title: Kommissionens henstilling af 10. april 2008 om forvaltning af intellektuel ejendom ved videnoverførsel og om en kodeks for universiteter og andre offentlige forskningsinstitutioner (meddelt under nummer K(2008) 1329) (EØS-relevant tekst)

text:
               5.6.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 146/19

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 10. april 2008
   om forvaltning af intellektuel ejendom ved videnoverførsel og om en kodeks for universiteter og andre offentlige forskningsinstitutioner
   (meddelt under nummer K(2008) 1329)
   (EØS-relevant tekst)
   (2008/416/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 165, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Da stats- og regeringscheferne satte nyt skub i Lissabon-strategien i 2005, understregede de den nøglebetydning, som bedre forbindelser mellem offentlige forskningsinstitutter, herunder universiteter, og industrien kan spille for at fremme formidlingen og anvendelsen af ideer i et dynamisk vidensamfund og for at øge konkurrenceevnen og velfærdet.

               (2)

               Der bør gøres en indsats for at fremme omsætningen af viden til samfundsmæssige og økonomiske fordele. Offentlige forskningsinstitutter bør derfor videreformidle og mere effektivt udnytte offentligt finansierede forskningsresultater med henblik på at omsætte dem til nye produkter og tjenester. Dette kan navnlig ske gennem et samarbejde mellem den akademiske verden og industrien i form af forskningssamarbejde og kontraktforskning, som gennemføres eller finansieres sammen med den private sektor, og gennem licensudstedelse og oprettelse af spin-off-virksomheder.

               (3)

               Hvis offentligt finansierede forskningsresultater skal udnyttes effektivt, kræver det hensigtsmæssig forvaltning af intellektuel ejendom (dvs. viden i bredeste forstand som f.eks. opfindelser, software, databaser og mikroorganismer, uanset om disse er juridisk beskyttede af f.eks. patenter) og udvikling af en igangsætterkultur og de hertil knyttede iværksætterfærdigheder i offentlige forskningsinstitutter samt bedre kommunikation og interaktion mellem den offentlige og private sektor.

               (4)

               Offentlige forskningsinstitutters aktive engagement i forvaltningen af intellektuel ejendom og videnoverførsel er nødvendig for at kunne skabe samfundsmæssige og økonomiske fordele og for at kunne tiltrække studerende, videnskabsmænd og yderligere forskningsmidler.

               (5)

               Medlemsstaterne har i de seneste år taget initiativ til at fremme overførsel af viden på nationalt plan, men betydelige forskelle mellem nationale lovregler, politikker og praksis samt varierende normer for offentlige forskningsinstitutioners forvaltning af intellektuel ejendom hindrer eller hæmmer tværnational videnoverførsel inden for Europa og gennemførelsen af det europæiske forskningsrum.

               (6)

               Som opfølgning på Kommissionens meddelelse (1) og retningslinjer om tilgange til en fælles europæisk ramme for videnformidling opfordrede Rådet i juni 2007 derfor Kommissionen til at opstille retningslinjer for offentlige forskningsinstitutioners forvaltning af intellektuel ejendom i form af en henstilling til medlemsstaterne.

               (7)

               Formålet med denne henstilling er at vejlede medlemsstaterne og regionerne med hensyn til opstilling eller ajourføring af nationale retningslinjer og rammer og opstille en kodeks for offentlige forskningsinstitutter med henblik på at forbedre deres forvaltning af intellektuel ejendom og videnoverførsel.

               (8)

               Samarbejde inden for forskning og udvikling samt videnoverførsel mellem Fællesskabet og tredjelande bør være baseret på klare og ensartede anbefalinger og praksis, der sikrer retfærdig og lige adgang til intellektuel ejendom, som er skabt gennem internationalt forskningssamarbejde, til gavn for alle involverede parter. Den i bilaget opstillede kodeks bør anvendes som reference i denne forbindelse.

               (9)

               Der er blevet identificeret eksempler på »bedste praksis«, som medlemsstaterne med fordel kan anvende for at gennemføre denne henstilling. De enkelte medlemsstater kan selv vælge, hvilke procedurer og hvilken praksis der er bedst egnet til at sikre, at principperne i denne henstilling efterleves under hensyn til, hvad der vil være mest effektivt ud fra de særlige forhold, der gør sig gældende i den enkelte medlemsstat, idet procedurer og praksis, der er effektive i én medlemsstat, ikke nødvendigvis er lige så effektive i en anden. Eksisterende retningslinjer på EU- og OECD-niveau bør også tages i betragtning.

               (10)

               Kommissionen og medlemsstaterne bør overvåge gennemførelsen af den henstilling og dens virkning og fremme udveksling af bedste praksis vedrørende videnoverførsel,

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:

               1)

               at de sikrer, at alle offentlige forskningsinstitutter definerer videnoverførsel som et strategisk mål

               2)

               at de opfordrer offentlige forskningsinstitutter til at opstille politikker og procedurer for forvaltning af intellektuel ejendom i overensstemmelse med den kodeks, som er opstillet i bilag I

               3)

               at de støtter udviklingen af offentlige forskningsinstitutters kapacitet og kompetence inden for videnoverførsel samt foranstaltninger, der kan øge studerendes opmærksomhed og kompetence med hensyn til intellektuel ejendom, videnoverførsel og iværksætterfærdigheder inden for især videnskab og teknologi

               4)

               at de fremmer en bred formidling af viden skabt med offentlige midler ved at fremme åben adgang til forskningsresultater og samtidig sikre den nødvendige beskyttelse af de hermed forbundne intellektuelle ejendomsrettigheder

               5)

               at de samarbejder og tager skridt til at skabe større ensartethed mellem deres respektive bestemmelser vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder på en sådan måde, at tværnationalt samarbejde og videnoverførsel inden for forskning og udvikling fremmes

               6)

               at de anvender principperne i denne henstilling som grundlag for at indføre og tilpasse nationale retningslinjer og lovgivning vedrørende offentlige forskningsinstitutters forvaltning af intellektuel ejendom og videnoverførsel, for at indgå aftaler om forskningssamarbejde med tredjelande med henblik på andre foranstaltninger, der skal fremme videnoverførsel, eller i forbindelse med nye politikker eller finansieringsordninger på området og under iagttagelse af reglerne om statsstøtte

               7)

               at de tager skridt til at sikre den bredest mulige gennemførelse af kodeksen, enten direkte eller gennem de regler, der fastlægges af nationale og regionale finansieringsorganer

               8)

               at de sikrer en rimelig og retfærdig behandling af deltagere fra medlemsstaterne og fra tredjelande i internationale forskningsprojekter vedrørende ejerskab og adgang til intellektuel ejendom til gensidig gavn for alle involverede parter

               9)

               at de udpeger et nationalt kontaktpunkt til samordning af foranstaltninger vedrørende videnoverførsel mellem offentlige forskningsinstitutter og den private sektor og håndtering af tværnationale spørgsmål i samarbejde med tilsvarende kontaktpunkter i andre medlemsstater

               10)

               at de anvender den bedste praksis, som er opstillet i bilag II, under hensyntagen til den nationale kontekst

               11)

               at de senest 15. juli 2010 og herefter hvert andet år informerer Kommissionen om foranstaltninger, som er truffet på grundlag af denne henstilling, og om deres virkning.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. april 2008.

            På Kommissionens vegne

         Janez POTOČNIK

            Medlem af Kommissionen

      (1)  KOM(2007) 182 endelig.

