title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Ungarns nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/37

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Ungarns nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/10
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (4) om Ungarns nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af de økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Ungarn blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 10. april 2013 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Ungarn i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer på grundlag af sin analyse, at Ungarn har makroøkonomiske ubalancer, som bør overvåges og kræver en beslutsom politisk indsats. Især bør den igangværende justering af den stærkt negative internationale nettoinvesteringsposition, der i vidt omfang skyldes den private sektors nedgearing i en kontekst med betydelig offentlig gæld og et ugunstigt erhvervsklima, fortsat følges meget nøje for at mindske de betydelige risici for negative virkninger for økonomiens funktionsmåde.

               (9)

               Den 22. april 2013 forelagde Ungarn sit nationale reformprogram for 2013 og den 24. april 2013 sit konvergensprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (10)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er noget optimistisk. De ungarske myndigheders vækstprognoser for 2013 og 2014 på henholdsvis 0,7 % and 1,9 % er ca. ét og et halvt procentpoint højere end i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013. Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, tager sigte på at sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud inden fristen ved udgangen af 2012, som fastsat af Rådet i overensstemmelse med Rådets henstilling under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud af 13. marts 2012 og fortsat overholde den mellemfristede målsætning. Ungarn har iværksat betydelige finanspolitiske bestræbelser i 2012 og har med et budgetunderskud på 1,9 % af BNP mere end nået underskudsmålet på 2,5 % af BNP som henstillet af Rådet, delvis takket være yderligere engangsindtægter på 0,2 % af BNP oven i dem, der allerede var bekræftet på tidspunktet for Rådets henstilling. De korrigerende foranstaltninger for 2012 og videre frem, herunder især dem, der blev bebudet i efteråret 2012, var imidlertid primært koncentreret på indtægtssiden, med hovedfokus på udvalgte sektorer, hvilket sætter spørgsmålstegn ved konsolideringsindsatsens holdbarhed. Ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 er der behov for en yderligere indsats i både 2013 og 2014 for at opnå en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Efter offentliggørelsen af Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 vedtog regeringen en ny pakke korrigerende foranstaltninger, der fokuserede på udgiftssiden, og på grundlag af Kommissionens opdaterede vurdering forventes underskuddet at forblive under tærsklen på 3 % af BNP med de nye foranstaltninger i både 2013 og 2014.
               I konvergensprogrammet er den mellemfristede målsætning blevet ændret fra en strukturel saldo på – 1,5 % til – 1,7 % af BNP. Den nye mellemfristede målsætning er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Ungarn registrerede en strukturel saldo på – 0,7 % af BNP i 2012, dvs. et godt stykke over dets reviderede mellemfristede målsætning, og i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forudses det, at den strukturelle saldo fortsat vil være tråd med den mellemfristede målsætning i prognoseperioden og ligge på – 1,1 % i 2013 og – 1,8 % i 2014. På grundlag af de foranstaltninger, der er vedtaget efter Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013, vil den strukturelle saldo også i 2014 kunne ligge over den mellemfristede målsætning. Vækstraten for de offentlige udgifter i 2013 og 2014, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, vil stort set svare til den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst, men forventes at overstige denne betydeligt i 2015 og 2016. Stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter vil således ikke blive overholdt i disse to år. Ifølge regeringens planer vil den offentlige gældskvote fortsat falde i programperioden fra 79,2 % i 2012 til 77,2 % i 2014 og yderligere til 73,4 % i 2016, hvilket betyder, at den fortsat vil ligge over referenceværdien på 60 % af BNP. I Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forventes der derimod, idet der tages højde for risici i forbindelse med konsolideringsplanerne, kun en marginal nedgang til 78,9 % af BNP i 2014, som med de nye korrigerende foranstaltninger skulle være ca. 0,5 procentpoint lavere. Ungarn vil fra 2013 befinde sig i en overgangsperiode for så vidt angår overholdelse af gældskriteriet, og ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 gør landet tilstrækkelige fremskridt i retning af overholdelse af gældskriteriet i 2013 og 2014.

               (11)

               Den mellemfristede budgetmæssige ramme er stadig kun vejledende, så inden for tidshorisonten for den finanspolitiske planlægning fokuseres der kun på det aktuelle budgetår. Trods en række nylige forbedringer svarer finansrådets opgaver og analytiske ressourcer endnu ikke til dets nye vetoret og behovet for en systematisk efterfølgende vurdering af overholdelsen af numeriske finanspolitiske regler. Hvis de mellemfristede budgetmæssige rammer styrkes, og finansrådets mandat udvides, vil det kunne bidrage til at gøre de nye rammer for den finanspolitiske styring mere solide og troværdige.

               (12)

               Den ungarske finansielle sektor er ved at nedgeare meget hurtigt, til dels som følge af en række politiske foranstaltninger, som har haft kraftig negativ indvirkning på bankernes rentabilitet og medvirker til stramme kreditbetingelser. Forvaltningen af den forringede porteføljekvalitet udgør en af de største udfordringer for den finansielle sektor, kædet sammen med et voksende antal misligholdte lån. I de seneste år har regeringen vedtaget adskillige foranstaltninger til støtte for låntagere af lån i udenlandsk valuta, i flere tilfælde uden at høre interesseparterne i banksektoren. Disse foranstaltninger har dog ikke altid fokuseret på nødlidende låntagere. Vedtagelsen af en række foranstaltninger i løbet af kort tid kan måske øge moralsk hasard blandt låntagere på grund af fortsat forventning om yderligere offentlig støtte. Den globale finanskrise viste, i hvilket omfang det eksisterende banksystem kan tvinge nationale myndigheder til at handle for at beskytte den finansielle stabilitet. I det første finansielle bistandsprogram til Ungarn understregede man behovet for et moderne tilsyn, herunder effektive beføjelser i krisesituationer til den finansielle tilsynsmyndighed og etableringen af en afviklingsmekanisme. I de seneste tre år er det ungarske finanstilsyns beføjelser blevet styrket væsentligt, men lovgiveren ikke har givet det tilstrækkelige tilsynsbeføjelser.

               (13)

               Ungarn har ikke fulgt henstillingen fra 2012 om at etablere en ikke-forvridende og stabil ramme for beskatning af selskaber og har øget skattebyrden på udvalgte erhvervssektorer ved at indføre yderligere permanente sektorspecifikke tillægsskatter. De nye skatter på små virksomheder, der er indført som led i jobbeskyttelsesloven, ser rigtige ud, men det forhold, at der findes flere forskellige momssatser i erhvervssektorerne, hindrer en effektiv ressourceallokering og påvirker investeringer og udlån. Indførelsen af reducerede satser for socialsikringsbidrag under jobbeskyttelsesloven er et skridt i den rigtige retning for at mindske skattekilen. Men skattekilen for lavtlønnede er stadig stor, og det ville være hensigtsmæssigt at forbedre systemet, så det fokuserer bedre på denne gruppe. Ungarn planlægger også at tage fat om manglende overholdelse af skattereglerne ved hjælp af en række foranstaltninger som f.eks. obligatorisk forbindelse mellem alle kasseapparater og skattemyndighederne. Hvad angår energibeskatning, indeholder de iværksatte foranstaltninger ikke incitamenter til at mindske energiforbruget, og de har forvridende virkninger.

               (14)

               Til trods for nylige forbedringer hænger den lave beskæftigelsesfrekvens sammen med en meget lav erhvervsfrekvens. Ungdomsarbejdsløsheden er steget fra 11 % i 2001 til 28,1 % i 2012. De offentlige arbejdsprogrammer anvender størstedelen af budgetmidlerne til at give de langtidsledige arbejdsrelaterede indkomster i stedet for sociale ydelser, men der er endnu ingen dokumentation for, at dette på lang sigt gavner beskæftigelsesegnetheden. Ungarn har fremmet aktive arbejdsmarkedspolitikker, men visse dårligt stillede mennesker bør have større adgang til dem, og niveauet for voksnes deltagelse i livslang læring er stadig et af de laveste i Unionen. I de sidste fem år er kvindernes beskæftigelsesfrekvens forblevet på nogenlunde samme lave niveau. For at tilskynde kvinderne til at deltage på arbejdsmarkedet har regeringen udvidet børnepasningsmulighederne og fremmet fleksible arbejdsordninger. Den sociale situation forringes fortsat: 31 % af befolkningen er konfronteret med risiko for fattigdom eller social udstødelse, og en stor andel af befolkningen står over for alvorlige materielle afsavn. Fattigdom berører fortsat i uforholdsmæssigt omfang de ugunstigt stillede områder og samfund, navnlig romaerne.

