modydelse til Mauritius. Budgettildelingerne i form af forpligtelses- og betalingsbevillinger skal hvert år angives i budgetposten for partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri (08 05 01) og være forenelige med den finansielle programmering under den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2022-2027. De årlige beløb til forpligtelser og betalinger fastlægges i forbindelse med den årlige budgetprocedure, herunder reserven for protokoller, der ikke er trådt i kraft i begyndelsen af året
                  8
               .

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Det forventes, at forhandlingerne indledes i løbet af tredje kvartal af 2021.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Kommissionen henstiller, at:

               ·Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en ny gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Mauritius

               ·Kommissionen udpeges som EU's forhandler i denne sammenhæng

               ·Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg i overensstemmelse med TEUF

               ·Rådet godkender forhandlingsdirektiverne i bilaget.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Mauritius

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en ny gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Mauritius
                  9
                —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger på Unionens vegne om en ny gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Mauritius' regering.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 79 af 18.3.2014, s. 3.

                     (2)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (EUT L 354 af 28.12.2013, s. 22).

                     (3)

                  https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/agricult/129052.pdf

                     (4)

                        KOM(2011) 0424 endelig.

                     (5)

                        EUT L 279 af 28.10.2017, s. 3.

                     (6)

                        Del IV, afsnit II.

                     (7)

                        IOTC som er en mellemstatslig organisation, der er ansvarlig for forvaltningen af tun og tunlignende arter i Det Indiske Ocean.
                  https://iotc.org/

                     (8)

                        Jf. kapitel 40 (reservepost 40 02 41) i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale om FFR (2013/C 373/01).

                     (9)

                        EUT L 79 af 18.3.2014, s. 3.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 5.8.2021
            COM(2021) 456 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på Rådets afgørelse
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Mauritius
            {SWD(2021) 221 final} - {SWD(2021) 222 final}

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver

               –Formålet med forhandlingerne er at indgå en gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Mauritius i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               –Gennemførelsesprotokollen bør fastsætte de overordnede rammer for EU-fiskerfartøjers fiskeri i Mauritius' farvande og for EU's samarbejde med Mauritius på fiskeriområdet.

               –For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri og samtidig sikre gensidige fordele for EU og Republikken Mauritius bør Kommissionens forhandlinger søge at:

               ·sikre, at EU-fiskerfartøjer har adgang til Republikken Mauritius' fiskeriområde, og at de får tildelt de nødvendige tilladelser til at fiske i nævnte område, og derved bl.a. udvikle netværket af partnerskabsaftaler for bæredygtigt fiskeri for EU's fiskeriaktører i Det Indiske Ocean.

               ·tage hensyn til den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og de relevante forvaltningsplaner, der er vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), for at sikre et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri og fremme international havforvaltning. Fiskeriet bør udelukkende rettes mod de disponible ressourcer under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med at der tages særligt hensyn til, at visse af de pågældende bestande er stærkt vandrende.

               ·søge en passende andel af disse fiskeressourcer, som er i fuld overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer også er af interesse for andre udenlandske flåder, og efterstræbe, at alle udenlandske flåder underlægges de samme tekniske betingelser.

               ·sikre, at adgangen til fiskeriet er baseret på EU-fiskerflådens historiske og forventede fremtidige aktivitet i regionen, set i lyset af de seneste og bedste foreliggende videnskabelige vurderinger samt hensyn til regionerne i EU's yderste periferi.

               ·etablere en dialog for at styrke sektorpolitikken med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik, der er i tråd med Mauritius' udviklingsmål, navnlig hvad angår fiskeriforvaltning, bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri), tilsyn med og kontrol og overvågning af fiskeriet, tilvejebringelse af videnskabelig rådgivning samt at fremme økonomisk aktivitet.

               ·indføre en klausul om konsekvenserne af en tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               ·sikre, at protokollen vil bidrage til at fremme bæredygtig vækst og anstændigt arbejde inden for fiskeriet under hensyntagen til Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) relevante konventioner.

               ·indføre en klausul om forbud mod forskelsbehandling mellem flåderne og om gennemsigtighed.

               –Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:

               ·de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne tildeles

               ·den finansielle modydelse og vilkårene for udbetaling heraf

               ·mekanismerne for gennemførelse af sektorstøtten.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 30.10.2019
            COM(2019) 551 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og New Zealand om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og New Zealands kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende myndigheder være fuldt rustet til samarbejde med eksterne partnere for at sikre deres borgeres sikkerhed. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver inden for rammerne af kravene i forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016
                  1
               .

               Siden forordningen trådte i kraft, har Europol kunnet udveksle oplysninger med tredjelande eller internationale organisationer på grundlag af en international aftale, der giver tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder. Kommissionen er på vegne af Den Europæiske Union ansvarlig for at føre forhandlinger om sådanne internationale aftaler. Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, også etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

               I den 11. statusrapport om indførelsen af en effektiv og ægte sikkerhedsunion
                  2
                identificerede Kommissionen på grundlag af terrortruslen, migrationsrelaterede udfordringer og Europols operationelle behov otte prioriterede lande
                  3
                i regionen Mellemøsten/Nordafrika (MENA) at indlede forhandlinger med. Under hensyntagen til den politiske strategi, som er beskrevet i den europæiske dagsorden om sikkerhed
                  4
               , Rådets konklusioner
                  5
                og den globale strategi
                  6
               , de operationelle behov hos de retshåndhævende myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område, som også fremgik af opfølgningen på angrebet i Christchurch i marts 2019, finder Kommissionen det nødvendigt at tilføje New Zealand som et prioriteret land at indlede forhandlinger med på kort sigt. New Zealand anmodede formelt om initiativet den 23. august 2019.

               Europol og det newzealandske politi underskrev en samarbejdsordning i april 2019. Ordningen udstikker rammer for struktureret strategisk samarbejde, herunder en sikker forbindelse der gør direkte og sikker kommunikation mulig, og New Zealand har udsendt en forbindelsesofficer til Europol. Ordningen indeholder imidlertid ikke et retsgrundlag for udveksling af personoplysninger. I øjeblikket er der ikke noget retsgrundlag for regelmæssig og struktureret udveksling af personoplysninger mellem New Zealands retshåndhævende myndigheder og Europol, hvilket er afgørende for et effektivt operationelt samarbejde.

               Retsstandarderne for beskyttelse af personoplysninger i New Zealand er primært indeholdt i den newzealandske lov om privatlivets fred, Privacy Act af 17. maj 1993, som ændret ved Privacy Amendment Act af 7. september 2010
                  7
               . Til dette formål fastsættes der i Privacy Act tolv principper om privatlivets fred (Information Privacy Principles), der regulerer behandlingen af personoplysninger. Privacy Act gælder for private og offentlige organer, herunder de retshåndhævende myndigheder. Med Privacy Act oprettes også den uafhængige databeskyttelsesmyndighed i New Zealand, Office of the Privacy Commissioner.

               Politisk kontekst

               Efter angrebet i Christchurch var Frankrigs præsident Emmanuel Macron og New Zealands premierminister Jacinda Ardern værter for Christchurch Call-begivenheden i Paris den 15. maj 2019, som Kommissionens formand Jean-Claude Juncker deltog i, og hvor vigtigheden af at håndtere problemet med terrorrelateret indhold på internettet og samtidig sikre beskyttelsen af fundamentale rettigheder blev fremhævet. De deltagende regeringer, teknologivirksomheder og Europa-Kommissionen udtrykte deres støtte til forpligtelserne, der blev indgået i Christchurch Call to Action, med henblik på at fjerne terrorrelateret og voldeligt ekstremistisk indhold på internettet (

                  https://www.christchurchcall.com/

               ).