      BILAG I
      Kodeks for universiteter og andre offentlige forskningsinstitutioner om forvaltning af intellektuel ejendom ved videnoverførsel
      Denne kodeks består af tre sæt principper.
      Principperne for en intern politik for intellektuel ejendom består af et grundlæggende sæt principper, som offentlige forskningsinstitutter bør gennemføre for effektivt at forvalte intellektuel ejendom, som de har skabt — enten selv eller i et samarbejde — i forbindelse med deres forsknings- og udviklingsaktiviteter.
      Principperne for en politik for videnoverførsel supplerer principperne ovenfor ved at fokusere mere specifikt på aktiv formidling og udnyttelse af intellektuel ejendom, uanset om denne er beskyttet.
      Principperne for forskningssamarbejde og kontraktforskning berører all former for forskning, som udføres eller finansieres af et offentligt forskningsinstitut og af den private sektor, herunder især forskningssamarbejde (hvor alle parter udfører F&U) og kontraktforskning (hvor en privat virksomhed giver F&U i entreprise til et offentligt forskningsinstitut).
      Principper for en intern politik for intellektuel ejendom

                  1.

                  Udvikling af en politik for intellektuel ejendom som del af en langsigtet strategi og mission for det offentlige forskningsinstitut og offentliggørelse heraf internt og eksternt samt etablering af et enkelt kontaktpunkt.

                  2.

                  Denne bør omfatte klare regler for personale og studerende om især offentliggørelse af nye ideer med potentiel kommerciel værdi, ejerskabet af forskningsresultater, registre, håndtering af interessekonflikter og interaktion med tredjeparter.

                  3.

                  Fremme af identifikation, udnyttelse og eventuelt beskyttelse af intellektuel ejendom i overensstemmelse med det offentlige forskningsinstituts strategi og mission og med henblik på at maksimere de samfundsmæssige og økonomiske fordele. Med henblik herpå kan der vælges forskellige strategier — eventuelt differentieret inden for de forskellige videnskabelige/tekniske områder — f.eks. med en »offentligt domæne«-tilgang eller en »åben innovation«-tilgang.

                  4.

                  Tilvejebringelse af passende incitamenter for at sikre, at relevant personale spiller en aktiv rolle ved gennemførelsen af politikken for intellektuel ejendom. Sådanne incitamenter bør ikke kun være af finansiel karakter, men bør også fremme karriereudvikling ved at inddrage aspekter vedrørende intellektuel ejendom og videnoverførsel i personalevurderinger i tilslutning til akademiske kriterier.

                  5.

                  Eventuel etablering af sammenhængende porteføljer af intellektuel ejendom i offentlige forskningsinstitutioner — f.eks. inden for specifikke teknologiske områder — og eventuel oprettelse af puljer af patenter/intellektuel ejendom, herunder også andre forskningsinstitutters intellektuelle ejendom. Dette vil kunne lette udnyttelsen, idet den kritiske masse nås, og transportomkostningerne for tredjeparter mindskes.

                  6.

                  Tilvejebringelse af større opmærksomhed og basiskompetencer vedrørende intellektuel ejendom gennem uddannelse af studerende og forskningspersonale og sikring af, at personale med ansvar for forvaltning af intellektuel ejendom og videnoverførsel besidder de nødvendige færdigheder og uddannelse.

                  7.

                  Udvikling og offentliggørelse af en publikations-/formidlingspolitik, der fremmer bred formidling af forsknings- og udviklingsresultater (gennem fri publikation), idet eventuelle forsinkelser accepteres, når der er tale om beskyttelse af intellektuel ejendom, om end dette kun bør forekomme i sjældne tilfælde.

            Principper for en politik for vidensformidling

                  8.

                  For at fremme anvendelsen af offentligt finansierede forskningsresultater og maksimere deres sociale og økonomiske virkninger bør man inddrage alle potentielle udnyttelsesmekanismer (som f.eks. licensudstedelse og oprettelse af spin-off-virksomheder) og alle potentielle parter (som f.eks. spin-off-virksomheder eller eksisterende virksomheder, andre offentlige forskningsinstitutter, investorer eller innovationsstøttetjenester eller — konsulenter) og vælge de bedst egnede.

                  9.

                  Selv om en aktiv politik for intellektuel ejendom og videnoverførsel vil kunne tilføre det offentlige forskningsinstitut ekstraindtægter, bør dette ikke være hovedsigtet.

                  10.

                  Det bør sikres, at det offentlige forskningsinstitut har adgang til eller råder over professionel rådgivning vedrørende videnoverførsel, herunder juridisk, finansiel og kommerciel rådgivning og rådgivning vedrørende beskyttelse og håndhævning af intellektuelle ejendomsrettigheder samt personale med teknisk baggrund.

                  11.

                  Udvikling og offentliggørelse af en politik for licensudstedelse for at harmonisere praksis inden for det offentlige forskningsinstitut og sikre retfærdig behandling i alle tilfælde. Især bør overførsel af rettigheder til intellektuel ejendom, som ejes af det offentlige forskningsinstitut, og udstedelsen af eksklusivlicenser (1) nøje vurderes, navnlig når der er tale om ikke-europæiske tredjeparter. Licenser med henblik på kommerciel udnyttelse bør involvere passende kompensation af finansiel eller anden art.

                  12.

                  Udvikling og offentliggørelse af en politik for oprettelse af spin-off-virksomheder, der giver mulighed for og fremmer interessen hos personale i det offentlige forskningsinstitut i at oprette spin-off-virksomheder, og som fastlægger langtidsrelationerne mellem spin-off-virksomhederne og det offentlige forskningsinstitut.

                  13.

                  Opstilling af klare principper for deling af det finansielle udbytte i forbindelse med indtægter fra videnoverførsel mellem det offentlige forskningsinstitut, forskningsafdelinger og opfindere.

                  14.

                  Overvågning af aktiviteter i forbindelse med beskyttelse af intellektuel ejendom og videnoverførsel og beslægtede aktiviteter og regelmæssig offentliggørelse af disse aktiviteter. Det offentlige forskningsinstituts forskningsresultater, beslægtet ekspertise og intellektuelle ejendomsrettigheder bør gøres mere synlige for den private sektor for at fremme udnyttelsen.

            Principper vedrørende forskningssamarbejde og kontraktforskning (2)

                  15.

                  Reglerne for forskningssamarbejde og kontraktforskning bør være kompatible med hver parts mission. De bør tage hensyn til omfanget af privat finansiering og være i overensstemmelse med målsætningerne for forskningsaktiviteterne, især med henblik på at maksimere forskningens sociale og økonomiske virkninger, støtte det offentlige forskningsinstituts mål om at tiltrække privat finansiering, fastholde rammer omkring intellektuel ejendom, som tillader yderligere videnskabelig forskning og kontraktforskning, uden at formidlingen af F&U-resultater hæmmes.

                  16.

                  Spørgsmål vedrørende intellektuel ejendom bør afklares på ledelsesniveau og så tidligt som muligt i forskningsprojektet, helst inden det påbegyndes. Spørgsmål om intellektuel ejendom vedrører tildelingen af rettigheder til intellektuel ejendom, som skabes i forbindelse med projektet (ny viden), identificering af den intellektuelle ejendom, som var ejet af parterne, før projektet blev påbegyndt (eksisterende viden), og som er nødvendig for projektets gennemførelse eller udnyttelsen, adgangsretten (3) til ny og eksisterende viden med henblik herpå samt deling af indtægter.

                  17.

