title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Portugals nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/129

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Portugals nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/22)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Portugal blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Portugal har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Portugal sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor. Navnlig vil en målretning af investeringstiltagene inden for den økonomiske politik i de specifikke områder og en anvendelse af ekstraordinære indtægter til at nedbringe den offentlige gæld bidrage til efterlevelse af den anden henstilling vedrørende euroområdet, der omhandler investeringsstøtte og genopbygning af stødpuder. Foranstaltninger til mindskelse af segmenteringen på arbejdsmarkedet og til forbedring af færdigheder og effektiviteten af det sociale sikkerhedsnet vil bidrage til efterlevelse af den tredje henstilling vedrørende euroområdet, der omhandler arbejdsmarkedets og de sociale beskyttelsessystemers funktion. Foranstaltninger til mindskelse af den reguleringsmæssige byrde vil bidrage til efterlevelse af den første henstilling vedrørende euroområdet, der omhandler erhvervsklimaet og produktivitetsforbedringer til genoprettelse af balancen i euroområdet. En yderligere effektivisering af insolvens- og rekonstruktionsbehandlingen vil bidrage til efterlevelse af den fjerde henstilling vedrørende euroområdet, der omhandler nedbringelsen af misligholdte lån.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Portugal offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Portugals fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Portugals fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderede i sin analyse, at Portugal er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Det er især den store nettogæld over for udlandet og den ligeledes store private og offentlige gæld og høje andel af misligholdte lån, der gør økonomien sårbar i en situation med svag produktivitetsvækst. Der er stadig områder, hvor der er behov for en yderligere indsats, især med hensyn til gennemførelsen af de skitserede foranstaltninger, der skal reducere antallet af misligholdte lån og forbedre rammevilkårene for erhvervslivet. Det er nødvendigt at holde øje med, at der vedtages og gennemføres flere reformplaner, herunder finanspolitiske strukturreformer, som skal gøre de offentlige finanser mere holdbare.

                  (4)

                  Portugal fremlagde den 30. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af de foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Portugal er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 forventer Portugal et samlet underskud på 0,2 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019, et overskud på 0,3 % af BNP i 2020 og en yderligere forbedring til et overskud på 0,7 % af BNP inden 2022. Disse planer omfatter kun delvist den potentielt underskudsforøgende virkning af støtteforanstaltninger til fordel for bankerne fra 2020. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo forventes den mellemfristede budgetmålsætning — som er blevet ændret fra et strukturelt overskud på 0,25 % af BNP i 2019 til et strukturelt set ligevægtigt budget fra 2020 — at blive nået i 2020. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at nå 118,6 % i 2019 og 115,2 % i 2020; kvoten vil således ligge på 103,7 % i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk for 2019 og 2020 og optimistisk for de efterfølgende år. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2019, ikke blevet tilstrækkeligt præciseret.

                  (7)

                  Stabilitetsprogrammet for 2019 indeholder ingen oplysninger om den budgetmæssige virkning af de ekstraordinære udgifter i forbindelse med forebyggende foranstaltninger til beskyttelse af Portugals område mod naturbrande efter de omfattende naturbrande i 2017. De portugisiske myndigheder har ved brev af 9. maj 2019 dog fremlagt tilstrækkelig dokumentation for omfanget og karakteren af disse ekstra budgetomkostninger. I brevet anføres det bl.a., at der i budgetgennemførelsen for 2018 indgår ekstraordinære udgifter, der beløber sig til 0,04 % af BNP i forbindelse med forebyggende foranstaltninger til beskyttelse af Portugals område mod naturbrande. I brev af 9. maj 2019 fastsættes der udgifter til krisehåndtering, der klassificeres som engangsforanstaltninger, og udgifter til forebyggelse. Grundet den integrerede karakter af disse udgifter og den direkte forbindelse med de omfattende naturbrande i 2017 kan det overvejes at give udgifter til forebyggelse af naturbrande særlig behandling ved brug af »bestemmelsen om usædvanlige begivenheder«. Ifølge Kommissionen beløber de ekstra udgifter til forebyggende foranstaltninger i 2018 sig til 0,04 % af BNP. Disse ekstra udgifter kan være omfattet af bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97, idet de mest omfattende naturbrande nogensinde udgør en usædvanlig begivenhed, deres virkning for Portugals offentlige finanser er betydelig, og holdbarheden sandsynligvis ikke bringes i fare ved en sådan midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2018 justeret for at tage hensyn til disse ekstra udgifter.

                  (8)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Portugal sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (6) ikke overstiger 0,7 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af BNP. På basis af Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra denne anbefalede tilpasning i 2019.

                  (9)

                  Portugal bør i 2020 opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning under hensyntagen til de midlertidige afvigelser, der er tilladt i forbindelse med usædvanlige begivenheder. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 svarer dette til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på 1,5 %, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP. På basis af Kommissionens forårsprognose 2019 er der under antagelse af en uændret politik risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2020. Samtidig forventes Portugal som følge af den tilladte årlige afvigelse på 0,25 % at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2019, men forventes umiddelbart ikke at overholde gældsreglen i 2020. Generelt er Rådet af den opfattelse, at der er behov for at træffe foranstaltninger i 2019 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Det vil være vigtigt at anvende eventuelle ekstraordinære indtægter til at reducere den offentlige gældskvote yderligere.

                  (10)

                  Styrkelsen af Portugals finanspolitiske bæredygtighed er afhængig af, at der fortsat sker en vækstfremmende finanspolitisk konsolidering. Der er imidlertid mulighed for at forbedre kvaliteten af de offentlige finanser og gøre udgifterne mere vækstfremmende ved at støtte investeringer (se nedenfor). Selv om de offentlige investeringer steg i 2018, har de fortsat ligget meget lavt sammenlignet med niveauet i Unionen generelt og konstant under regeringens egne mål. Det er fortsat vigtigt at håndhæve loven om kontrol med forpligtelser, gennemføre loven om budgetrammen strengt og rettidigt og fortsætte rationaliseringsindsatsen for at forbedre kontrollen med udgifterne og sikre en mere effektiv brug af midlerne. Nyere enkeltstående udgiftsanalyser efter bottom-up-princippet i specifikke sektorer har ført til generelt begrænsede effektivitetsbesparelser. For at opnå større effektivitetsforøgelser bør udgiftsanalyser i stedet være et fast element i Portugals budgetramme. Der er desuden stadig behov for mere dybtgående reformer for at øge effektiviteten og et topstyret fokus på at dæmme op for de samlede udgifter. Dette bør i vid udstrækning tage udgangspunkt i en strategi for reform af den offentlige forvaltning med henblik på at tilpasse antallet af offentligt ansatte til behovet for at levere effektive tjenester, hvilket omfatter støtte til omfordeling og omskoling af medarbejdere, fremme af den enkelte medarbejders indsats og forbedring af den offentlige sektors tiltrækning for højtuddannede medarbejdere.

                  (11)

                  Portugals offentlige finanser er under fortsat pres på grund af en ugunstig demografisk udvikling, navnlig befolkningens aldring, hvilket har negative konsekvenser, navnlig for pensions- og sundhedssystemets bæredygtighed. Selv om tidligere reformer har forbedret pensionssystemets langsigtede bæredygtighed, har løbende forøgelser af særlige pensioner og reformer med henblik på tidlig pensionering ført til yderligere forhøjelser i pensionsudgifterne oven i den bagvedliggende opadgående tendens, der skyldes befolkningens aldring. Pensionssystemets overordnede bæredygtighed kan blive påvirket på negativ vis, hvis der ikke træffes passende kompenserende foranstaltninger. I sundhedssektoren blev omkostningseffektiviteten fortsat fremmet i 2018, bl.a. via øget brug af centraliserede indkøb og større brug af generiske og biosimilære lægemidler. Samtidig skyldes de konstant høje hospitalsrestancer uhensigtsmæssig budgetplanlægning og -gennemførelse samt svagheder i regnskabskontrollen og forvaltningspraksis. De midlertidige fald i hospitalsrestancerne i 2018 er hovedsagelig resultatet af væsentlige ekstraordinære foranstaltninger i forbindelse med regnskabsafslutningen. Et nyt program for 2019 har til formål strukturelt at mindske hospitalsrestancerne ved at indføre en ny forvaltningsmodel for offentlige hospitaler, samtidig med at deres årlige budgetter øges væsentligt. Hvorvidt det ved hjælp af programmet er muligt at mindske akkumuleringen af hospitalsrestancer på kort sigt og derved opnå en strukturel mindskelse af deres samlede størrelse, afhænger i høj grad af en rettidig og effektiv gennemførelse af programmet.