               (15)

               Erhvervsklimaet i Ungarn er i de seneste tre år blevet konstant forværret på grund af en række foranstaltninger, herunder restriktioner for investorer, og ustabile reguleringsrammer. De seneste restriktioner, som de udenlandske investorer i uforholdsmæssig grad berøres af, fokuserer især på servicesektoren, herunder detailled. Programmet for modernisering af den offentlige administration omfattede 114 foranstaltninger til at mindske den administrative byrde for erhvervslivet for ca. 500 mia. HUF, men gennemførelsen er blevet noget forsinket. Der er fortsat lav konkurrence inden for offentlige indkøb, selv om der trådte en ny lov i kraft den 1. januar 2012. Programmet for bekæmpelse af korruption er et centralt element til Magyary-programmet. Da programmet for bekæmpelse fa korruption imidlertid tager sigte mod den offentlige forvaltning, tager det ikke fat om hverken spørgsmålet om utilstrækkelig retshåndhævelse på dette område eller strengere kontrol med partifinansiering, som er et centralt problem. Til trods for, at implementeringen af nogle centrale foranstaltninger skrider fremad, er mange af de bebudede foranstaltninger endnu ikke iværksat. Det er også fortsat et problem, at de foranstaltninger, der gennemføres, ikke overvåges tilstrækkeligt. Udviklingen i Ungarn i 2012 og 2013 har øget bekymringen med hensyn til retsvæsenets uafhængighed. I resultattavlen for innovation i EU rangerer Ungarn som en moderat innovator. Erhvervslivets investeringer i forskning og innovation (F&U) anspores hovedsagelig af udenlandsk ejede virksomheder.

               (16)

               Det er lykkedes for Ungarn at mindske antallet af unge, der forlader skolen tidligt. Da der fortsat er store regionale forskelle, kan de nye elementer i det centraliserede offentlige uddannelsessystem, hvis de ikke gennemføres omhyggeligt, få negative følger og skabe større sociale uligheder og segregation. Selv om antallet af studerende i videregående uddannelse er vokset betydeligt i de seneste år, skal der fortsat gøres en indsats for at nå EU-gennemsnittet og det nationale Europa 2020-mål. Det bør sikres, at den igangværende reform af videregående uddannelser forbedrer adgangen for dårligt stillede elever.

               (17)

               Gennemførelsen af foranstaltningerne i Szell Kalman-planen, som tager sigte på at forbedre omkostningseffektiviteten og præstationerne inden for den offentlige transport, er omfattet af betydelige forsinkelser, og manglen på en sammenhængende transportstrategi hæmmer transportsystemets finansielle bæredygtighed. Ungarn har på passende vis øget elnetsammenkoblingerne med nabolandene som henstillet i 2012, men energimyndighedens manglende uafhængighed til at fastsætte energipriser og den høje andel af regulerede energipriser blandt forbrugere i husholdninger og små og mellemstore virksomheder (SMV'er) giver stadig anledning til bekymring.

               (18)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Ungarns økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Ungarn, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.

               (19)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               (20)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1, 2, 3, 4, 5 og 7 nedenfor,

         HENSTILLER, at Ungarn i perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               gennemføre en troværdig og vækstfremmende finanspolitisk strategi ved at specificere de nødvendige foranstaltninger, der fokuserer på udgiftsbesparelser, og opretholde en sund budgetstilling i overensstemmelse med den mellemfristede målsætning i hele konvergensprogramperioden. På grundlag af ovennævnte tiltag bringe den offentlige gældskvote ind på en stabil nedadgående kurs, også for at mindske de makroøkonomiske ubalancer. Udvide de mellemfristede budgetmæssige rammer ved at gøre dem mere bindende og kæde dem nøje sammen med numeriske finanspolitiske regler. Udvide finansrådets mandat og øge gennemsigtigheden, bl.a. via systematisk efterfølgende tilsyn med overholdelsen af numeriske finanspolitiske regler og udarbejdelse af regelmæssige makroøkonomiske prognoser og vurderinger af de budgetmæssige konsekvenser af større politiske forslag.

               2.

               bidrage til at genetablere normale lånemuligheder i økonomien, primært ved at forbedre mulighederne for kapitalakkumulation i den finansielle sektor, bl.a. ved at mindske den ekstra byrde, den i øjeblikket er pålagt. Forbedre porteføjlekvaliteten ved at fjerne dårlige aktiver fra bankernes statusser, høre interesseparterne nøje om nye politiske initiativer og sikre, at nye politiske foranstaltninger ikke øger moralsk hasard blandt låntagere. Styrke den finansielle regulering og det finansielle tilsyn, især ved at give det ungarske finanstilsyn mere effektive beføjelser i krisesituationer og etablere en bankafviklingsordning.

               3.

               sikre en stabil, mere afbalanceret og forudsigelig selskabsbeskatning. Strømlinje selskabsbeskatningen og minimere forvridninger i ressourceallokeringen som følge af sektorspecifikke skatter, således at væksten og beskæftigelsen fremmes. Videreføre bestræbelserne for at gøre beskatningen af arbejde mere beskæftigelsesvenlig ved at lette skattebyrden på de lavtlønnede, bl.a. ved at forbedre adgangskriterierne i jobbeskyttelsesloven og flytte beskatningen til miljøafgifter. Fuldt ud gennemføre og optrappe de allerede bebudede foranstaltninger for at forbedre overholdelsen af skattereglerne og mindske de dermed forbundne omkostninger.

               4.

               tage fat om ungdomsarbejdsløsheden, f.eks. ved hjælp af en ungdomsgaranti (6). Fremme aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger og styrke kundeprofileringssystemet i den offentlige arbejdsformidling. Mindske de offentlige arbejdsprogrammers dominans inden for beskæftigelsesforanstaltninger og styrke aktiveringselementerne. Styrke uddannelsesprogrammer for at fremme deltagelsen i livslang læring. Fortsætte med at udbygge børnepasningsmulighederne for at anspore kvindernes deltagelse. Sikre, at målet for den nationale strategi for social inklusion integreres på alle politikområder for at mindske fattigdommen, især blandt børn og romaer.

               5.

               skabe et gunstigt erhvervsklima, navnlig for at genoprette attraktive forhold for udenlandske direkte investorer, ved at etablere mere stabile reguleringsrammer og fremme markedskonkurrence. Sikre en fuld gennemførelse af de foranstaltninger, der er forudset for at mindske den administrative byrde, forbedre konkurrencen i forbindelse med offentlige indkøb og træffe yderligere passende foranstaltninger til at bekæmpe korruption. Yderligere styrke retsvæsenets uafhængighed. Afskaffe de nye hindringer i servicesektoren, også i detailleddene. Etablere målrettede incitamenter til støtte for innoverende virksomheder.

               6.

               gennemføre en national strategi for skolefrafald og sikre, at uddannelsessystemet giver alle unge arbejdsmarkedsrelevante færdigheder, kompetencer og kvalifikationer. Forbedre adgangen til almindelig, inklusiv uddannelse for dårligt stillede personer, især for romaerne. Støtte overgangen mellem forskellige uddannelsestrin og til arbejdsmarkedet. Gennemføre en reform for de videregående uddannelser, som kan øge mulighederne for at gennemføre videregående uddannelser, især blandt dårligt stillede studerende.

               7.

               gradvis afskaffe regulerede energipriser, samtidig med at det sikres, at økonomisk sårbare forbrugere beskyttes effektivt. Tage yderligere skridt til at sikre den nationale energimyndigheds uafhængighed. Sikre, at statsejede virksomheder i transportsektoren er finansielt bæredygtige ved at mindske deres driftsomkostninger og øge deres indtægter.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 40.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  Oprettet ved Rådets henstilling af 22. april 2013 (EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1).