                  I et forskningssamarbejde bør ejerskabet af ny viden forblive hos den part, som har skabt den, men den kan overgives til de forskellige parter på grundlag af forudgående kontrakter, som på rimelig vis afspejler parternes respektive interesser, opgaver samt finansielle og andre bidrag til projektet. I tilfælde af kontraktforskning ejes den nye viden, som er skabt af det offentlige forskningsinstitut, af parten i den private sektor. Ejerskabet af eksisterende viden berøres ikke af projektet.

                  18.

                  Spørgsmålet om adgangsretten (3) bør afklares af parterne så tidligt som muligt i forskningsprojektet, helst inden det påbegyndes. Når det er nødvendigt for at kunne gennemføre et forskningsprojekt eller for at kunne udnytte en parts nye viden, bør der gives adgang til andre parters nye og eksisterende viden på vilkår, som på rimelig vis afspejler parternes respektive interesser, opgaver samt finansielle og andre bidrag til projektet.

         (1)  Med hensyn til F&U-resultater, der kan anvendes inden for flere forskellige felter, bør man undgå eksklusivlicenser uden begrænsninger til et specifikt felt. Desuden bør det offentlige forskningsinstitut som hovedregel forbeholde sig tilstrækkelige rettigheder for at kunne fremme formidlingen og videreføre forskningen.

         (2)  Når et offentligt forskningsinstitut indgår i et forskningssamarbejde eller i kontraktforskning med en partner i erhvervslivet, vil Kommissionen automatisk (dvs. uden krav om indberetning) antage, at der ikke er ydet statsstøtte til den pågældende partner via forskningsinstituttet, hvis betingelserne i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og innovation (FTI) er opfyldt (EUT C 323 af 30.12.2006, s. 1), især punkt 3.2.1 og 3.2.2.

         (3)  Adgangsret refererer til rettigheder, som parterne har givet hinanden, i modsætning til licenser udstedt til tredjeparter. De bør fastsætte, hvilke parter der kan anvende hvilken ny/eksisterende viden til forsknings- og/eller udnyttelse og på hvilke betingelser.

      BILAG II
      Praksis hos universiteter og andre offentlige forskningsinstitutioner, som kan sikre bedre forvaltning af intellektuel ejendom ved videnformidling
      Videnoverførsel som en strategisk mission for offentlige forskningsinstitutter

                  1.

                  Videnoverførsel mellem universiteter og industrien gøres til en permanent politisk og operationel prioritet for alle organer, som finansierer offentlig forskning i en medlemsstat, på national såvel som regionalt plan.

                  2.

                  Videnoverførsel henhører klart under det ministerium, der har ansvaret for at samordne aktiviteter til fremme af videnoverførsel med andre ministerier.

                  3.

                  Alle ministerier eller regionale myndigheder, som er involveret i videnoverførsel, udpeger en embedsmand med ansvar for overvågning af virkningen. Disse mødes regelmæssigt for at udveksle information og diskutere forbedringer af videnoverførslen.

            Politikker for forvaltning af intellektuel ejendom

                  4.

                  Hensigtsmæssig forvaltning af intellektuel ejendom skabt med offentlige midler fremmes i overensstemmelse med principper, der tager hensyn til erhvervslivets legitime interesser (krav om midlertidig fortrolighed).

                  5.

                  Forskningspolitikken skal sikre, at den private sektor er med til at identificere teknologiske behov og fremme private investeringer i forskning og udnyttelsen af offentligt finansierede forskningsresultater.

            Videnoverførselskapacitet- og kompetencer

                  6.

                  Der skal være tilstrækkelige ressourcer og incitamenter for offentlige forskningsinstitutioner og deres personale til, at de vil engagere sig i videnformidling.

                  7.

                  Der tages skridt til at sikre, at offentlige forskningsinstitutter råder over og fremmer rekrutteringen af uddannet personale (som f.eks. teknologioverførselseksperter).

                  8.

                  Der tilvejebringes et sæt standardkontrakter og et beslutningsværktøj, som vil gøre det muligt at vælge den mest egnede kontrakt, afhængig af en række parametre.

                  9.

                  Før der etableres nye mekanismer til fremme af videnoverførsel (som f.eks. mobilitets- og finansieringsordninger), høres relevante interesseparter.

                  10.

                  Offentlige forskningsinstitutter opfordres til at gå sammen på lokalt eller regionalt plan, når de ikke har den kritiske masse af forskningsudgifter til at råde over egne videnoverførselskontorer eller ansvarlige for intellektuel ejendom.

                  11.

                  Der iværksættes programmer til støtte for oprettelsen af spin-off-virksomheder, som skal omfatte uddannelse i iværksætterfærdigheder og fokusere på høj interaktion mellem offentlige forskningsinstitutter og lokale iværksættervæksthuse, finansieringskilder, erhvervskonsulenttjenester osv.

                  12.

                  Der tilvejebringes statslige midler til støtte for videnoverførsel og etablering af kontakter i offentlige forskningsinstitutter, herunder ved anvendelse af rekrutteringsformidlere.

            Tværnationalt samarbejde

                  13.

                  For at fremme tværnational videnoverførsel og fremme samarbejde med parter fra andre lande fastlægges klare regler for identificering af ejere af intellektuel ejendom, der er skabt på grundlag af offentligt finansieret forskning, og disse informationer skal sammen med oplysninger om finansieringsvilkår, der kan påvirke videnoverførslen, være frit tilgængelige. I de fleste EU-medlemsstater er det som hovedregel institutionerne — og ikke forskerne — der står som ejere af intellektuel ejendom.

                  14.

                  Når der undertegnes internationale aftaler om forskningssamarbejde, giver vilkårene for projekter, som finansieres af hvert af landene, alle parter samme rettigheder, især med hensyn til adgangen til intellektuel ejendom og begrænsninger af brugsretten.

            Formidling af viden

                  15.

                  Organer, der finansierer offentlig forskning, sikrer, at videnskabelige publikationer, der udarbejdes på grundlag af den offentligt finansierede forskning, og som er godkendt af alle parter, bliver frit tilgængelige.

                  16.

                  Fri adgang til forskningsdata fremmes i overensstemmelse med OECD’s principper og retningslinjer for adgang til forskningsdata hidrørende fra offentlig finansiering under hensyntagen til begrænsninger vedrørende kommerciel udnyttelse.

                  17.

                  For at sikre fri adgang etableres der med offentlig finansiering faciliteter til arkivering af forskningsresultaterne (f.eks. i internetbaserede databaser).

            Overvågning

                  18.

                  Der etableres mekanismer til overvågning af udviklingen i offentlige forskningsinstitutters videnoverførsel, f.eks. via årlige rapporter offentliggjort af de enkelte offentlige forskningsinstitutter. Disse informationer gøres sammen med bedste praksis tilgængelige for andre medlemsstater.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0230

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2003/04-2009/10  /* SEK/2005/0230 endelig udg. */