                  (12)

                  En forøgelse af de statsejede virksomheders nettoindtægter og en mindskelse af deres gæld ville være med til at gøre Portugals offentlige finanser mere holdbare. Myndighederne planlægger at få størrelsen af de statsejede virksomheders nettoindtægter som helhed til næsten at balancere i 2019, hvilket udgør en forsinkelse i forhold til det, myndighederne tidligere har bebudet om at opnå et lignende resultat allerede i 2018. Derudover blev foranstaltninger med henblik på at sikre overholdelsen af de oprindelige aktivitetsplaner og indsatsen for at sikre en mere rettidig, gennemsigtig og omfattende overvågning forsinket, og de er kun langsomt blevet omsat til korrigerende foranstaltninger, når der har været behov herfor. Der er navnlig ikke blevet sikret en tilstrækkelig grad af forudgående åbenhed for så vidt angår finansieringen af statsejede virksomheder gennem rekapitaliseringer og lån.

                  (13)

                  Trods den igangværende gennemførelse af visse foranstaltninger for at mindske segmenteringen på arbejdsmarkedet såsom en styrkelse af arbejdstilsynet og iværksættelse af et integrationsprogram for arbejdstagere med usikre ansættelsesforhold i den offentlige sektor ligger antallet af midlertidigt ansatte arbejdstagere i Portugal stadig over EU-gennemsnittet. Der blev mellem regeringen og repræsentanter for arbejdsgivere og arbejdstagere opnået enighed om mere specifikke foranstaltninger, der sigtede mod yderligere at mindske segmenteringen på arbejdsmarkedet og usikre ansættelsesforhold samt mod at fremme overenskomstforhandling, og som dog stadig skal godkendes af parlamentet og føre til konkret lovgivning.

                  (14)

                  Bedre arbejdsmarkedsvilkår har ført til, at færre er truet af fattigdom eller social udstødelse. Trods denne forbedring er indkomstforskellene fortsat store, og sociale overførslers virkning i henseende til nedbringelse af fattigdom er begrænset. Selv om indkomstforskellene i Portugal bliver mindre, er de fortsat betydeligt større end EU-gennemsnittet. Minimumsindkomstordningen er en af de mest utilstrækkelige i Unionen, idet den kun sikrer indtægter svarende til 40 % af den nationale fattigdomsgrænse. Medmindre der sker en ændring, kan de sociale overførslers lave effektivitet i alvorlig grad blive sat på prøve i tilfælde af en fremtidig økonomisk afmatning, som særligt vil påvirke sårbare mennesker.

                  (15)

                  Arbejdstagernes lave kvalifikationsniveau udgør en hindring for investeringer og produktivitetsvækst. Ca. 50 % af befolkningen i alderen 25-64 år har et lavt uddannelsesniveau, hvilket ligger et godt stykke over EU-gennemsnittet i 2018 på 22 %. Ifølge virksomhederne udgør det lave antal kvalificerede medarbejdere den største hindring for investeringer. For så vidt angår navnlig voksenundervisning er der mulighed for yderligere at inddrage de lavt uddannede (hvis deltagelse i voksenundervisning ligger under EU-gennemsnittet) og at udvide de målrettede offentlige incitamenter til små og mellemstore virksomheder til at uddanne deres medarbejdere. Navnlig manglen på digitale færdigheder udgør et problem, idet 50 % af Portugals befolkning mangler grundlæggende digitale færdigheder sammenlignet med EU-gennemsnittet på 43 %. Det er vigtigt at investere i uddannelse, herunder infrastruktur, for at forbedre beskæftigelsesevnen og den sociale mobilitet.

                  (16)

                  Der er ved at blive gennemført foranstaltninger for at øge optagelsen på de videregående uddannelser, bl.a. i form af en betydelig forøgelse af stipendierne, som en del af indsatsen for at øge antallet af nyuddannede fra videregående uddannelser. Blandt de 30-34-årige i Portugal har 33,5 % afsluttet en videregående uddannelse, hvilket stadig ligger under EU-gennemsnittet på 40,7 %. Det konstant lave antal nyuddannede fra videregående uddannelser, navnlig inden for informations- og kommunikationsteknologi, naturvidenskab, matematik og statistik, kan have negative konsekvenser for Portugals produktivitetsvækst og innovationskapacitet. Selv om regeringen forsøger at løse problemet ved at øge antallet af studiepladser på disse områder og gennemføre en analyse af systemet for videregående uddannelser, er der brug for en større indsats.

                  (17)

                  Andelen af misligholdte lån i det finansielle system er stadig relativ høj, nemlig 9,4 %. Til trods herfor har de fleste banker gjort betydelige fremskridt med hensyn til at opfylde målet om at mindske andelen af misligholdte lån, og de samlede misligholdte lån faldt med 50 % mellem toppunktet i juni 2016 og december 2018. Det sekundære marked for nødlidende aktiver har vokset sig stærkere, samtidig med at bankerne har fremskyndet indsatsen med hensyn til afskrivninger og misligholdte lån. Fordelingen af misligholdte lån viser fortsat en konstant høj andel (65 %) af misligholdte erhvervslån. De seneste par år har myndighederne gennemført en række retlige og institutionelle reformer vedrørende insolvens og gældsinddrivelse. Den gennemsnitlige varighed af insolvensbehandlinger er imidlertid konstant lang, således som det også er tilfældet for antallet af verserende retssager. Rets- og domstolsrammerne påvirker i høj grad inddrivelsesprocessen og udsigten til en effektiv realisering af sikkerhedsstillelsen. Den gennemsnitlige langvarige inddrivelsesproces påvirker markedets priser for misligholdte lån.

                  (18)

                  Reformerne med henblik på en administrativ forenkling har i det væsentlige været begrænset til en tværgående gennemførelse af dematerialiseringen af procedurer og engangsprincippet. Resultaterne inden for den administrative modernisering bør suppleres med en mere væsentlig administrativ forenkling. Det bør prioriteres navnlig at begrænse antallet af dokumenter, der skal indgives, og enten erstatte tilladelsesordningerne med enkle erklæringer om opfyldelse af de gældende betingelser eller for mere følsomme sektorer forenkle tilladelserne ved at afkorte beslutningstiden og indføre stiltiende godkendelse. Procedurerne for specifikke sektorer mangler stadig at blive strømlinet. De administrative byrder er fortsat alt for store, navnlig i bygge- og anlægssektoren. Derudover er manglende planlægning og tilsyn med offentlige udbud til hinder for konkurrencen. Effektiviteten af de offentlige udbud kunne forbedres ved at indføre en struktureret og kvantitativ planlægning og sikre et bedre tilsyn i forbindelse med gennemførelsen af kontrakter. Selv om antallet af underhåndsaftaler er faldet væsentligt mellem 2017 og 2018, er brugen heraf fortsat stor.

                  (19)

                  I forbindelse med programmet for finansiel bistand har Portugal gjort en indsats for at mindske den reguleringsmæssige byrde for stærkt regulerede erhverv, navnlig med indførelsen af rammeloven fra 2013. I nogle tilfælde blev disse fremskridt imidlertid bragt til ophør, eller det gik endog tilbage som følge af vedtagelsen af regulativer for individuelle erhverv og indførelsen af forbud mod koncerner. Reguleringsmæssige og administrative restriktioner for erhvervsvirksomheder og liberale erhverv er fremherskende, hvilket giver anledning til bekymring, hvad angår konkurrencen, prisniveauet, innovation og kvaliteten af tjenesteydelser. Hidtil er der ikke bebudet reformplaner som reaktion på Kommissionens henstillinger vedrørende reguleringen af liberale erhverv eller som reaktion på Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD's) vurdering fra 2018 af konkurrencen for Portugals selvregulerende erhverv (i samarbejde med den portugisiske konkurrencemyndighed).

                  (20)

                  Betingelserne for virksomheders adgang til finansiering er blevet bedre de seneste få år, og andelen af virksomheder, der angiver adgang til finansiering som den vigtigste hindring for investeringer, er nu på linje med EU-gennemsnittet. De portugisiske myndigheder lancerede og styrkede adskillige initiativer på dette område såsom Capitalizar-programmet og andre programmer, der er målrettet specifikke typer virksomheder eller sektorer. De portugisiske virksomheder har imidlertid en tendens til at være stærkt afhængige af deres egne midler til at finansiere investeringer, og en utilstrækkelig andel af banklånene ender i virksomheder med højere produktivitet. Den lave andel af kapital, der investeres pr. arbejdstager, udgør en stor hindring for en opgradering af produktionsstrukturen i portugisisk økonomi. Det er i den forbindelse vigtigt, at de produktive investeringer øges, samtidig med at de gradvist omdirigeres over mod virksomheder med stort vækstpotentiale og i sektorer med høj produktivitet. Selv om andre kilder til finansiering såsom venture kapital og egenkapital er vokset de seneste få år, ligger de fortsat bemærkelsesværdigt langt under EU-gennemsnittet.

                  (21)

                  Retsvæsenet er ved at blive mere effektivt, men står stadig over for betydelige udfordringer med langvarige retssager og et stort efterslæb af sager, navnlig forvaltnings- og skatteretterne. Indsatsen for at bekæmpe korruption fortsætter, men det er fortsat et problem at forebygge korruption som følge af, at der mangler en koordineret strategi, og ansvaret herfor er fragmenteret.