               EU og New Zealand er ligesindede partnere med samme holdning og tilgang til mange globale udfordringer. Partnerskabsaftalen om forbindelser og samarbejde mellem EU og New Zealand, som blev underskrevet den 5. oktober 2016, baner vejen for et stærkere og mere solidt forhold, idet den indeholder en række artikler, hvori parterne forpligter sig til samarbejde på områder som bekæmpelse af terrorisme, samarbejde om retshåndhævelse, forebyggelse og bekæmpelse af organiseret kriminalitet og korruption, narkotika, cyberkriminalitet, hvidvaskning af penge, finansiering af terrorisme, migration og asyl.

               EU og New Zealand er også partnere i Det Globale Forum for Terrorbekæmpelse (GCTF), som er et internationalt forum bestående af 29 lande og Den Europæiske Union, hvis overordnede opgave er at mindske menneskers sårbarhed over for terrorisme på verdensplan ved at forebygge, bekæmpe og retsforfølge terrorhandlinger og imødegå tilskyndelse og rekruttering til terrorisme. EU og New Zealand har et tæt samarbejde om udenrigs- og sikkerhedsspørgsmål og indgår i regelmæssig dialog om politik og sikkerhed. Dialogen omfatter hyppige møder på ministerplan og højt embedsmandsplan. New Zealand kunne på baggrund af partnerskabsrammeaftalen fra 2012 deltage i nogle af EU's krisestyringsoperationer og bidrog f.eks. til EU NAVFOR Atalanta (pirateri ud for Afrikas Horn).

               Operationelle behov

               Der er potentiale til at undersøge mulighederne for mere samarbejde med New Zealand på alle de kriminalitetsområder, der henhører under Europols kompetence. Følgende er en ikkeudtømmende liste over de vigtigste operationelle behov i Europols samarbejde med New Zealand:

               ·Terrorisme: Terrorisme udgør en alvorlig trussel mod både New Zealand og Den Europæiske Union, som begge har været mål for terrorangreb. Ud over at forbedre trusselsbilledet og identifikationen af nye tendenser er det nødvendigt med et tættere samarbejde, herunder udveksling af personoplysninger, for at opdage, forebygge og retsforfølge terrorhandlinger, herunder rejser med terrorisme for øje, finansiering af terrorisme og terroristers misbrug af internettet.

                  Europols Europæiske Center for Terrorbekæmpelse (ECTC) har stor operationel interesse i at kunne udveksle operationelle oplysninger/personoplysninger med New Zealand og omvendt, hvilket efterspillet til angrebet i Christchurch gjorde klart. I kølvandet på begivenhederne i Christchurch har EU's internetindberetningsenhed i Europol (EU IRU) arbejdet med opdagelse af indhold og dettes udbredelsesmønstre på internettet. Den hurtige og omfangsrige udbredelse af internetmisbrug efter angrebet og det meget store antal udbydere af operatørtjenester (Operations Service Providers, OSP), der var involveret, var uden fortilfælde og viste de nuværende processers begrænsninger med hensyn til håndteringen af den type trusler. En operationel aftale med New Zealand vil ikke blot styrke Europols position som leder af den operationelle indsats efter Christchurch Call-tilsagnet om at fjerne terrorrelateret og voldeligt ekstremistisk indhold på internettet, men vil også give Europol en retlig ramme til at udvikle et samarbejde på højt plan med New Zealand om terrorrelaterede spørgsmål.

               ·Cyberkriminalitet: New Zealand er en vigtig partner for EU's retshåndhævende myndigheder i efterforskning af sager om seksuel udnyttelse af børn.

                  Det newzealandske politi deltager og er en aktiv partner i Virtual Global Taskforce, et vigtigt partnerskabsnetværk for Europols Europæiske Center for Bekæmpelse af Cyberkriminalitet inden for bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn på internettet. New Zealands højtudviklede ekspertise inden for efterforskning af seksuel udnyttelse af børn på internettet og dets villighed til at dele viden med deltagerne i disse møder værdsættes højt af de kompetente myndigheder i EU-medlemsstaterne, som har ansvaret for at efterforske sådanne komplicerede kriminelle sager, og som står over for talrige retlige og tekniske udfordringer. Set fra et operationelt synspunkt kan New Zealand tilføre en betydelig merværdi til Europol inden for cyberkriminalitet, særlig hvad angår seksuel udnyttelse af børn på internettet. Det newzealandske politi og det newzealandske indenrigsministeriums team vedrørende digital udnyttelse af børn er engagerede i og har erfaring på dette område og har spillet en vigtig rolle i operationer af høj prioritet.

                  New Zealand er det eneste land i Five Eyes
                  8
               -netværket, som Europol ikke har et retsgrundlag for udveksling af personoplysninger med. Dette begrænser begge parters evne til at dele værdifulde operationelle oplysninger og til systematisk at arbejde sammen. Det resulterer også i en situation, hvor bilaterale kontakter skal skabes direkte med medlemsstaterne eller gennem eksterne organer, herunder INTERPOL. Sådanne kontakter har i sagens natur en negativ indflydelse på medlemsstaternes evne til at håndtere denne form for kriminalitet og fratager dem muligheden for at bidrage til og drage nytte af den merværdi, som Europol kan tilbyde, særlig i forbindelse med terrorrelateret indhold og seksuel udnyttelse af børn på internettet.

               ·Ulovlige motorcykelbander: Det newzealandske politi og Europol har stor interesse i at samarbejde om ulovlige motorcykelbander. Ulovlige motorcykelbander vækker i stigende grad bekymring i New Zealand, og det newzealandske politi har for nylig oprettet en bandeefterforskningsenhed, der har ulovlige motorcykelbander som et af sine primære fokusområder. Europols tilsynsførende for analyseprojekter har særlig interesse i rejsebevægelser mod Europa og strafferegistre for newzealandske medlemmer af ulovlige motorcykelbander samt deres angivelige kontakt med dele af den organiserede kriminalitet i Sydøstasien.

               ·Narkotika: Europol har tidligere beskæftiget sig med sager om omfattende handel med amfetamin fra EU til New Zealand. Der er potentiale til mere samarbejde på dette område.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               I forordning (EU) 2016/794 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) fastsættes en retlig ramme for Europol, navnlig dets mål, opgaver, beføjelser, databeskyttelsesgarantier og måder at samarbejde med eksterne partnere på. Denne henstilling er i overensstemmelse med Europolforordningen
                  9
               .

               Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om den fremtidige aftale på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               I overensstemmelse med artikel 218 i TEUF udpeges Kommissionen som Unionens forhandler med hensyn til aftalen mellem Den Europæiske Union og New Zealand om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og New Zealands kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og New Zealand om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og New Zealands kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794
                  10
                blev vedtaget den 11. maj 2016 og anvendes fra den 1. maj 2017.

               (2)I bestemmelserne i forordning (EU) 2016/794, navnlig i bestemmelserne vedrørende videregivelse af personoplysninger fra Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) til tredjelande og internationale organisationer, fastsættes det, at Europol kan videregive personoplysninger til en myndighed i et tredjelande på grundlag af en international aftale, der er indgået mellem Unionen og det pågældende tredjeland, jf. artikel 218 i TEUF, og som giver tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder.

               (3)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og New Zealand om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og New Zealands kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme ("aftalen").

               (4)Som anført i betragtning 35 til forordning (EU) 2016/794 bør Kommissionen kunne høre Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS) under forhandlingerne om aftalen, og i alle tilfælde inden aftalen indgås.

               (5)Aftalen bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalen bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper.

               (6)Aftalen bør ikke have indvirkning på og bør ikke berøre videregivelse af personoplysninger eller andre former for samarbejde mellem myndigheder med ansvar for beskyttelse af den nationale sikkerhed —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges hermed til på vegne af Unionen at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og New Zealand om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og New Zealands kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den 30.10.2019.

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

                     (2)

                        COM(2017) 608 final.

                     (3)

                        Algeriet, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet.

                     (4)

                        COM(2015) 185 final.

                     (5)

                        Rådsdokument 10384/17 af 19. juni 2017.