Avis juridique important

|

31996H0431

96/431/EF: Rådets henstilling af 8. juli 1996 om overordnede retningslinjer for Fællesskabets og medlemsstaternes økonomiske politikker

EF-Tidende nr. L 179 af 18/07/1996 s. 0046 - 0050

RÅDETS HENSTILLING af 8. juli 1996 om overordnede retningslinjer for Fællesskabets og medlemsstaternes økonomiske politikker (96/431/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 103, stk. 2,som henviser til henstilling fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Det Monetære Udvalg,som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 21. og 22. juni 1996 i Firenze,HENSTILLER:1. Overordnede mål og generelle retningslinjerMod forventningerne, da de overordnede retningslinjer for 1995 blev vedtaget, har der været en mærkbar afmatning i Fællesskabets økonomi i de sidste tolv måneder og en ny stigning i arbejdsløsheden. Inflationen faldt generelt som ventet, og priskonvergensen blev øget, men udviklingen hen imod sundere offentlige finanser gik for langsomt og blev vanskeliggjort af den økonomiske afmatning.Fællesskabet kunne derfor ikke gøre markante fremskridt med at gennemføre vigtige økonomiske mål som dem, der er fastsat i traktatens artikel 2, dvs. fremme af en bæredygtig og ikke-inflationær vækst og et højst beskæftigelsesniveau. Hovedforklaringen på, at optimismen i Fællesskabet ikke er særlig stor i øjeblikket, er, at det ikke har kunnet lade sig gøre at indsnævre kløften mellem forventningerne til og gennemførelsen af økonomisk og social velfærd.De grundlæggende økonomiske forhold i Fællesskabet er dog positive. Inflationen er den laveste nogensinde og stadig faldende, valutaspændingerne er gradvis aftaget, verdenshandelen er i en sund ekspansion, og investeringerne giver generelt et betydeligt bedre afkast end i anden halvdel af 1980'erne. På grund af disse faktorer og fordi de lange renter er faldet og lagerreduktionen er ophørt, er der nu forventninger om et opsving i den økonomiske aktivitet i årets anden halvdel. De muligheder, som tegner sig på grund af det forventede opsving, bør udnyttes fuldt ud til at gennemføre den nødvendige konvergens for at sikre en vellykket overgang til Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) den 1. januar 1999.Hvis Fællesskabet skal klare de økonomiske udfordringer, som det står overfor, skal den nuværende makroøkonomiske strategi videreføres, navnlig med hensyn til budgetkonsolidering, og der skal samtidig gennemføres en målbevidst strukturreform. Der er behov for hensigtsmæssige initiativer på både vare- og tjenestemarkederne samt en arbejdsmarkedsreform.Disse retningslinjer bekræfter og supplerer i det væsentlige de henstillinger, der er fremsat i tidligere år. Når denne strategi endnu ikke synes at give tilfredsstillende resultater i Fællesskabet som helhed, skyldes det, at den ikke er blevet gennemført med tilstrækkelig fasthed og troværdighed. Alle parter opfordres derfor til at føre deres økonomiske politikker med henblik på at bidrage til at nå Fællesskabets mål (traktatens artikel 102 A), at omsætte mere end to års løfter i handling og samordne deres økonomiske politikker bedre. Det sidste er ikke blot en pligt i henhold til traktaten (artikel 3 A), men også en praktisk pligt, der er så meget mere nødvendig i forbindelse med den øgede økonomiske integration mellem medlemsstaterne.2. En dosering af de makroøkonomiske virkemidler, der er fremmende for vækst, beskæftigelse og konvergensRådet gentager, at forudsætningen for, at disse mål kan nås, er, at der føres en stabil, investeringsfremmende makroøkonomisk politik på kort og mellemlang sigt, der er karakteriseret ved- en stabilitetsorienteret monetær politik, der ikke undermineres af en uhensigtsmæssig budget- og lønudvikling- en vedvarende indsats for at konsolidere de offentlige finanser i de fleste medlemsstater, der er forenelig med målene i deres konvergensprogrammer- en nominallønsudvikling, der er forenelig med prisstabilitetsmålet; samtidig skal reallønsudviklingen være svagere end produktivitetsforøgelsen for at øge afkastet af beskæftigelsesskabende investeringer.Jo mere den monetære politiks stabilitetsmål fremmes med passende budgetforanstaltninger og en fornuftig lønudvikling, jo gunstigere vil de monetære forhold, herunder valutakurser og lange renter, være for vækst og beskæftigelse.En høj og vedvarende ikke-inflationær vækst på mellemlang sigt er afgørendei) for at nedbringe Fællesskabets uacceptabelt høje arbejdsløshed markant og varigt og bekæmpe udbredelsen af social udstødelseii) for at gennemføre den nødvendige forbedring af konkurrenceevnen i Fællesskabets økonomi og især af produktiviteten, samtidig med at de grundlæggende sociale værdier, der karakteriserer Unionen, bevares i forbindelse med en åben markedsøkonomi; ogiii) for at sikre, at Den Økonomiske og Monetære Union bliver en vedvarende succes.For at gøre den makroøkonomiske politik mere troværdig og samordningsprocessen i Fællesskabet mere effektiv opfordres medlemsstaterne til at fremlægge ajourførte konvergensprogrammer, der afspejler et stærkt politisk engagement.Kommissionen vil intensivere sin dialog med arbejdsmarkedets parter om makroøkonomiske spørgsmål. Den sociale dialog bør også intensiveres på nationalt plan, når det er muligt og under hensyntagen til de enkelte landes traditioner.3. Pris- og valutakursstabilitetDet er en forudsætning for varig vækst på mellemlang sigt, at der opnås og fastholdes et stabilt makroøkonomisk klima. Inflationen i Fællesskabet forventes at falde til gennemsnitligt 2,5 % i år. Dette resultat bør forbedres næste år.I øjeblikket har ti medlemsstater allerede nået målet i tidligere retningslinjer om en inflationsrate (1) på højst 2-3 % som et skridt på vejen mod prisstabilitet; i Det Forenede Kongerige ligger inflationen tæt på 3 %. I syv lande (Belgien, Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene, Østrig og Finland), hvor inflationen er under 2 %, og i Danmark og Irland, hvor den er lige over 2 %, er der udbredt tillid til, at den monetære politik vil virke inflationsdæmpende, og opgaven er nu at konsolidere dette resultat på mellemlang sigt. I Sverige, hvor inflationen for nylig er gået markant ned, og i Det Forenede Kongerige bør politikken tage sigte på at konsolidere resultaterne.De lande, hvor inflationen forventes at ligge på mellem 3 og 5 % i 1995 (Spanien, Portugal og Italien), bør bestræbe sig på at nedbringe inflationen yderligere til under 3 % i 1997. Portugal, hvor inflationen for nylig faldt til lige over 3 %, og Spanien bør fastholde den nuværende politik med henblik på at nå det ønskede inflationsmål i nær fremtid. I Italien vil finanspolitikken i det væsentlige bestemme udviklingstempoet med hensyn til at opnå valutakurstroværdighed og fastholde forventningerne til en lav inflation.Trods tydelige fremskridt i Grækenland i de senere år er det klart, at indsatsen må fortsættes og øges. I denne forbindelse bør der især lægges vægt på at fastholde den korrigerende finanspolitik, der er ført i de sidste to år, og videreføre den forsigtige penge- og valutapolitik, der har været ført siden begyndelsen af 1990'erne.Som det er blevet understreget i de tidligere retningslinjer, skal alle medlemsstaterne fortsat behandle deres valutapolitikker som et spørgsmål af fælles interesse inden for det europæiske monetære system. Valutakursbevægelserne i begyndelsen af 1995 viste, at flere medlemsstater havde behov for at gøre deres overordnede politik mere troværdig. De politikker, der anbefales i disse retningslinjer, vil bidrage til en passende valutakurstilpasning inden for Fællesskabet. De vil også gøre valutakurserne i EMS'en mere modstandsdygtige over for udsving, der skyldes bevægelser i hovedvalutaer i tredjelande. For de lande, der ikke i øjeblikket deltager i valutakursmekanismen, vil disse politikker også bidrage til at skabe forudsætningerne for en sådan deltagelse.4. Sunde offentlige finanserDer blev gjort et vist, men dog begrænset fremskridt i Fællesskabet sidste år hen imod budgetkonsolidering. Merforbrug i forhold til de bebudede budgetmål afspejlede kun delvis den negative virkning af den afdæmpede vækst. Budgetpolitikkerne var ikke tilstrækkeligt troværdige, og dette bidrog i vid udstrækning til valutauroen i foråret 1995, undergravede den økonomiske tillid og førte til usikkerhed på finansmarkederne med hensyn til, om målet om en fælles EF-valuta kunne gennemføres.I mellemtiden har en lang række lande taget omfattende skridt til at konsolidere deres offentlige finanser i 1996 og i mange tilfælde også i 1997. De offentlige finanser er imidlertid stadig ikke i en tilfredsstillende tilstand i Fællesskabet, og dette bør få medlemsstaterne til at revidere og om nødvendigt stramme deres budgetkonsolideringsplaner. Troværdige, forud meddelte og socialt afbalancerede bestræbelser på at reducere store budgetubalancer, vil genskabe tilliden, omdanne det forventede opsving til en varig, jobskabende vækst på mellemlang sigt og sikre en solid overgang til ØMU den 1. januar 1999.De økonomiske forhold er i øjeblikket mindre gunstige end forventet, da 1995-retningslinjerne blev vedtaget, men der er ikke nogen rimelig begrundelse for at udsætte den uundgåelige konsolideringsproces yderligere. En udskydelse kan risikere at fremkalde en negativ reaktion på finansmarkedet og vil vanskeliggøre konsolideringsopgaven i de kommende år. De fremskridt, der er gjort i år med at nedbringe de strukturbetingede budgetunderskud, må fortsætte og vil styrke konsolideringen, når konjunkturerne bliver bedre. Troværdige og velplanlagte begrænsninger af budgetunderskuddet skaber tillid. På den måde forbedrer de vækstudsigterne og er derved med til - også på kort sigt - at opveje indvirkningen på efterspørgslen, hvis de gennemføres i en hensigtsmæssig