                  (22)

                  Investeringerne i forskning og udvikling (FoU) er for nylig steget igen, men er stadig utilstrækkelige til at opgradere Portugals nationale forsknings- og innovationssystem. Efter i årevis at være faldet er andelen af midler, der anvendes på FoU i relation til BNP, for nylig steget, og i 2017 var erhvervslivets FoU-intensitet en smule højere end det offentliges FoU-intensitet. Der er sket små fremskridt med hensyn til at opgradere Portugals økonomiske struktur til højere andele af merværdien i højteknologiske fremstillingsvirksomheder og i videnintensive tjenester. Fremme af investeringer i immaterielle aktiver, herunder FoU og ledelsesmæssige færdigheder, finansiel forståelse og digitale færdigheder for at gøre det muligt for virksomheder at vokse, øge deres innovationskapacitet og komme ind på eksportmarkederne giver Portugal et betydeligt potentiale til at fremme væksten i investeringer og produktivitet.

                  (23)

                  Utilstrækkelige skibs- og jernbaneforbindelser gør det svært for eksportorienterede virksomheder fuldt ud at nyde godt af det potentiale, det indre marked giver. På grund af Portugals geografiske placering udgør landet et naturligt maritimt indførselssted, navnlig for transatlantiske ruter. Rettidige investeringer i nye containerterminaler i Sines (Terminal Vasco da Gama), Leixões og Barreiro og afslutningen af de igangværende investeringsprojekter i andre vigtige portugisiske havne (Viana do Castelo, Leixoes, Aveiro, Figueira da Foz og Setubal) ville øge disse havnes kapacitet til at håndtere gods. Jernbanerne underudnyttes stadig i vid udstrækning i forhold til Spanien (både den øst-vestlige og den nord-sydlige korridor). Udviklingen af en omfattende plan for Den Iberiske Halvø, som omfatter kortlægningen af de mellemliggende faser, terminaler, de sammenkoblinger, der er nødvendige for at udnytte opgraderingen af det spanske jernbanenet, og udvikling af Den Internationale Jernbaneunions sporvidde, ville kunne være med til at sætte gang i Portugals internationale baners ydeevne.

                  (24)

                  Investeringer i ressourceeffektivitet og modvirkning af og tilpasning til klimaændringer ville kunne bidrage til at opnå en langsigtet bæredygtig vækst. Foregribelsen af de negative virkninger af klimaændringerne som f.eks. oversvømmelser og skovbrande udgør fortsat en udfordring i Portugal. Det er fortsat svært at nå målet for energieffektivitet for 2020, og de seneste data for 2017 viser, at energiforbruget er stigende. Der er stadig rige muligheder for at forbedre energieffektiviteten i bygninger og mindske erhvervslivets energiforbrug. Bedre energikonnektivitet på tværs af grænserne ville muliggøre mere konkurrence og lette udnyttelsen af vedvarende energi.

                  (25)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Det ville gøre det muligt for Portugal at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle og den særlige situation i de yderstliggende regioner. Det er vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte midlerne styrkes, hvis investeringen skal blive en succes.

                  (26)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Portugals økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Portugal i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Portugal, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (27)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2019, og dets holdning (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

                  (28)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor, Disse henstillinger bidrager også til efterlevelsen af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019, navnlig den første, anden og fjerde henstilling vedrørende euroområdet. Den finanspolitik, der er omhandlet i henstilling 1 nedenfor, bidrager bl.a. til at afhjælpe de ubalancer, der er knyttet til høj offentlig gæld,

            HENSTILLER, at Portugal i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i 2020 under hensyntagen til de midlertidige afvigelser, der er tilladt i forbindelse med usædvanlige begivenheder, anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote, forbedre kvaliteten af de offentlige finanser ved at prioritere vækstfremmende udgifter, samtidig med at den overordnede kontrol med udgifterne styrkes, og at der sikres en omkostningseffektiv og passende budgettering, navnlig med fokus på en varig mindskelse af hospitalsrestancerne, forbedre de statsejede virksomheders finansielle holdbarhed, samtidig med at der sikres en mere rettidig, gennemsigtig og omfattende overvågning

         2.

            vedtage foranstaltninger for at bekæmpe segmenteringen på arbejdsmarkedet, forbedre befolkningens kvalifikationsniveau, navnlig deres digitale færdigheder, herunder ved at gøre voksenundervisningen mere relevant i forhold til behovene på arbejdsmarkedet, øge antallet af nyuddannede fra videregående uddannelser, navnlig inden for videnskab og informationsteknologi, forbedre effektiviteten og tilstrækkeligheden af det sociale sikkerhedsnet

         3.

            målrette investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod forskning og udvikling, jernbanetransport og havneinfrastruktur, omstilling til en lavemissionsøkonomi, energiomstilling og udvidelse af energisammenkoblinger under hensyntagen til regionale forskelle

         4.

            muliggøre en hurtigere realisering af sikkerhedsstillelsen i forbindelse med misligholdte lån ved at forbedre effektiviteten af insolvens- eller rekonstruktionsbehandlingen, mindske den administrative og reguleringsmæssige byrde på virksomheder, hovedsagelig ved at mindske de sektorspecifikke hindringer for licensgivning, udvikle en køreplan for at mindske restriktionerne for stærkt regulerede erhverv, forbedre forvaltnings- og skatteretternes effektivitet, især ved at nedbringe sagsbehandlingstiden.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 92.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Rumæniens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/135

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Rumæniens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2019
      (2019/C 301/23)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Rumænien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Rumænien offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Rumæniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (3), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Rumæniens fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderede i sin analyse, at Rumænien er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Sårbarhederne er navnlig knyttet til tab af omkostningskonkurrenceevne og et voksende underskud på betalingsbalancens løbende poster i forbindelse med en ekspansiv finanspolitik og et uforudsigeligt erhvervsklima. Nye lovgivningsinitiativer skaber risici for den finansielle sektors virke og kan skade private investeringer.

                  (3)

                  Rumænien fremlagde den 9. maj 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 8. maj 2019 sit konvergensprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (4)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (5)

                  Rumænien er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 forventer regeringen et samlet underskud på 2,8 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 og derefter en gradvis forbedring til 2,0 % % af BNP i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (5) forventes den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP ikke at blive nået i løbet af programperioden. Ifølge konvergensprogrammet ventes den offentlige gældskvote at forblive under 40 % i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er gunstigt. Endvidere er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål, ikke tilstrækkeligt udspecificeret.

                  (6)

                  Den 22. juni 2018 fastslog Rådet i henhold til artikel 121, stk. 4, i traktaten, at der i Rumænien var konstateret en væsentlig afvigelse fra tilpasningsstien hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. I betragtning af den konstaterede væsentlige afvigelse fremsatte Rådet den 22. juni 2018 en henstilling (6), hvori det henstillede, at Rumænien træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter (7) ikke overstiger 3,3 % i 2018 og 5,1 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,8 % af BNP i hvert år. Den 4. december 2018 vedtog Rådet afgørelse (EU) 2018/2020 (8), hvori det fastslog, at Rumænien ikke havde truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på dets henstilling af 22. juni 2018 og fremsatte en revideret henstilling (9). I henstillingen af 4. december 2018 anmodede Rådet Rumænien om at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 4,5 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1,0 % af BNP. Den 14. juni 2019 vedtog Rådet afgørelse (EU) 2019/1002 (10), hvori det fastslog, at Rumænien ikke havde truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 4. december 2018. På grundlag af de endelige tal for 2018 blev det endvidere konstateret, at Rumænien havde en væsentlig afvigelse fra den anbefalede tilpasning i 2018. Kommissionen rettede en advarsel til Rumænien den 5. juni 2019 om, at der var konstateret en væsentlig afvigelse fra tilpasningsstien hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2018, jf. traktatens artikel 121, stk. 4, og artikel 10, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97. Den 14. juni 2019 vedtog Rådet efterfølgende en henstilling (11), som bekræftede nødvendigheden af, at Rumænien træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 4,5 % i 2019, svarende til en årlig strukturel tilpasning på mindst 1,0 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en afvigelse fra henstillingen i 2019.

                  (7)

                  I henstillingen af 14. juni 2019 henstillede Rådet, at Rumænien træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 5,1 % i 2020, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,75 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der med en uændret politik risiko for en afvigelse fra dette krav i 2020. I Kommissionens forårsprognose 2019 blev der desuden forventet et offentligt underskud på over den traktatfæstede referenceværdi på 3 % af BNP i 2019 og 2020. Generelt er Rådet af den opfattelse, at der i 2019 i lyset af de stærkt forværrede budgetudsigter bør træffes væsentlige nye foranstaltninger for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i overensstemmelse med Rådets henstilling af 14. juni 2019 med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning.