                     (6)

                        Shared Vision, Common Action: A Stronger Europe - A Global Strategy for the European Union's Foreign And Security Policy (Fælles vision, fælles handling: Et stærkere Europa – En global strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik)
                  http://europa.eu/globalstrategy/en
                  .

                     (7)

                        Privacy Act er i øjeblikket genstand for en reform som følge af et lovforslag, der blev fremsat i marts 2018.

                     (8)

                        En

                     efterretning

                  salliance bestående af

                     Australien

                  ,

                     Canada

                  ,

                     New Zealand

                  ,

                     Det Forenede Kongerige

                   og

                     USA

                  .

                     (9)

                        Særlig artikel 3, 23 og 25 og kapitel VI i forordning (EU) 2016/794.

                     (10)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 30.10.2019
            COM(2019) 551 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på Rådets afgørelse
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og New Zealand om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og New Zealands kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BILAG

               Under forhandlingerne bør Kommissionen sigte mod de målsætninger, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Målet med aftalen er at tilvejebringe et retsgrundlag for videregivelse af personoplysninger mellem henholdsvis Europol og New Zealands kompetente myndigheder for at støtte og styrke New Zealands og medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats samt deres gensidige samarbejde om at forebygge og bekæmpe grov grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme, og samtidig sikre passende garantier med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger og grundlæggende rettigheder og friheder for fysiske personer.

               (2)For at sikre formålsbegrænsning vedrører samarbejde og udveksling af oplysninger under aftalen kun kriminalitet og relaterede strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence i henhold til artikel 3 i forordning 2016/794 (samlet "strafbare handlinger"). Navnlig bør samarbejdet sigte mod at forebygge og bekæmpe terrorisme, stoppe organiseret kriminalitet og bekæmpe cyberkriminalitet. Det skal fremgå af aftalen, hvad dens anvendelsesområde er, og med hvilke formål Europol kan videregive personoplysninger til de newzealandske kompetente myndigheder.

               (3)I aftalen skal der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med udveksling af personoplysninger mellem Europol og de newzealandske kompetente myndigheder. Garantierne skal foruden de nedenfor anførte omfatte krav om, at videregivelse af personoplysninger er underlagt fortrolighedsforpligtelser, og at personoplysningerne ikke bliver anvendt til at kræve, idømme eller fuldbyrde dødsstraf eller anden form for grusom og umenneskelig behandling, for så vidt andet ikke er fastsat i supplerende garantier, som måtte være påkrævet.

               Navnlig gør følgende sig gældende:

               (a)Aftalen skal indeholde definitioner af centrale begreber. Aftalen skal navnlig indeholde en definition af personoplysninger, som er i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i direktiv (EU) 2016/680.

               (b)Aftalen skal overholde specialitetsprincippet og sikre, at oplysninger ikke bliver behandlet til andre formål end formålene med videregivelsen. Formålet med den behandling af personoplysninger, som parterne foretager inden for rammerne af aftalen, skal derfor fremgå klart og præcist og må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt i det enkelte tilfælde med henblik på at forebygge og bekæmpe terrorisme og strafbare handlinger, der er omhandlet i aftalen.

               (c)Personoplysninger, der videregives af Europol i overensstemmelse med aftalen, skal behandles retfærdigt, på et ved lov fastsat grundlag og kun til de formål, hvortil de er blevet videregivet. Aftalen skal pålægge Europol pligt til ved videregivelse af oplysninger at angive eventuelle begrænsninger for adgang eller brug, herunder med hensyn til oplysningernes videregivelse, sletning, tilintetgørelse eller videre behandling. Aftalen skal forpligte New Zealands kompetente myndigheder til at respektere sådanne begrænsninger og angive, hvordan overholdelse af disse begrænsninger vil blive håndhævet i praksis. Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, der forfølges. De skal være nøjagtige og ajour. De må ikke opbevares længere end nødvendigt til de formål, hvortil de er videregivet. Aftalen skal ledsages af et bilag, som indeholder en udtømmende liste over de kompetente myndigheder i New Zealand, som Europol kan videregive oplysninger til, og en kort beskrivelse af deres kompetencer.

               (d)Det er forbudt for Europol at videregive personoplysninger om racemæssig eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, genetiske data og oplysninger om en persons helbred og seksualliv, medmindre det er strengt nødvendigt og forholdsmæssigt i det enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe strafbare handlinger som omhandlet i aftalen, og videregivelsen er omfattet af passende garantier. Aftalen bør også indeholde specifikke garantier vedrørende videregivelse af personoplysninger om ofre for strafbare handlinger, vidner eller andre personer, som kan give oplysninger vedrørende strafbare handlinger, samt mindreårige.

               (e)Aftalen skal sikre rettigheder, der kan håndhæves, for individer, hvis personoplysninger behandles, ved at fastsætte regler om retten til indsigt, berigtigelse og sletning, herunder de særlige forhold, som kan begrunde, at der træffes nødvendige og forholdsmæssige begrænsninger. Aftalen skal endvidere sikre rettigheder, der kan håndhæves, for administrativ klageadgang og adgang til domstolsprøvelse for enhver person, hvis oplysninger behandles i medfør af aftalen, samt effektive retsmidler.

               (f)I aftalen fastsættes bestemmelser om opbevaring, evaluering, berigtigelse og sletning af personoplysninger og om registrering med henblik på logning og dokumentation samt om oplysninger, der skal stilles til rådighed for enkeltpersoner. I aftalen fastsættes også garantier med hensyn til automatisk behandling af personoplysninger.

               (g)Aftalen skal specificere, hvilke kriterier der ligger til grund for vurderingen af kildens pålidelighed og oplysningernes nøjagtighed.

               (h)Aftalen skal omfatte en forpligtelse til at garantere, at personoplysninger sikres ved hjælp af passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder ved kun at tillade autoriserede personer adgang til personoplysninger. Aftalen skal også omfatte underretningspligt i tilfælde af et brud på sikkerheden for personoplysninger, der vedrører oplysninger, som er videregivet i henhold til aftalen.

               (i)Yderligere videregivelse af oplysninger fra New Zealands kompetente myndigheder til andre myndigheder i New Zealand, herunder til brug i retssager, skal alene være tilladt i henhold til Europols oprindelige formål med videregivelsen og skal gøres til genstand for passende betingelser og garantier, herunder forudgående tilladelse fra Europol.

               (j)Betingelserne i litra i) gælder for yderligere videregivelse af oplysninger fra New Zealands kompetente myndigheder til myndigheder i et tredjeland, med den yderligere betingelse at en sådan videregivelse alene er tilladt med hensyn til tredjelande, som Europol har ret til at videregive personoplysninger til på grundlag af artikel 25, stk. 1, i forordning (EU) 2016/794.

               (k)Med aftalen etableres der en tilsynsordning for en eller flere uafhængige offentlige myndighed(er), der er ansvarlig(e) for databeskyttelse og har effektive undersøgelses- og interventionsbeføjelser, så de(n) kan føre tilsyn med de offentlige myndigheder i New Zealand, der anvender personoplysninger/udvekslede oplysninger, og indbringe sager for retsinstanserne. Navnlig skal de uafhængige myndigheder have beføjelse til at behandle klager fra enkeltpersoner om anvendelsen af deres personoplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger, er ansvarlige for, at reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale overholdes.

               (4)Aftalen skal indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af aftalen for at sikre, at parterne overholder de gensidigt aftalte regler.

               (5)Aftalen skal indeholde bestemmelser om kontrol med og periodisk evaluering af aftalen.

               (6)Aftalen skal indeholde en bestemmelse om ikrafttrædelse og gyldighed samt en bestemmelse, hvorefter en part kan opsige eller suspendere aftalen, navnlig hvis tredjelandet ikke længere reelt sikrer det niveau for beskyttelse af grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, der kræves i henhold til aftalen. Aftalen skal også specificere, om personoplysninger, der falder ind under dens anvendelsesområde, og som er videregivet inden dens suspension eller opsigelse, fortsat må behandles. Fortsat behandling af personoplysninger skal, hvis det er tilladt, under alle omstændigheder være i overensstemmelse med bestemmelserne i den aftale, der er indgået på tidspunktet for suspensionen eller opsigelsen.