overordnet politisk kontekst.På grundlag af de justeringsforanstaltninger, der er besluttet frem til begyndelsen af maj 1996, vil den offentlige sektors nettolåntagning i Fællesskabet som helhed sandsynligvis falde til lige under 3,5 % af BNP i 1997 sammenlignet med et underskud på 5 % i 1995. Næsten alle medlemsstaterne bør sigte mod at nedbringe budgetunderskuddet til højst 3 % af BNP i 1997 som et skridt hen imod det mellemsigtede mål om at komme så tæt som muligt på balance. I denne forbindelse er det opmuntrende, at flere lande for nylig har bebudet og gennemfører omfattende foranstaltninger til genopretning af budgetuligevægte.Af medlemsstaterne overholder tre - Danmark, Irland og Luxembourg - allerede referenceværdien, dvs. et statsunderskud på 3 %. Danmark og Irland bør nu tilstræbe mere ambitiøse mellemsigtede mål, der for Danmarks vedkommende er opstillet i den seneste ajourføring af konvergensprogrammet.Italien må indføre omfattende foranstaltninger med henblik på at opnå og forbedre den planlagte budgetkonsolidering, der fortsat har førsteprioriteten i landets politik. Indsatsen bør først og fremmest koncentreres omkring at bekæmpe skatteunddragelse, større budgetdisciplin hos de lokale myndigheder og øget effektivitet i den offentlige administration. Med hensyn til Grækenland er der behov for en vedholdende indsats på en lang række fronter, navnlig nedskæring af de løbende udgifter, fortsættelse af de nuværende privatiseringsinitiativer og udvidelse af skattegrundlaget.I de sidste ti lande er den yderligere indsats, der skal til for at nå ned på referenceværdien på 3 %, helt sikkert mulig og bør fortsættes aktivt. Blandt disse lande har flere (Tyskland, Frankrig, Østrig, Finland og Sverige) i år bebudet omfattende foranstaltninger eller stramninger for at nedbringe deres budgetunderskud til højst 3 % af BNP i 1997. Disse lande og Nederlandene bør gennemføre deres budgetkonsolideringsprogrammer målbevidst og om nødvendigt stramme dem for at sikre, at målene nås fuldt ud. Den belgiske regering har givet et fast tilsagn - og har allerede den nødvendige støtte fra det belgiske parlament - om i 1997-budgettet at udmønte de foranstaltninger, der er nødvendige for at bringe budgetunderskuddet ned på højst 3 %. I Det Forenede Kongerige forventes betydelige nedskæringer i budgetunderskuddet at fortsætte i de næste to år, især som følge af den planlagte udgiftstilbageholdenhed. Men for at nå 3 %-målet i 1997 er det vigtigt, at der gøres noget for at holde udgifterne på det planlagte niveau, for at udligne både budgetoverskridelsen i 1995 og den forventede langsommere budgetforbedring på kort sigt, der til dels skyldes en lavere vækst end tidligere forventet. Endelig er der i Spanien og Portugal behov for en målbevidst gennemførelse af budgetkomponenten i konvergensprogrammet.Selv om konsolideringsforanstaltningerne indholds- og tidsmæssigt og i udformning skal afpasses efter landespecifikke forhold, er der blevet fastlagt nogle generelle principper i de tidligere retningslinjer. Disse omfatter følgende:i) begrænsede udgiftsstigninger i stedet for en samlet yderligere forøgelse af skattebyrden anses generelt for en mere troværdig og effektiv metode. Blandt de spørgsmål, der skal tages op, er behovet for at skabe et holdbart grundlag for pensionsordningerne, bremse udgiftsstigningen i sundhedssektoren og reducere forvridende og bekostelige støtteordningerii) de offentlige udgifter skal så vidt muligt gå til produktive aktiviteter som f.eks. investeringer i infrastruktur, menneskelig kapital og aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger uden at bringe den nødvendige reduktion af budgetunderskuddet i fareiii) offentlige tjenester skal gøres mere effektive, bl.a. ved hjælp af en mere fleksibel forvaltning, bedre incitamenter for offentligt ansatte og i nogle tilfælde øget anvendelse af privatisering og brugerbetaling i det omfang, medlemsstaterne finder det foreneligt med deres måliv) det skal sikres, at en lettelse af den samlede skattebyrde, der er ønskelig i de fleste medlemsstater, først gennemføres, når budgetunderskuddet er klart på vej nedad.Ligesom medlemsstaterne skal Fællesskabet også holde en streng budgetdisciplin. Fællesskabet bør derfor selv indtage en forsigtig holdning til de finansielle overslag, der allerede er opstillet; disse overslag indeholder lofter og ikke mål.5. Forbedring af vare- og tjenestemarkedernes funktionFor at fremme væksten og dermed beskæftigelsen og samtidig fastholde en lav inflation er det vigtigt, at den makroøkonomiske indsats suppleres med foranstaltninger, der kan forbedre vare- og tjenestemarkedernes funktion i almindelighed og skabe større konkurrence og en mere fleksibelt fungerende prismekanisme i særdeleshed. Dette vil især kræve, at konkurrencepolitikkerne styrkes yderligere, og at statsstøtten bremses, samtidig med at målene i traktatens artikel 130 A om økonomisk og social samhørighed overholdes.Det er også afgørende, at det indre markeds potentiale udnyttes fuldt ud i et åbent konkurrenceklima ved, at lovgivning vedrørende det indre marked gennemføres i national ret og håndhæves effektivt. I sektorer, hvor gennemførelsen halter bagefter, skal der gøres en særlig indsats for, at alle de nødvendige forslag kan fremlægges for de nationale parlamenter inden udgangen af 1996.For at øge Fællesskabets konkurrenceevne bør der hurtigt gennemføres foranstaltninger til fremme af innovation, informationssamfundets indførelse og et arbejdsmiljø, der virker mere fremmende på initiativer og på udvikling af små og mellemstore virksomheder. På disse områder skal udspillet naturligvis i vid udstrækning komme fra de enkelte medlemsstater. Den nationale indsats kan dog styrkes med EF-aktioner, når det er hensigtsmæssigt og foreneligt med disse retningslinjer. Kommissionen bør også videreføre sin politik til forbedring af konkurrencen på EU-markederne. Endelig bør der anvendes mere markedsbaserede instrumenter, inklusive finanspolitiske, for at gøre miljøpolitikkerne mere effektive, både på nationalt plan og - hvis der er behov for aktioner omfattende hele EU - på fællesskabsplan.6. Beskæftigelsesfremme og arbejdsmarkedsreformerDet er nu mere end 2 1/2 år siden, at Kommissionens hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse blev offentliggjort, og den beskæftigelsesstrategi, der blev lagt i Essen, har været på plads i et stykke tid, men alligevel har Fællesskabets resultater på beskæftigelsesområdet været nedslående i denne periode. Selv om det forventede opsving, vil medføre nye beskæftigelsesmuligheder og vende den nuværende stigning i arbejdsløsheden, er det sandsynligt, at over 17 mio. mennesker i Fællesskabet stadig vil være arbejdsløse i 1997. En varig og markant forbedring af beskæftigelsen kræver ikke blot en vedvarende høj økonomisk vækst og effektive vare- og tjenestemarkeder, men også et bredt spektrum af arbejdsmarkedsreformer.I de nationale bestræbelser på at sikre både en kraftigere ekspansion uden spændinger på mellemlang sigt og et mere beskæftigelsesfremmende vækstmønster satses der først og fremmest på at fjerne de nuværende stivheder og sikre, at arbejdsmarkederne fungerer mere effektivt. Medlemsstaterne har gjort en indsats for at reformere deres arbejdsmarkeder. De opfordres til at intensivere deres indsats og samtidig sørge for, at de sociale sikringsordninger er både retfærdige og effektive. Gennemførelsen af politikker til forbedring af arbejdsstyrkens faglige og regionale mobilitet og øget effektivitet i arbejdsformidlingen skulle reducere flaskehalse, der hurtigt vil kunne bremse vækstprocessen.Der bør føres hensigtsmæssige politikker for at tilpasse hele uddannelsessystemet - herunder erhvervsuddannelsen - til markedsbehovene og for at forbedre den menneskelige kapital, hvilket igen vil fremme økonomiens vækstpotentiale. I denne forbindelse bør der først og fremmest sættes ind på at forbedre de arbejdsløses beskæftigelsesmuligheder, navnlig personer med utilstrækkelige kvalifikationer og uden erfaring, og reducere uoverensstemmelsen mellem færdigheder og ledige jobs ved at tilbyde uddannelser, der passer bedre til behovene på arbejdsmarkedet, efterhånden som de ændrer sig. Der bør også lægges vægt på at forbedre beskæftigelsesmulighederne for unge og kvinder.Større vækst i beskæftigelsen bør fremmes ved at fastholde rimelige gennemsnitsløntendenser og i nogle tilfælde ved hjælp af lønninger, der bedre afspejler produktivitetsforskelle. Når det er muligt, bør de indirekte lønomkostninger reduceres for at fremme beskæftigelsen. Der bør gives incitamenter til at beskæftige særligt ramte grupper, herunder langtidsledige og lavtuddannede, i overensstemmelse med disse retningslinjer. Tilpasninger af arbejdstid og arbejdstilrettelæggelse i både virksomhedernes og arbejdsstyrkens interesse vil også virke i denne retning. Endelig bør man også fremme lokale og regionale initiativer inden for nye tjenester, som er arbejdskraftintensive, som f.eks. dem, der er beskrevet i Kommissionens meddelelse om en europæisk strategi til fremme af lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer.Alle ovennævnte elementer findes i Fællesskabets fælles beskæftigelsesstrategi, der blev indledt af Det Europæiske Råd i Essen og senere justeret i både Cannes og Madrid. I denne forbindelse må medlemsstaternes flerårige beskæftigelsesprogrammer videreføres, hvis de skal være effektive inden for arbejdsmarkedspolitikken. Desuden vil Kommissionen fortsætte sine initiativer til at mobilisere alle parter omkring arbejdsløshedsbekæmpelsen, der har førsteprioritet.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 1996.På Rådets vegneR. QUINNFormand(1) Målt på grundlag af 12-måneders-gennemsnittet af den årlige ændring i de foreløbige forbrugerprisindeks.