                  (8)

                  I Rumæniens budgetplanlægning ses der jævnligt bort fra bestemmelserne i landets finanspolitiske ramme. Ifølge den nationale regel om strukturelt underskud skal der for et strukturelt underskud, som ikke må overstige 1 % af BNP, være overensstemmelse med eller konvergens hen imod den mellemfristede budgetmålsætning. I 2016 afveg Rumænien fra den mellemfristede budgetmålsætning og har afveget siden da i strid med den nationale regel om underskud. De to ændringer af budgettet for 2018, som blev vedtaget i efteråret 2018, afveg endnu en gang fra adskillige supplerende regler, som forbyder stigninger i underskuds- og udgiftslofterne i løbet af det igangværende finansår. Budgettet for 2019, som blev vedtaget af regeringen i februar 2019 og godkendt af parlamentet i marts, afveg nok engang fra flere finanspolitiske regler, bl.a. reglen om strukturelt underskud. Derudover sendte myndighederne ligesom i tidligere år ikke en opdatering af den mellemfristede finanspolitiske strategi til parlamentet inden for den lovbestemte frist i august, hvorved de undergravede dets ledende rolle. Ligesom i tidligere år opfyldte myndighederne heller ikke kravet om at underskrive en erklæring om, at budgettet for 2019 og den finanspolitiske strategi vil overholde de finanspolitiske regler og principperne om finanspolitisk ansvarlighed.

                  (9)

                  Overholdelsen af skattereglerne er stadig lav. Med hensyn til moms er der stadig stor forskel på de indtægter, der teoretisk kan forventes, og de indtægter, der rent faktisk inddrives. Den store uformelle økonomi udgør endnu en udfordring for efterlevelsen af skattereglerne, og det høje niveau af sort arbejde betyder, at statsbudgettet går glip af store ressourcer. Den udbredte brug af kontantbetaling gør også skatteunddragelsen lettere. I det forgangne år har Rumænien kun gjort begrænsede fremskridt med at efterleve den landespecifikke henstilling om at øge overholdelsen af skattereglerne og skatteinddrivelsen, som er blevet fremsat gentagne gange. Det går meget langsomt med at få indført elektroniske kasseapparater, som er forbundet til skattemyndighedernes informationssystem. Skatteforvaltningen arbejder på at få indført et risikovurderingssystem til revision af skatteydere.

                  (10)

                  Efter flere års fortsatte bestræbelser på at konsolidere den finansielle sektor, kom den finansielle stabilitet i 2018 igen under pres på grund af en række lovgivningsinitiativer fra regeringen og parlamentet. Den skat på bankernes aktiver, der blev vedtaget af regeringen ved hjælp af en hastebekendtgørelse i slutningen af december 2018 uden hverken konsekvensanalyse eller høring af interessenter, medførte en række alvorlige problemer med hensyn til dens negative indvirkning på bankernes tilsynsmæssige stilling, gennemførelsen af den monetære politik og i sidste ende investeringer og økonomisk vækst. Den måde, bekendtgørelsen blev vedtaget på, og dens bestemmelser har haft en betydelig negativ indvirkning på valutakursen, statens evne til at optage lån på markedet og endelig på interessenternes opfattelse af operationelle risici. Selv om visse kontroversielle aspekter af skatten blev ændret i marts 2019, blev disse ændringer også vedtaget ved en hastebekendtgørelse fra regeringen og uden en konsekvensanalyse. De mest problematiske aspekter af skatten på bankernes samlede aktiver blev fjernet. Ifølge den nye ordlyd kan skatten dog forvride låneforholdene, hvilket kan resultere i en långivning, der er uhensigtsmæssig for økonomien. Der bør foretages en vurdering af de potentielle konsekvenser af disse ændringer for den pengepolitiske transmission. Adskillige af de lovgivningsinitiativer, som parlamentet vedtog i slutningen af 2018, men som blev erklæret forfatningsstridige af forfatningsdomstolen i marts 2019, har lagt yderligere pres på banksektoren og styrket den generelle opfattelse af, at regelværket er uforudsigeligt. Tidligere erfaringer har vist, at sådanne initiativer kan blive foreslået igen af den lovgivende myndighed.

                  (11)

                  Den nye pensionslov, som parlamentet vedtog i december 2018, vil sandsynligvis udgøre en risiko for de offentlige finansers bæredygtighed. Pensionspointet, dvs. den vigtigste parameter, der anvendes til pensionsindekseringen, forventes at stige med 15 % i september 2019 og med 40 % i september 2020. Med pensionsloven vil adskillige parametre, der anvendes til at beregne pensionsydelserne, blive ændret. Navnlig forventes værdien af pensionspointet at stige, da indekseringsfaktoren for gældende pensioner ikke længere vil nærme sig priserne, men i stedet vil forblive fast sammensat af lønninger og priser. Den bidragsperiode, der benyttes til at beregne en persons pension vil desuden blive afkortet, hvilket vil føre til højere pensionsudgifter for nye pensioner. Imidlertid vil afskaffelsen af korrektionsindekset for nye pensioner (som tidligere delvis knyttede den første pension til lønninger) begrænse den samlede stigning i pensionsudgifter, som skyldes de øvrige parametre. Nogle af de strukturelle udfordringer, der har betydning for, om pensionen er tilstrækkelig, er der endnu ikke taget hånd om. Den gennemsnitlige pensionsalder er tæt på EU-gennemsnittet, men er ikke den samme for kvinder og mænd. Da kvinder ofte har en kortere bidragsperiode, medfører det en betydelig forskel på mænds og kvinders pension.

                  (12)

                  Den reform af pensionssystemet, som blev indført i 2008, er gradvist blevet sat i stå. Efter gentagne udsættelser af de planlagte stigninger i bidragene til pensionsfondene under anden søjle, som skulle have været nået op på 6 % af bruttolønningerne i 2016, blev bidragene reduceret til 3,75 % af bruttolønningerne pr. 2018. Pensionsfondene under anden søjle blev svækket yderligere af en række foranstaltninger, som regeringen vedtog ved hjælp af en hastebekendtgørelse ved udgangen af 2018. Det blev gjort frivilligt at bidrage til disse fonde efter at have bidraget i en periode på mindst fem år. Minimumskapitalkravene til de selskaber, der forvalter pensionsfonde under anden søjle, blev sat betydeligt op, hvilket medførte en risiko for, at forvaltningsselskaberne trak sig ud af det rumænske marked. De administrative gebyrer på bruttobidrag blev også nedsat betydeligt, hvilket potentielt påvirker forvaltningsselskabernes finansielle resultater og øger sandsynligheden for, at de trækker sig ud af markedet. Dette kunne få negative konsekvenser for udviklingen af det lokale kapitalmarked og puljen af institutionelle investorer samt betyde, at økonomien går glip af en kilde til hårdt tiltrængte langsigtede investeringer. Hvis anden søjle svækkes eller afvikles, vil det desuden betyde, at pensionsindkomsten bliver mindre diversificeret, og at pensionerne udsættes for større politiske og demografiske risici. I marts 2019 valgte regeringen via et hastedekret at fastholde de nye minimumskapitalkrav til fondsforvaltningsselskaber, men udsatte fristen for at indbetale hele den supplerende kapital til december 2019. I maj 2019 sænkede regeringen minimumskapitalkravene for pensionsfondsforvaltningsselskaber væsentligt, hvilket delvist udlignede den forhøjelse, der blev besluttet i december 2018. Der ændres ikke ved de øvrige bestemmelser i hastedekretet fra december 2018, hvilket kan betyde, at pensionsfondene under anden søjle ikke er rentable.

                  (13)

                  Udfordringer i forbindelse med uddannelsessystemets kvalitet og rummelighed har en negativ indvirkning på Rumæniens potentiale for inklusiv vækst. Selv om budgettet blev forøget i 2019, er udgifterne til uddannelse fortsat blandt de laveste i Unionen, især på de uddannelsesniveauer, der er vigtige for at forebygge tidligt frafald (som stadig er højt), sikre lige muligheder og bekæmpe uligheder senere i livet. Deltagelsen i førskoleuddannelse og -pasning ligger stadig under EU-gennemsnittet, delvis på grund af manglende faciliteter. Dette har konsekvenser for kvinders arbejdsmarkedsdeltagelse og for den tidlige erhvervelse af færdigheder. Modernisering og optimering af skoleinfrastrukturen med henblik på at afhjælpe den demografiske udvikling halter bagefter, og 10 % af skolerne er overfyldte, mens 58 % har ledig kapacitet. Erhvervelsen af basale og digitale færdigheder giver store udfordringer. Lærernes evner til at anvende en tilgang med fokus på de studerende er ikke tilstrækkeligt udviklede. Der er fortsat store forskelle mellem by og land, og udsatte grupper, herunder romaerne, har stadig kun begrænset adgang til inklusiv uddannelse af høj kvalitet.

