title: Rådets henstillinger — Fremme af brugen af og udveksling af bedste praksis vedrørende grænseoverskridende videokonferencer på det retlige område i medlemsstaterne og på EU-plan

text:
               31.7.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 250/1

         Rådets henstillinger
   Fremme af brugen af og udveksling af bedste praksis vedrørende grænseoverskridende videokonferencer på det retlige område i medlemsstaterne og på EU-plan
   (2015/C 250/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   SOM MINDER OM

               1.

               strategien for europæisk e-justice 2014-2018, som Rådet (retlige og indre anliggender) vedtog den 6. december 2013 (1)

               2.

               punkt 59 i strategien for europæisk e-justice 2014-2018, hvori det hedder: »om nødvendigt kan uformelle grupper i medlemsstaterne, som deltager i specifikke projekter, mødes for at gøre fremskridt på disse arbejdsområder (…)«

               3.

               den flerårige handlingsplan for europæisk e-justice 2014-2018, som Rådet (retlige og indre anliggender) vedtog den 6. juni 2014 (2)

               4.

               retningslinjerne for gennemførelsen af den flerårige handlingsplan for europæisk e-justice 2014-2018, som Rådet (retlige og indre anliggender) godkendte den 4. december 2014 (3), og som indeholdt de konkrete skridt til opfølgning af handlingsplanen i Gruppen vedrørende E-lovgivning (e-justice), bl.a. nedsættelse af den uformelle arbejdsgruppe vedrørende grænseoverskridende videokonferencer

               5.

               resultaterne fra den uformelle arbejdsgruppe vedrørende grænseoverskridende videokonferencer som indeholdt i den endelige rapport (4) til Gruppen vedrørende E-lovgivning (e-justice),

         ANERKENDER FØLGENDE:

               6.

               Videokonferencer er et nyttigt redskab, der har et stort potentiale, ikke kun på nationalt plan, men især også i grænseoverskridende situationer mellem flere medlemsstater og endog med tredjelande. I grænseoverskridende sager er en god kommunikation mellem medlemsstaternes retlige myndigheder afgørende. Denne kommunikation kan forenkles og fremmes med videokonferencer. Fordelene ved videokonferencer er anerkendt i EU-retten, der tilskynder til brugen heraf bl.a. i grænseoverskridende bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (5) og i den europæiske småkravsprocedure (6) eller regulerede procedurer for brugen i straffesager (7)

               7.

               Videokonferenceteknologi kan anvendes i alle typer retssager (både straffesager og civil- og handelssager) og giver domstole og anklagere større fleksibilitet med hensyn til at høre vidneudsagn fra ofre og vidner, indhente ekspertudtalelser og afhøre mistænkte og tiltalte. Videokonferencer kan være med til at reducere stress hos sårbare vidner, f.eks. børn. Ofre, vidner eller eksperter fra andre medlemsstater, der skal høres, undgår også at skulle rejse. De gør det også muligt straks og effektivt at sikre f.eks. retten til tolkning, retten til oplysninger eller adgang til en advokat, når den mistænkte anholdes på et fjernt sted (f.eks. på åbent hav). Brugen af denne teknologi reducerer også de nationale myndigheders udgifter til afhøringer. Der kan opnås betydelige fordele med hensyn til udgifter og sikkerhed, når varetægtsfængslede ikke skal transporteres

               8.

               Som led i europæisk e-justice har EU-medlemsstaterne allerede indledt et samarbejde om at fremme brugen af videokonferencer og udveksle erfaringer og bedste praksis. Dette arbejde foregår bl.a. i Gruppen vedrørende E-lovgivning (e-justice) på EU-plan

               9.

               Det arbejde, der hidtil er gennemført vedrørende videokonferencer på nationalt plan og EU-plan under den første handlingsplan for 2009-2013 vedrørende europæisk e-justice, har allerede givet betydelige resultater. E-justiceportalen giver oplysninger om brugen af videokonferencefaciliteter i retssager i grænseoverskridende situationer på alle EU-sprog og indeholder også en håndbog og relevante kontaktoplysninger for de fleste medlemsstater

               10.

               Denne anden flerårige handlingsplan for europæisk e-justice 2014-2018 skal bygge videre på det arbejde, der allerede er gennemført, og fortsætte denne positive udvikling på nationalt og europæisk plan. Arbejdet skal også ses som led i en bredere udvikling hen imod en modernisering af retsområdet i EU, der tager hensyn til den gældende retlige ramme på dette særlige område og behovet for at respektere den proceduremæssige beskyttelse, der gælder i medlemsstaterne og på EU-plan,

         UNDERSTREGER FØLGENDE:

               11.

               Som anført i den flerårige handlingsplan for europæisk e-justice 2014-2018 bør sagsanlæg og indledning af udenretslige procedurer i grænseoverskridende situationer lettes gennem adgangen til elektronisk kommunikation mellem retter og sagsparter samt vidner, ofre, eksperter og andre deltagere

               12.

               Desuden bør brug af video- og telekonferencer eller andre relevante fjernkommunikationsmidler til mundtlige retsmøder, når det er relevant, også udvides for at fjerne behovet for at rejse til retten for at deltage i retssager, navnlig i grænseoverskridende sager, og dermed, gennem lavere udgifter og mindre besvær, bidrage til en effektiv adgang til retlig prøvelse

               13.

               Som anført i den flerårige handlingsplan for europæisk e-justice 2014-2018 bør det kommende arbejde på dette område udvides for yderligere at lette tilrettelæggelse og afholdelse af grænseoverskridende videokonferencer i alle medlemsstaterne ved at fremme brugen af IT-redskaber, der skal hjælpe med til at understøtte og tilrettelægge videokonferencer, og ved at forbedre interoperabiliteten med henblik på videokonferencer. Dette arbejde bør også omfatte udformning af en fælles formular til anmodning om/bekræftelse af en grænseoverskridende videokonference. Det bør også overvejes at etablere et net for udveksling af erfaringer og bedste praksis vedrørende videokonferencer, herunder undervisning. Praktiserende jurister såsom dommere, offentlige anklagere, advokater, forligsmænd og retstolke bør også deltage i dette arbejde,

         UDTRYKKER TILFREDSHED MED

               14.

               arbejdet i ekspertgruppen vedrørende grænseoverskridende videokonferencer med henblik på at gøre e-justicesystemerne mere velfungerende i medlemsstaterne og på europæisk plan. Ekspertgruppen blev nedsat i januar 2014 med Østrig som formand for at fremme den praktiske brug af grænseoverskridende videokonferencer og udveksle bedste praksis og ekspertise vedrørende organisatoriske, tekniske og juridiske aspekter

               15.

               den endelige rapport fra ekspertgruppen, der blev fremlagt i marts 2015, med specifikke henstillinger vedrørende det kommende arbejde på dette område,

         NOTERER SIG FØLGENDE:
   a)   ekspertgruppen

               16.

               I den endelige rapport har ekspertgruppen identificeret en række tekniske, organisatoriske og juridiske hindringer for medlemsstaternes brug af videokonferencefaciliteter i grænseoverskridende situationer. Resultaterne viser, at der ganske vist er gældende retlige krav, der skal overholdes, men at de fleste problemer, der umiddelbart opstår i grænseoverskridende situationer, er af mere organisatorisk og teknisk art. Det er disse problemer, der først og fremmest bør tackles på kort eller mellemlang sigt

         b)   e-justiceportalen

               17.

               Desuden bør de oplysninger, der allerede findes på e-justiceportalen, ajourføres og suppleres. Fremtidsplanerne kunne bl.a. omfatte tilføjelse af links til EU-lovgivning og medlemsstaternes lovgivning om brugen af videokonferencer, konsoliderede oplysninger om alle domstole med videokonferencefaciliteter i medlemsstaterne, redskaber til den praktiske tilrettelæggelse af videokonferencer (elektroniske formularer og eventuelt på længere sigt et reservationssystem), links til nationale instrukser eller håndbøger, hvis sådanne findes, et afsnit med eksempler på videokonferencer i grænseoverskridende sager og på bedste praksis, oplysninger om uddannelses- og onlineuddannelsesmoduler samt et link til de sammenkoblede tolkedatabaser, der findes

         c)   synergier med andre projekter

               18.

               Potentielle synergier med andre projekter såsom e-CODEX, AVIDICUS-projekterne (tolkning under videokonferencer) og Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere bør også tages i betragtning. Foruden de oplysninger, der allerede findes på e-justiceportalen, bør nyttigt materiale fra andre kilder, bl.a. medlemsstaterne og Eurojust, også så vidt muligt anvendes

         d)   juridiske aspekter

               19.

               Videokonferencer har vundet juridisk anerkendelse gennem internationale konventioner og flere EU-retsakter såsom forordningen om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område, forordningen om indførelse af en europæisk småkravsprocedure og senest direktivet om den europæiske efterforskningskendelse i straffesager

               20.

               Det bør sikres, at videokonferencer sikrer bedre beskyttelse af mistænkte, ofre, vidner og sårbare personer og ikke skader retten til et forsvar; der skal gøres en særlig indsats for at sikre, at principperne om umiddelbarhed, ligestilling af parterne og kontradiktorisk procedure overholdes. Dette indebærer, at der anvendes tidssvarende udstyr for at opnå en tilstrækkelig billed- og lydkvalitet og en sikkerhed, der står i forhold til sagens følsomhed

               21.