Avis juridique important

|

31992H0540

92/540/EØF: Kommissionens henstilling af 9. november 1992 om koordineret program for offentlig kontrol med levnedsmidler i 1993

EF-Tidende nr. L 350 af 01/12/1992 s. 0085 - 0092

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 9. november  1992 om koordineret program for offentlig kontrol med levnedsmidler i 1993 (92/540/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER  - som henviser til Traktaten om Oprettelse af  Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led, som henviser til Raadets direktiv 89/397/EOEF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler   (1), saerlig artikel 14, stk. 3, og som tager foelgende i betragtning: Med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked og af hensyn til dettes funktion er det  noedvendigt, at der opstilles koordinerede kontrolprogrammer for levnedsmidler paa faellesskabsplan; med saadanne programmer sikres ikke blot overholdelsen af Faellesskabets retsforskrifter, men  kontrolleres tillige levnedsmidlernes egnethed til konsum; gennemfoerelsen af saavel nationale programmer som koordinerede programmer vil goere det muligt at  indhoeste de erfaringer, der stadig paa indevaerende tidspunkt i hoej grad mangler; Den Staaende Levnedsmiddelkomité er blevet hoert, og den gaar ind for det planlagte koordinerede  kontrolprogram for aaret 1993  - HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE I LOEBET AF AARET 1993 AT UDTAGE  PROEVER AF FOELGENDE PRODUKTER OG KONTROLLERE VISSE PARAMETRE: I.  Forfalskning af  appelsinsaft II.  Nitrat og nitrit i babymad indeholdende groensager III.  Vaegtkontrol af  dybfrosne havfrugter (»alt godt fra havet«) IV.  Mikrobiologisk undersoegelse af konsumis V.   Mikrobiologisk undersoegelse af faerdigretter.  Forklarende bemaerkninger til det koordinerede  kontrolprogram for 1993 I 1993 gennemfoeres der foerste gang et koordineret kontrolprogram i medfoer  af artikel 14, stk. 3, i direktiv 89/397/EOEF om offentlig kontrol med levnedsmidler. Kommissionen  indskraenker sig i sin henstilling bevidst til et overskueligt program med faa levnedsmiddelgrupper  og parametre, som let lader sig bestemme. De foreslaaede undersoegelser gennemfoeres for at  kontrollere overholdelsen af forskrifterne for sundhedsbeskyttelse, sikre en korrekt handelspraksis  og beskytte forbrugerinteresser. Kommissionen giver afkald paa at foreskrive en bestemt procentsats for de proever, der skal  undersoeges, eller for virksomhedskontrol. Antallet af proever, som skal undersoeges, fastlaegges under  hensyntagen til sundhedsmaessige og konkurrencemaessige aspekter, dvs. der skal ikke kun tages hensyn  til de vigtigste producenter i forbindelse med handelen inden for Faellesskabet, men der skal ved  undersoegelsens omfang kunne opnaas et overblik over markedet for det paagaeldende levnedsmiddel. Fra Kommissionens side gives der for det foerste koordinerede kontrolprogram ingen retningslinjer  med hensyn til proeveudtagning og analysemetoder. Hver medlemsstat udtager proeverne inden for  rammerne af sin offentlige levnedsmiddelkontrol og undersoeger proeverne efter de gaengse og i denne  stat indfoerte forskrifter. I besvarelsesskemaerne i bilaget bliver de anvendte undersoegelsesmetoder  anfoert eller kort beskrevet. Hvis en medlemsstat i loebet af de sidste to aar har gennemfoert detaljerede undersoegelser, som  besvarer alle spoergsmaal i det koordinerede kontrolprogram for et af de foreslaaede produkter og  tilhoerende parametre, kraeves inden yderligere undersoegelser. Resultatet af de tidligere  undersoegelser stilles til Kommissionens raadighed. I stedet for proeveudtagning og undersoegelser vil ogsaa virksomhedskontrol vaere hensigtsmaessig til at  fastslaa, om et produkt opfylder kravene. I.  Forfalskning af appelsinsaft Formaalet med undersoegelsen er at fastslaa, om der ved  fremstillingen af appelsinsaft og appelsinsaftkoncentrater saavel som ved tilbagefortyndingen af  appelsinsaftkoncentrater er anvendt for meget vand og/eller sukker. Herudover kontrolleres det, at  tilbagefortyndingen og tilsaetningen af sukker er angivet paa korrekt maade. Der henvises til Raadets direktiv 75/726/EOEF  (1) og 89/397/EOEF. II.  Nitrat og nitrit i babymad indeholdende groensager Til ernaering af spaedboern og smaaboern vaekker  hoejere indhold af nitrat og nitrit sundhedsmaessige betaenkeligheder. Forbrugerne forventer et hoejt  beskyttelsesniveau paa dette foelsomme omraade. En situationsanalyse omfattende hele Faellesskabet er  derfor hensigtsmaessig. For at muliggoere en eventuel yderligere nyttiggoerelse af resultaterne  angives ved siden af slutresultatet ogsaa enkeltvaerdier for hver groensagsart. III.  Vaegtkontrol af dybfrosne havfrugter (»alt godt fra havet«) Havfrugter transporteres i  dybfrossen tilstand og i visse tilfaelde omgivet af et lag is. Ofte stemmer den angivne vaegt ikke  overens med afdrypningsvaegten. Til kontrol af korrekt handelspraksis og beskyttelse af forbrugeren  mod for store oekonomiske fordele for saelger kontrolleres bestemmelsen af afdrypningsvaegten for  foelgende produkter -  St. Jakobs-muslinger -  rejer -  hummer -  Petoncle-muslinger. IV.  Mikrobiologisk kontrol af konsumis Af de hidtil fremsendte undersoegelsesresultater fra  medlemsstaterne fremgaar det, at konsumis ofte er genstand for paatale af mikrobiologiske grunde. Formaalet med kortlaeggelsen af forholdene i hele Faellesskabet er at fastslaa, hvorvidt manglende  hygiejne ved fremstilling og markedsfoering foerer til en sundhedsmaessig risiko ved indtagelse af  konsumis. Ved siden af indikatorvaerdierne escherischia coli og kimtal skal derfor ogsaa  stafylococcus aureus bestemmes som tegn paa manglende hygiejne og salmonella ssp. som  sygdomsfremkaldende kim. V.  Mikrobiologisk kontrol af faerdigretter Af de hidtil fremsendte undersoegelsesresultater fra  medlemsstaterne fremgaar det, at visse faerdigretter udgoer et mikrobiologisk problem: 1)  varmebehandlede faerdigretter, hvis videre behandling muliggoer kontamination, og som i givet  fald varmes, foer de indtages 2)  ikke-varmebehandlede faerdigretter, som er stabiliseret paa anden  maade, f.eks. med konserveringsmidler 3)  raa faerdigretter, som ikke gennemgaar nogen yderligere  varmebehandling 4)  raa faerdigretter, som varmebehandles foer indtagelse. Derfor skal proever af disse faerdigretter undersoeges med henblik paa sygdomsfremkaldende kim, kim som  er tegn paa manglende hygiejne, samt kim som viser, at varerne er mikrobiologisk fordaervede.  Faerdigretter, som er sterilt pakket eller underkastet en kimdraebende behandling (f.eks. konserves),  falder uden for programmet. Udfaerdiget i Bruxelles, den 9. november 1992. Paa  Kommissionens vegne Martin BANGEMANN Naestformand


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2002-03 til 2008-09


title: 2014/135/EU: Kommissionens henstilling af 12. marts 2014 om en ny tilgang til virksomheders konkurs og insolvens  EØS-relevant tekst

text:
               14.3.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 74/65

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 12. marts 2014
   om en ny tilgang til virksomheders konkurs og insolvens
   (EØS-relevant tekst)
   (2014/135/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Formålet med denne henstilling er at sikre, at levedygtige virksomheder i økonomiske vanskeligheder, uanset hvor i EU de er beliggende, har adgang til nationale insolvensordninger, som på et tidligt tidspunkt giver dem mulighed for at gennemføre en omstrukturering for at afværge konkurs og dermed sikre det størst mulige udbytte for virksomhedens kreditorer, medarbejdere og ejere og for økonomien som helhed. Denne henstilling tager desuden sigte på at sikre, at ærlige iværksættere overalt i EU kan få en ny chance.