                  (14)

                  Arbejdsmarkedet har været under stigende pres, idet arbejdsløsheden (4,2 % i 2018) er meget lav, mens arbejdsstyrken er faldende, og der fortsat er mangel på kvalificeret arbejdskraft. Erhvervsfrekvensen for kvinder, især for de unge og midaldrende, er lav. Det skyldes først og fremmest personlige og familiemæssige forpligtelser samt, at kun en lille del af børn i alderen 0-3 deltager i en formel børnepasningsordning. En aktiv arbejdsmarkedspolitik kan kun delvist dække arbejdsmarkedets behov, idet foranstaltningerne primært fokuserer på finansielle incitamenter snarere end på skræddersyede og helhedsorienterede tilgange. Forsinkelserne i forbindelse med den planlagte reform af den offentlige arbejdsformidling er stadig en væsentlig hindring for tilvejebringelse af en moderne service til arbejdsgivere og ledige. Opkvalificeringen og integrerede tjenesteydelser er også begrænset. Færdighederne udvikler sig ikke i takt med behovet i de ekspanderende økonomiske sektorer, idet 81 % af arbejdsgiverne har svært ved at få besat ledige stillinger. IKT-sektoren er i vækst, samtidig med at antallet af rumænere i aldersgruppen 20-29 med en grad inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvæsen og matematik er faldet mellem 2014 og 2016. På nuværende tidspunkt findes der ingen overordnet eller sektorvis vurdering af, hvilke færdigheder der er behov for, og prognoserne for færdigheder anvendes stadig ikke, hvilket gør det vanskeligt at tilpasse uddannelsessystemet til arbejdsmarkedets behov. Udrulningen af vekseluddannelser for at afhjælpe manglen på kvalificeret arbejdskraft er påbegyndt. Erhvervsuddannelser anses dog stadig for at være andenrangsuddannelser blandt studerende og forældre, og den forholdsvis lave beskæftigelsesfrekvens for studerende, der har afsluttet en erhvervsuddannelse, tyder på, at uddannelserne måske ikke er relevante for arbejdsmarkedet. Videregående uddannelser er ikke tilstrækkeligt tilpasset til arbejdsmarkedet. Selv om antallet af studerende med en videregående uddannelse er fordoblet i løbet af dette årti, er det stadig lavt.

                  (15)

                  På trods af de seneste forbedringer er der stadig stor fattigdom og indkomstuligheder, og de regionale forskelle bliver større og større. En ud af tre rumænere risikerer stadig fattigdom og social udelukkelse, idet bestemte grupper, såsom børn, romaer, personer med handicap og ældre, er mest udsatte. De sociale tjenesters kvalitet og dækning er utilstrækkelig, og de er geografisk skævt fordelt og ikke afstemt efter lokalsamfundenes specifikke behov. Kun ca. 20 % af de administrative territoriale enheder har godkendte sociale tjenester. Tjenesterne er normalt koncentreret omkring mere velstående områder eller byområder, selv om behovet er langt større i fattige landdistrikter og regioner. Den begrænsede integration af arbejds-, uddannelses- og sundhedstjenester og sociale tjenester gør det ikke muligt at sikre en mere vedvarende inklusion af forskellige dårligt stillede grupper. Personer med handicap får kun begrænset støtte til at kunne klare sig selv og få adgang til beskæftigelse. Der er ikke noget, der tyder på, at romasamfundets situation er blevet meget bedre. Boligmanglen er den højeste i Unionen og hæmmer social inklusion. Boligpolitikkerne er blevet decentraliseret uden nogen strategisk ramme, og de fattige samfund mangler ofte økonomiske ressourcer. Det sociale referenceindeks, der danner grundlag for de fleste sociale ydelser, er ikke blevet ajourført siden 2008 og er også faldet betydeligt for mindstelønnens vedkommende. Andelen af fattige med lav og meget lav arbejdsintensitet er derfor steget med 50 % siden 2010. Socialsikringen for atypiske arbejdstagere er desuden utilstrækkelig. En ud af tre atypiske arbejdstagere er i fare for at lide alvorlige materielle afsavn. Daglejere og sæsonarbejdere har ingen formel adgang til socialsikringsrettigheder i forbindelse med arbejdsløshed, barsel, ulykker og arbejdsskader. Gennemførelsen af den reform af minimumsinklusionsindkomsten, der blev indledt i 2016, og som skulle øge socialhjælpens dækning og gøre den mere tilstrækkelig, er blevet udsat nok en gang til 2021.

                  (16)

                  Den sociale dialog er præget af lav kollektiv dækning, især på sektorniveau, til dels på grund af den aktuelle definition af sektorer. Myndighederne har taget initiativ til at revidere definitionerne af de økonomiske sektorer, men er ikke nået frem til nogen aftale endnu. Ud over reglerne for kollektive overenskomstforhandlinger, er det begrænset, i hvor høj grad arbejdsmarkedets parter er blevet inddraget i politiske spørgsmål og reformer i rette tid og på en meningsfuld måde. Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter antager normalt en formel karakter og finder sted i det økonomiske og sociale råd og i de sociale dialogudvalg. Trods den etablerede dialog- og høringsramme er stabiliteten og den rolle, som disse institutioner spiller, imidlertid blevet svækket i løbet af det seneste år.

                  (17)

                  Efter år med moderat lønvækst er Rumænien nu blandt de lande i Unionen, hvor stigningen i lønningerne er hurtigst. Det skyldes statslige politikker, der har øget lønningerne i det offentlige og mindstelønnen, samt den rekordlave arbejdsløshed og den strukturelle mangel på arbejdskraft. Mindstelønnen fastsættes fortsat på en usystematisk måde uden nogen objektiv mekanisme. Flere stigninger lige efter hinanden gennem årene har betydet, at en ud af tre arbejdstagere i 2017 tjente mindstelønnen, hvilket er omtrent fire gange så meget som i 2011.

                  (18)

                  Sundhedssystemet står over for mange udfordringer. Få midler, ineffektiv anvendelse af de offentlige midler og reformer, som udebliver, betyder, at sundhedssystemet ikke er særligt effektivt. Den konstante udvandring har skabt en betydelig mangel på læger og sygeplejersker. Sundhedsinfrastrukturen og den hyppige forekomst af uformel betaling er stadig et problem. Personer i landdistrikter og udsatte grupper har begrænset adgang til sundhedsydelser. Disse faktorer har igen en negativ indvirkning på folkesundheden, som på trods af de seneste forbedringer er under EU-gennemsnittet. Der er stort behov for at forbedre de lokale behandlings- og plejetilbud, men forbedringerne lader vente på sig. Pilotprojektet vedrørende oprettelse af lokale centre for behandling og pleje er startet med en forsinkelse, der påvirker udrulningen af integrerede behandlings- og plejetjenester. Sektoren for langtidspleje er ikke i stand til at håndtere en situation med en hastigt aldrende befolkning. Der er meget få tjenester, der tilbyder hjemmepleje og daglig pleje, og de er især koncentreret i velstillede områder. De offentlige udgifter til langtidspleje er blandt de laveste i Unionen og har også den dårligste dækning, og der er ringe adgang til langtidspleje, rehabilitering og palliativ pleje.

                  (19)

                  Kvaliteten af infrastrukturen, bl.a. inden for transport-, energi- samt affalds- og spildevandssektorerne, er stadig ringe og begrænser Rumæniens vækstmuligheder. På trods af at der er foretaget væsentlige offentlige investeringer, siden Rumænien blev medlem af Unionen, er den fysiske infrastruktur stadig underudviklet. Vej- og jernbanenettets generelle tilstand og pålidelighed er meget dårlig. Infrastrukturen kan ikke følge med den mængde trafik, der følger af en ekspanderende økonomi. Vejnettet er blandt de mindst udviklede i Unionen, og reformen af jernbanesektoren halter bagefter. Drivhusgasemissionerne fra vejtransport er steget kraftigt i løbet af de seneste fem år. Endvidere har en meget utilstrækkelig investering i vedligeholdelse reduceret toghastigheden og påvirket transporttiden for jernbanegods. Bytransporten lider af kronisk underfinansiering, dårlig organisering af sektoren og ringe administrativ kapacitet hos de lokale udbydere. Derudover ses der stadig mangler i energi-, affalds-, vand- og spildevandsinfrastrukturen og i energinettet. Spildevandsrensningssystemet er stadig kendetegnet ved meget lav genanvendelse af kommunalt affald og en meget høj deponeringsgrad. Der skal stadig gøres en stor indsats for at nå energimålene, især kan energieffektiviteten i bygninger blive meget bedre.

                  (20)

                  Den generelle innovative kapacitet i Rumænien er fortsat lav, og landets fremtidige konkurrenceevne trues af de store produktivitets- og innovationsforskelle, der er mellem udenlandsk ejede og nationale virksomheder. Rumænien har den laveste investering i forskning og udvikling i Unionen (0,5 % af BNP) og de offentlige forsknings- og udviklingsudgifter faldt yderligere fra 0,32 % af BNP i 2011 til 0,21 % af BNP i 2017, hvilket vanskeliggør enhver form for kapacitetsopbygning. Kvaliteten af forskningen i offentligt regi er derfor stadig meget lav, og forbindelsen mellem naturvidenskab og erhvervsliv er underudviklet. Da antallet af personer med en videregående uddannelse inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik også er faldet yderligere, udgør manglen på kvalificeret arbejdskraft et stort problem for den rumænske økonomis innovative potentiale. Hvis Rumæniens innovation og konkurrenceevne skal blive bedre, er det afgørende, at der sker fremskridt med digitaliseringen. Rumænien scorer lavt på mange områder i indekset for den digitale økonomi og det digitale samfund, bl.a. på digitale offentlige tjenester, digitale færdigheder i befolkningen generelt og digitaliseringen i erhvervslivet.