               (7)Aftalen kan om nødvendigt indeholde en klausul vedrørende dens territoriale anvendelse.

               (8)Aftalen skal have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og skal indeholde en sprogklausul desangående.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 9.6.2020
            COM(2020) 227 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering
            {SWD(2020) 102 final} - {SWD(2020) 103 final}

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

                  Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny protokol, der opfylder EU-fiskerflådens reelle muligheder og behov, og som er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Den Europæiske Union og Cookøernes regering har indgået en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri
                     1
                   med virkning fra den 14. oktober 2016
                     2
                  . Den tilknyttede gennemførelsesprotokol udløber den 13. oktober 2020. Ved protokollen fastsættes de fiskerimuligheder, som tildeles EU-fiskerflåden, og den finansielle modydelse, som betales af Unionen og skibsrederne.

                  Ved protokollen fastsættes et beløb på 385 000 EUR for første og andet år og 350 000 EUR for tredje og fjerde år fra EU-budgettet som finansiel modydelse for adgang for en referencemængde på 7 000 ton pr. år. Desuden betaler Unionens redere afgifter for fiskeritilladelsen på grundlag af de priser, der er fastsat i protokollen for den tildelte kvote. Hertil kommer, at der på EU-budgettet er afsat 350 000 EUR om året til at støtte Cookøernes sektorpolitik for fiskeri i protokollens fireårige løbetid.

                  Med partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri, som er indgået med Cookøernes regering, tilvejebringes fiskerimuligheder, der er målrettet fiskeri efter tun og stærkt vandrende arter, for EU-fartøjer fra to medlemsstater (Spanien og Frankrig). I øjeblikket er partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri med Cookøerne den eneste, som udnyttes aktivt i Stillehavet
                     3
                  .

                  Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri bidrager til at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at Unionens fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Derudover fremmer partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri videnskabeligt samarbejde mellem EU og partnerlandene, og der tilskyndes til gennemsigtighed og bæredygtighed med henblik på en bedre forvaltning af fiskeressourcerne. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri tilskynder til god forvaltningsskik ved at støtte tilsyn, kontrol og overvågning af nationale og udenlandske flåders aktiviteter og ved at stille midler til rådighed til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og bidrage til en bæredygtig udvikling af den lokale fiskerisektor, herunder anstændigt arbejde inden for fiskeriet. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker Unionens stilling i internationale og regionale fiskeriorganisationer: for Cookøernes vedkommende navnlig i Fiskerikommissionen for Det Vestlige Centrale Stillehav (WCPFC)
                     4
                  . Endelig er de fiskerimuligheder, der tildeles gennem partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri, baseret på den bedste tilgængelige videnskabelige rådgivning og bidrager til at forbedre overholdelsen af internationale foranstaltninger.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Forhandling om en ny protokol med Cookøerne er i overensstemmelse med Unionens politik over for landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene) og navnlig med Unionens mål om at overholde de demokratiske principper og menneskerettighederne.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218, stk. 3 og 4, i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem Unionen og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

                  Afgørelsen står i forhold til målet.

               •Valg af retsakt

                  Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  I 2019-2020 udførte Kommissionen en efterfølgende evaluering af den gældende protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Unionen og Cookøerne såvel som en forhåndsevaluering af en eventuel fornyelse af protokollen. Konklusionerne af evalueringen er angivet i et særskilt arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene
                     5
                  .

                  I evalueringen blev det konkluderet, at Unionens fiskeindustri (tunarter) har stor interesse i at operere i Cookøernes fiskeriområde, og at en fornyelse af protokollen fremstår som den klart foretrukne løsning. En manglende fornyelse ville fratage Unionen et instrument, der kan opfylde de forskellige interessenters behov og dens egne behov for at styrke den globale forvaltning af havene i det vestlige og centrale Stillehav via den multilaterale ramme for WCPFC-området.

                  For Cookøernes vedkommende tilfører EU-indsatsen en merværdi i form af en flerårig sikkerhed for budgetindtægter, en officiel platform for sektordialog og direkte udvekslinger med Unionen med hensyn til samarbejde og en ramme for fælles tilsyn med og kontrol af Unionens aktiviteter. Partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri bidrager til at fremme ansvarligt fiskeri og giver adgang til en særskilt budgetpost (sektorstøtte) for finansiel støtte til Cookøernes gennemførelse af den nationale fiskeripolitik.

               •Høringer af interesserede parter

                  Medlemsstaterne, repræsentanterne for fiskeriindustrien, internationale civilsamfundsorganisationer og Cookøernes fiskeriforvaltning og civilsamfund blev hørt som led i evalueringen. Høringer har også fundet sted inden for rammerne af Det Rådgivende Råd for Højsøflåden.

               •Ekspertbistand

                  Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

                  Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

                  Der indføjes en klausul om konsekvenserne af tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper i partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  De budgetmæssige virkninger af den nye protokol indebærer betaling af en finansiel modydelse til Cookøerne, som er forenelig med den gældende flerårige finansielle ramme (FFR), navnlig tildelinger under budgetposten
                     6
                   for partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri. De årlige beløb til forpligtelser og betalinger fastlægges i forbindelse med den årlige budgetprocedure, herunder reserven for forslag, der ikke er trådt i kraft i begyndelsen af året.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Det forventes, at forhandlingerne indledes i andet eller tredje kvartal af 2020.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Kommissionen henstiller, at:

                  – Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en ny protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri med Cookøernes regering

                  – Kommissionen udpeges som Unionens forhandler på dette område

                  – Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

                  – Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Der bør indledes forhandlinger om indgåelse af en protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering.

               (2)Hvis det er nødvendigt for at undgå en længerevarende afbrydelse af fiskeriet, bør der også gives tilladelse til at forhandle om en begrænset forlængelse af den nugældende protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering
                  7
                —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger på Unionens vegne om en ny protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri med Cookøernes regering.

               Kommissionen bemyndiges ligeledes til at indlede forhandlinger om en begrænset forlængelse af den nugældende protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 131 af 20.5.2016, s. 3.

                     (2)

                        EUT L 131 af 20.5.2017, s. 10.

                     (3)

                        Fiskeripartnerskabsaftaler mellem EU og henholdsvis Mikronesiens Forenede Stater, Salomonøerne og Kiribati er i øjeblikket sat i bero, fordi en gennemførelsesprotokol for disse ikke er sat i kraft.

                     (4)

                  http://www.fao.org/fishery/rfb/WCPFC/en
                  , som er det organ, der er nedsat i henhold til folkeretten for bevarelse og forvaltning af stærkt vandrende arter i regionen.

                     (5)

                        [Henvisning].

                     (6)

                        Jf. kapitel 40 (reservepost 40 02 41) i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale om FFR (2013/C 373/01).

                     (7)

                        Protokol om gennemførelse af partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering (EUT L 131 af 20.5.2016, s. 10).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 9.6.2020
            COM(2020) 227 final
            BILAG
            til
            henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering
            {SWD(2020) 102 final} - {SWD(2020) 103 final}

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver om en ny protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering

               Formålet med forhandlingerne er at indgå en protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013
                  1
                og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012
                  2
                om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension
                  3
               .

               Med henblik på at sikre, at denne nye protokol fremmer et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri, baserer Kommissionen forhandlingerne på følgende mål:

               ·Det sikres, at EU-fiskerflådens fartøjer får adgang til Cookøernes fiskeriområde, og at de får tildelt de nødvendige tilladelser til at udøve fiskeri i dette område.