               (2)

               De nationale konkurslovgivninger indeholder meget forskellige regler om, hvilke ordninger en skyldner i finansielle vanskeligheder har adgang til med henblik på at omstrukturere sin virksomhed. I nogle medlemsstater, hvor der kun findes begrænset adgang til sådanne ordninger, er virksomhederne først i stand til at omstrukturere på et relativt sent stadium og inden for rammerne af en formel konkursbehandling. I andre medlemsstater er der mulighed for en rekonstruktion på et tidligere tidspunkt, men procedurerne herfor er ikke altid så effektive som ønskeligt, eller de kan være mere eller mindre formelle, navnlig med hensyn til brug af udenretslige ordninger.

               (3)

               På samme måde er der også forskelle mellem de nationale regler, der har til formål at give iværksættere en ny chance, navnlig gennem sanering af den gæld, de har stiftet i forbindelse med deres virksomhed, og disse forskelle drejer sig især om gældssaneringens varighed og kriterierne for at opnå gældssanering.

               (4)

               Forskellene mellem de nationale omstruktureringsordninger og de regler, der giver hæderlige iværksættere en ny chance, fører til øgede omkostninger og usikkerhed om risikoen ved at investere i en anden medlemsstat, meget uensartede vilkår for lånoptagelse og forskelle i kreditorernes fyldestgørelse. Disse forskelle gør det vanskeligere at opstille og implementere omstruktureringsplaner for virksomhedskoncerner, der opererer på tværs af grænserne. På det mere generelle plan kan de virke som et negativt incitament for virksomheder, der ønsker at etablere sig i andre medlemsstater.

               (5)

               Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 (1) omhandler udelukkende spørgsmål om retternes kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse, lovvalg og samarbejde ved grænseoverskridende konkurser. Kommissionens forslag til ændring af forordningen (2) har til formål at udvide forordningens anvendelsesområde til også at omfatte forebyggende ordninger, der tager sigte på at redde økonomisk levedygtige skyldnere fra konkurs og give iværksættere en ny chance. Dette ændringsforslag løser imidlertid ikke problemet med forskellene mellem disse ordninger i de enkelte medlemsstaters nationale ret.

               (6)

               Den 15. november 2011 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning (3) om insolvensbehandling. Den indeholder henstillinger om en harmonisering af en række specifikke aspekter af medlemsstaternes konkurslovgivning, bl.a. betingelserne for opstilling af omstruktureringsplaner og deres virkninger og indhold.

               (7)

               I sin meddelelse om en akt for det indre marked II (4) af 3. oktober 2012 bebudede Kommissionen, at den som et af de vigtigste skridt ville gennemføre en modernisering af EU’s insolvensregler for at give virksomhederne bedre muligheder for at overleve og give iværksættere en ny chance. Kommissionen meddelte, at den ville undersøge, hvordan de nationale konkurslovgivninger kunne bringes til at fungere bedre, så der skabes lige vilkår for virksomheder, iværksættere og privatpersoner i det indre marked.

               (8)

               I sin meddelelse om en ny europæisk tilgang til konkurs og insolvens (5) af 12. december 2012 pegede Kommissionen på en række områder, hvor forskelle mellem de nationale konkurslovgivninger kan hæmme etableringen af et effektivt indre marked. Den understregede, at hvis der bliver skabt lige vilkår på disse områder, vil det føre til øget tillid til de andre medlemsstaters systemer hos virksomheder, iværksættere og privatpersoner, bedre adgang til kredit og øget investeringslyst.

               (9)

               Den 9. januar 2013 vedtog Kommissionen en handlingsplan for iværksætterkultur 2020 (6), hvori medlemsstaterne bl.a. opfordres til så vidt muligt at afkorte gældssanerings- og afviklingstiden for ærlige iværksættere efter konkurs til højst tre år ved udgangen af 2013 og at tilbyde virksomhederne støtte til tidlig omstrukturering, rådgivning om afværgelse af konkurs og støtte til rekonstruktion af små og mellemstore virksomheder.

               (10)

               Flere medlemsstater er for øjeblikket i gang med at gennemgå deres nationale konkurslovgivning med henblik på at forbedre mulighederne for at afværge virksomhedskonkurser og give iværksættere en ny chance. For at styrke det indre markeds funktion er det derfor ønskeligt at fremme sammenhængen mellem disse og eventuelle fremtidige nationale initiativer.

               (11)

               Der er behov for at fremme en bedre sammenhæng mellem de nationale konkursregler for at mindske de forskelle og mangler, som lægger hindringer i vejen for en tidlig omstrukturering af kriseramte levedygtige virksomheder, og åbne mulighed for at give ærlige iværksættere en ny chance for derved at mindske omkostningerne både for skyldnere og kreditorer. Hvis de nationale konkursregler blev gjort mere ensartede og effektive, vil alle typer kreditorer og investorer kunne sikres det størst mulige udbytte, ligesom det vil virke fremmende for lysten til at investere i andre lande. En bedre sammenhæng vil også lette omstrukturering af koncerner, uanset hvor i EU koncernvirksomhederne er etableret.

               (12)

               En fjernelse af hindringerne for en effektiv omstrukturering af levedygtige virksomheder i økonomiske vanskeligheder vil desuden komme hele økonomien til gode. Hvis der åbnes bedre muligheder for at give iværksættere en ny chance, vil det også føre til et øget antal selvstændigt erhvervsdrivende i medlemsstaterne. Endvidere vil effektive insolvensregler fremme en bedre vurdering af de risici, der er forbundet med långivning og lånoptagelse, og en mere gnidningsløs tilpasningsproces i de mest gældtyngede virksomheder og dermed mindske de økonomiske og samfundsmæssige omkostninger ved den nødvendige gældsafvikling.

               (13)

               En mere kohærent tilgang på EU-plan vil være til gavn for små og mellemstore virksomheder, der ikke har de fornødne ressourcer til at gennemføre bekostelige omstruktureringer og drage fordel af de mere effektive rekonstruktionsordninger, der findes i nogle medlemsstater.

               (14)

               Også skattemyndighederne har en interesse i, at der findes effektive omstruktureringsordninger for levedygtige virksomheder. Ved implementeringen af denne henstilling bør medlemsstaterne kunne iværksætte foranstaltninger, der sikrer opkrævning og inddrivelse af skatteindtægter under overholdelse af de generelle retfærdighedsprincipper, og sætte effektivt ind mod skattesvig, skatteunddragelse og misbrug.

               (15)

               Denne henstilling bør ikke finde anvendelse på forsikringsselskaber, kreditinstitutter og investeringsselskaber samt institutter for kollektiv investering, centrale modparter, værdipapircentraler og andre finansielle institutioner, der er underlagt særlige genopretnings- og afviklingsregler, hvor de nationale tilsynsmyndigheder har vidtrækkende indgrebsbeføjelser. Selv om private forbrugeres gældsætning og konkurs ikke falder ind under denne henstillings anvendelsesområde, opfordres medlemsstaterne til at undersøge mulighederne for at anvende den også på forbrugere, da nogle af de principper, der opstilles i denne henstilling, også kan være relevante for private forbrugere.

               (16)

               Omstruktureringsordninger bør sætte skyldnere i stand til at løse deres økonomiske problemer på et så tidligt stadium, at det er muligt at afværge konkurs og videreføre virksomheden. For at undgå enhver potentiel risiko for misbrug af ordningerne bør der imidlertid være sandsynlighed for, at skyldners økonomiske problemer kan føre til insolvens, og omstruktureringsplanen må være egnet til at afværge skyldners insolvens og sikre virksomhedens overlevelse.