               Det skal derfor vurderes, hvordan udviklingen i lovgivningen, navnlig den europæiske efterforskningskendelse, der fastsætter en detaljeret procedure for brug af videokonferencer i straffesager, indvirker på de procedureregler og den proceduremæssige beskyttelse, der gælder i de anmodende og udførende medlemsstater. Andre juridiske spørgsmål vedrørende videokonferencer omfatter også identificering af de kompetente myndigheder,

         OPFORDRER MEDLEMSSTATERNE TIL

               22.

               at overveje at gennemføre følgende foranstaltninger på nationalt plan med henblik på at forbedre interoperabiliteten mellem medlemsstaterne:

         a)   organisatoriske aspekter

               a)

               indføre et eller flere nationale kontaktpunkter for videokonferencer i hver medlemsstat, hvor det er relevant. Forbedre og ajourføre oplysningerne på e-justiceportalen (via den europæiske domstolsdatabase) i overensstemmelse hermed — om nødvendigt i tæt samarbejde med Kommissionen — med hensyn til nationale videokonferencefaciliteter og -kontaktpunkter og relevante kompetente domstole. Forbedre kontaktpunkternes organisation på nationalt plan og domstolsplan

               b)

               i givet fald for de enkelte videokonferencer nå til enighed om et fælles sprog og angive relevante oversættelses- og tolketjenester og oplyse, hvilken tidszone der vil blive anvendt til at fastslå, hvornår videokonferencen begynder. Hvis der er brug for tolkning under en videokonference, bør medlemsstaterne være bekendt med og så vidt muligt følge de råd, som er kommet ud af AVIDICUS-projekterne

               c)

               med forbehold af retsvæsenets uafhængighed og forskelle i opbygningen af retssystemerne i Unionen tilbyde effektiv uddannelse for potentielle brugere, bl.a. dommere og anklagere, for at gøre dem mere fortrolige med og bedre i stand til at gennemføre en grænseoverskridende videokonference

         b)   tekniske aspekter

               d)

               indføre effektive mekanismer, bl.a. en bedre formular til effektiv udveksling af variable og/eller fortrolige videokonferenceparametre sammen med offentlige og statiske oplysninger om videokonferencefaciliteter for hver medlemsstat, der offentliggøres på den europæiske e-justiceportal

               e)

               udarbejde praktiske retningslinjer for brugere og teknisk planlægnings- og støttepersonale vedrørende de anbefalede tekniske standarder

               f)

               forbedre interoperabiliteten mellem medlemsstaterne ved at gennemføre systematiske praktiske tests mellem medlemsstatspar for at dokumentere arbejdsparametre. Disse kan så genbruges til at etablere mere pålidelige videokonferencer mellem medlemsstaterne med en tilstrækkelig lyd- og billedkvalitet

               g)

               som et minimum implementere følgende tekniske standarder for at forbedre videokonferencernes kvalitet:

                           —

                           anvende et hardwarebaseret videokonferencesystem (H.323/videokonference-SIP)

                           —

                           anvende IP-baserede videokonferencer

                           —

                           anvende en infrastruktur, der kan åbne firewallporte

                           —

                           anvende krypterede meddelelser (AES-128)

                           —

                           modtage præsentationen som duovideo (H.239) (8)

         c)   juridiske aspekter

               h)

               vurdere, hvordan vedtagne EU-instrumenter som f.eks. den europæiske efterforskningskendelse indvirker på de nuværende procedureregler,

         OPFORDRER GRUPPEN VEDRØRENDE E-LOVGIVNING (E-JUSTICE) TIL

               23.

               at begynde at undersøge praktiske muligheder og løsninger med henblik på en koordineret tilgang til et samarbejde om videokonferencer med tredjelande foruden de bilaterale kontakter, som medlemsstaterne allerede har på dette område

               24.

               at fortsætte det arbejde, som ekspertgruppen vedrørende grænseoverskridende videokonferencer har gjort, ved at oprette et samarbejdsnetværk mellem medlemsstaterne i Gruppen vedrørende E-lovgivning (e-justice) for at udveksle erfaringer og bedste praksis vedrørende videokonferencer, herunder uddannelse, på grundlag af et forslag, som ekspertgruppen skal forelægge. Dette netværk bør

                           a)

                           overveje, hvordan man kan forbedre brugen af videokonferencefaciliteter på europæisk plan ved at skabe sikre »virtuelle mødelokaler til videokonferencer«, hvor de deltagende medlemsstater kan koble sig på

                           b)

                           udarbejde en klar beskrivelse (»protokol«) af forberedelsen og gennemførelsen af grænseoverskridende videokonferencer trin for trin, der passer til de typiske tilfælde af brug i retsvæsenet og indeholder alle nødvendige organisatoriske, tekniske og juridiske elementer

                           c)

                           give brugerne vejledning med hensyn til typiske situationer i retsvæsenet, der kunne have størst gavn af øget og bedre brug af grænseoverskridende videokonferencer

                           d)

                           forbedre den elektroniske fremsendelse af formularer til anmodning om grænseoverskridende gensidig retshjælp ved at kombinere dynamiske formularfunktioner fra den europæiske e-justiceportal med e-CODEX, f.eks. formularer til »direkte bevisoptagelse« og »(indirekte) bevisoptagelse«

                           e)

                           udforme redskaber, der kan hjælpe de retlige myndighederne til at identificere den retsakt, der finder anvendelse på en bestemt videokonference

                           f)

                           udforme redskaber, der kan hjælpe de retlige myndigheder til at identificere den myndighed, der er kompetent for gennemførelsen af en bestemt videokonference

                           g)

                           identificere de ordninger, der skal indføres for at sikre den proceduremæssige beskyttelse i udøvelsen af retten til et forsvar, og

                           h)

                           sikre bæredygtighed i arbejdet ved

                                       —

                                       at overvåge gennemførelsen af tiltag og projekter med henblik på forbedringer

                                       —

                                       at overvåge ny videokonferenceteknologi

                                       —

                                       at foreslå nye tiltag og projekter med henblik på forbedringer,

         OPFORDRER EUROPA-KOMMISSIONEN TIL

               25.

               at offentliggøre den endelige rapport fra ekspertgruppen vedrørende grænseoverskridende videokonferencer på e-justiceportalen med henblik på videre formidling til retlige aktører og andre interesserede parter,

               26.

               at yde økonomisk støtte til gennemførelsen på nationalt plan af de foranstaltninger, der er omhandlet i punkt 22, og som har til formål at sikre den grænseoverskridende interoperabilitet af videokonferencefaciliteter, for så vidt som dette giver en europæisk merværdi i tråd med de gældende finansieringsinstrumenter.

      (1)  EUT C 376 af 21.12.2013, s. 7.

      (2)  EUT C 182 af 14.6.2014, s. 2.

      (3)  15771/14.

      (4)  8364/15 + ADD.

      (5)  Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (EFT L 174 af 27.6.2001, s. 1).

      (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 861/2007 af 11. juli 2007 om indførelse af en europæisk småkravsprocedure (EUT L 199 af 31.7.2007, s. 1).

      (7)  Konventionen af 29. maj 2000 om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater.

      (8)

      NB: Det er muligvis nødvendigt at anvende ISDN som backupløsning, hvis en videokonferencepartner endnu ikke supporterer IP.