               ·Der tages behørigt hensyn til de bedste videnskabelige udtalelser, der foreligger, og til de relevante forvaltningsplaner vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO) for at sikre og fremme et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri, der udelukkende er rettet mod tilgængelige overskydende ressourcer, under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med, at der tages særlig hensyn til, at de pågældende bestande er fælles.

               ·Der tilstræbes en passende andel af disse ressourcer, som er i overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer også er af interesse for andre udenlandske flåder.

               ·Det sikres, at adgangen til fiskeriet sker på grundlag af den historiske og den forventede fremtidige EU-fiskerflådes aktivitet i regionen, set i lyset af de seneste og bedste foreliggende videnskabelige vurderinger.

               ·Dialogen videreføres for at styrke sektorpolitikken med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik, der er i tråd med landets udviklingsmål — navnlig hvad angår forvaltning, opfølgning, kontrol og overvågning af fiskeriet og videnskabelig rådgivning — og idet der tages hensyn til de lokale fiskersamfunds udkomme og interesser.

               ·Der indføjes en klausul om konsekvenserne af tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               ·Det sikres, at protokollen vil bidrage til fremme af vækst og anstændigt arbejde inden for maritime aktiviteter under hensyntagen til Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) relevante konventioner.

               Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:

               –de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne tildeles i hver kategori

               –den finansielle modydelse og vilkårene for udbetaling heraf og

               –mekanismerne for gennemførelse af sektorstøtten.

               For at undgå en afbrydelse af fiskeriet bør den nye protokol omfatte en klausul om, at den kan anvendes midlertidigt fra dagen efter den dato, hvor den gældende protokol udløber.

               Hvis forhandlingerne om en ny protokol til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering tager længere tid end forventet
                  4
               , bør Kommissionen for at undgå en længerevarende afbrydelse af fiskeriet søge at nå til enighed med Cookøernes regering om en forlængelse af den nuværende protokol for en begrænset periode
                  5
               , hvis det er muligt, dog højst et år, samtidig med at den bestræber sig på at nå til enighed om en ny protokol i overensstemmelse med ovennævnte mål.

                     (1)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (EUT L 354 af 28.12.2013, s. 22).

                     (2)

                        Ref: ST 7087 2012 REV 1 COR 1 af 20.3.2012.

                     (3)

                        Ref: KOM(2011) 417 endelig af 13.7.2011.

                     (4)

                        Navnlig på grund af den aktuelle covid-19-pandemis konsekvenser for de sundhedsmæssige forhold globalt set.

                     (5)

                        Protokol om gennemførelse af partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Cookøernes regering (EUT L 131 af 20.5.2016, s. 10).


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 23.3.2021
            COM(2021) 138 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Angola om investeringsfremme

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               Den 19. december 2019 vedtog Rådet sin afgørelse
                  1
                om ændring af forhandlingsdirektiverne for forhandlingen om økonomiske partnerskabsaftaler (ØPA'er) med staterne og regionerne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), i det omfang de hører under Unionens kompetence ("forhandlingsdirektiverne fra 2019"). Med disse nye forhandlingsdirektiver blev der foretaget en ajourføring af det vidtrækkende mandat og forhandlingsdirektiverne udstedt af Rådet den 12. juni 2002 (9930/02).

               I punkt 6.2, første afsnit, i de ændrede forhandlingsdirektiver hedder det: "Investeringer. I overensstemmelse med målet om at "mindske og med tiden udrydde fattigdom i samspil med målet om at fremme bæredygtig udvikling" (og under henvisning til artikel 1, 29 og 75-78 i og bilag II til Cotonouaftalen og de relevante bestemmelser i den aftale, der træder i stedet for denne aftale, når den er trådt i kraft) vedtager parterne at fastlægge rammer, der skal lette, udvide og stimulere gensidigt fordelagtige bæredygtige investeringer mellem parterne, under hensyntagen til multilaterale initiativer om investeringsfremme. Disse rammer skal baseres på principperne om ikkeforskelsbehandling, åbenhed, gennemsigtighed og stabilitet. Parterne vil fremme udvikling af attraktive og stabile investeringsmiljøer ved at støtte stabile og gennemsigtige regler for investorer og søge at forbedre den finansielle inklusion og adgangen til finansiering."

               Angola er endnu ikke part i ØPA'en mellem EU og SADC-ØPA-gruppen
                  2
               , og denne aftale indeholder ikke bestemmelser om investeringsfremme.

               I en fælles erklæring
                  3
                af 8. september 2020 udsendte Europa-Kommissionens ledende næstformand, Valdis Dombrovskis, og Angolas handels- og industriminister, Victor Fernandes, en fælles erklæring, der bekræftede "deres hensigt om at indlede sonderende drøftelser om en investeringsaftale mellem EU og Angola i tillæg til ØPA'en med fokus på investeringsfremme."

               I henhold til de eksisterende forhandlingsdirektiver som ajourført i 2019 bemyndiger Rådet Kommissionen til at føre forhandlinger med AVS-stater og -regioner om økonomiske partnerskabsaftaler, der dækker en lang række emner, herunder bestemmelser vedrørende investeringsfremme
                  4
               . I lyset af dette og Angolas vilje til at forhandle en aftale med EU om dette spørgsmål anbefaler Kommissionen at indlede forhandlinger med Angola om en aftale om investeringsfremme. Med henblik på at sikre sammenhæng og konsistens med forhandlingerne om investeringsfremme med andre AVS-stater bør forhandlingerne med Angola føres på grundlag af bestemmelserne i forhandlingsdirektiverne fra 2019 vedrørende investeringsfremme (punkt 6.2, første afsnit).

               Det overordnede mål med denne aftale er at forbedre investeringsklimaet og fremme mobilisering og fastholdelse af investeringer mellem parterne på grundlag af moderne og forenklede regler, foranstaltninger og procedurer vedrørende udenlandske direkte investeringer. Derved fremmer aftalen bæredygtig udvikling, økonomisk vækst og jobskabelse og styrker de bilaterale investeringsforbindelser mellem EU og Angola. Aftalen vil også udgøre en solid platform til at bidrage til diversificeringen af Angolas økonomi og landets integration i den globale økonomi.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               Ovennævnte mål er i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Union (TEU), hvori det fastslås, at EU bør "tilskynde til alle landes integration i den internationale økonomi, herunder gennem gradvis afskaffelse af hindringer for international handel"
                  5
               .

               Målene er også fuldt ud i overensstemmelse med målene i Cotonouaftalen og den aftale, der træder i stedet for denne aftale, samt de generelle principper, der fremmes heri.

               De er også i overensstemmelse med EU's omfattende strategi for samarbejdet med Afrika
                  6
               , hvori det foreslås "at EU udvikler mere ambitiøse ordninger for at lette, tiltrække og støtte investeringer i Afrika."

               Dette forslag vil også supplere de igangværende forhandlinger om "Investeringsfremme til udvikling", der i øjeblikket finder sted i Verdenshandelsorganisationen.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Målene er i overensstemmelse med andre EU-politikker, navnlig EU's udviklingspolitik.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Det proceduremæssige retsgrundlag for denne retsakt er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF. Når Kommissionen anbefaler forhandling om en international aftale, angiver den ikke det materielle retsgrundlag.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Genstanden for de påtænkte forhandlinger vedrører i det væsentlige den fælles handelspolitik. I henhold til artikel 5, stk. 3, i TEU finder nærhedsprincippet ikke anvendelse på de områder, hvor Unionen har enekompetence. Den fælles handelspolitik er et af de områder, hvor Unionen har enekompetence, jf. artikel 3 i TEUF. Denne politik omfatter forhandlinger om handelsaftaler, jf. bl.a. artikel 207 i TEUF.

                  Kommissionens henstilling er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, da indgåelse af en international aftale er det vigtigste instrument til at påtage sig gensidige rettigheder og forpligtelser med et folkeretligt subjekt såsom et andet land.

               •Valg af retsakt

                  Afgørelse vedtaget af Rådet for Den Europæiske Union.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  Ikke relevant.