               (17)

               For at gøre de nationale omstruktureringsordninger mere effektive, hurtigere og mindre bekostelige, bør de omfatte smidige procedurer, der åbner mulighed for kun at inddrage retten i de tilfælde, hvor det er nødvendigt for at sikre kreditorernes interesser og tilgodese andre parter, der kan tænkes at blive berørt. For at undgå unødige omkostninger og som en konsekvens af, at ordningen iværksættes på et tidligt tidspunkt, bør skyldnere f.eks. i princippet bevare rådigheden over deres aktiver, og udpegelse af en mægler eller tilsynsførende bør ikke være obligatorisk, men ske fra sag til sag.

               (18)

               En skyldner bør kunne anmode retten om at udsætte individuel kreditorforfølgning og stille konkursbegæringer fra kreditorer i bero, når disse skridt kan vanskeliggøre forhandlingerne og svække udsigterne til en rekonstruktion af skyldners virksomhed. På baggrund af erfaringerne fra de seneste reformer i medlemsstaterne bør der dog for at sikre den rette balance mellem hensynet til skyldners og kreditorernes interesser i første omgang højst indrømmes udsættelse i fire måneder.

               (19)

               Det er nødvendigt at kræve, at omstruktureringsplanen skal være stadfæstet af retten, for derved at sikre, at indskrænkningen af kreditorernes rettigheder står i et rimeligt forhold til de fordele, der opnås med omstruktureringen, og at kreditorerne har adgang til effektive retsmidler, i fuld overensstemmelse med den ret til at drive virksomhed og ejendomsret, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Retten bør derfor ikke stadfæste en omstruktureringsplan, hvis den tilstræbte omstrukturering må antages at kunne resultere i, at dissentierende kreditorer opnår en ringere fyldestgørelse, end hvis der ikke blev gennemført en omstrukturering.

               (20)

               Virkningerne af en konkurs, især den deraf følgende stigmatisering, dens juridiske konsekvenser og den fortsat manglende betalingsevne, afholder mange fra at etablere sig som iværksættere eller søge at opnå en ny chance, selv om alt tyder på, at der er større chancer for, at en iværksætter, der er gået konkurs en gang, får bedre held med sig anden gang. Der bør derfor sættes ind på at mindske de negative virkninger, en konkurs har for iværksættere, ved at åbne mulighed for en fuld gældssanering efter et nærmere fastsat antal år —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   I.   FORMÅL OG GENSTAND

               1.

               Formålet med denne henstilling er at tilskynde medlemsstaterne til at indføre ordninger, der åbner mulighed for en effektiv omstrukturering af levedygtige virksomheder i økonomiske vanskeligheder og kan give iværksættere en ny chance for derigennem at fremme iværksætterlysten, investeringslysten og beskæftigelsen og bidrage til at mindske de hindringer, der ligger i vejen for et velfungerende indre marked.

               2.

               Formålet med at mindske disse hindringer er navnlig:

                           a)

                           at nedbringe omkostningerne i forbindelse med vurdering af risikoen ved at investere i en anden medlemsstat

                           b)

                           at sikre kreditorerne en øget fyldestgørelse

                           c)

                           at lette omstrukturering af grænseoverskridende koncerner.

               3.

               Denne henstilling indeholder minimumsstandarder for

                           a)

                           forebyggende omstruktureringsordninger

                           b)

                           gældssanering af konkursramte iværksættere.

               4.

               Ved gennemførelsen af denne henstilling bør medlemsstaterne kunne træffe passende og effektive foranstaltninger til at sikre opkrævning og inddrivelse af skatter, navnlig i tilfælde af skattesvig, skatteunddragelse og misbrug.

         II.   DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE

               5.

               I denne henstilling forstås ved:
               a)   »skyldner«: enhver fysisk eller juridisk person, der er i økonomiske vanskeligheder med sandsynlighed for insolvens
               b)   »omstrukturering«: ændring af sammensætningen af, vilkårene for eller strukturen i skyldners aktiver og passiver eller en kombination heraf, med det formål at sætte skyldner i stand til helt eller delvis at videreføre sin drift
               c)   »udsættelse af individuel kreditorforfølgning«: en af retten påbudt udsættelse af en kreditors forfølgning af et krav mod en skyldner
               d)   »ret«: en medlemsstats retter og ethvert andet organ, som af medlemsstaten har fået tillagt retslig kompetence til behandling af konkursafværgende ordninger, og hvis afgørelser kan appelleres eller ankes til en domstol.

         III.   OMSTRUKTURERINGSORDNINGER TIL AFVÆRGELSE AF KONKURS

   A.   Adgang til en forebyggende omstruktureringsordning

               6.

               Skyldnere bør have adgang til en ordning, der sætter dem i stand til at omstrukturere deres virksomhed med henblik på at undgå insolvens. Sådanne ordninger bør indeholde følgende elementer:

                           a)

                           skyldner bør kunne omstrukturere sin virksomhed på et tidligt stadium, så snart det bliver klart, at der er sandsynlighed for insolvens

                           b)

                           skyldner bør bevare kontrollen med den daglige drift af sin virksomhed

                           c)

                           skyldner bør kunne anmode om midlertidig udsættelse af individuel kreditorforfølgning

                           d)

                           en omstruktureringsplan vedtaget af det i national lovgivning foreskrevne flertal bør være bindende for alle kreditorer, forudsat at den er stadfæstet af retten

                           e)

                           såfremt der optages ny finansiering, som er nødvendig for gennemførelsen af omstruktureringsplanen, bør denne handling ikke kunne erklæres ugyldig eller kunne anfægtes eller omstødes som en handling til skade for kreditormassen.

               7.

               Omstruktureringsforløbet bør ikke være langvarigt og bekosteligt, men smidigt og åbne mulighed for udenretslige skridt. Rettens medvirken bør være begrænset til, hvad der er nødvendigt for at tilgodese kreditorers og andre af omstruktureringsplanen berørte personers interesser.

         B.   Lettelse af forhandlinger om omstruktureringsplaner

      Udpegelse af en mægler eller tilsynsførende

               8.

               Skyldnere bør kunne indlede et omstruktureringsforløb for deres virksomhed uden at skulle gå rettens gang.

               9.

               Rettens udpegelse af en mægler eller tilsynsførende bør ikke være obligatorisk, men ske fra sag til sag, når det skønnes nødvendigt:

                           a)

                           at udpege en mægler til at bistå skyldneren og kreditorerne med at forhandle sig frem til en omstruktureringsplan

                           b)

                           at udpege en tilsynsførende til at overvåge skyldners og kreditorers aktiviteter og tage de nødvendige skridt til at varetage en eller flere kreditorers eller andre berørte personers interesser.

      Udsættelse af individuel kreditorforfølgning og suspension af konkursbehandling

               10.

               Skyldner bør have ret til at anmode retten om en midlertidig udsættelse af individuel kreditorforfølgning (»udsættelse«), herunder fra sikrede og prioriterede kreditorer, der ellers vil kunne vanskeliggøre omstruktureringsplanens gennemførelse. Denne udsættelse bør ikke være til hinder for opfyldelsen af indgåede kontrakter.

               11.

               I medlemsstater, hvor der gælder særlige betingelser for en sådan udsættelse, bør skyldner kunne opnå udsættelse i alle situationer, hvor

                           a)

                           forhandlingerne om en omstruktureringsplan støttes af kreditorer, der repræsenterer en betydelig andel af de krav, der vil kunne blive berørt af vedtagelsen af en omstruktureringsplan, og

                           b)

                           der er rimelige udsigter til, at der vil blive iværksat en omstruktureringsplan, som vil afværge skyldners insolvens.

               12.

               Hvor en medlemsstats lovgivning åbner mulighed herfor, bør skyldners pligt til at indgive konkursbegæring og konkursbegæringer mod skyldner indgivet af kreditorer, efter at der er indrømmet udsættelse, stilles i bero i hele udsættelsesperioden.

               13.

               Udsættelsens varighed bør fastsættes på grundlag af en afvejning mellem skyldners og kreditorernes, især de sikrede kreditorers, interesser. Varigheden bør derfor afhænge af, hvor kompliceret den forestående omstrukturering vil være, og bør ikke overstige fire måneder. Medlemsstaterne kan bestemme, at udsættelsen kan forlænges i tilfælde af påviselige fremskridt i forhandlingerne om en omstruktureringsplan. Udsættelsens samlede varighed bør ikke overstige 12 måneder.

               14.

               Når udsættelsen ikke længere er nødvendig for at lette vedtagelsen af en omstruktureringsplan, bør udsættelsen ophæves.

         C.   Omstruktureringsplaner

      Indholdet af omstruktureringsplaner

               15.