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2007-2011

text:
   DA
DA    DA
 ---pagebreak---    KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
                                   Bruxelles, den 11.6.2008
                                   SEK(2008) 2013 endelig
                Henstilling med henblik på
                 RÅDETS UDTALELSE
   om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2007-2011
                (forelagt af Kommissionen)
DA                                                          DA
 ---pagebreak---                                                 BEGRUNDELSE
   1.         GENEREL BAGGRUND
   Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et
   middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en stærk og vedblivende vækst, som
   fører til øget beskæftigelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at
   den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var
   at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige
   finansers holdbarhed på lang sigt.
   Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
   overvågning og samordning af økonomiske politikker1, som indgår i stabilitets- og
   vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge Rådet og Kommissionen
   stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf. Medlemsstater, der
   allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og
   medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede)
   konvergensprogrammer. Belgiens første stabilitetsprogram blev forelagt i december 1998. I
   overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 15. marts 1999 på
   grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og
   Finansielle Udvalg. De opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer skal ifølge
   forordningen vurderes af Kommissionen og undersøges af udvalget, og de kan om nødvendigt
   undersøges af Rådet efter samme procedure som nævnt ovenfor.
   2.         BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAM
   Kommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Belgiens stabilitetsprogram, der blev
   forelagt den 21. april 2008, og fremsætter en henstilling med henblik på Rådets udtalelse
   herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).
   Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort
   beskrevet i afsnittene om:
   (1)      den seneste vurdering af landets stilling under den forebyggende del af stabilitets- og
            vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af
            stabilitetsprogrammet)
   (2)      Eurogruppens budgetpolitiske retningslinjer fra april 2007
   (3)      maj 2008-opdateringen af de landespecifikke overordnede økonomisk-politiske
            retningslinjer med hensyn til budgetpolitikker
   (4)      Kommissionens vurdering af rapporten fra oktober 2007 om gennemførelsen af det
            nationale reformprogram.
   1
            EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1).
            De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:
            http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
DA                                                          2                                                    DA
 ---pagebreak---    2.1.       Vurderingen i Rådets udtalelse om den forrige opdatering
   I sin udtalelse af 27. marts 2007 sammenfattede Rådet sin vurdering af den forrige opdatering
   af stabilitetsprogrammet for perioden 2006-2010 som følger. "Rådet mener, at strategien om
   en vedvarende mindskelse af den fortsat store offentlige gæld udgør et eksempel på en
   finanspolitik, der føres i overensstemmelse med pagten. Selv om der ifølge programmet vil
   ske en gradvis opbygning af overskud (især takket være faldende renteudgifter) med
   udgangspunkt i en stilling i balance i nominelle termer, er der visse risici forbundet med
   opfyldelsen af de budgetmæssige målsætninger. Ikke desto mindre forventes den
   mellemfristede målsætning at blive opfyldt i programperioden."
   På baggrund af vurderingen opfordrede Rådet Belgien til at "sikre, at budgetmålet for 2007
   overholdes, og derefter øge tilpasningstempoet i retning af den mellemfristede målsætning,
   bl.a. ved at gøre mindre brug af engangsforanstaltninger" og "i betragtning af det meget høje
   gældsniveau og den forventede stigning i de aldersbetingede udgifter at sikre de offentlige
   finansers holdbarhed på lang sigt bedre ved i det mindste at opfylde den mellemfristede
   målsætning og ved at gennemføre reformer."
   2.2.       Eurogruppens budgetpolitiske retningslinjer fra april 2007
   Med det formål at forbedre den finanspolitiske samordning i euroområdet drøftede ministrene
   i eurogruppen den 20. april 2007 udviklingen i de nationale budgetter i 2007 og de foreløbige
   budgetpolitiske udsigter for 2008 og deres konsekvenser for euroområdet.
   Ministrene bekræftede deres tilslutning til de sunde finanspolitiske principper i den reviderede
   stabilitets- og vækstpagt og til nationale finanspolitiske regler, og de forpligtede sig til i) at
   udnytte det forhold, at de finanspolitiske resultater i 2006 blev bedre end forventet, til at nå
   mere ambitiøse budgetmål end fastsat i opdateringerne fra slutningen af 2006, ii) at
   gennemføre deres 2007-budgetter som planlagt ved at undgå udgiftsoverskridelser og udnytte
   de uventede ekstraindtægter til at mindske det offentlige underskud og den offentlige gæld og
   iii) at planlægge finanspolitikken for 2008 på en sådan måde, at tilpasningen i retning af den
   mellemfristede målsætning for budgetpolitikken fremskyndes i de medlemsstater, der endnu
   ikke har nået den, mens de medlemsstater, der har nået den, skal undgå at forstærke de
   makroøkonomiske uligevægte generelt2.
   2.3.       Maj 2008-opdateringen af de landespecifikke overordnede økonomisk-politiske
              retningslinjer med hensyn til budgetpolitikker
   Den 14. maj 2008 vedtog Rådet en henstilling om ajourføringen i 2008 af de overordnede
   retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker og
   gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker3. Inden for budgetpolitikken
   opfordredes Belgien til at "styrke den finanspolitiske konsolidering", og at "få gennemført den
   strategi, der tager sigte på at sikre bæredygtige offentlige finanser på lang sigt, herunder
   udgiftsstramninger, overskud på statens finanser og vedvarende nedbringelse af statsgælden".
   Det blev desuden henstillet til alle medlemsstaterne i euroområdet, at de "fortsætter med at
   videreføre konsolideringen af statsbudgettet henimod de mellemsigtede mål i
   2
            Hele erklæringen kan læses på følgende websted:
            www.gouvernement.lu/salle_presse/actualite/2007/04/20pm_krecke_berlin/MTBR_EG_conclusions-
            finalCLEAN.rtf
   3
            EUT L 139 af 29.5.2008, s. 59.
DA                                                       3                                             DA
 ---pagebreak---    overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, hvilket indebærer, at man må tilstræbe en
   årlig strukturtilpasning på mindst 0,5 % af BNP som benchmark" og "forbedrer kvaliteten af
   de offentlige finanser ved at revidere de offentlige udgifter og beskatningen og ved at
   modernisere den offentlige administration, med det formål at fremme produktivitet og
   innovation og dermed bidrage til økonomisk vækst, beskæftigelse og bæredygtige offentlige
   finanser".
   2.4.       Kommissionens vurdering af rapporten fra oktober 2007 om gennemførelsen af
              det nationale reformprogram
   Den 11. december 2007 vedtog Kommissionen sin strategiske rapport om den fornyede
   Lissabonstrategi for vækst og beskæftigelse, der indeholder en vurdering af rapporten fra
   oktober 2007 om gennemførelsen af Belgiens nationale reformprogram4, og den kan
   opsummeres som følger.
   I Belgiens nationale reformprogram fastlægges følgende hovedprioriteter med henblik på
   vækst- og jobskabelse: de offentlige finansers holdbarhed mindskning af
   arbejdskraftomkostningerne, skabelse af et mere dynamisk arbejdsmarked, stimulering af
   økonomien ved investeringer og reformer, styrkelse af det sociale sikringssystem og styrkelse
   af synergier mellem miljøbeskyttelse og vækst. Det er Kommissionens vurdering, at Belgien
   har gjort gode fremskridt med gennemførelsen af sit nationale reformprogram i årene 2005-
   2007, selv om reformerne foregik noget langsommere i 2007.
   På baggrund af de konstaterede stærke og svage sider og beviserne for de fremskridt, der var
   gjort, henstillede Kommissionen, at det henstilles til Belgien at gøre en særlig indsats inden
   for den høje beskatning af arbejde og samtidig styrke den finanspolitiske konsolidering og
   forbedre arbejdsmarkedsresultaterne.
   Belgien bør endvidere fokusere på følgende: de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt,
   konkurrencen på gas- og elmarkederne, resultater fra F&U og innovation samt
   beskæftigelsesraten for ældre arbejdstagere og udsatte grupper.
   På grundlag af Kommissionens strategiske rapport vedtog Rådet den 14. maj 2008
   henstillingerne om ajourføringen i 2008 af de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes
   økonomiske politikker, herunder Belgien.
   4
            Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd, "Strategisk rapport om den fornyede Lissabon-
            strategi for vækst og beskæftigelse: Igangsætning af den nye cyklus (2008-2010)", KOM(2007) 803 af
            11.12.2007.
DA                                                        4                                                    DA
 ---pagebreak---                                       Boks: Hovedpunkterne i vurderingen
   Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges,
   jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97:
   • om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske
   • den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede
       tilpasning i retning heraf er hensigtsmæssig
   • om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er
       tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet
   • ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning
       undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens
       indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der
       deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig
       forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre
       midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede
       budgetmålsætning
   • når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater,
       der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede
       budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større
       strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge
       den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers
       holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med
       hensyn til referencesatsen på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at
       vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på
       pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret
       søjle
   • om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer
       for den økonomiske politik.
   Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med
   henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra foråret 2008, idet der også tages hensyn
   til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede
   saldi.
   Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af:
   • udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som
       der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge
       Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en
       meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af
       den langsigtede holdbarhed5
   • graden af overensstemmelse med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i
       forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse og gennemførelsesrapporten fra
   5
             Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede
             holdbarhed i EU", KOM(2006) 574 endelig, 12.10.2006, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet
             for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the
             European Union", European Economy No 4/2006.
DA                                                          5                                                   DA
 ---pagebreak---      oktober 2007. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede
     retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de
     nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og
     konvergensprogrammerne
   • overensstemmelsen med adfærdskodeksen6, hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et
     fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne.
   6
          "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og
          konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.
DA                                                     6                                                          DA
 ---pagebreak---                                             Henstilling med henblik på
                                            RÅDETS UDTALELSE
                         om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2007-2011
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker7, særlig artikel 5, stk. 3,
   under henvisning til henstilling fra Kommissionen,
   efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —
   AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:
   (1)     Den [8. juli 2008] gennemgik Rådet Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, der
           dækker perioden 2007-20118.
   (2)     I de seneste 10 år har den årlige vækst i det reale BNP ligget på omkring 2,25 % i
           gennemsnit, hvilket er lidt højere end gennemsnitsvæksten i euroområdet. Denne
           forholdsvise høje vækst i BNP har medført faldende ledighed, samtidig med at
           beskæftigelsesraten (især blandt yngre og ældre arbejdstagere) og antallet af
           arbejdstimer fortsat ligger lavt, hvilket afspejler en høj skat på arbejde, et ufleksibelt
           arbejdsmarked, ringe krav om jobsøgning og en reel pensionsalder, der ligger lavt.
           Budgettet har ligget omkring balance siden 2000 (bortset fra 2005), og gældskvoten,
           som var faldet fra 134 % af BNP i 1993 til 108 % af BNP i 2000, er fortsat faldet
           markant og ligger nu under 85 % af BNP. En øget beskæftigelsesrate vil sammen med
           en forbedret budgetstilling bidrage til de offentlige finansers langsigtede holdbarhed.
   (3)     Ifølge det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes
           den reale BNP-vækst at falde fra 2,8 % i 2007 til 1,9 % i 2008 for derefter at
           stabilisere sig på omkring 2 % i de efterfølgende år. Vurderet på baggrund af de
   7
           EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1).
           De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted:
           http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
   8
           Opdateringen blev indsendt, da der var indsat et kabinet med normale beføjelser, hvilket skete
           væsentligt senere end fristen i adfærdskodeksen, som var den 1. december.
DA                                                        7                                                     DA
 ---pagebreak---        disponible oplysninger9 forekommer scenariet for 2008 og 2009 at være baseret på
       optimistiske vækstforudsætninger set over for de forværrede eksterne omstændigheder
       og den højere inflation, der har kunnet konstateres efter, at fremskrivningerne i
       programmet var færdige. Vækstforudsætningerne for 2010-2011 er temmelig
       plausible. I programopdateringen forventes inflationen at stige til 3,0 % i 2008 for
       derefter at falde til 1,75 % i perioden 2009-2011. Programmets
       inflationsfremskrivninger for 2008-2009 forekommer at ligge på den lave side i
       betragtning af stigningen i prisen på råvarer og forarbejdede fødevarer i de seneste
       måneder. Desuden virker programmets beskæftigelsesfremskrivninger med en stigning
       på omkring 1 % årligt til at være sat forholdsvis højt, i lyset af at væksten i BNP har
       ligget under potentialet i hele programperioden. Mens programmets fremskrivninger af
       lønvæksten ligger lavt for 2008, forekommer de at ligge højt for de efterfølgende år
       (3,25 til 3,5 %), især i forhold til den forventede lave inflation.
   (4) I 2007 udgjorde det offentlige underskud 0,2 % af BNP i forhold til et mål om et
       overskud på 0,3 % af BNP i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Det
       ringere resultat i 2007 skyldtes, at udgifterne voksede mere end planlagt, hvilket kun
       delvis blev opvejet af en mindre, positiv basiseffekt fra et resultat i 2006, der var bedre
       end forventet og en overraskende positiv vækst i indtægterne. Udgifterne, som var
       større end forventet, afspejlede især en mærkbar stigning i tilskud til virksomheder
       som led i servicekuponordningen og ringere resultater fra engangsforanstaltninger end
       forventet. Den overraskende indtægtsstigning skyldtes overvejende, at de sociale
       bidrag var højere end forventet, og fremkom på trods af, at en række planlagte
       engangsforanstaltninger          ikke    blev       gennemført.        Således   harmonerede
       budgetgennemførelsen i 2007 ikke fuldt ud med opfordringen i Rådets udtalelse af
       27. marts 200710 om den tidligere opdatering af stabilitetsprogrammet og med
       eurogruppens retningslinjer for budgetpolitikken fra april 2007, da de ekstraordinære
       indtægter blev anvendt til højere end forventede udgifter.
   (5) Hovedmålet med programmets mellemfristede budgetstrategi er at sikre en stadig
       reduktion af gældskvoten, som i 2007 stadig udgjorde hele 85 % af BNP, til omkring
       71 % af BNP i 2011 ved en gradvis opbygning af et nominelt budgetoverskud til 1 %
       af BNP i 2011 med udgangspunkt i et budget i balance i 2008. Det nominelle
       overskud, der har været for nedadgående siden 2001 (fra 7,0 % til 3,7 % af BNP i
       2007) parallelt med den fremadskridende gældsnedbringelse, forventes at stige til
       4,4 % af BNP i 2011. Som følge af det ringere end forventede resultat i 2007 ligger
       budgetmålene (både nominelt og strukturelt) under målene i den forudgående
       opdatering for hele programperioden. Den strukturelle balance, der udregnes efter den
       i fællesskab aftalte metode, forventes at gå fra et underskud på 0,25 % af BNP i 2007
       til et overskud på knap 1,5 % af BNP i 2011. I forhold til hvad der var forudset i den
       forudgående opdatering af stabilitetsprogrammet, forsinkes opnåelsen af den
       mellemfristede målsætning – et overskud på 0,5 % af BNP strukturelt set (dvs.
       konjunkturjusteret og med fradrag af engangsforanstaltninger og andre midlertidige
       foranstaltninger) - med ét år til 2009. Justeringen foretages på både udgifts- og
       indtægtssiden. Den planlagte reduktion af udgifterne på 0,7 procentpoint af BNP
       nominelt set skyldes overvejende et fald i renteudgifterne, der følger af den
   9
       Vurderingen bygger bl.a. på Kommissionens prognoser fra foråret 2008 og Kommissionens vurdering
       af rapporten fra oktober 2007 om gennemførelsen det nationale reformprogram.
   10
       EUT C 89 af 24.4.2007, s. 2.
DA                                                 8                                                   DA
 ---pagebreak---        fremregnede nedgang i gældskvoten. Indtægtsstigningen udgør 0,5 % af BNP og
       skyldes forventet vækst i udskrivningsgrundlaget. I modsætning til den forudgående
       opdatering indeholder programmet udtrykkeligt ingen planer om brug af
       engangsforanstaltninger efter 2008.
   (6) Budgetresultatet kan blive værre end forventet i programmet. For det første kan de
       makroøkonomiske omstændigheder være ringere end forudset i programopdateringen,
       især i 2008 og 2009. Især gælder det, at de gunstige forudsætninger vedrørende
       beskæftigelses-, løn- og forbrugsvækst kan have medført, at skatteindtægterne er
       blevet overvurderet. Derudover forekommer den forventede skatteelasticitet at være
       sat højt for 2008. Hvad angår primære udgifter indeholder programmet ingen af de
       foranstaltninger, der må være nødvendige for at opnå den planlagte justering på
       baggrund af udgifterne til en aldrende befolkning og lønstigninger, der forventes at
       blive forholdsvis store. Derudover gælder det, at justeringens sammensætning bortset
       fra de lavere renteudgifter især ligger på indtægtssiden, hvilket muligvis kan mindske
       justeringens holdbarhed. Endelig gælder det, at mens budgettet stort set har været i
       balance i de seneste år, er målsætningen om budgetoverskud blevet udskudt. På trods
       af de gode makroøkonomiske vilkår i 2007 nåedes budgetmålet ikke, da der ikke blev
       indsat en regering med fulde beføjelser efter parlamentsvalget i juni. I 2008 lader der
       til at være behov for yderligere foranstaltninger, hvis målet skal nås. På baggrund af
       risiciene ved de makroøkonomiske udsigter og de nævnte budgetmål kan udviklingen i
       gældskvoten forventes at blive noget mindre gunstig end programmets fremregninger,
       selv om gælden fortsat er klart for nedadgående.
   (7) I lyset af denne risikovurdering er budgetstillingen i programmet muligvis ikke
       tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede budgetmålsætning opfyldes i 2009 som
       planlagt i programmet. Gennem hele programperioden vil der imidlertid være en
       tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af
       BNP i en situation med normale konjunkturudsving. Justeringen i retning af den
       mellemfristede målsætning, der antydes i programmet, bør styrkes i 2008 ved
       gennemførelse af yderligere strukturelle budgetforanstaltninger inden for den planlagte