	Bruxelles, den 16.2.2005SEK(2005) 230 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSE i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2003/04-2009/10(forelagt af Kommissionen)  BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], fastsætter, at ikke deltagende medlemsstater, dvs. dem, der ikke har indført den fælles valuta, skulle forelægge konvergensprogrammer for Rådet og Kommissionen senest den 1. marts 1999. I overensstemmelse med artikel 9 i forordningen skulle Rådet undersøge hvert enkelt konvergensprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg (Det Økonomiske og Finansielle Udvalg). På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgav Rådet en udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen skal medlemsstaterne hvert år forelægge opdaterede konvergensprogrammer, der også kan undersøges af Rådet efter samme procedurer.Det Forenede Kongeriges første konvergensprogram, der dækkede perioden 1997/98 til 2003/04, blev forelagt den 22. december 1998 og vurderet af Rådet den 8. februar 1999. Der er blevet forelagt opdateringer heraf hvert år siden da. Det Forenede Kongerige forelagde den seneste opdatering af sit konvergensprogram den 17. december 2004. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk gennemgang af dette opdaterede program, hvor der er taget hensyn til resultaterne af Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2004, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og konjunkturkorrigerede saldi, henstillingerne i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for perioden 2003-2005 samt principperne i Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet af 27. november 2002 om bedre samordning af finanspolitikken[3]. Denne gennemgang giver grundlag for følgende vurdering:-  De britiske myndigheder afleverede den sjette opdatering af deres konvergensprogram for perioden 2003/04 til 2009/10 den 17. december 2004. I opdateringen er inkorporeret myndighedernes seneste fremskrivninger af de offentlige finanser som beskrevet i den såkaldte Pre-Budget Report fra den 2. december 2004. Det opdaterede program opfylder delvis datakravene i den reviderede adfærdskodeks for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form. Data vedrørende de samlede udgifter og indtægter er ikke opgivet i overensstemmelse med det harmoniserede ENS95, og med hensyn til andre oplysninger har de britiske myndigheder undladt at benytte de standardtabeller, der blev aftalt i adfærdskodeksen. I opdateringen behandles indtægterne fra salget af UMTS-licenser også fortsat som en årlig indtægtsstrøm snarere end som et salg af et aktiv, og opdateringen indeholder ingen oplysninger om deres betydning for fremskrivningerne af de offentlige finanser.-  Den centrale makroøkonomiske fremskrivning peger i retning af en solid økonomisk vækst, der vil aftage til trendvækstniveau i 2006 og derefter. Der forventes en vis afbalancering af væksten, idet der er udsigt til et fald i den indenlandske efterspørgsel, mens den bremse, som nettoeksporten på det seneste har lagt på væksten, forventes at blive elimineret. På basis af de foreliggende oplysninger forekommer opdateringens makroøkonomiske fremskrivninger at være stort set plausible trods risikoen for en lavere vækst end forventet på det korte sigt. Prognosen forekommer favorabel i 2005, men ligger på linje med Kommissionens prognoser for 2006. De britiske myndigheders forventninger om trendvækst i 2007 er en anelse mindre optimistiske, end hvad Kommissionens seneste beregninger af den potentielle vækst lader formode.-  Det er ikke desto mindre vigtigt at bemærke, at de britiske myndigheder bygger deres fremskrivninger af de offentlige finanser på et prognosescenario, hvor trendvæksten i outputtet er et kvart procentpoint lavere end den vækstrate, der benyttes i det centrale makroøkonomiske scenario. Selv når der tages udgangspunkt i dette scenario med lavere vækst, er der i 2005 risiko for, at BNP-væksten bliver langsommere end forventet. Den mellemsigtede forventning om trendvækst i outputtet vil sandsynligvis vise sig at være et forsigtigt skøn.-  Trods et stærkt arbejdsmarked og en stigning i gennemsnitsindkomsten forblev HICP-inflationen dæmpet i hele 2004 og lå for det meste et godt stykke under det officielle inflationsmål på 2 %. I forventning om et stigende prispres hævede Bank of England den officielle rente fire gange i årets løb, hvilket har resulteret i, at reporenten er steget med i alt 125 basispoint til 4,75 % siden november 2003. Sterlings effektive vekselkurs steg ganske beskedent i nominelle termer over årets første seks måneder, men faldt så igen, og ved udgangen af 2004 lå kursen på næsten samme niveau som i begyndelsen af året. Som en afspejling af denne udvikling steg den bilaterale kurs over for euroen i første halvdel af 2004, men den sluttede året på stort set samme niveau som tolv måneder tidligere. I det forløbne år lå obligationsafkastet i Det Forenede Kongerige stort set på linje med tendensen på de internationale obligationsmarkeder, mens differencen mellem afkastet af 10-årige statsobligationer i henholdsvis Det Forenede Kongerige og Tyskland voksede fra omkring 50 basispoint i begyndelsen af 2004 til et højdepunkt på næsten 100 basispoint i midten af november som følge af en større spredning mellem de korte renter og en større nettoudstedelse af gældspapirer i Det Forenede Kongerige sammenlignet med de forudgående år.-  Rammerne for finanspolitikken i Det Forenede Kongerige er baseret på to interne finanspolitiske regler for den offentlige sektor som helhed, nemlig "den gyldne regel", hvorefter regeringen over konjunkturcyklen kun optager lån til finansiering af nettoinvesteringer og ikke til afholdelse af løbende udgifter, og "reglen om holdbare investeringer", hvorefter den offentlige sektors netto gæld skal holdes på "et stabilt og forsigtigt niveau" under 40 % af BNP over konjunkturcyklen. Med udgangspunkt heri forventes der ifølge opdateringen et fald i underskuddet fra 3,2 % af BNP i finansåret 2003/04 til under referenceværdien på 3 % i 2004/05 (idet finansåret er den referenceperiode, der benyttes til vurdering af Det Forenede Kongeriges offentlige finanser efter stabilitets- og vækstpagten). Derefter forventes underskuddet ifølge opdateringen at blive reduceret gradvist på mellemlang sigt, dog kun til et niveau på 1,7 % i 2008/09. Udgiftstrykket vil i overensstemmelse med regeringens politiske prioriteringer, der bl.a. omfatter en stigning i nettoinvesteringerne, fortsætte med at vokse, men den forventede stigning i indtægtstrykket vil resultere i en samlet forbedring af den offentlige saldo. Fremskrivningerne af underskuddet i 2006/07 er blevet opjusteret i forhold til den foregående opdatering trods stort set uændrede makroøkonomiske udsigter, men de er blevet fastholdt for 2007/08. Følgelig er det hensigten, at den slappere finanspolitiske linje i den umiddelbare fremtid skal følges op af en kraftigere konsolidering af de offentlige finanser efter 2005/06 end den, der blev bebudet i den foregående opdatering.