               Medlemsstaterne bør sikre, at rettens stadfæstelse af omstruktureringsplanen kan ske hurtigt og i princippet skriftligt. De bør fastsætte klare og konkrete bestemmelser om omstruktureringsplaners indhold. Omstruktureringsplaner bør indeholde en detaljeret beskrivelse af følgende:

                           a)

                           klar og udførlig identifikation af de kreditorer, som vil blive berørt af planen

                           b)

                           den planlagte omstrukturerings virkninger for individuelle fordringer eller kategorier af fordringer

                           c)

                           de berørte kreditorers holdning til omstruktureringsplanen

                           d)

                           vilkårene for eventuel ny finansiering, og

                           e)

                           udsigterne til, at planen vil afværge skyldners insolvens og sikre virksomhedens levedygtighed.

      Kreditorernes vedtagelse af omstruktureringsplanen

               16.

               For at forbedre mulighederne for omstrukturering og dermed redde flere levedygtige virksomheder fra konkurs bør der åbnes mulighed for, at de berørte kreditorer, såvel sikrede som usikrede, vedtager en omstruktureringsplan.

               17.

               Kreditorer, hvis interesser er forskellige, bør behandles i forskellige klasser, som afspejler deres interesser. Der bør som et minimum være særskilte klasser for sikrede og usikrede kreditorer.

               18.

               Omstruktureringsplaner bør vedtages af det i den nationale lovgivning fastsatte flertal af kreditorerne, der repræsenterer flertallet af kravene i hver klasse. Er der mere end to klasser af kreditorer, bør medlemsstaterne kunne opretholde eller indføre bestemmelser om, at retten kan stadfæste omstruktureringsplaner, der støttes af et flertal af kreditorer i disse kreditorklasser, især under hensyntagen til hvor stor en andel disse klassers krav udgør af de samlede krav.

               19.

               Kreditorerne bør stilles lige, uanset hvor de befinder sig. Hvor en medlemsstats lovgivning kræver formel afstemning, bør kreditorerne derfor principielt kunne afgive deres stemme pr. anbefalet brev, via sikker elektronisk teknologi eller ved hjælp af andet kommunikationsmiddel.

               20.

               For at lette vedtagelsen af omstruktureringsplaner bør medlemsstaterne tillige åbne mulighed for, at omstruktureringsplaner kan vedtages alene af visse kreditorer eller visse typer eller klasser af kreditorer, forudsat at de øvrige kreditorer ikke berøres.

      Rettens stadfæstelse af omstruktureringsplanen

               21.

               For at sikre, at en omstruktureringsplan ikke fører til utilbørlig tilsidesættelse af kreditorers interesser og af hensyn til retssikkerheden bør omstruktureringsplaner, der berører dissentierende kreditorers interesser eller indebærer ny finansiering, stadfæstes af retten for at få bindende virkning.

               22.

               Medlemsstaternes lovgivning bør fastsætte klare betingelser for rettens stadfæstelse af en omstruktureringsplan, som mindst bør omfatte følgende:

                           a)

                           omstruktureringsplanen er vedtaget på en måde, der giver sikkerhed for, at kreditorernes legitime interesser er tilgodeset

                           b)

                           omstruktureringsplanen er blevet meddelt alle de kreditorer, som kan antages at blive berørt af den

                           c)

                           omstruktureringsplanen indskrænker ikke dissentierende kreditorers rettigheder mere end den fyldestgørelse, de med rimelighed kunne forvente at opnå, hvis der ikke blev gennemført en omstrukturering, og virksomheden blev afviklet eller afhændet som en going concern

                           d)

                           enhver ny finansiering, som omstruktureringsplanen måtte indeholde, er nødvendig for planens gennemførelse og ikke til urimelig skade for dissentierende kreditorers interesser.

               23.

               Medlemsstaterne bør sikre, at retten kan afvise at stadfæste omstruktureringsplaner, der tydeligvis ikke vil kunne afværge skyldners insolvens og sikre virksomhedens levedygtighed, f.eks. fordi de ikke indeholder en ny finansiering, der er nødvendig for en fortsat drift.

      Kreditorernes rettigheder

               24.

               Alle kreditorer, der må antages at blive berørt af omstruktureringsplanen, bør gøres bekendt med planens indhold og have ret til at gøre indsigelse mod omstruktureringsplanen og anfægte den ved retten. Af hensyn til de kreditorer, der støtter planen, bør en anfægtelse dog principielt ikke bevirke, at omstruktureringsplanen stilles i bero.

      Virkningerne af en omstruktureringsplan

               25.

               Omstruktureringsplaner, der er vedtaget af alle berørte kreditorer med enstemmighed, bør være bindende for alle disse berørte kreditorer.

               26.

               Omstruktureringsplaner, der er stadfæstet af retten, bør være bindende for hver af de berørte og i omstruktureringsplanen nævnte kreditorer.

         D.   Værnsregler for ny finansiering

               27.

               Ny finansiering, herunder skyldners optagelse af nye lån, afhændelse af visse aktiver eller konvertering af gæld til egenkapital, som er vedtaget i omstruktureringsplanen og stadfæstet af retten, bør ikke kunne omstødes, anfægtes eller erklæres uden retsvirkning som en handling til skade for kreditormassen.

               28.

               Tredjeparter, der som led i en af retten stadfæstet omstruktureringsplan yder ny finansiering, bør være fritaget for ethvert civil- og strafferetligt ansvar i forbindelse med omstruktureringsforløbet.

               29.

               Der bør gælde undtagelser fra disse værnsregler for ny finansiering i de tilfælde, hvor det siden fastslås, at der er begået svig i forbindelse med den nye finansiering.

         IV.   NY CHANCE TIL IVÆRKSÆTTERE

      Gældssaneringens varighed

               30.

               De negative virkninger, en konkurs har for iværksættere, bør begrænses, så iværksætterne kan få en ny chance. Iværksættere bør være fuldstændigt frigjort for den gæld, der var årsagen til konkursen, højst tre år efter

                           a)

                           den dato, hvor retten traf afgørelse om konkursbegæringen, i de tilfælde, hvor konkursbehandlingen resulterer i en afvikling af skyldners aktiver

                           b)

                           den dato, hvor afdragsplanen trådte i kraft, i de tilfælde, hvor der opstilles en afdragsplan.

               31.

               Ved gældssaneringens afslutning bør iværksættere være frigjort for deres gæld, i princippet uden at skulle anmode retten herom.

               32.

               Det er ikke i alle situationer hensigtsmæssigt, at en skyldner hurtigt kan opnå fuld gældssanering. Medlemsstaterne bør derfor kunne opretholde eller indføre strengere regler, hvor det er nødvendigt, når

                           a)

                           iværksættere har handlet uhæderligt eller i ond tro før eller efter konkursbehandlingens indledning

                           b)

                           iværksættere ikke overholder en afdragsplan eller enhver anden juridisk forpligtelse til sikring af kreditorernes interesser

                           c)

                           der er behov for at sikre iværksætteren og dennes familie et udkomme ved at lade iværksætteren beholde visse aktiver.

               33.

               Medlemsstaterne kan bestemme, at reglen om fuld gældssanering ikke finder anvendelse på bestemte kategorier af gæld, såsom gæld i forbindelse med ansvar uden for kontraktforhold.

         V.   OVERVÅGNING OG RAPPORTERING

               34.

               Medlemsstaterne opfordres til at implementere principperne i denne henstilling senest den 14. marts 2015.

               35.

               Medlemsstaterne opfordres til at indsamle pålidelige årlige statistiske oplysninger om antallet af forebyggende omstruktureringsbehandlinger, der er indledt, og deres varighed samt om størrelsen af de pågældende skyldneres virksomheder og udfaldet af behandlingen og hvert år indsende disse oplysninger til Kommissionen, første gang senest den14. marts 2015.

               36.

               Kommissionen vil foretage en evaluering af denne henstillings gennemførelse i medlemsstaterne senest den14. september 2015. Den vil i den forbindelse se på, hvilke virkninger den har haft med hensyn til redning af virksomheder i økonomiske vanskeligheder og en ny chance til ærlige iværksættere, på samspillet med andre insolvensordninger på andre områder, f.eks. gældssanering for ikke-erhvervsdrivende fysiske personer, og på dens virkninger for det indre marked, for små og mellemstore virksomheder og for EU-økonomiens konkurrenceevne. Kommissionen vil også overveje, om der bør foreslås yderligere foranstaltninger med henblik på at konsolidere og styrke den tilgang, denne henstilling tager sigte på.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. marts 2014.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Næstformand

      (1)  Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (EFT L 160 af 30.6.2000, s. 1).

      (2)  COM(2012) 744 final.

      (3)  Europa-Parlamentets beslutning af 15. november 2011 med henstillinger til Kommissionen om insolvensbehandling i forbindelse med EU’s selskabsret, P 7_TA (2011) 0484.

      (4)  COM(2012) 573 final.

      (5)  COM(2012) 742 final.

      (6)  COM(2012) 795 final.