       budgetkontrol, så det sikres, at målsætningen om et budget i balance nås. I 2009 bør
       der følges op med foranstaltninger, især på udgiftssiden, så man opnår forbedringen på
       0,5 % af BNP i henhold til stabilitets- og vækstpagten, og så den mellemfristede
       målsætning opnås efter planen. Rådet har også bemærket, at budgetplanerne for 2008
       ikke fuldt ud stemmer overens med Eurogruppens retningslinjer for budgetpolitikken.
       Selv om gældskvoten i realiteten falder mindre end i programmet, lader den til at falde
       i tilstrækkelig grad i retning af referencesatsen for hele programperioden.
   (8) Belgien synes at stå over for en mellemstor risiko for så vidt angår den langsigtede
       holdbarhed i de offentlige finanser. De langsigtede budgetmæssige konsekvenser af
       befolkningens aldring er større end gennemsnittet i EU-27, hvilket overvejende
       skyldes den relativt store stigning i pensionsudgifterne opgjort som en andel af BNP i
       de kommende årtier. Den reelle pensionsalder i Belgien ligger blandt de laveste i EU,
       og målet med generationspagten, der indeholder en række ændringer af
       pensionssystemet, er at få den hævet. Selv om dette er et skridt i den rigtige retning,
       viser de nationale fremskrivninger, at denne reform ikke mindsker holdbarhedsgabet.
       Selv om den i programmet beregnede budgetstilling i 2007 er lidt værre end
       udgangspunktet i det foregående program, bidrager den til at dæmpe de forventede
       langsigtede budgetmæssige konsekvenser af den aldrende befolkning, men er dog ikke
       tilstrækkelig til at kompensere for det fremtidige udgiftstryk. Fastholdelse af store
DA                                               9                                             DA
 ---pagebreak---            primære overskud på mellemlang sigt, så gældskvoten bringes under referencesatsen i
           traktaten, og implementering af yderligere foranstaltninger med henblik på at dæmpe
           den betydelige stigning i aldersrelaterede udgifter vil bidrage til at mindske risikoen
           for holdbarheden i de offentlige finanser.
   (9)     Stabilitetsprogrammet synes i nogen grad at være i overensstemmelse med rapporten
           fra oktober 2007 om gennemførelsen af det nationale reformprogram. I begge
           rapporter vurderes de offentlige finansers holdbarhed især på baggrund af en aldrende
           befolkning som en hovedudfordring for den belgiske økonomi. Stabilitetsprogrammet
           indeholder imidlertid ingen kvalitativ vurdering af de samlede konsekvenser af
           gennemførelsesrapporten fra oktober 2007 om det nationale reformprogram inden for
           den mellemfristede finanspolitiske strategi eller systematiske oplysninger om de
           direkte budgetudgifter eller besparelser ved hovedreformerne i det nationale
           reformprogram. På den anden side lader budgetfremskrivningerne i programmet til at
           tage højde for konsekvenserne for de offentlige finanser ved de initiativer, der allerede
           er gennemført på grundlag af det nationale reformprogram.
   (10)    Programmets budgetstrategi er i det store og hele i overensstemmelse med de
           landespecifikke overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, der udgør en del af de
           integrerede retningslinjer for medlemsstaterne i euroområdet, der er udstedt inden for
           rammerne af Lissabonstrategien.
   (11)    Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og
           konvergensprogrammerne, er der i programmet visse huller i de obligatoriske og
           frivillige data11.
   Den samlede konklusion er, at der er sket en imponerende reduktion af gældskvoten, som fra
   1993 til 2007 faldt til 85 %, og at der i programmet er planlagt en fortsat og drastisk reduktion
   ved gradvis opbygning af nominelle overskud efter budgetforværringen i 2007.
   Budgetkonsolideringen bygger overvejende på en reduktion af renteudgifterne og stigende
   skatteindtægter, mens der fortsat gøres mindre ved de primære udgifter. Der er risici med
   hensyn til opnåelsen af budgetmålene, især i lyset af de forholdsvis gunstige underliggende
   makroøkonomiske forudsætninger, og at programmet ikke nævner konkrete foranstaltninger,
   som forekommer at være nødvendige for at nå målet. Justeringen af den mellemfristede
   målsætning i 2008 forekommer ikke at være tilstrækkelig, og det virker tvivlsomt, om
   målsætningen kan nås i 2009 som planlagt, hvis der ikke tages yderligere foranstaltninger.
   På baggrund af ovenstående vurdering og med henvisning til Eurogruppens finanspolitiske
   retningslinjer fra 2007 opfordres Belgien til:
   (i)       at sikre, at målet om et budget i balance nås i 2008, og at den mellemfristede
             målsætning nås i 2009 ved gennemførelse af benchmarkjusteringen på 0,5 % af BNP
             strukturelt set, herunder gennemførelse af yderligere strukturforanstaltninger, især på
             udgiftssiden.
   (ii)      i lyset af det stadig høje gældsniveau og den fremregnede stigning i udgifterne til en
             aldrende befolkning at fortsætte med at styrke de offentlige finansers holdbarhed på
             længere sigt ved at skabe store strukturelle primære overskud og gennemføre
             reformer for at øge beskæftigelsesfrekvensen og den potentielle vækst samt at
             mindske budgetudgifterne ved en aldrende befolkning.
   11
           Især gælder det, at der ikke er indgivet data om sektorbalancer.
DA                                                        10                                         DA
 ---pagebreak---         Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger
                                                                2006       2007        2008       2009         2010        2011
                                            SP apr. 2008         2,8         2,7        1,9         2,0         2,0         2,0
                Realt BNP
                                           KOM apr. 2008         2,8         2,7        1,7         1,5          -           -
               (% ændring)
                                            SP dec. 2006         2,7         2,2        2,1         2,2         2,2          -
                                            SP apr. 2008         2,3         1,8        3,0         1,7         1,8         1,8
             HICP-inflation
                                           KOM apr. 2008         2,3         1,8        3,6         2,3          -           -
                   (%)
                                            SP dec. 2006         2,4         1,9        1,8         1,8         1,9          -
                                            SP apr. 2008         0,1         0,3       -0,1        -0,4        -0,5        -0,8
                Outputgab1                   KOM apr.
                                                                 0,1         0,3       -0,3        -1,0          -           -
          (% af potentielt BNP)                 20082
                                            SP dec. 2006        -0,3        -0,4       -0,4        -0,4        -0,3          -
      Nettolångivning/låntagning            SP apr. 2008          -           -          -           -           -           -
       vis-a-vis resten af verden          KOM apr. 2008         3,4         3,2        2,6         2,4          -           -
               (% af BNP)                   SP dec. 2006         2,0         2,0        2,2         2,4         2,7          -
                                            SP apr. 2008         0,3        -0,2        0,0         0,3         0,7         1,0
             Offentlig saldo
                                           KOM apr. 2008         0,3        -0,2       -0,4        -0,6          -           -
               (% af BNP)
                                            SP dec. 2006         0,0         0,3        0,5         0,7         0,9          -
                                            SP apr. 2008         4,3         3,7        3,7         3,8         4,1         4,3
              Primær saldo
                                           KOM apr. 2008         4,3         3,7        3,3         2,9          -           -
               (% af BNP)
                                            SP dec. 2006         4,1         4,2        4,1         4,1         4,2          -
                                            SP apr. 2008         0,3        -0,4        0,0         0,5         1,0         1,4
     Konjunkturkorrigeret saldo1
                                           KOM apr. 2008         0,3        -0,3       -0,2        -0,1          -           -
               (% af BNP)
                                            SP dec. 2006         0,2         0,5        0,7         0,9         1,1          -
                                            SP apr. 2008        -0,4        -0,3        0,0         0,5         1,0         1,4
            Strukturel saldo3
                                           KOM apr. 2008        -0,6        -0,3       -0,2        -0,1          -           -
               (% af BNP)
                                            SP dec. 20064       -0,4         0,1         -           -           -           -
                                            SP apr. 2008        88,2       84,9        81,5        78,1        74,7        71,1
           Offentlig bruttogæld
                                           KOM apr. 2008        88,2       84,9        81,9        79,9          -           -
               (% af BNP)
                                            SP dec. 2006        87,7       83,9        80,4        76,6        72,6          -
      Bemærkninger:
      1
        Outputgab og konjunkturkorrigerede saldi fra programmerne som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis
   af oplysningerne i programmerne.
      2
        Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 2,5 %, 2,5 %, 2,2 % og 2,2 % i perioden 2006-2009.
      3
        Konjunkturkorrigeret saldo, ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. I henhold til det
   seneste program betyder engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger en underskudsreduktion på 0,7 % af
   BNP i 2006 og en underskudsforøgelse på 0,1 % af BNP i 2007. I henhold til forårsprognosen fra Kommissionens
   tjenestegrene betyder engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger en underskudsreduktion på 0,9 % af
   BNP i 2006 og en underskudsforøgelse på 0,1 % af BNP i 2007.
      4
        I opdateringen af stabilitetsprogrammet fra december 2006 blev der ikke givet oplysninger om brugen af
   engangsforanstaltninger for 2008-2010.
      Kilde:
      Stabilitetsprogram (SP), økonomiske prognoser fra foråret 2008 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM) beregninger
   foretaget af Kommissionens tjenestegrene
DA                                                             11                                                               DA