-  Risikoen for et større underskud end forventet synes især at gøre sig gældende på det korte sigt. Navnlig gælder det, at underskuddet i finansåret 2004/05 kan blive større end 3 % af BNP. På både kort og mellemlang sigt optræder der risici som følge af den forholdsvis favorable prognose for væksten i 2005 og den potentielt svagere stigning i indtægterne end forventet, navnlig i indtægterne fra selskabsbeskatningen. Især i perioden med en langsommere vækst i de offentlige udgifter, der ifølge fremskrivningerne vil indtræffe fra 2006/07, vil ministerierne måske finde det vanskeligt at tilpasse sig stramme budgetter og således eventuelt gøre brug af akkumulerede uudnyttede saldi. Fra 2006/07 modvirkes disse negative risici imidlertid af de forholdsvis forsigtige makroøkonomiske fremskrivninger.-  I betragtning af denne risikovurdering synes den budgetpolitiske linje, der er beskrevet i programmet, ikke at give en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving på noget tidspunkt i fremskrivningsperioden. Den er ikke tilstrækkelig til at sikre, at stabilitets- og vækstpagtens mellemfristede målsætning om en budgetsaldo, der ligger tæt på balance, vil være opfyldt i 2009/2010. Samtidig skal det imidlertid bemærkes, at gældskvoten er forholdsvis lav, og at de projicerede saldi påvirkes af gennemførelsen af førnævnte offentlige investeringsprogram.-  Bruttogældskvoten forventes i programperioden at stige moderat (især som følge af negative primære saldi) og at toppe i 2007/08 på et niveau, der ligger under 43 % af BNP, dvs. et godt stykke under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP.-  Det opdaterede program indeholder en gennemgang af det strukturreformprogram, som regeringen har gennemført siden den foregående opdatering, og der gives oplysninger om reformerne på arbejdsmarkedet, produktmarkedet og kapitalmarkedet. Desuden beskrives en række andre foranstaltninger, der skal bidrage til at forbedre kvaliteten i de offentlige finanser via et omfattende program for styrkelse af effektiviteten i den offentlige sektor i overensstemmelse med den henstilling, der i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for 2003-2005 blev rettet til de britiske myndigheder om at sikre, at de offentlige tjenesteydelser i forbindelse med de påtænkte stigninger i udgifterne "… leveres effektivt, og at omkostningseffektiviteten sikres". I opdateringen nævnes også flere betydningsfulde og aktuelle bestræbelser på at forbedre målingen af den offentlige sektors output.-  Det Forenede Kongerige ser ud til at stå i en forholdsvis gunstig situation med hensyn til de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. Den relativt lave gældskvote og den betydelige vægt, som de britiske myndigheder i forbindelse med de eksisterende politikker har lagt på den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser, er positive elementer i denne henseende. Den strategi, der er skitseret i programmet, bygger hovedsagelig på tilvejebringelse af en høj og stabil langfristet økonomisk vækst, som forudsætter sunde og holdbare offentlige finanser. Mens det ikke kan udelukkes, at udgifterne forbundet med befolkningens aldring vil stige, eftersom de private pensionsordninger kan vise sig at være utilstrækkelige, hvilket kan få konsekvenser for de offentlige finanser i Det Forenede Kongerige, agter myndighederne i april 2005 at lancere en særlig pensionsbeskyttelsesfond ("Pension Protection Fund"), der skal beskytte medlemmerne af private pensionsordninger, der bliver insolvente. Ordningen mangler imidlertid endnu at stå sin prøve. Endvidere vil fastholdelsen af Det Forenede Kongeriges interne finanspolitiske regler indebære, at enhver stigning i de offentlige pensionsudbetalinger (i gennemsnit over konjunkturcyklen) vil skulle finansieres ved hjælp af nye indtægter eller gennem en omlægning af udgifterne. Det forholdsvis lave skattetryk i Det Forenede Kongerige burde gøre det muligt at overvinde eventuelle uligevægte, der måtte opstå på længere sigt.-  Alt i alt lever de økonomiske politikker, der er skitseret i opdateringen, delvis op til den landespecifikke henstilling vedrørende udviklingen i de offentlige finanser, som blev rettet til Det Forenede Kongerige i 2004-opdateringen af de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, og ifølge hvilken Det Forenede Kongerige bør forbedre den konjunkturkorrigerede stilling for at tilvejebringe en budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser overskud på det mellemlange sigt. For 2004/05 er det endnu for tidligt at udtale sig om, hvorvidt der gøres tilstrækkelige fremskridt, og der hersker stor usikkerhed med hensyn til udviklingen i såvel udgifter som indtægter, og som nævnt ovenfor er der således risiko for, at underskuddet bliver større end 3 % af BNP. Desuden er den svagt ekspansive kurs, der er planer om at følge i 2005/06, og den mellemfristede finanspolitiske linje ikke i overensstemmelse med henstillingen i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer.-  I betragtning af ovenstående bør Det Forenede Kongerige sikre, at underskuddet som planlagt kommer til at ligge under 3 % af BNP i finansåret 2004/05, og forbedre den konjunkturkorrigerede saldo med henblik på at tilvejebringe og fastholde en mellemfristet budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser overskud.På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram og fremsender den til Rådet.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSE i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2003/04-2009/10RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[4], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:1.  Den 8. marts 2005 gennemgik Rådet Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2003/04-2009/10. Programmet er delvis i overensstemmelse med datakravene i den reviderede adfærdskodeks for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form. Data vedrørende de samlede udgifter og indtægter er ikke opgivet i overensstemmelse med det harmoniserede ENS95, og med hensyn til andre oplysninger har de britiske myndigheder undladt at benytte de standardtabeller, der blev aftalt i adfærdskodeksen. I opdateringen behandles indtægterne fra salget af UMTS-licenser også fortsat som en årlig indtægtsstrøm snarere end som et salg af et aktiv, og opdateringen indeholder ingen specifikke oplysninger om deres betydning for fremskrivningerne af de offentlige finanser. Det Forenede Kongerige opfordres derfor til at overholde datakravene.2.  