               •Høringer af interesserede parter

                  Fra juni til november 2020 gennemførte Kommissionen en offentlig høring
                     7
                   for at søge input fra Europa-Parlamentet, medlemsstaterne, interesserede parter og civilsamfundet til revisionen af Den Europæiske Unions handelspolitik, herunder måder, hvorpå EU's handels- og investeringsforbindelser med nabolandene og Afrika kan styrkes.

                  Kommissionen hører regelmæssigt de interesserede parter, bl.a. i ekspertgruppen om handelsaftaler
                     8
                   og som led i civilsamfundsdialogen
                     9
                  .

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

                  Dette forslag bygger på ekstern ekspertise, der er indsamlet i forbindelse med et projekt udført af Verdensbanken og bestilt af Europa-Kommissionen. I rapporterne blev der navnlig peget på, at investorer
                     10
                   nævner manglende gennemsigtighed og forudsigelighed i kontakten med offentlige organer, pludselige ændringer af love og bestemmelser og forsinkelser i forbindelse med indhentning af regeringstilladelser og -godkendelser som kritiske faktorer, der påvirker deres investeringsbeslutninger i udviklingslandene. Det er disse områder, der vil være omfattet af forslaget.

               •Konsekvensanalyse

                  Rådets afgørelse om forhandlingsdirektiverne fra 2019 omfattede allerede forhandling af investeringsfremme med AVS-stater og -regioner. Nærværende afgørelse er et proceduremæssigt krav, der ikke i sig selv vil få yderligere konsekvenser i forhold til Rådets afgørelse om forhandlingsdirektiverne fra 2019.

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

                  Initiativet er i fuld overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Initiativet har ingen virkninger for Unionens budget.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Ikke relevant.

               •Forklarende dokumenter (for direktiver)

                  Ikke relevant.

               •Proceduremæssige aspekter

               Kommissionen forhandler på EU's vegne. I overensstemmelse med artikel 218, stk. 4, i TEUF foreslås det, at Rådet for Den Europæiske Union udpeger et udvalg, som der skal føres samråd med under forhandlingerne.

               Europa-Parlamentet vil blive informeret på alle trin i proceduren i overensstemmelse med artikel 218, stk. 10, i TEUF.

               Kommissionen offentliggør denne henstilling straks efter vedtagelsen.

               Kommissionen henstiller til, at bemyndigelsen offentliggøres straks efter Rådets vedtagelse.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Angola om investeringsfremme

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en aftale om investeringsfremme med Angola.

               (2)Ved Rådets afgørelse (EU) 2020/13
                  11
                ændredes forhandlingsdirektiverne for forhandlingen om økonomiske partnerskabsaftaler med staterne og regionerne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), i det omfang de hører under Unionens kompetence

               (3)Med henblik på at sikre sammenhæng og konsistens i forhandlingerne om investeringsfremme med andre AVS-stater bør forhandlingerne med Angola føres på grundlag af de forhandlingsdirektiver vedrørende investeringsfremme, der er fastsat i afgørelse (EU) 2020/13 —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger på Unionens vegne om en aftale om investeringsfremme med Republikken Angola.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i punkt 6.2, første afsnit, i tillægget til afgørelse (EU) 2020/13.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Rådets afgørelse (EU) 2020/13 af 19. december 2019 om ændring af forhandlingsdirektiverne for forhandlingen om økonomiske partnerskabsaftaler med staterne og regionerne i Afrika, Vestindien og Stillehavet, i det omfang de hører under Unionens kompetence (EUT L 6 af 10.1.2020, s. 101).

                     (2)

                        Angola er i færd med at tilslutte sig den eksisterende ØPA mellem EU og SADC-ØPA-gruppen (som i øjeblikket består af Botswana, Eswatini, Lesotho, Mozambique, Namibia og Sydafrika).

                     (3)

                        https://eeas.europa.eu/headquarters/headquarters-homepage/84859/5th-angola-eu-ministerial-meeting-joint-way-forward_en

                     (4)

                        En sådan forhandling finder i øjeblikket sted med fem lande i Det østlige og det sydlige Afrika (ØSA) som led i "uddybningen" af den eksisterende økonomiske partnerskabsaftale.

                     (5)

                        Artikel 21, stk. 2, litra e), i TEU.

                     (6)

                        Fælles meddelelse fra 2020 "Frem mod en omfattende strategi for samarbejdet med Afrika"
                  https://ec.europa.eu/international-partnerships/system/files/communication-eu-africa-strategy-join-2020-4-final_en.pdf

                     (7)

                        https://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=266

                     (8)

                  http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/expert-groups/

                     (9)

                  http://trade.ec.europa.eu/civilsoc/meetdetails.cfm?meet=11531

                     (10)

                        Se Verdensbanken, Retention and Expansion of Foreign Direct Investment, Political Risk and Policy Responses
                  http://documents1.worldbank.org/curated/en/387801576142339003/pdf/Political-Risk-and-Policy-Responses.pdf

                     (11)

                        Rådets afgørelse (EU) 2020/13 af 19. december 2019 om ændring af forhandlingsdirektiverne for forhandlingen om økonomiske partnerskabsaftaler med staterne og regionerne i Afrika, Vestindien og Stillehavet, i det omfang de hører under Unionens kompetence (EUT L 6 af 10.1.2020, s. 101).


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 24.3.2021
            COM(2021) 136 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til på Unionens vegne at forhandle om ændring af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen)

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

                  Konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (herefter "konventionen") har til formål at bevare den europæiske vilde flora og fauna og deres naturlige levesteder, især i de tilfælde, hvor bevaring kræver et samarbejde mellem flere stater. Der er tale om en mellemstatslig traktat, som er indgået inden for rammerne af Europarådet. Konventionen trådte i kraft den 1. juni 1982.

                  Den Europæiske Union har været kontraherende part i konventionen siden den 1. september 1982
                     1
                  . Der er for tiden 51 kontraherende parter i konventionen, herunder alle EU-medlemsstater.

               Europarådets almindelige budgettildeling til Bernkonventionen er gradvist faldet i årenes løb, og Bernkonventionens opgaver kan nu ikke længere sikres uden parternes betydelige frivillige bidrag, men disse bliver ligeledes stadig mindre.  Det er derfor afgørende, at der etableres en pålidelig finansieringskilde for konventionen.

               I overensstemmelse med resolution nr. 9 (2019) fra det 39. møde i Det Stående Udvalg, der blev vedtaget den 6. december 2019, om finansiering af Bernkonventionen vedrørende indledning af indførelsen af et nyt system med obligatoriske finansielle bidrag fra parterne, blev der nedsat en intersessionel ekspertarbejdsgruppe til at bistå sekretariatet med at fremlægge forslag med henblik på indføjelse af finansielle bestemmelser gennem ændring af artiklerne i Bern-konventionen og med henblik på etablering af en udvidet delaftale, der vil blive drøftet på Det Stående Udvalgs 40. møde.

               På grundlag af resultaterne fra den intersessionelle ekspertarbejdsgruppe, der blev nedsat på det 39. møde i Det Stående Udvalg, drøftede Det Stående Udvalg på sit 40. møde to supplerende forslag med henblik på at løse finansieringsproblemet.  På dette møde blev der vedtaget en afgørelse om at støtte etableringen af en udvidet delaftale.  Angående forslaget om at ændre Bernkonventionen med henblik på at indførefinansielle bestemmelser erklærede Unionen og dens medlemsstater, at der var behov for yderligere drøftelser internt, før der kunne træffes en afgørelse
                  2
               , og Det Stående Udvalg besluttede, uden at der blev gjort indsigelse, efterfølgende at udsætte afgørelsen om en eventuel ændring af konventionen til sit 41. møde.