Avis juridique important

|

31985K0122

85/122/EKSF: Kommissionens henstilling af 4. februar 1985 om ændring af henstilling nr. 1835/81/EKSF af 3. juli 1981 om forpligtelse til offentliggørelse af prislister og salgsbetingelser samt om forbudt praksis inden for stålhandelen

EF-Tidende nr. L 046 af 15/02/1985 s. 0054 - 0055 den spanske specialudgave: Kapitel 08 bind 2 s. 0160  den portugisiske specialudgave: Kapitel 08 bind 2 s. 0160

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 4. februar 1985  om aendring af henstilling nr. 1835/81/EKSF af 3. juli 1981 om forpligtelse til offentliggoerelse af prislister og salgsbetingelser samt om forbudt praksis inden for staalhandelen  (85/122/EKSF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 63, stk. 3, og  ud fra foelgende betragtninger:  Medlemsstaterne er ved Kommissionens henstilling nr. 1835/81/EKSF (1), senest aendret ved henstilling nr. 1946/84/EKSF (2), blevet forpligtet til fra den 1. januar 1983 til den 31. december 1985 at paalaegge distributionsvirksomhederne inden for staalsektoren regler vedroerende offentliggoerelse af priser og salgsbetingelser for staal samt vedroerende forbudt praksis inden for staalhandelen;  disse regler har dog ikke omfattet  - saakaldte »andenhaands« staalhandlende, som udelukkende koeber hos andre handlende i Faellesskabet, uanset deres salgsmaengdes stoerrelse,  - handlende, hvis aarlige salgsmaengde, inklusive deres datterselskabers eller filialers salgsmaengde, udgoer under 3 000 tons special staal eller under 6 000 tons af alle staalsorter;  ovennaevnte staalhandlende, som hver for sig har en begraenset omsaetning, men hvis betydning ikke boer overses i betragtning af deres antal, spiller normalt ikke nogen afgoerende rolle paa markedet; erfaringen har imidlertid vist, at mindre eller andenhaands staalhandlende som foelge af den handlefrihed, de nyder, har haft afgoerende indflydelse paa prisniveauet for visse staalkategorier eller -kvaliteter i flere af Faellesskabets regioner, hvor der er konstateret skaevheder paa markedet og i handelen;  det vil derfor vaere hensigtsmaessigt, ikke laengere at holde et ret stort antal staalhandlende, hvis virksomhed kan paavirke prisniveauet i ugunstig retning og foere til situationer med forskelsbehandling, uden for de paagaeldende bestemmelsers anvendelsesomraade;  af hensyn til situationen paa staalmarkedet, som gaar ind i en afgoerende fase i 1985, boer samtlige staalhandlende fra nu af vaere omfattet af de paagaeldende bestemmelser;  det er dog ikke noedvendigt, at alle de mindre handlende paalaegges samtlige de regler, der hidtil har vaeret gaeldende for de stoerre handlende; en del af de mindre handlende kan fritages for at offentliggoere priser og salgsbetingelser, for saa vidt som deres priser med en passende margen, noedvendigvis er afhaengig af de priser, der offentliggoeres af de handlende og producenter, som er deres leverandoerer;  der boer ogsaa undgaas, at der paalaegges de mindre handlende administrative byrder, som ikke staar i rimeligt forhold til deres saedvanlige virksomheds- og administrationsform, ligesom det boer undgaas i for hoej grad at belaste de organer i medlemsstaterne, som er ansvarlige for gennemfoerelsen af henstilling nr. 1835/81/EKSF. Denne henstilling boer i oevrigt kun finde anvendelse paa foretagender eller organisationer, der saedvanligvis udoever andre former for distributionsvirksomhed end salg til husholdninger og haandvaerksvirksomheder;  det vil saaledes vaere tilstraekkeligt, at de handlende, der ikke skal offentliggoere priser og salgsbetingelser, forpligtes til at have en egen prisliste, hvorved de kan godtgoere, at priserne er blevet anvendt paa de betingelser, der er fastsat i artikel 8 til 15 i henstilling nr. 1835/81/EKSF, og at de ikke har foretaget diskriminerende salg ved anvendelse af ulige betingelser for sammenlignelige transaktioner; tilsvarende skal en staalhandlende, som bringer sit tilbud paa linje med et tilbud fra en handlende, der er fritaget for offentliggoerelsespligten, godtgoere, at betingelserne for tilpasning var opfyldt, og at tilpasningen var noedvendiggjort af effektiv konkurrence fra den paagaeldende handlende -  VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  I henstilling nr. 1835/81/EKSF foretages foelgende aendringer:  1. Artikel 2, stk. 1, affattes saaledes:  »1. Denne henstilling gaelder for de distributionsvirksomheder i Faellesskabet, som for egen regning paa det faelles marked direkte og/eller fra lager saelger staalprodukter, som defineret i bilag I til traktaten, bortset fra skrot, for saa vidt som de  - ikke er salgsorganisationer som omhandlet i beslutning nr. 30/53 (1), aendret ved beslutning nr. 1834/81/EKSF (2)  eller  - saedvanligvis udoever andre former for distributionsvirksomhed end salg til husholdninger og haandvaerksvirksomheder,  i det foelgende kaldet »staalhandlende«.  (1) EFT EKSF af 4. 5. 1953, s. 109.  (2) EFT nr. L 184 af 4. 7. 1981, s. 7.«.  2. I artikel 2 ophaeves stk. 3, og stk. 4 bliver herefter stk. 3.  3. Artikel 3 affattes saaledes:  »Artikel 3  1. Staalhandlende, der i perioden fra 1. januar til 31. december 1984 har haft et salg paa mindst 2 000 tons specialstaal eller mindst 4 000 tons af alle staalsorter, skal offentliggoere prislister og salgsbetingelser for direkte salg og salg fra lager i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 4 til 8 og meddele disse til et organ udpeget af medlemsstaterne.  Et moderselskab inden for staalhandelen kan offentliggoere prislister og salgsbetingelser, som ogsaa gaelder for dets datterselskab og filialer.  2. Staalhandlende, der ikke er omfattet af stk. 1, og dermed er fritaget for at offentliggoere prislister og salgsbetingelser, skal dog udarbejde en egen prisliste og stille denne til raadighed for det af medlemsstaten udpegede organ med henblik paa de i artikel 15 omhandlede efterproevelser.«.  Artikel 2  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for senest den 1. marts 1985 at efterkomme denne henstilling. De underretter straks Kommissionen herom.  Artikel 3  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 4. februar 1985.  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Naestformand  (1) EFT nr. L 184 af 4. 7. 1981, s. 9.  (2) EFT nr. L 180 af 7. 7. 1984, s. 28.


Avis juridique important

|

31976H0223

76/223/EØF: Kommissionens henstilling af 5. februar 1976 til medlemsstaterne vedrørende de i patentkonventionerne omhandlede måleenheder

EF-Tidende nr. L 043 af 19/02/1976 s. 0022 - 0024 den græske specialudgave: Kapitel 13 bind 3 s. 0192  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 4 s. 0241  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 4 s. 0241