Programmet indeholder to forskellige scenarier for de makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger, nemlig et centralt makroøkonomisk scenario og et scenario med lavere vækst, der bygger på en formodning om en trendvækst, der er et kvart procentpoint lavere end i den centrale prognose. Det er sidstnævnte scenario, der ligger til grund for fremskrivningerne af de offentlige finanser. Lavvækstscenariet betragtes derfor som referencegrundlaget for vurderingen af de budgetmæssige fremskrivninger og afspejler stort set plausible antagelser. Ifølge dette scenario forventes der i 2005 en real BNP-vækst på 3 %, dvs. blot en anelse lavere end væksten på 3½ % i 2004, før den aftager til 2¼ % i 2007/08. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger er der i 2005 risiko for, at BNP-væksten bliver langsommere end forventet, eftersom den fremskrevne vækst synes at være en anelse optimistisk. På det mellemlange sigt vil forventningen om trendvækst, der danner grundlag for fremskrivningerne af de offentlige finanser, sandsynligvis vise sig at være et forsigtigt skøn. Programmets inflationsfremskrivninger forekommer også realistiske.3.  Rammerne for finanspolitikken i Det Forenede Kongerige er baseret på to interne finanspolitiske regler for den offentlige sektor, nemlig "den gyldne regel", hvorefter regeringen over konjunkturcyklen kun optager lån til finansiering af nettoinvesteringer og ikke til afholdelse af løbende udgifter, og "reglen om holdbare investeringer", hvorefter den offentlige sektors netto gæld skal holdes på "et stabilt og forsigtigt niveau" under 40 % af BNP over konjunkturcyklen. Med udgangspunkt heri forventes der ifølge opdateringen et fald i underskuddet fra skønsmæssigt 3,2 % af BNP i finansåret 2003/04 til under referenceværdien på 3 % i 2004/05 (idet finansåret er den referenceperiode, der benyttes til vurdering af Det Forenede Kongeriges offentlige finanser efter stabilitets- og vækstpagten). Derefter forventes underskuddet ifølge opdateringen at blive reduceret gradvist på mellemlang sigt, dog kun til et niveau på 1,7 % i 2008/09. Udgiftstrykket vil i overensstemmelse med regeringens politiske prioriteringer fortsætte med at vokse, men den forventede stigning i indtægtstrykket vil, hvis den slår igennem, resultere i en samlet forbedring af den offentlige saldo. Inden for det samlede udgiftsloft skal der gennemføres et omfattende offentligt investeringsprogram, der skal løfte de offentlige netto investeringer fra 1,9 % af BNP i 2004/05 til 2,4 % i 2007/08. I forhold til 2003-opdateringen er fremskrivningerne af underskuddet i både dette finansår og det næste blevet opjusteret. Ifølge opdateringens mellemfristede fremskrivninger vil konsolideringen af de offentlige finanser efter 2005/06 blive lidt hurtigere end den, der blev bebudet i den foregående opdatering.4.  Der optræder en klar risiko for, at budgetresultatet kan blive dårligere end forventet i programmet på kort sigt. Navnlig gælder det, at underskuddet i finansåret 2004/05 kan blive større end 3 % af BNP. På både kort og mellemlang sigt optræder der risici som følge af den forholdsvis favorable prognose for væksten i 2005 og den potentielt svagere stigning i indtægterne end forventet, navnlig i indtægterne fra selskabsbeskatningen. Især i perioden med en langsommere vækst i de offentlige udgifter, der ifølge fremskrivningerne vil indtræffe fra 2006/07, vil ministerierne måske finde det vanskeligt at tilpasse sig stramme budgetter og eventuelt gøre brug af akkumulerede uudnyttede saldi. Fra 2006/07 modvirkes disse negative risici imidlertid af de forholdsvis forsigtige makroøkonomiske fremskrivninger.5.  I betragtning af denne risikovurdering synes den budgetpolitiske linje, der er beskrevet i programmet ikke at give en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving på noget tidspunkt i fremskrivningsperioden. Den er ikke tilstrækkelig til at sikre, at stabilitets- og vækstpagtens mellemfristede målsætning om en budgetsaldo, der ligger tæt på balance, vil være opfyldt i 2009/2010. Samtidig skal det imidlertid bemærkes, at gældskvoten er forholdsvis lav, og at de projicerede saldi påvirkes af gennemførelsen af førnævnte offentlige investeringsprogram.6.  Bruttogældskvoten skønnes at have nået 39,5 % af BNP i 2003/04, og den ligger således et godt stykke under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten at stige moderat med under to procentpoint i perioden frem til 2009/10.7.  Det Forenede Kongerige ser ud til at stå i en forholdsvis gunstig situation med hensyn til de offentlige finansers langsigtede holdbarhed trods de forventede omkostninger forbundet med befolkningens aldring. Den relativt lave gældskvote og den betydelige vægt, som de britiske myndigheder i forbindelse med de eksisterende politikker har lagt på den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser, er positive elementer i denne henseende. Det kan ikke udelukkes, at udgifterne forbundet med befolkningens aldring vil stige, eftersom de private pensionsordninger kan vise sig at være utilstrækkelige, hvilket kan få konsekvenser for de offentlige finanser, men myndighederne vil i april 2005 introducere en særlig pensionsbeskyttelsesfond, der skal beskytte medlemmerne af private pensionsordninger, der bliver insolvente. Disse foranstaltninger hilses velkommen, skønt de endnu ikke har stået deres prøve. Det forholdsvis lave skattetryk i Forenede Kongeriges burde gøre det muligt at overvinde eventuelle uligevægte, der måtte opstå på længere sigt.8.  De økonomiske politikker, der er skitseret i opdateringen, lever delvis op til den landespecifikke henstilling vedrørende udviklingen i de offentlige finanser, som blev rettet til Det Forenede Kongerige i 2004-opdateringen af de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, og ifølge hvilken det blev henstillet til Det Forenede Kongerige "i bestræbelserne på at undgå et uforholdsmæssigt stort underskud at forbedre den konjunkturkorrigerede stilling for at konsolidere de offentlige finanser i overensstemmelse med en budgetsaldo, der er tæt på balance eller udviser overskud på det mellemlange sigt". I 2004/05 er der risiko for, at underskuddet bliver større end 3 % af BNP. Desuden er den svagt ekspansive kurs, der er planer om at følge i 2005/06, og den mellemfristede finanspolitiske linje ikke i overensstemmelse med henstillingen i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer.* * *I betragtning af vurderingen ovenfor er Rådet af den opfattelse, at Det Forenede Kongerige bør (i) sikre, at underskuddet som planlagt holder sig under 3 % af BNP i finansåret 2004/05, og (ii) forbedre den konjunkturkorrigerede saldo med henblik på at tilvejebringe og fastholde en mellemfristet budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser overskud.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger[pic] [1] EFT L 209 af 2.8.1997. De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs reviderede udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668 af 27.11.2002.[4] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