                  (21)

                  Rumænien har gjort begrænsede fremskridt med at efterleve den landespecifikke henstilling om at styrke projektprioriteringen og -forberedelsen i forbindelse med offentlige investeringer. Finansministeriet har ansvaret for at udarbejde en prioriteret liste over offentlige investeringsprojekter til en værdi af over 100 mio. RON (21 mio. EUR) og for at overvåge gennemførelsen heraf, men det er fagministerierne, der forvalter projekterne. Der er i øjeblikket 136 projekter på listen over prioriterede projekter, de fleste på transportområdet. De fleste af disse prioriterede projekter vil kunne medfinansieres af EU-midler. Brugen af EU-midler bremses imidlertid af faktorer som begrænset administrativ kapacitet til at forberede, prioritere og gennemføre store investeringsprojekter. Der er for nyligt udarbejdet store infrastrukturprojekter, som er sendt til Europa-Kommissionen til godkendelse, men der mangler stadig vigtige projekter, såsom Sibiu-Pitești-motorvejen (som skal sikre forbindelse med korridoren TEN-T Rhinen-Donau og korridoren mellem Østen og det østlige Middelhav), og gennemførelsen halter generelt langt bagefter. Absorptionen af EU-midler er hidtil blevet drevet af projekter, der er udarbejdet for den foregående programmeringsperiode, men de nye projekter for den aktuelle periode er endnu ikke fuldt udviklede.

                  (22)

                  Effektive offentlige udbud er nøglen til at nå vigtige politiske mål i Rumænien, herunder effektiv brug af offentlige midler, modernisering af den offentlige forvaltning og fremme af innovation og bæredygtig og inklusiv vækst. Rumænien har kun gjort begrænsede fremskridt med hensyn til efterlevelsen af den landespecifikke henstilling om at øge gennemsigtigheden i forbindelse med offentlige udbud. Der er fortsat problemer med effektiviteten i forbindelse med offentlige udbud, hvilket kan få negativ indflydelse på, om visse foranstaltninger, bl.a. strømliningen af den forudgående kontrol, kan fastholdes. Det understreges i den nationale strategi for offentlige indkøb, at det er vigtigt at have en ensartet forudgående kontrol, som foretages af det nationale agentur for offentlige indkøb. Tilbagevendende lovgivningsmæssige initiativer kan undergrave opfyldelsen af målene i strategien. Det er fortsat en udfordring at sikre, at lovgivningen om offentlige indkøb er forudsigelig og stabil, og den nationale strategi for offentlige indkøb er ikke fuldt ud gennemført.

                  (23)

                  Den politiske beslutningstagning er blevet mere og mere uforudsigelig, hvilket påvirker erhvervslivet. Som et af de seneste eksempler kan nævnes, at der ved hjælp af en hastebekendtgørelse blev vedtaget en stribe vidtrækkende foranstaltninger, der påvirker banksektoren, forvalterne af pensionsfonde under anden søjle samt energi- og telekommunikationsvirksomheder, uden forudgående høring af interessenter eller konsekvensanalyser. Konsekvensanalyser af lovgivningen er fortsat en formalitet, og der er stor forskel på deres kvalitet og på brugen af dem i de forskellige sektorer. Der er kun begrænset kvalitetskontrol af konsekvensanalyser af lovgivning og politikudformning. Der findes ingen fast mekanisme til politikovervågning med et gennemsigtigt rapporteringssystem og efterfølgende evalueringer. Vigtige lovgivningsmæssige initiativer meddeles ofte kort før vedtagelsen. De relevante parter inddrages kun i ringe grad i udformningen og gennemførelsen af reformer, og der finder sjældent en reel dialog sted, selv om de institutionelle rammer er til stede. Tunge administrative procedurer påvirker især små og mellemstore virksomheder. Tunge administrative procedurer for etablering af virksomheder og lovkrav, som pålægges tjenesteudbydere, bl.a. regulerede erhverv, står f.eks. i vejen for markedsudviklingen. Vedtagelsen af relevant lovgivning om forvaltning af menneskelige ressourcer i den offentlige forvaltning er stadig forsinket. Den store opsplitning af ansvarsområder og ressourcer betyder, at der især på lokalt plan ikke altid er adgang til de samme offentlige tjenester. De nationale og regionale strategier for forskellige offentlige tjenester omsættes ikke godt til sammenhængende foranstaltninger på regionalt og lokalt plan. Finansieringen af de offentlige tjenester er meget uens forskellige steder i landet og svarer ikke altid til de lokale behov. Forskellige forhold overses, såsom en fælles strategisk tilgang per type tjeneste, eksisterende mangler samt behov for at udvikle nye tjenester. Der er ingen stabilitet og forudsigelighed i de lokale myndigheders indtægter. Det er begrænset, hvad der er gjort for at forbedre balancen mellem de opgaver, der skal decentraliseres, og tildelingen af finansielle ressourcer, som skal gøre det muligt for de lokale myndigheder at levere tjenester af ordentlig kvalitet. Der er behov for at gøre mere for at øge den administrative kapacitet på lokalt plan.

                  (24)

                  Statsejede virksomheder spiller en central rolle i vigtige infrastruktursektorer, såsom energi og jernbanetransport. Deres økonomiske og finansielle resultater er blevet bedre på det seneste på grund af et mere gunstigt makroøkonomisk klima. Gennemsigtigheden og offentliggørelsen af finansielle og operationelle resultater er dog ikke blevet bedre, og reglerne for selskabsledelse anvendes fortsat kun i begrænset omfang. Som eksempler kan nævnes den gentagne udnævnelse af midlertidige bestyrelser, afvigelser fra formålet med en given lov og manglende brug af de håndhævelsesværktøjer, lovgivningen giver mulighed for, over for virksomheder, der ikke overholder den. Risikoen for, at lovgivningen om statsejede virksomheder kunne blive meget svag, er ikke blevet mindre. Dette skyldes, at de fremskridt, der var gjort med hensyn til at efterleve de landespecifikke henstillinger fra 2015 og 2016, er blevet sat tilbage. Det går ud over forhold, som er vigtige for at fremme den effektive udnyttelse af offentlige ressourcer, og det giver mulighed for at forvride investeringsbeslutninger. Overdragelsen af ejerskabet af flere af de større statsejede virksomheder til den nye statsejede udviklings- og investeringsfond forudsætter, at de strenge regler for virksomhedsledelse både for fonden og virksomhederne i dens portefølje gennemføres nøje.

                  (25)

                  Udviklingen i det seneste år har sat spørgsmålstegn ved retsstatsprincippet og styrket den tvivl, der tidligere har hersket om, hvorvidt Rumæniens hidtidige fremskridt med at reformere retsvæsenet og tackle korruption på højt niveau virkelig er vedvarende og holdbare. Disse problemstillinger er omfattet af overvågning under mekanismen for samarbejde og kontrol. Ændringer af tre retsplejelove er nu trådt i kraft og indeholder en række foranstaltninger, der svækker de retlige garantier for retsvæsenets uafhængighed. De vil sandsynligvis undergrave både effektiviteten i dommernes og anklagernes daglige arbejde og offentlighedens tillid til retsvæsenet. Der lægges pres på de retslige institutioner og på de enkelte dommere, bl.a. ved at oprette en særlig afdeling for retsforfølgning af forbrydelser, der påstås at være begået af dommere. Igangværende bestræbelser på at ændre straffelovbogen og strafferetsplejeloven vil gå ud over effektiviteten i strafferetlige efterforskninger og straffesager, og betyde, at omfanget af korruption, der anses for en strafbar handling, indskrænkes. Andre betænkeligheder vedrører procedurerne for afskedigelse og udnævnelse af højtstående dommere. Nylige tilkendegivelser antyder, at foranstaltninger i tilknytning til reformen af retssystemet kan genovervejes.

                  (26)

                  Som led i mekanismen for samarbejde og kontrol følger Kommissionen fortsat retsreformerne og bekæmpelsen af korruption i Rumænien. Disse områder er derfor ikke omhandlet i de landespecifikke henstillinger til Rumænien, men er relevante for udviklingen af et positivt samfundsøkonomisk klima i landet.

                  (27)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Rumænien at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle. Det er vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte midlerne styrkes, hvis investeringen skal blive en succes.