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 5 . februar 1976  til medlemsstaterne vedroerende de i patentkonventionerne omhandlede maaleenheder   ( 76/223/EOEF )  I .  1 . Raadet vedtog den 18 . oktober 1971 direktivet om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om enhederne for maal og vaegt ( 71/354/EOEF ) ( 1 ) . Dette direktiv er suppleret gennem dokumenterne vedroerende kongeriget Danmarks , Irlands , kongeriget Norges og Det forenede kongerige Storbritanniens og Nordirlands tiltraedelse af De europaeiske Faellesskaber ( 2 ) af hensyn til " the imperial system " , som er lovfaestet i Det forenede Kongerige og i Irland .  Direktivets formaal er at klarlaegge og forenkle maaleenhedsomraadet ved at paabyde anvendelsen af enhederne i det internationale enhedssystem ( SI-enheder ) saaledes som disse er defineret af Generalkonferencen for Maal og Vaegt ( CGPM ) , som oprettedes ved meterkonventionen , underskrevet i Paris den 20 . maj 1875 ; en konvention som alle medlemsstaterne har tiltraadt .  Raadets beslutning om at paabyde anvendelen af SI-systemet var af stor betydning selv foer udvidelsen af Faellesskabet . Selv om alle de oprindelige medlemsstater var " metriske " , anvendte de ikke alle det samme enhedssystem , idet der eksisterer flere " metriske systemer " ; saaledes f.eks . CGS-systemet ( centimeter , gram , sekund ) MTS-systemet ( meter , ton , sekund ) , det tekniske enhedssystem ( meter kilopond , sekund ) , MKS-systemet ( meter , kilogram , sekund ) , og endelig MKSA-systemet , ogsaa kaldet det rationaliserede Giorgi-system ( meter , kilogram , sekund , ampere ) . Disse systemer har foert til det nuvaerende SI-system , som er anerkendt over alt , og som alene er paabudt af direktivet . Det er i oevrigt fordi Generalkonferencen for Maal og Vaegt har fastlagt og anerkendt SI-systemets kohaerens , at Raadet for De europaeiske Faellesskaber paa forslag af Kommissionen besluttede at indfoere dette enhedssystem og at goere det obligatorisk lovfaestet .  Systemets afledede enheder fremkommer gennem kombinering af grundenhederne uden anvendelse af numeriske faktorer , hvilket langt fra er tilfaeldet i andre enhedssystemer .  Direktivet fastlaegger , saaledes som det er aendret gennem tiltraedelsesakterne , proceduren og visse tidsfrister for den gradvise afskaffelse af enheder , som ikke tilhoerer SI-systemet ; i saerdeleshed de britiske enheder fra " the imperial system " . Direktivet skal i alle Faellesskabets medlemsstater foere til at kun de enheder , som tilhoerer det internationale enhedssystem , anvendes .  Direktivets anvendelsesomraade er klart , hvilket fremgaar af artikel 2 , idet paabudet om anvendelse af SI-enheder angaar :   " de anvendte maaleinstrumenter , de gennemfoerte maalinger og de i enheder udtrykte stoerrelser i det oekonomiske samkvem , i det offentlige sundhedsvaesen og paa omraadet for den offentlige sikkerhed samt ved foranstaltninger af administrativ karakter " .  Artikel 3 angiver som eneste undtagelse fra dette anvendelsesomraade luft - og skibsfarten samt jernbanetrafikken .  2 . Faellesskabets ni medlemsstater samt et vist antal tredjelande undertegnede den 5 . oktober 1973 Muenchen-konventionen om udstedelse af patenter . Denne konvention indeholder i sine bilag bl . a . sin  " gennemfoerelsesforordning " .  Formaalet med konventionen er at forbedre beskyttelsen af patenter , isaer gennem en faelles fremgangsmaade ved udstedelse af patenter .  Konventionens tredje del og isaer dens kapitel I indeholder bestemmelser om indgivelse af anmodning om europaeisk patent og de betingelser som anmodningen skal opfylde ( artikel 75-86 ) , medens den tredje del af gennemfoerelsesforordningen , ( som stammer fra  " Patent Cooperation Treaty " , undertegnet i 1970 ) , supplerer disse bestemmelser i detaljer ( regel 24-36 ) . Det ovenfor beskrevne anvendelsesomraade for direktivet om maal og vaegt medfoerer at dokumenterne vedroerende anmodning om europaeisk patent samt patenterne selv er omfattet af direktivet , hvilket vil sige , at medlemsstaterne skal anvende SI-enheder i de dokumenter , som vedroerer patenterne .  Regel 35 ( 12 ) i gennemfoerelsesforordningen til konventionen vil imidlertid kunne foere til en afvigende fortolkning .  Denne regel er affattet saaledes :   " ( 12 ) Maaleenhederne skal udtrykkes efter det metriske system ; dersom et andet system anvendes skal enhederne ogsaa udtrykkes i det metriske system . Temperaturer skal udtrykkes i celsiusgrader ; dersom et andet system anvendes , skal temperaturerne ogsaa udtrykkes i celsiusgrader . Massefylde skal udtrykkes i metriske enheder . For andre fysiske stoerrelser skal de normale internationale enheder anvendes ; ved matematiske formler de saedvanlige symboler , og ved kemiske formler , de symboler , atomvaegte og molekyleformler , som normalt anvendes . Generelt boer kun de tekniske termer , tegn og symboler , som normalt accepteres paa det givne omraade , anvendes . "  Denne tekst er uklar , og isaer kan foelgende punkter fremhaeves :  a ) Den citerede tekst taler kun om et " metrisk system " ; som ovenfor anfoert findes der flere  " metriske systemer " ; dersom de alle kan anvendes , er dette punkt et tilbageskridt i forhold til de internationale beslutninger fra Generalkonferencen for Maal og Vaegt og Faellesskabets direktiv , som kun tillader anvendelse af SI-enheder , og dermed vil der vaere skabt mulighed for forvirring ; hvis det derimod har vaeret meningen kun at autorisere SI-systemets enheder , er affattelsen ufuldstaendig og henvisningen til " det metriske system " utilstraekkelig ;  b ) tekstens foerste saetning kraever , at det metriske system anvendes , enten alene eller ved siden af andre enheder , dersom saadanne anvendes ; paa den anden side angiver teksten senere efter af have naevnt temperaturer og massefylder :   " for andre fysiske stoerrelser skal de normale internationale enheder anvendes " ;  disse to passager er ikke i modstrid , dersom man anser baade " de normale internationale enheder " og  " det metriske system " for at vaere to i denne tekst jaevngyldige udtryk for " SI-enheder " ; men den anden passage kan anses som refererende til enheder , som er i brug i visse lande , der ikke anvender SI-systemet ; denne fortolkning , som kunne retfaerdiggoere den vage formulering " normale internationale enheder " vil imidlertid vaere i modstrid med tekstens foerste saetning og uforenelig med direktivet om maal og vaegt ;  c ) den franske version anvender udtrykket " les températures doivent être exprimées en degrés centigrades " , medens den engelske og tyske tekst anvender udtrykket " Celsius " , som er det eneste , der er anerkendt paa internationalt plan , ogsaa i de fransktalende lande ; det boer bemaerkes , at det paa fransk anvendte udtryk er ukorrekt ; ligeledes boer den unoedvendige begraensning til celsiusgrader bemaerkes ( skoent anvendelsen af Kelvingrader , som ligeledes er tilladt inden for SI-systemet , boer foretraekkes ved lave temperaturer ) ; endelig burde afvigelser mellem versionerne paa de forskellige sprog vaere udelukket eftersom den engelske , franske og tyske tekst ifoelge konventionens artikel 177 , stk . 1 , har samme gyldighed ;  d ) udtrykket " massefylde skal udtrykkes i metriske enheder " er ogsaa forkert paa videnskabelig plan ;  " massefylde " er i virkeligheden et masseforhold og saaledes dimensionsloest , hvorfor det ikke kan udtrykkes i hverken det ene eller det andet system ;  alt i alt vil formuleringen af dette stykke i patentkonventionen givetvis foere til fortolknings - og anvendelsesvanskeligheder , idet de anvendte videnskabelige formuleringer ikke er adaekvate ;  det er derfor - hvilken betydning man end bar tillagt dette problem ved udarbejdelsen af patentkonventionen - uomgaengeligt noedvendigt af hensyn til en ensartet anvendelse af regel 35 ( 12 ) , at denne foerst goeres til genstand for en faelles fortolkning , og derefter affattes bedre .  II .  Af disse grunde og i henhold til bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 155 , henstiller Kommissionen til medlemsstaterne :  1 . at afgive en faelles fortolkningserklaering , ifoelge hvilken man vil anvende regel 35 ( 12 ) i gennemfoerelsesforordningen til konventionen om udstedelse af europaeiske patenter , undertegnet i Muenchen den 5 . oktober 1973 i overensstemmelse med resultaterne af det arbejde i Generalkonferencen for Maal og Vaegt , hvorved det internationale system for maaleenheder blev fastlagt ;  2 . at bestraebe sig paa at faa de andre kontraherende parter til konventionen om udstedelse af europaeiske patenter til at indtage samme holdning .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 5 . februar 1976 .  Paa Kommissionens vegne  Finn GUNDELACH  Medlem af Kommissionen  ( 1 ) EFT nr . L 243 af 29 . 10 . 1971 , s . 29 .  ( 2 ) EFT nr . L 73 af 25 . 3 . 1972 , s . 119 .