                  Som foreslået med henblik på Det Stående Udvalgs 40. møde vil der med ændringen af konventionen blive indført en mekanisme for at fastsætte et obligatorisk bidrag. I den oprindelige tekst blev der imidlertid ikke skelnet mellem det centrale budget og det programbaserede budget, og niveauet for de bidrag, der skal anvendes, var heller ikke fastsat.  Et revideret ændringsforslag vil blive forhandlet i en intersessionel arbejdsgruppe, der arbejder i hele 2021, som optakt til en afgørelse på Det Stående Udvalgs 41. møde. Unionen bør bidrage aktivt til disse forhandlinger.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Indførelsen af en ordning med obligatoriske bidrag til denne konvention vil være i overensstemmelse med den førte politik på andre områder. Unionen er part i en lang række multilaterale miljøaftaler og yder i den forbindelse obligatoriske finansielle bidrag på grundlag af kravene i aftalerne og/eller de finansielle bestemmelser, der er vedtaget på grundlag af aftalernes bestemmelser.  I disse aftaler skelnes der normalt mellem det centrale budget og det programbaserede budget, og det er kun obligatorisk at bidrage til førstnævnte.  I den foreslåede ændring af konventionen præciseres det imidlertid ikke, at den mekanisme, der skal fastlægges, vil følge denne præcedens.  Den foreslåede ændring fastsætter heller ikke det niveau for bidragene, der skal anvendes. I andre multilaterale miljøaftaler fastsættes Unionens bidrag normalt til højst 2,5 % af de samlede bidrag.

                  Unionen bør derfor sikre, at parterne ikke forpligtes til at bidrage til det programbaserede budget, og at Unionens bidrag ikke kan fastsættes til mere end 2,5 % af budgettet.

                  Denne henstilling er i fuld overensstemmelse med og følger af Rådets afgørelse (EU) 2020/1830, hvori Unionens holdning blev fastlagt med henblik på det 40. møde i Det Stående Udvalg under konventionen
                     3
                  .

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Dette forslag er i overensstemmelse med Unionens mål vedrørende miljø og internationale forbindelser.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  I henhold til artikel 218, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) forelægger Kommissionen henstillinger for Rådet, der vedtager en afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger og udpeger Unionens forhandler. I henhold til artikel 218, stk. 4, i TEUF kan Rådet give forhandleren direktiver.

                  Da forhandlingerne vil vedrøre en retsakt, der supplerer eller ændrer den institutionelle ramme for aftalen, kan artikel 218, stk. 9, i TEUF ikke anvendes i denne sammenhæng.

                  Det proceduremæssige retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               Hovedformålet med og indholdet af den påtænkte retsakt vedrører miljøet.

                  Det materielle retsgrundlag for den foreslåede afgørelse er derfor artikel 192, stk. 1, i TEUF.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Miljøpolitikken er en delt kompetence i henhold til artikel 192 i TEUF. Finansieringen af denne miljøkonvention indebærer en delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne med hensyn til deres respektive bidrag som parter. Unionens deltagelse er derfor nødvendig i denne henseende.

               •Proportionalitetsprincippet

                  En rådsafgørelse er påkrævet, for at Unionen kan deltage i disse forhandlinger, som er afgørende for at etablere et forudsigeligt finansielt grundlag for den konvention, som Unionen er part i.

               •Valg af retsakt

                  Valget af retsakt er fastsat i artikel 218, stk. 3, og 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  Ikke relevant.

               •Høringer af interesserede parter

                  Ikke relevant.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

                  Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

                  Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

                  Ikke relevant.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Unionen bidrager i øjeblikket med et beløb på 24 700 EUR om året til Bernkonventionen på grundlag af en foreslået frivillig bidragsskala.  Et obligatorisk bidrag på 2,5 % af det centrale budget vil højst sandsynligt ikke overstige dette beløb, så dette initiativ får ingen budgetmæssige konsekvenser.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Forhandlingsdirektiverne bør offentliggøres umiddelbart efter vedtagelsen.

               •Forklarende dokumenter (for direktiver)

                  Ikke relevant.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Ikke relevant.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse af Kommissionen til på Unionens vegne at forhandle om ændring af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen)

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger:

               Der er fremsat forslag om at ændre konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder
                  4
                (Bernkonventionen) med henblik på at indføre finansielle bestemmelser.

               Det skal sikres, at en sådan ændring er i overensstemmelse med Unionens lovgivning og interesser, navnlig at Unionen ikke forpligtes til at bidrage med mere end 2,5 % af de samlede bidrag.

               Kommissionen bør bemyndiges til på Den Europæiske Unions vegne at forhandle om ændringer af konventionen —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               (1)Kommissionen bemyndiges herved til på Unionens vegne at forhandle om ændring af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen), hvorved der indføres en ny ordning med obligatoriske finansielle bidrag fra parterne, på møderne i Det Stående Udvalg under konventionen og på møderne i den relevante intersessionelle ekspertarbejdsgruppe.

               (2)Kommissionen fører disse forhandlinger på Unionens vegne i samråd med [navnet på det særlige udvalg indsættes af Rådet] og i overensstemmelse med de forhandlingsdirektiver, der er anført i bilaget til denne afgørelse.

               (3)I den udstrækning spørgsmål om de i stk. 1 omhandlede ændringer henhører under delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne, bør Kommissionen og medlemsstaterne arbejde tæt sammen under forhandlingsforløbet for at tilstræbe enhed i Unionens og dens medlemsstaters internationale repræsentation.

               (4)Kommissionen aflægger rapport til Rådet om resultaterne af forhandlingerne og om eventuelle problemer, som måtte opstå under forhandlingerne.

               Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Rådets afgørelse 82/72/EØF af 3. december 1981 om indgåelse af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (EFT L 38 af 10.2.1982, s. 1).

                     (2)

                        Jf. Rådets afgørelse (EU) 2020/1830 af 27. november 2020 om den holdning, der skal indtages på den Europæiske Unions vegne på det 40. møde i det stående udvalg under konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen), EUT L 409 af 4.12.2020, s. 34.

                     (3)

                        Ibidem.

                     (4)

                        Rådets afgørelse 82/72/EØF af 3. december 1981 om indgåelse af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (EFT L 38 af 10.2.1982, s. 1).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 24.3.2021
            COM(2021) 136 final
            BILAG
            til
            henstilling med henblik på Rådets afgørelse
            om bemyndigelse af Kommissionen til på Unionens vegne at forhandle om ændring af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen)

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver med henblik på ændring af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen)

               (1)Kommissionen bør bestræbe sig på at sikre, at en aftale, der fører til en revision af konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen) og dens anvendelse, er i overensstemmelse med relevant EU-lovgivning og relevante EU-politikker, navnlig EU-lovgivningen på området natur og biodiversitet
                  1
                samt Unionens forpligtelser i henhold til andre relevante multilaterale miljøaftaler.

               (2)Angående forslaget om at ændre konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (Bernkonventionen) med henblik på at indføre et obligatorisk finansielt bidrag bør Kommissionen tage del i forhandlngerne om, hvordan spørgsmålet om etablering af et sikkert og forudsigeligt finansielt grundlag for konventionen bedst kan løses, og bestræbe sig på i overensstemmelse med Unionens holdning at sikre, at ændringen:

               (a)ikke pålægger et obligatorisk bidrag til det programbaserede budget

               (b)ikke resulterer i et EU-bidrag på mere end 2,5 % af de samlede bidrag

               (c)ikke berører parternes eksisterende forpligtelser i henhold til denne konvention.

               (3)Kommissionen bør føre forhandlingerne i overensstemmelse med den relevante gældende EU-lovgivning eller Unionens aftalte holdninger, der specifikt er vedtaget med henblik på disse forhandlinger i det særlige udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne, jf. artikel 1, stk. 2, i denne rådsafgørelse, eller i Rådet.

               (4)Kommissionen bør aflægge rapport til Rådet om resultaterne af forhandlingerne og om eventuelle problemer, som måtte opstå under forhandlingerne.