				|

		52013DC0362

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Italiens nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2012-2017 /* COM/2013/0362 final - 2013/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Italiens nationale reformprogram for 2013
og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2012-2017
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger
samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse
og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske
politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Den 13. juli 2010 vedtog
Rådet på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
(2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for
medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[5],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Italiens nationale reformprogram for 2012 og afgav sin
udtalelse om Italiens opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[6],
som markerede starten på det europæiske semester for 2013 om samordning af de
økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på
basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[7], hvori Italien blev udpeget som
en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående
undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de
sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 10. april 2013
offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse[8] for Italiens vedkommende i
henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer
af sin analyse, at Italien har makroøkonomiske ubalancer, som kræver
beslutsomme politiske foranstaltninger. Blandt andet påpeges den aftagende
konkurrenceevne over for udlandet og den høje offentlige gæld på baggrund af
den langvarige afdæmpede vækst fortsat som Italiens væsentligste
makroøkonomiske ubalancer.
(8)       Den 11. april 2013 afleverede
Italien sit stabilitetsprogram for perioden 2013-2017 og sit nationale
reformprogram for 2013. Efter forelæggelsen erklærede den nye regering, der
blev udnævnt den 28. april 2013, at den har til hensigt at styrke sin
strukturreformdagsorden, samtidig med at den stadfæstede budgetmålene i
stabilitetsprogrammet. Den 17. maj 2013 blev der vedtaget et lovdekret med nye
bestemmelser om ejendomsskatten, og løntilskudsordningen for underbeskæftigede
arbejdstagere blev forlænget. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge
mellem de to programmer indbyrdes og med de nye foranstaltninger, som
regeringen har truffet, er de blevet vurderet sammen.
(9)       Baseret på vurderingen af
stabilitetsprogrammet for 2013-2017 i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er optimistisk for
2014 i sammenligning med Kommissionens forårsprognose for 2013. Det forekommer
realistisk fra og med 2015, men dette er under den antagelse, at de vedtagne
strukturreformer gennemføres til fulde, hvilket fortsat udgør en udfordring.
Budgetstrategien, der skitseres i programmet, blev stadfæstet af den nye
regering og fik tilslutning fra parlamentet. Den tilsigter at holde
underskuddet under 3 % af BNP i hele programperioden, opfylde den
mellemfristede målsætning i 2013 og sikre, at tendensen for gældskvoten bliver
nedadgående fra 2014. I programmet bekræftes den mellemfristede målsætning om
en afbalanceret budgetstilling i strukturelle termer, hvilket er i
overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Underskuddet blev nedbragt
til 3 % af BNP i 2012, og ifølge Kommissionens forårsprognose for 2013,
der blev frigivet den 3. maj 2013, kan underskuddet forventes at forblive under
referenceværdien i 2013-14. Bestemmelserne, som den italienske regering har
vedtaget den 17. maj, kan anses for ikke at påvirke underskuddet i væsentlig
grad, hvis de gennemføres konsekvent. Efter en forbedring på 2,7 procentpoint
af BNP i kumulative termer mellem 2009 og 2012, og under antagelse af, at
politikken ikke ændres yderligere, forventes den strukturelle saldo som en
procentdel af BNP at blive forbedret med yderligere et procentpoint i 2013, til
-0,5 %, og derefter forværret marginalt i 2014. Den strukturelle primære
saldo vil udgøre næsten 5 % af BNP i 2014. Den forventede
strukturtilpasning for 2013 er hensigtsmæssig, også når udgifterne analyseres
eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, hvorimod 2014
afviger fra tilpasningskursen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning.
Ifølge programmet forventes den offentlige gældskvote at toppe i 2013 og
derefter aftage - også takket være forventede privatiseringsindtægter på 1
procentpoint af BNP pr. år. Ifølge prognosen stiger gældskvoten imidlertid
fortsat, hvilket også skyldes indfrielse af kommercielle tilgodehavender, som
lægger ca. 2,5 procentpoint til i 2013-14, samtidig med at
privatiseringsindtægter ikke er medregnet, fordi der endnu ikke foreligger
nærmere oplysninger herom. Fra 2013 befinder Italien sig i en treårig
overgangsperiode med hensyn til opfyldelsen af gældskriteriet, og gældsforløbet
i stabilitetsprogrammet sikrer tilstrækkelige fremskridt i retning af
overholdelse. Fremskrivningerne af underskuddet og gælden ifølge programmet er
baseret på en fuld gennemførelse af de vedtagne budgetforanstaltninger og
strukturelle reformer, hvilket er afgørende for at forankre markedets tillid og
fremme vækst og beskæftigelse.
(10)     Væsentlige reformer er
vedtaget med henblik på at skabe finanspolitisk bæredygtighed og anspore til
vækst, men udfordringen består i at få dem gennemført til fulde, og der er
råderum for yderligere foranstaltninger. Adskillige centrale foreslåede
foranstaltninger er endnu ikke godkendt, eller forudsætter stadig, at
gennemførelseslovgivning vedtages, og der er risiko for, at der ikke konsekvent
følges op på deres konkrete anvendelse på alle forvaltningsniveauer. Den
offentlige forvaltnings effektivitet, hvad angår retsgrundlag og procedurer,
forvaltningens kvalitet og den administrative kapacitet, lider fortsat under
betydelige svagheder, som påvirker reformernes gennemførelse og
erhvervsklimaet.
(11)     For at forbedre
erhvervsklimaet bør reformen af civilretten fuldføres ved hurtigt at gennemføre
omstruktureringen af domstolenes organisation og nedbringe sagsbehandlingens
alt for lange varighed, domstolenes efterslæb og det store antal civilretlige
tvister. Efter forfatningsdomstolens dom i oktober 2012 om mægling er der behov
for foranstaltninger med henblik på at fremme brugen af udenretslige
tvistbilæggelsesordninger. Korruption giver anledning til alvorlige
betænkeligheder, og omkostningerne herved anslås til 4 % af BNP, hvilket i
betydelig grad hindrer potentialet for økonomisk genopretning.
Antikorruptionsloven af november 2012 må suppleres med opfølgende
foranstaltninger, og bekæmpelse af korruption kan effektiviseres yderligere
især på området forældelsesfrist, der for øjeblikket karakteriseres ved korte
forældelsesfrister.
(12)     Den hidtil gennemførte
ambitiøse finanspolitiske konsolideringsstrategi blev i april 2012 ledsaget af
en forfatningsmæssig regel om budgetbalance og et tiltag til at forbedre de
offentlige udgifters effektivitet og kvalitet. Imidlertid har mangler i
gennemførelsen hindret den indførte foranstaltning i at opnå sin fulde virkning
- særligt med hensyn til effektiviteten af beskæftigelsen i den offentlige
sektor og nedbringelse af antallet af provinser. Med
samhørighedshandlingsplanen blev det muligt at fremskynde udnyttelsen af
strukturfondsmidler for ca. 12,1 mia. EUR i tre på hinanden følgende faser. Dog
er forbedringerne med hensyn til den overordnede forvaltning af fondsmidlerne
stadig ikke tilstrækkeligt ambitiøse, navnlig i Syditalien, hvilket giver
anledning til alvorlige betænkeligheder for programmeringsperioden 2014-2020.
Dette efterlader et stort råderum for at forbedre de offentlige udgifters
effektivitet.
(13)     Banker spiller traditionelt en
afgørende rolle for den italienske økonomis aktivitet bl.a. i kraft af
långivning til små virksomheder, men bankernes evne til at påtage sig denne
rolle er svækket på grund af den langvarige økonomiske tilbagegang. En forhøjet
kreditrisiko med en stor og stigende andel af misligholdte lån har bidraget til
en nedgang i långivningen og forværrer bankernes lave rentabilitet. Derfor
evaluerede den italienske nationalbank med inspektioner på stedet, hvorvidt
hensættelserne til nødlidende lån er tilstrækkelige. De italienske banker har
visse særlige ledelsesmæssige karakteristika, der kan begrænse effektiviteten
af deres finansielle formidling. Der er truffet en række foranstaltninger til
fremme af anvendelsen af andre former for finansiering end bankfinansiering,
navnlig egenkapitalfinansiering, og tilskynde til innovation, men de anvendes
kun i begrænset omfang og er endnu ikke gennemført fuldt ud. Gennemførelsen af
EU-direktivet vedrørende forsinket betaling i handelstransaktioner og den
planlagte indfrielse af kommercielle tilgodehavender vil bidrage til at
forbedre virksomhedernes likviditet.
(14)     En bredt anlagt
arbejdsmarkedsreform blev vedtaget i juni 2012, hvor der blev skredet ind mod
stivheder i og opsplitning af arbejdsmarkedet. Reformen må fuldføres ved at
vedtage den gennemførelseslovgivning, som ligger til behandling, og dens
konkrete indførelse i praksis må nøje overvåges. Endvidere er den offentlige
arbejdsformidling endnu ikke lagt sammen med dagpengeadministrationen til støtte
for gennemførelsen af effektive aktiveringsstrategier. Arbejdsmarkedets
parter aftalte en ny lønforhandlingsramme i på hinanden følgende aftaler i
perioden 2011-2013. Den understøttes af skattemæssige incitamenter for i højere
grad at tilpasse lønninger til produktivitet og de lokale vilkår på