Avis juridique important

|

31970H0119

70/119/EØF: Kommissionens henstilling af 22. december 1969 til Den Italienske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for tændstikker (Kun den italienske udgave er autentisk)

EF-Tidende nr. L 031 af 06/02/1970 s. 0001 - 0003 den danske specialudgave: serie II bind VI s. 0010  den engelske specialudgave: serie II bind VI s. 0010

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 22 . december 1969  til Den italienske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for taendstikker   ( Teksten paa italiensk er den eneste autentiske )   ( 70/119/EOEF )  1 . Ved skrivelse af 24 . marts 1959 meddelte den italienske regering Kommissionen for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , at taendstikker i Italien er genstand for et statsligt handelsmonopol i den forstand , hvori udtrykket bruges i EOEF-traktatens artikel 37 .  I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne pligt til gradvis at tilpasse de statslige handelsmonopoler , saaledes at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb .  2 . Ved kongelig anordning nr . 560 af 11 . marts 1923 og ved den aftale , som er knyttet hertil som bilag , afvikledes statsmonopolet paa salg af taendstikker , der havde eksisteret siden 1916 , og i stedet indfoertes en produktionsafgift . Samtidigt blev der stiftet et konsortium med tvunget medlemsskab mellem alle de italienske taendstikproducerende virksomheder , " Consorzio Industrie Fiammiferi " ( CIF ) , med hvilken staten indgik den ovennaevnte aftale , og som fik tillagt monopol paa fremstilling og salg af taendstikker paa italiensk omraade , ligesom det fik til opgave at sikre betalingen til staten af produktionsafgiften paa taendstikker .  Indfoerselen forbeholdes staten , der kan udstede tilladelser til private borgere .  Staten har forpligtet sig til , saa laenge denne aftale er gaeldende , ikke at tillade oprettelsen af nye fabrikker for fremstilling af taendstikker og erstatningsprodukter herfor . I forbindelse med en af fornyelserne af aftalen er det blevet besluttet , at denne forpligtelse ogsaa gaelder for aabning af fabrikker , hvis produktion udelukkende maatte vaere bestemt til eksport ( § 12 i gennemfoerelsesbestemmelserne til lovdekret nr . 525 af 17 . april 1948 om fornyelse af aftalen mellem staten og CIF ) .  Aftalen , der udloeb den 31 . maj 1932 , er blevet forlaenget flere gange . Ifoelge den sidste forlaengelse , ved ministeriel anordning af 29 . april 1965 , er dens udloeb fastsat til 31 . december 1974 .  Hvad angaar fabrikationen , har CIF ret til mellem de forskellige virksomheder , der er medlemmer af konsortiet , at fordele produktionen af den maengde , som er noedvendig for at daekke behovet paa det indenlandske marked . Taendstikkerne saelges dernaest af fabrikaterne til CIF , som distribuerer dem gennem Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato  ( AAMS ) ( rent faktisk er taendstikker siden anordning nr . 396 af 5 . april 1925 blevet ligestillet med de oevrige produkter , der er underkastet monopol ) .  Salgspriserne paa taendstikker fastsaettes ved finansministeriets anordning paa forslag af en kommission , i hvilken CIF er repraesenteret ( § 6 i anordning af 11 . marts 1923 ) . Det drejer sig om maksimalpriser ; CIF kan foelgelig anvende lavere priser ( § 6 i aftalen ) .  3 . I adskillige aar er behovet paa det italienske marked naesten udelukkende blevet daekket af den indenlandske produktion ( der blev i 1965 indfoert 1 ton fra medlemsstaterne , idet den samlede import , det vil sige fra alle mulige lande , var paa 3 tons ) ; der fandt ingen import sted i 1966 ( samlet import : 1 ton ) ; der blev indfoert 4 tons i 1967 ( samlet import : 4 tons ) og 3 tons i 1968 ( samlet import : 4 tons ) .  Kommissionen havde ment , at dette forhold gav anledning til forskelsbehandling med hensyn til afsaetningsvilkaarene til skade for leverandoererne i de andre medlemsstater og havde den 11 . april 1962 i medfoer af artikel 37 , stk . 6 henstillet til Den italienske Republik :   - at muliggoere import og afsaetning af de taendstikker fra de oevrige medlemsstater , ved at sikre leverandoererne i disse stater adgang til at forsyne AAMS's distributionsnet eller paa andre maader , der er egnede til dette formaal , inden for graenserne af en maengde , som for aaret 1962 er lig med 5 % af den indenlandske produktion i 1960 , og aarligt at forhoeje denne maengde med mindst 15 % ;   - at fastsaette salgspriserne til forbrugerne saaledes at der , bortset fra tolden , anvendes en lige stor margin mellem afstaaelsesprisen og salgsprisen paa de varer , som indfoeres fra de andre medlemsstater og paa varerne med én og samme afstaaelsespris ;   - at anerkende reklame til fordel for de taendstikker , der hidroerer fra de andre medlemsstater , paa de samme vilkaar som dem , der gaelder for de indenlandske produkter .  Der er ikke af den italienske regering truffet foranstaltninger for at rette sig efter denne henstilling . Ved skrivelse af 13 . maj 1963 erklaerede den italienske regering sig rede til at undersoege muligheden for at finde loesninger som dem , der anbefales af Kommissionen , dog paa den betingelse , at problemerne i forbindelse med de i Frankrig og Tyskland eksisterende importrestriktioner loeses .  Saaledes som Kommissionen allerede har haft lejlighed til at anfoere det over for den italienske regering i svaret paa notatet af 13 . maj 1963 , mener Kommissionen , der er sig de af den italienske regering omtalte problemer bevidst , at de vanskeligheder som kunne opstaa i forbindelse med oprettelsen af faellesmarkedet kun vil kunne loeses paa harmonisk maade , hvis alle medlemsstaterne anvender traktatens bestemmelser . Men , som det er blevet naevnt ovenfor , forpligter artikel 37 Den italienske Republik til - fra den 1 . januar 1970 at regne - at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar ; den samme forpligtelse paalaegges Den franske Republik , til hvem Kommissionen paa samme tid som til Den italienske Republik retter en henstilling om aendring af taendstikmonopolet . Hvad angaar forbundsrepublikken Tyskland kan den paaberaabe sig anvendelsen af artikel 37 , stk . 5 , der bestemmer , at medlemsstaternes forpligtelser kun gaelder i det omfang , de er forenelige med bestaaende internationale aftaler . I tilfaelde af at der maatte opstaa vanskeligheder for Italien som foelge af , at det tyske monopol ikke blev tilpasset , er Kommissionen rede til at forhandle om dette problem med de italienske myndigheder paa grundlag af konkrete forhold . Kommissionen minder i denne forbindelse om , at den i medfoer af artikel 37 , stk . 3 , 2 . afsnit - saafremt en vare kun er underkastte et statsligt handelsmonopol i en eller flere af medlemsstaterne - kan bemyndige de andre medlemsstater til , saa laenge den i stk . 1 naevnte tilpasning ikke har fundet sted , at anvende beskyttelsesforanstaltninger paa de vilkaar og i den naermere udformning , som den fastsaetter .  Ud fra ovennaevnte betragtninger kan den i artikel 37 anfoerte tilpasningspligt ikke goeres betinget af loesningen af de af den italienske regering rejste problemer .  Da overgangsperioden naermer sig sin afslutning , er der nu grund til at vedtage de foranstaltninger , der goer det muligt at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar .  Formaalet med artikel 37 , som staar i afsnittet om frie varebevaegelser i kapitlet om ophaevelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne , er , fra overgangsperiodens udloeb og vedroerende de varer , der er underkastet et statsligt handelsmonopol ( eller et tilsvarende monopol ) , at opnaa det samme resultat , som for de oevrige varers vedkommende opnaas ved anvendelse af artiklerne 30 til 34 , det vil sige frie varebevaegelser .  Dog er der blevet fastsat en anden fremgangsmaade for at naa dette resultat i de sektorer , der omfattes af de statslige handelsmonopoler . Den gradvise tilpasning af dem er blevet bestemt for paa den ene side at tage hensyn til , at de produkter , der er underkastet monopol , for de paagaeldende medlemsstater voldte saerlige problemer , og for paa den anden side at undgaa , at ophaevelsen af de kvantitative restriktioner og af foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for disse sektorer skulle forblive uden praktiske foelger . Det maatte nemlig frugtes , at liberaliseringen af samhandelen med hensyn til de produkter , der er underkastet monopol , ikke kan gennemfoeres , hvis monopolvirksomhederne i kraft af deres eneret til at importere , eksportere og afsaette visse produkter , frit kunne bestemme i hvilket omfang og paa hvilke vilkaar de produkter , der kommer fra de andre medlemsstater , kan indfoeres paa det indenlandske marked ( eller omvendt i hvilket omfang de indenlandske varer kan udfoeres til de oevrige medlemsstater ) .  Det er af denne grund , at det i artikel 37 bestemmes , at fra overgangsperiodens udloeb er " enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar udelukket " .  Det maa understreges , at artikel 37 ikke noejes med at foreskrive afvikling af den forskelsbehandling , som foelger direkte af de bestemmelser , der finder anvendelse paa de varer , som er underkastet monopol ; dette maal kunne , i mangel af en artikel om de statslige monopoler , naas ved andre bestemmelser i traktaten , saerlig ved dem , som forbyder afgifter med tilsvarende virkning som toldafgifter og foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner . Hvad angaar de saerlige kendetegn ved de statslige monopoler og ved de restriktioner , de kan give anledning til , foelger det af det ovenfor sagte , at formaalet med " tilpasninger " - det vil sige at sikre  " udelukkelsen af enhver forskelsbehandling " - er at udelukke , at der fra overgangsperiodens udloeb stadig kan opstaa forskelsbehandling , som skyldes visse saerlige befoejelser , som monopolvirksomhederne har med hensyn til import og afsaetning paa deres marked eller eksport af visse varer .  Da det er disse maal , der fastsaettes i artikel 37 paahviler det Italien at tilpasse monopolet for taendstikker foer overgangsperiodens udloeb , saaledes at de kan naas . Endvidere paahviler der Kommissionen foruden dens almindelige pligt til at overvaage anvendelsen af traktaten , en pligt til i overensstemmelse med artikel 37 , stk . 6 at udfaerdige henstillinger vedroerende den naermere udformning af den i denne artikel omhandlede tilpasning .  4 . Som det er blevet fremstillet ovenfor under 3 , er det en forskelsbehandling til skade for leverandoererne i de andre medlemsstater at forbeholde det italienske marked for den indenlandske produktion . Det maa i denne forbindelse understreges , at indfoerselen paa det italienske marked af en givet maengde taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , og den gradvise foroegelse af denne maengde ikke vil vaere tilstraekkelige til at opnaa formaalet i artikel 37 saa laenge paa den ene side staten ved at naegte importtilladelser kan bestemme i hvilket omfang og for hvilke kvaliteter behovet paa det italienske marked kan daekkes af leverandoerer fra de andre medlemsstater , og saa laenge paa den anden side CIF , der er eneberettiget til at saelge taendstikker paa det italienske marked , kan forhindre de naevnte leverandoerer * at traenge ind paa dette marked .  Af disse grunde forekommer det Kommissionen , at den bedste loesning til at naa det af artikel 37 fastsatte maal - fordi loesningen er effektiv oejeblikkelig - bestaar i at afvikle det system , hvorved importen forbeholdes staten , og i at afvikle de enerettigheder , som CIF har til at afsaette taendstikker , for saa vidt dette forbehold og disse enerettigheder vedroerer handelen mellem medlemsstaterne .  5 . I medfoer af artikel 90 , stk . 2 er virksomheder , som har karakter af et fiskalt monopol , underkastet traktatens bestemmelser i det omfang , anvendelsen af disse bestemmelser ikke hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver , som er betroet dem . Det kraeves desuden , at udviklingen af samhandelen ikke paavirkes i et saadant omfang , at det strider mod Faellesskabets interesse .  Taendstikker er i Italien underkastet en produktionsafgift ; man kan derfor ikke tale om et fiskalt monopol . Ganske vist udoever CIF en fiskal funktion , idet det som forhandler af banderoler og fordi det paa forhaand indbetaler afgiften til staten , letter arbejdet med opkraevningen af afgifterne til det offentlige . Men der er ingen noedvendig og direkte forbindelse mellem beskatningen og CIF's eneret til at afsaette taendstikker .  Paa grund af det begraensede antal taendstikfabrikanter mener Kommissionen imidlertid , at CIF skulle hindres i at opfylde den paalagte opgave med at opkraeve afgifter til det offentlige ved at der anvendes det rene produktionsafgiftssystem , saadan som det for oevrigt findes i Italien ligesom i andre lande vedroerende varer , hvis betydning fra et afgiftssynspunkt er langt stoerre end taendstikkernes og for hvilke der ikke er blevet indfoert noget monopol .  II  Af disse grunde henstiller Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber til Den italienske Republik , at den i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 37 traeffer foelgende foranstaltninger :  1 . Uden nogen begraensning muliggoer enhver indfoersel af taendstikker , der kommer fra de oevrige medlemsstater . Med dette formaal for oeje skal enhver formalitet , der er noedvendig med henblik paa indfoerselen af disse varer paa det italienske marked , kunne foretages direkte af koeberne eller af de af dem udpegede personer , saaledes at de straks kan raade derover .  2 . Goer det muligt , at der frit kan foretages alle de handlinger der er noedvendige med henblik paa afsaetning af de taendstikker , der kommer fra de andre medlemsstater , paa det italienske marked . Til dette formaal saerlig :   - goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater at oprette deres eget engroshandelsnet i Italien og at foere lagre dér ;   - goer det muligt at priserne paa de varer , der kommer fra de andre medlemsstater , kan aftales frit mellem saelgere og koebere i de forskellige afsaetningsled ;   - goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater frit at goere reklame for deres varer ;   - traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre detailhandlernes kommercielle uafhaengighed over for de offentlige myndigheder .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1969 .  Paa Kommissionens vegne  Jean REY  Formand