                     (1)

                        Navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1143/2014 af 22. oktober 2014 om forebyggelse og håndtering af introduktion og spredning af invasive ikkehjemmehørende arter.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.11.2019
            COM(2019) 912 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i Rumænien
            {SWD(2019) 932 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning

                  i Rumænien

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 10, stk. 2, andet afsnit,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)I henhold til traktatens artikel 121 skal medlemsstaterne fremme sunde offentlige finanser på mellemlang sigt gennem samordning af deres økonomiske politikker og multilateral overvågning for at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.

               (2)Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og opnå en holdbar og stærk vækst, som fører til øget beskæftigelse.

               (3)I juni 2017 og juni 2018 fastslog Rådet i henhold til traktatens artikel 121, stk. 4, at der i henholdsvis 2016 og 2017 var konstateret en væsentlig afvigelse fra Rumæniens mellemfristede budgetmålsætning eller fra tilpasningsstien i retning af denne målsætning. Som følge af disse konstaterede væsentlige afvigelser rettede Rådet henholdsvis den 16. juni 2017
                  2
                og den 22. juni 2018
                  3
                en henstilling til Rumænien om at træffe de nødvendige politiske foranstaltninger for at rette op på disse afvigelser. Rådet konstaterede efterfølgende, at Rumænien ikke havde truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på disse henstillinger og rettede en ændret henstilling til landet henholdsvis den 5. december 2017
                  4
                og den 4. december 2018
                  5
               . Rådet konstaterede efterfølgende, at Rumænien heller ikke havde truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på disse henstillinger.

               (4)Den 14. juni 2019 fastslog Rådet, at der igen i 2018 var konstateret en væsentlig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i Rumænien, og rettede en henstilling til Rumænien om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter
                  6
                ikke overstiger 4,5 % i 2019 og 5,1 % i 2020, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 og 0,75 % af BNP i 2020
                  7
               . Rådet henstillede desuden, at Rumænien anvender alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet, samtidig med at foranstaltningerne til budgetkonsolidering skal sikre en varig forbedring af den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde. Rådet gav Rumænien en frist indtil den 15. oktober 2019 til at aflægge rapport om, hvilke foranstaltninger landet havde truffet som reaktion på nævnte henstilling.

               (5)Den 9. juli 2019 rettede Rådet en henstilling til Rumænien om i 2019 og 2020 at sikre efterlevelsen af Rådets henstilling af 14. juni 2019 med henblik på at korrigere den væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning
                  8
               .

               (6)Den 25. september 2019 aflagde Kommissionen et udvidet overvågningsbesøg i Rumænien med henblik på at foretage kontrol på stedet, jf. artikel -11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97. Efter at Kommissionen havde forelagt de foreløbige undersøgelsesresultater for de rumænske myndigheder, således at de kunne fremsætte bemærkninger, aflagde den rapport til Rådet om sine resultater den [20. november] 2019. Disse resultater blev offentliggjort.

               (7)Den 15. oktober 2019 fremlagde de rumænske myndigheder en rapport om de virkningsfulde foranstaltninger, landet havde truffet som reaktion på Rådets henstilling af 14. juni 2019. I lyset af de rumænske myndigheders oplysninger i rapporten og den overordnede vurdering på grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2019 konkluderede Rådet den 20. november 2019, at Rumænien ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 14. juni 2019.

               (8)Da Rumænien ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger, og i lyset af landets samlede høje afvigelse fra den anbefalede tilpasningssti i retning af dets mellemfristede budgetmålsætning er det hensigtsmæssigt i henhold til traktatens artikel 121, stk. 4, at rette en revideret henstilling til Rumænien om at træffe passende foranstaltninger.

               (9)På grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2019 forventes der en yderligere forværring af Rumæniens strukturelle saldo på 0,8 % af BNP i 2019 og yderligere 0,8 % af BNP i 2020. Som følge heraf anslås Rumæniens strukturelle underskud at blive på 2,5 % af BNP og afvige med 3,4 % af BNP fra landets mellemfristede budgetmålsætning på 1,0 % i henholdsvis 2019 og 2020.

               (10)For at korrigere for den samlede afvigelse og bringe Rumænien tilbage på en passende tilpasningssti efter tidligere afvigelser bør der gøres en yderligere indsats som supplement til den anbefalede årlige strukturelle tilpasning på 0,75 % af BNP i 2020 som fastsat i Rådets henstilling af 14. juni 2019 til Rumænien. En yderligere tilpasning på 0,25 % af BNP forekommer passende i lyset af størrelsen af den kumulerede afvigelse fra den anbefalede tilpasningssti i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Det vil fremme tilpasningen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning uden at bringe den økonomiske vækst i fare.

               (11)Ifølge Kommissionens efterårsprognose 2019 ventes det offentlige underskud blive på 3,6 % i 2019 og 4,4 % i 2020, hvilket er over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Den strukturelle tilpasning, der kræves, forekommer også tilstrækkelig til at sikre, at Rumænien i 2020 overholder traktatens referenceværdi på 3 % af BNP.

               (12)På grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2019 er den påkrævede forbedring af den strukturelle saldo med 1,0 % af BNP i 2020 forenelig med en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på højst 4,4 %.

               (13)Ifølge Kommissionens efterårsprognose 2019 vil den strukturelle saldo blive forværret med 0,8 % af BNP i 2020. En strukturel forbedring på 1,0 % af BNP indebærer derfor et behov for at vedtage foranstaltninger, der giver et samlet strukturelt udbytte på 1,8 % af BNP i 2019 sammenlignet med det nuværende referencescenarie i Kommissionens efterårsprognose 2019.

               (14)På grund af den manglende efterlevelse af tidligere henstillinger om at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse og risikoen for at overskride traktatens referenceværdi skal der hurtigst muligt sættes ind for at bringe Rumæniens finanspolitik tilbage på en forsvarlig sti.

               (15)For at nå de anbefalede budgetmål er det afgørende, at Rumænien vedtager og omhyggeligt gennemfører de fornødne foranstaltninger og følger udviklingen i de løbende udgifter nøje.

               (16)De krav, der fremsættes i denne henstilling, erstatter de tilsvarende krav i Rådets henstilling af 14. juni 2019.

               (17)Rumænien bør aflægge rapport til Rådet om de foranstaltninger, der træffes som opfølgning på denne henstilling, senest den 15. april 2020, eventuelt som led i landets konvergensprogram, der indgives i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 1466/97.

               (18)Det er hensigtsmæssigt, at denne henstilling offentliggøres,

               HENSTILLER, AT RUMÆNIEN:

               (1)træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 4,4 % i 2020, hvilket svarer til en årlig strukturtilpasning på 1,0 % af BNP, hvilket bringer medlemsstaten ind på en passende tilpasningssti hen imod den mellemfristede budgetmålsætning.

               (2)anvender alle ekstraordinære indtægter til at nedbringe underskuddet; budgetkonsolideringsforanstaltningerne bør sikre en varig forbedring af den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde.

               (3)senest den 15. april 2020 aflægger rapport til Rådet om de foranstaltninger, der er truffet for at efterleve denne henstilling. Rapporten bør indeholde tilstrækkeligt specificerede og troværdigt bebudede foranstaltninger, herunder hver enkelt foranstaltnings budgetmæssige virkninger, med henblik på at overholde den krævede tilpasningssti, samt ajourførte og detaljerede budgetfremskrivninger for 2020.

               Denne henstilling er rettet til Rumænien.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 216 af 6.7.2017, s. 1.

                     (3)

                        EUT C 223 af 27.6.2018, s. 3.

                     (4)

                        EUT C 439 af 20.12.2017, s. 1.

                     (5)

                        EUT C 460 af 21.12.2018, s. 1.

                     (6)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårig periode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

                     (7)

                        EUT C 210 af 21.6.2019, s. 1.

                     (8)

                        EUT C 301 af 5.9.2019, s. 135.