                  (28)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Rumæniens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Rumænien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Rumænien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (29)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet for 2019, og dets holdning (12) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

                  (30)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og konvergensprogrammet for 2019. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1, 2, 3 og 5 nedenfor. Den finanspolitik, der er omhandlet i henstilling 1 nedenfor, bidrager bl.a. til at afhjælpe de ubalancer, der er knyttet til konkurrenceevnen og stillingen over for udlandet,

            HENSTILLER, at Rumænien i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            sikre efterlevelse af Rådets henstilling af 14. juni 2019 med henblik på at korrigere den væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, sikre den fulde anvendelse af de finanspolitiske rammer, styrke overholdelsen af skattelovgivningen og skatteinddrivelsen

         2.

            sikre finansiel stabilitet og en robust banksektor, sikre, at det offentlige pensionssystem er bæredygtigt, og at pensionsfondene under anden søjle er rentable også på længere sigt

         3.

            forbedre kvaliteten af uddannelse og gøre den mere inklusiv, især for romaer og andre dårligt stillede grupper, øge færdighederne, især de digitale, bl.a. ved at gøre erhvervsrelaterede uddannelser og videregående uddannelser mere relevante for arbejdsmarkedet, øge de sociale tjenesters dækning og kvalitet og afslutte reformen af minimumsinklusionsindkomst, forbedre den sociale dialog, sikre, at mindstelønnen fastsættes ud fra objektive kriterier i overensstemmelse med jobskabelse og konkurrenceevne, forbedre adgangen til sundhedspleje, som skal gøres mere omkostningseffektiv, bl.a. ved at omlægge til ambulant behandling

         4.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod transport, især mod bæredygtighed, kulstoffattig energi, energieffektivitet, miljøinfrastruktur og innovation, idet der tages hensyn til regionale forskelle, forbedre udarbejdelsen og prioriteringen af store projekter og fremskynde deres gennemførelse, gøre offentlige indkøb mere effektive og sikre en fuldstændig og bæredygtig gennemførelse af den nationale strategi for offentlige indkøb

         5.

            sikre, at lovgivningsmæssige initiativer ikke underminerer retssikkerheden, ved at gøre beslutningstagningen bedre og mere forudsigelig, bl.a. ved høring af interessenter, effektive konsekvensanalyser og strømlinede administrative procedurer, styrke virksomhedsledelsen i statsejede virksomheder.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 98.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (6)  Rådets henstilling af 22. juni 2018 med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i Rumænien (EUT C 223 af 27.6.2018, s. 3).

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (8)  Rådets afgørelse (EU) 2018/2020 af 4. december 2018 om konstatering af, at Rumænien ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018 (EUT L 323 af 19.12.2018, s. 16).

         (9)  Rådets henstilling af 4. december 2018 med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i Rumænien (EUT C 460 af 21.12.2018, s. 1).

         (10)  Rådets afgørelse (EU) 2019/1002 af 14. juni 2019 om konstatering af, at Rumænien ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 4. december 2018 (EUT L 163 af 20.6.2019, s. 62).

         (11)  Rådets henstilling af 14. juni 2019 med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i Rumænien (EUT C 210 af 21.6.2019, s. 1).

         (12)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Sloveniens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Sloveniens stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/143

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Sloveniens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Sloveniens stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/24)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Slovenien ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Slovenien har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Slovenien sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 1 til 3 nedenfor. Især gælder det, at mindre reguleringsmæssige begrænsninger vil understøtte de første henstillinger om euroområdet, hvad angår robuste markeder for varer og tjenesteydelser, og at en fokusering af den økonomiske politik på investeringer på de specifikke områder vil hjælpe med at løse anden henstilling vedrørende euroområdet om støtte til investeringer.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Slovenien offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Sloveniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Sloveniens fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Slovenien fremlagde den 15. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 26. april 2019 sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Slovenien er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. I sit stabilitetsprogram for 2019 forventer regeringen, at det samlede overskud stiger til 0,9 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019, og at det herefter stiger til 1,2 % af BNP i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo forventes den mellemfristede budgetmålsætning — som er justeret fra et strukturelt overskud på 0,25 % af BNP i 2019 til et strukturelt underskud på 0,25 % af BNP fra 2020 — opfyldt i 2021 (6). Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote fortsat at falde fra 65,4 % af BNP i 2019 til 54,7 % af BNP i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er gunstigt.

                  (7)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Slovenien sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (7) ikke overstiger 3,1 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,65 % af BNP. Ifølge fremskrivningerne i Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra anbefalede tilpasningssti i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2019.

                  (8)

                  I 2020 skulle Slovenien nå sin mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 svarede dette til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på 4,0 % svarende til en årlig strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 skulle Slovenien med en uændret politik være tæt på sin mellemfristede budgetmålsætning i 2020. Derfor peger den nuværende vurdering på en risiko for en vis afvigelse i 2020. Selv om den beregnede nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter i øjeblikket tyder på en risiko for en vis afvigelse fra kravet i 2020, tyder den på en risiko for en væsentlig afvigelse fra kravet i 2019 og 2020 samlet set. Hvis den strukturelle saldo ikke længere ventes at ligge tæt på den mellemfristede budgetmålsætning, skal der i fremtidige vurderinger indgå en samlet vurdering, der tager højde for en mulig afvigelse fra kravet. Slovenien forventes at overholde gældsreglen i 2019 og 2020. Rådet er af den generelle opfattelse, at de nødvendige foranstaltninger bør træffes fra 2019, og at Slovenien bør være klar til at træffe yderligere foranstaltninger i 2020 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

                  (9)

                  Den aldrende befolkning vil i stigende grad sætte Sloveniens sundheds- og langtidsplejesystem under pres. Finansieringen af sundhedssystemet er ikke indrettet til at bære de forventede udgifter, der følger af en aldrende befolkning. Indtil videre har Slovenien ikke vedtaget omfattende foranstaltninger til at sikre kvalitet, tilgængelighed og langsigtet finanspolitisk holdbarhed for sundhedssystemet i Slovenien. Der er ved at blive udarbejdet et lovforslag om langtidspleje som led i Sloveniens strategi for aktiv aldring. Det står dog stadig ikke klart, hvordan de påtænkte foranstaltninger vil gøre sundhedsplejen mere omkostningseffektiv, tilgængelig og øge dens kvalitet, bortset fra at offentlige indkøb på sundhedsområdet ventes at blive mere omkostningseffektive på grund af bedre koordinering. Investeringer i sundheds- og langsigtede plejestrukturer og udstyr kan hjælpe med at mindske det fremtidige pres på plejesystemerne.

                  (10)

                  Problemerne med pensionssystemets langsigtede holdbarhed og hensigtsmæssighed trænger sig stadig mere på, da Sloveniens befolkning ældes hurtigere end befolkningen i de fleste andre medlemsstater. I dokumentet om de første skridt til modernisering af pensions- og invalidforsikringssystemet i Republikken Slovenien, som det økonomiske og sociale råd vedtog i 2017, besluttede arbejdsmarkedets parter og den foregående regering at vedtage en reform senest i 2020, og det nationale reformprogram for 2019-2020 nævner muligheden for en gennemgribende reform af pensionssystemet med henblik på at støtte systemets bæredygtighed på mellemlang og lang sigt og hensigtsmæssige pensioner. Det går også efter at forlænge arbejdslivet og give bedre muligheder for at udnytte de ældre arbejdstageres menneskelige ressourcer, men det fortæller ikke konkret, hvordan dette mål skal nås. Hvis pensionsalderen justeres i overensstemmelse med den stigende gennemsnitslevealder, og der tages skridt til at fremme senere pensionering, vil systemet blive mere bæredygtigt. Det er stadig en udfordring at sikre passende pensioner, da visse modtagere stadig befinder sig på eller under fattigdomsgrænsen. Næsten 70 % af alle selvstændige i Slovenien vælger at indbetale sociale sikringsbidrag på mindsteniveauet, hvilket kun berettiger dem til den mindste alderspensionssats. Pensionerne kan gøres mere passende, hvis dækningen af tillægspensionsordningerne øges, så de i tilstrækkelig grad tager højde for en ændret karrierevej og mindsker risikoen for fattigdom i alderdommen.

                  (11)

                  Beskæftigelsen steg fortsat, og ledigheden faldt yderligere i 2019. Samtidig ligger den langsigtede ledighed over niveauet før krisen og tegner sig fortsat for næsten halvdelen af arbejdsløsheden. Der er fortsat udfordringer for lavtuddannede og ældre arbejdstagere, da deres erhvervsfrekvens og beskæftigelsesgrad stadig ligger blandt de laveste i Unionen. Deres deltagelse i voksenundervisning er meget lav. Evalueringen af de politikker, der skal tilskynde folk til at komme i arbejde eller tage kurser, viser, at de fleste nuværende programmer fungerer godt. Imidlertid er bevillingerne til dette område begrænsede, og det samme gælder lavtuddannedes og ældre lediges deltagelse i programmerne. Derfor er det særlig vigtigt, at der investeres i effektive foranstaltninger, der øger de lavtuddannedes og ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed, især hvad angår digitale færdigheder. Hvis de ældre arbejdstageres beskæftigelsesgrad øges, vil det også være med til at lette presset på pensionssystemet. Selv om arbejdsmarkedsreformen i 2013 tydeligvis hjalp visse udsatte grupper med at komme i arbejde, er der fortsat problemer med midlertidig beskæftigelse. Andelen af personer, der er i risiko for fattigdom eller social udstødelse, er faldet, men ligger fortsat over EU-gennemsnittet for de ældres vedkommende.