arbejdsmarkedet. Denne ramme bør gennemføres effektivt og gradvis justeres på
grundlag af overvågning af resultaterne.
(15)     Ungdomsarbejdsløsheden og
andelen af unge uden beskæftigelse, uddannelse eller efteruddannelse er steget
yderligere og nåede 37 % henholdsvis 21,1 % ved udgangen af 2012.
Såvel andelen af unge, der afslutter en videregående uddannelse, som
beskæftigelsesfrekvensen blandt unge med en videregående uddannelse er den
laveste i EU, hvilket viser, at unge nyuddannedes kvalifikationer kun har
begrænset relevans for arbejdsmarkedet. Skønt andelen af unge, der forlader
skolen for tidligt, er svagt faldende, er den stadig høj. Dette giver anledning
til betænkeligheder angående uddannelsessystemets og undervisernes
præstationer. Et af nøgleelementerne består i, at undervisernes karriereforløb
er enstrenget og kun frembyder begrænsede faglige udviklingsmuligheder.
Kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet er fortsat begrænset, og forskellen i
mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens er en af de højeste i EU. Risikoen for
fattigdom og social udstødelse, og især alvorlige materielle afsavn, er markant
stigende, samtidig med at det sociale sikringssystem får stadig vanskeligere
ved at håndtere de sociale behov, idet udgifterne til pensioner dominerer, og
de sociale overførsler ekskl. pensioner ikke er tilstrækkeligt fokuseret på at
bekæmpe fattigdom og fremme social integration.
(16)     Skattesystemets opbygning er
stadig kompleks og vejer tungt på arbejde og kapital. Efter indsatsen i
2010-2011 har de yderligere foranstaltninger, der er vedtaget for at omplacere
skattebyrden fra produktionsfaktorer til forbrug, fast ejendom og miljø, været
mere begrænset. Der er behov for yderligere tiltag for at forenkle skattesystemet,
strømline skatteudgifter, tilpasse ejendomsskattegrundlaget til
markedspriserne, øge overholdelsen og afskrække unddragelse. I afventning af en
revision af matrikulære værdier tilsigter den planlagte reform af
ejendomsbeskatningen at forbedre skatteligheden inden for rammerne af den
budgetstrategi, som er fastlagt i stabilitetsprogrammet. Begrænses den sorte
økonomi og det sorte arbejde, vil dette gavne de offentlige finanser og påvirke
skatteligheden i gunstig retning. Revisionen af momsfritagelser eller nedsatte
momssatser samt direkte skatteudgifter kan gøre det nødvendigt at tilpasse
visse sociale overførsler for at minimere de fordelingspolitiske konsekvenser.
(17)     Der er gjort en betydelig
indsats for at liberalisere servicesektoren. De regulerede erhverv bør
imidlertid reformeres yderligere for at imødegå de resterende restriktioner, og
reformens centrale principper bør sikres mod mulige tilbageslag, navnlig i
forbindelse med reformen af advokatstanden. Efter forfatningsdomstolens
kendelse i juli 2012 er det også vigtigt at træffe foranstaltninger for at åbne
de almene foranstaltninger for konkurrence.
(18)     Reformen af
netværksindustrierne er i gang, for så vidt angår liberaliseringen af
markedsadgangen og forbedringen af infrastrukturens kapacitet, men de
udestående udfordringer er betydelige. Adskillelsen af netværksaktiviteter fra
andre aktiviteter i gassektoren forventes afsluttet senest i september 2013, og
den nationale energistrategi af marts 2013 må implementeres. Liberaliseringen
af telekommunikationssektoren er et andet potentielt indsatsområde. Den nye
transportmyndighed med ansvar for motorveje, lufthavne, havne og jernbaner er
endnu ikke oprettet. Den bør være uafhængig, have tilført de fornødne midler
til at fungere og have beføjelser til at pålægge sanktioner. Mangler i den
interne og grænseoverskridende infrastruktur udgør også et alvorligt problem
med skævheder mellem nord og syd, hvilket bidrager til høje energipriser, en
lav bredbåndspenetration og transportmæssige flaskehalse.
(19)     Som led i Det Europæiske
Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens
økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale
reformprogram og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke
blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Italien, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det
europæiske semester er afspejlet i henstilling 1 til 6 nedenfor.
(20)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Italiens stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[9] afspejles især i henstilling 1
nedenfor.
(21)     På baggrund af resultaterne af
Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået
det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i
henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer afspejles især i henstilling 1 til 6
nedenfor.
(22)     Inden for rammerne af det
europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den
økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet
udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som
valuta. Italien bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse
henstillinger –
HENSTILLER, at Italien i perioden
2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:
1.           Sikre, at underskuddet
forbliver under 3 % af BNP i 2013, ved fuldt ud at gennemføre de vedtagne
foranstaltninger. Fortsætte den strukturelle tilpasning i et passende tempo og med
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering for således at opfylde og fastholde
den mellemfristede målsætning fra og med 2014. Føre de planlagte strukturelle
primære overskud ud i livet, således at den meget høje gældskvote (132,2 %
af GDP i 2014 ifølge prognosen) følger en støt nedadgående kurs. Fortsat
efterstræbe en varig forbedring af effektiviteten og kvaliteten i de offentlige
udgifter ved fuldt ud at gennemføre de foranstaltninger, der er vedtaget i
2012, og videreføre indsatsen gennem jævnlige dybdegående udgiftsanalyser på
alle forvaltningsniveauer.
2.           Sikre en rettidig
gennemførelse af igangværende reformer ved hurtigt at vedtage den nødvendige
gennemførelseslovgivning og følge op herpå med konkrete resultater på alle
forvaltningsniveauer med inddragelse af alle relevante aktører og overvågning
af virkninger. Styrke den offentlige forvaltnings effektivitet og forbedre
koordinationen mellem forvaltningsniveauerne. Forenkle den administrative og
lovgivningsmæssige ramme for borgere og virksomheder, afkorte sagsbehandlingens
varighed og nedbringe det høje antal retssager på det civilretlige område,
herunder ved at fremme udenretslige tvistbilæggelsesprocedurer. Styrke de
retlige rammer for bekæmpelse af korruption, herunder en revision af bestemmelserne
om forældelsesfrister. Vedtage strukturelle foranstaltninger for at forbedre
forvaltningen af EU-midler i de sydlige regioner for programmeringsperioden
2014-2020.
3.           Fremme en
virksomhedsledelsespraksis i banker, som fører til større effektivitet og
lønsomhed, for derigennem at støtte kreditstrømmen til produktive aktiviteter.
Fortsætte det igangværende arbejde angående screening af aktivers kvalitet i
hele banksektoren og fremme løsninger med hensyn til misligholdte lån opført på
bankernes balancer. Tilskynde yderligere til at udvikle kapitalmarkeder og
forbedre virksomheders adgang til finansiering, navnlig hvad angår egenkapital,
og på sigt ophjælpe deres innovationskapacitet og vækst.
4.           Sikre en effektiv
gennemførelse af arbejdsmarkeds- og lønfastsættelsesreformer for i højere grad
at tilpasse lønninger til produktivitet. Træffe yderligere foranstaltninger for
at fremme erhvervsdeltagelsen - især blandt kvinder og unge, f.eks. gennem en
ungdomsgaranti. Styrke erhvervs- og efteruddannelse, sikre større effektivitet
i den offentlige arbejdsformidling og forbedre karriererådgivningstjenesterne
for studerende på videregående uddannelser. Mindske negative økonomiske
incitamenter, som afholder sekundære forsørgere fra at arbejde og forbedre
udbuddet af dagpleje- og skolefritidsordninger. Styrke indsatsen for at
forebygge skolefrafald og forbedre skolens kvalitet og resultater, også ved at
reformere lærernes faglige udvikling og karriere. Sikre effektiviteten af
sociale overførselsindkomster, navnlig gennem mere målrettede ydelser især for
lavindkomsthusholdninger med børn.
5.           De skattemæssige byrder
omplaceres fra arbejde og kapital til forbrug, fast ejendom og miljø på en
budgetneutral måde. Til det formål genovervejes anvendelsesområdet for
momsfritagelser, nedsatte momssatser og direkte skatteudgifter, og det
matrikulære system reformeres med henblik på jævnligt at tilpasse den
skattemæssige værdi af fast ejendom til markedspriserne. Forsætte kampen mod
skatteunddragelse, forbedre overholdelsen af skattereglerne og gribe afgørende
ind over for den sorte økonomi og sort arbejde.
6.           Sikre en korrekt
gennemførelse af foranstaltninger, der tager sigte på at åbne markedet i
servicesektoren. Fjerne de resterende restriktioner i de liberale erhverv og
fremme markedsadgangen for levering af almene foranstaltninger i de tilfælde,
hvor offentlige udbud bør fremmes (i stedet for direkte koncessioner).
Fortsætte udbredelsen af de foranstaltninger, der er truffet for at forbedre
markedsadgangen i netværksindustrierne, idet der navnlig lægges vægt på at
oprette transportmyndigheden. Opgradere infrastrukturens kapacitet med fokus på
sammenkoblinger af energinettet, intermodal transport og højhastighedsbredbånd
i telekommunikation - også med henblik på udligne forskelle mellem nord og syd.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 362 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 og P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 118 final.
[9]               I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.