                  (12)

                  Der er ved at opstå mangel på arbejdskraft i stadig flere økonomiske sektorer. Der er asymmetri mellem de kvalifikationer, de unge får under uddannelsen, og de kvalifikationer, som arbejdstagerne efterspørger, hvilket lader til at bidrage til disse mangler. Samtidig med at manglerne i, hvordan økosystemerne for innovation fungerer, bremser disse mangler den erhvervsmæssige omstilling inden for de prioriterede områder i den smarte specialiseringsstrategi, som er defineret efter høring af interessenterne. Hvis økonomiens behov skal opfyldes, er det afgørende, at fremtidens arbejdsstyrke får udviklet sine digitale kvalifikationer.

                  (13)

                  Der er eller vil blive vedtaget en række foranstaltninger til bedre finansieringsmuligheder for virksomheder i Slovenien, så de får alternativer til banklån. De slovenske virksomheder er dog stadig meget afhængige af banklån og -pengestrømme, når deres finansieringsbehov skal opfyldes. Virksomhedernes adgang til aktiefinansiering fra de private markeder er fortsat meget begrænset. Udbuddet af risikovillig kapital vokser, men det sker fra et meget lavt niveau. Markedskapitaliseringen på børsen i Ljubljana er meget lav og falder fortsat. Det begrænsede og underudviklede kapitalmarked og de ugunstige rammebetingelser, herunder en lav grad af finansiel forståelse i mindre virksomheder, hæmmer tilstrømningen af aktiekapital og risikovillig kapital til landet. Den ringe adgang til aktiekapitalfinansiering er en vækstbarriere for både innovative virksomheder og for etablerede virksomheder, der kan få gavn af ændret finansiering.

                  (14)

                  De slovenske virksomheder bremses af landets reguleringsmæssige og administrative byrder, der fortsat ligger højt. Denne byrde betragtes som et centralt problem, hvis man ønsker at gøre forretninger i Slovenien. Der er tale om bl.a. tilladelser, regnskabskrav, skatteprocedurer og ofte langtrukne handelsretlige sager. Problemerne med at retsforfølge økonomisk kriminalitet påvirker også erhvervsmiljøet. Slovenien har skabt redskaber, der skal mindske de administrative byrder, bl.a. SPOT-portalen (»Slovenska poslovna točka«) og »det fælles dokument«, der beskæftiger sig med adskillige af de konstaterede byrder. Mange af de foranstaltninger, der skal mindske byrderne, er stadig ikke gennemført, og visse gennemførte foranstaltninger har ikke givet de ventede resultater. Slovenien har også gennemført reformer til liberalisering af restriktive faglige kvalifikationskrav. Imidlertid er der ikke fulgt op på visse dele af Kommissionens henstillinger fra 2017, især hvad angår advokater og ejendomsmæglere.

                  (15)

                  Trods visse fremskridt er der svage punkter med hensyn til konkurrence og åbenhed i offentlige indkøb i Slovenien, hvilket især afspejler sig i den store andel af kontrakter, der aftales gennem procedurer med forhandling (dvs. uden indkaldelse af tilbud). Sikkerhedsforanstaltningerne mod korruption og hemmelige aftaler blandt tilbudsgiverne, især i lokalforvaltninger og statsejede virksomheder, er fortsat svage. Det uafhængige tilsyn med offentlige indkøb mangler tilstrækkelige retlige garantier mod pres eller indblanding udefra, især hvad angår disciplinærsager og forslaget om udpegelse af medlemmer af den nationale revisionskommission. Der er iværksat en handlingsplan, som skal øge professionaliseringen blandt dem, som beskæftiger sig med offentlige indkøb, men professionaliseringen er fortsat på et lavt niveau. Selv om myndighederne vurderer, at økonomisk kriminalitet og korruption har gjort væsentlig skade i de seneste år, mangler visse reformer til bekæmpelse af korruption stadig at blive gennemført.

                  (16)

                  På trods af delvis privatisering af 75 % af aktierne minus en aktie i Sloveniens største bank, Nova Ljubljanska Banka, er staten stadigvæk meget involveret i økonomien, også i finanssektoren. De hidtil offentliggjorte planer for privatisering er blevet gennemført langsomt. Hvis der gås videre med privatiseringerne, vil virksomhederne blive mere levedygtige på lang sigt, og samtidig vil risikoen for de offentlige finanser samt risikoen for fordrejning af konkurrencen og ressourceallokeringen blive mindsket. Yderligere salg af aktier i børsnoterede selskaber vil også hjælpe med at udvikle Sloveniens kapitalmarked.

                  (17)

                  Økosystemet for forskning, udvikling og innovation kræver forbedringer for at kunne fungere fuldt ud, og der mangler ofte sammenhæng i støtteforanstaltningerne. Der er begrænset støtte til erhvervsuddannelser og teknologioverførsel og mere generelt ringe samarbejde mellem forskningsverdenen og erhvervslivet, hvilket hæmmer oprettelse af og vækst i innovative virksomheder. De fleste små og mellemstore virksomheder har ringe innovationskapacitet, og andelen af innovative virksomheder i Slovenien, som ligger under EU-gennemsnittet, er dalende. Sloveniens langsomme digitale omstilling begrænser produktivitetsvæksten. Der er skævhed i innovationsresultaterne mellem Sloveniens østlige og vestlige regioner, hvilket hæmmer samarbejde og netværk. Slovenien gør ikke længere fremskridt i retning af 2020-udgiftsmålet for forskning og udvikling, og samtidig gælder det, at øgede investeringer i forskning, udvikling og innovation vil styrke landets vækstpotentiale. Slovenien tiltrækker en lav andel af internationale studerende på alle videregående uddannelsesniveauer, især på ph.d.-niveau, mens der fortsat er begrænset international mobilitet blandt forskere og mellem den akademiske verden og erhvervslivet.

                  (18)

                  I sit udkast til en national energi- og klimaplan har Slovenien for perioden frem til 2030 fastlagt målsætninger for energiinfrastrukturen, energieffektivitet og vedvarende energi, som alt sammen vil kræve hensigtsmæssige investeringer. Især gælder det, at Sloveniens økonomi er mere kulstofintensiv end EU-gennemsnittet, og de vedvarende energikilders andel af den samlede energiproduktion stagnerer. Det går især langsomt med udviklingen af vedvarende energikilder bortset fra træ og vandkraft. Sloveniens industri-, tjenesteydelse- og boligsektor tegner sig for en større andel af det endelige samlede energiforbrug end EU-gennemsnittet. Desuden er den nuværende energilagringskapacitet er underudviklet og dækker således ikke de behov, der skyldes en ikkeintegreret lokal produktion af vedvarende energi.

                  (19)

                  Transporten har udviklet sig til den største kilde til CO2-emissioner: dens andel af de samlede emissioner ligger over gennemsnittet for denne sektor i Unionen. Slovenien er meget afhængigt af transport ad landevejen, hvilket skaber problemer med høj energi- og kulstofintensitet samt luftforurening og trafikulykker. Der er store muligheder for forbedring af jernbaneinfrastrukturen samt inden for lavkulstofenergi og bæredygtig transport i almindelighed, hvilket kan hjælpe til med at mindske disse negative konsekvenser. Der er også væsentlige investeringshuller inden for naturressourcer, som skal sikre en mere bæredygtig udviklingsmodel. Sloveniens økonomi er afhængig af landets naturlige miljø, som er ved at blive forringet. Den store afhængighed af importerede råmaterialer hæmmer sammen med de lave genanvendelsesprocenter omstillingen til en cirkulær økonomi. Systemet for byspildevand, herunder infrastrukturen for opsamling og behandling, opfylder ikke fuldt ud Unionens krav. Store dele af Sloveniens økonomi er sårbare over for naturkatastrofer, især oversvømmelser.

                  (20)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Slovenien at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til de regionale forskelle. Hvis denne investering skal blive en succes, er det vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte disse midler styrkes.

                  (21)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sloveniens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Slovenien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Slovenien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer. Dette afspejler behovet for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (22)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2019, og dets holdning (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Slovenien i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i 2020, vedtage og gennemføre reformer inden for sundhedspleje og langsigtet pleje, der sikrer kvalitet, tilgængelighed og langsigtet finanspolitisk holdbarhed, sikre et holdbart pensionssystem på lang sigt, bl.a. ved at justere den lovbestemte pensionsalder, begrænse mulighederne for førtidspensionering og andre former for tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, øge de lavtuddannede og ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed ved at gøre uddannelserne mere relevante for erhvervslivet og gennem livslang læring og aktiveringsforanstaltninger, herunder bedre digitale kvalifikationer

         2.

            støtte udviklingen af aktiemarkederne, styrke erhvervsmiljøet ved at mindske de reguleringsmæssige restriktioner og administrative byrder, øge konkurrencen, professionaliseringen og det uafhængige tilsyn inden for offentlige indkøb, gennemføre privatiseringer i overensstemmelse med de gældende planer

         3.

            fokusere på en investeringsrelateret politik inden for forskning og udvikling, omstilling til en lavemissionsøkonomi og energiomstilling, bæredygtig transport, især jernbaner, og miljøinfrastruktur under hensyntagen til de regionale skævheder.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 103.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (8)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.