				|

		52012DC0318

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Italiens nationale reformprogram for 2012 med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2012-2015 /* /2012/0XXX draft - 2012/ () */

			   	Henstilling med
henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Italiens nationale reformprogram for 2012
med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2012-2015
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til Europa-Parlamentets
beslutninger[4],

som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse,
Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som
vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge
EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske
politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer
for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[5],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling om
Italiens nationale reformprogram for 2011 og afgav sin udtalelse om Italiens
opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014.
(4)
Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden
årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske
semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i
Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog Kommissionen på basis
af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[6], hvori Italien blev udpeget som
en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående
analyse.
(5)
Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd
sig prioriteterne til sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk
konsolidering og vækstfremmende tiltag. Det understregede behovet for at
fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering,
genetablere normale lånemuligheder for erhvervslivet, fremme vækst og
konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen
og modernisere den offentlige forvaltning.
(6)
Den 2. marts 2012 opfordrede Det Europæiske Råd
tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres
tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller
konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
(7)
Den 30. april 2012 afleverede Italien sit
stabilitetsprogram for perioden 2012-2015 og sit nationale reformprogram for
2012. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer
er de blevet vurderet sammen. Kommissionen har også som led i en dybdegående
undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011 vurderet,
om Italien er påvirket af makroøkonomiske ubalancer. Kommissionen konkluderede
i sin dybdegående undersøgelse[7],
at der i Italien består ubalancer, men at de ikke er uforholdsmæssigt store. Mens
den offentlige gæld allerede undersøges nøje i stabilitets- og vækstpagten, bør
der navnlig udvises opmærksomhed om de makroøkonomiske udviklingstendenser inden
for eksportresultater for at reducere risikoen for negative virkninger for
økonomiens funktionsmåde.
(8)
Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet for
2012 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den
opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for
programmet, er plausibelt under antagelse af, at der ikke indtræffer en
yderligere forværring af de finansielle markedsvilkår. I overensstemmelse med
Kommissionens prognose i foråret 2012 forventes det reale BNP at falde kraftigt
i år og gradvis at stige i 2013. I overensstemmelse med proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud er formålet med
budgetstrategien i programmet at bringe det offentlige underskud ned under
referenceværdien på 3 % af BNP i 2012 på grundlag af
udgiftstilbageholdenhed og øgede indtægter. Efter korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud bekræftes det i programmet, at den
mellemfristede budgetmålsætning sigter mod en afbalanceret budgetstilling i
strukturelle termer, som afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det
planlægges at nå dette mål i 2013, dvs. et år tidligere end forventet i det
forrige stabilitetsprogram. Baseret på den (genberegnede) strukturelle
underskud[8]
er den planlagte gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i perioden
2010-2012 et godt stykke over de 0,5 % af BNP, som Rådet henstillede om
inden for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
underskud. Det planlagte tempo for tilpasningen i strukturelle termer i 2013 gør
det muligt at opfylde den mellemfristede målsætning i det pågældende år, og den
planlagte vækstrate for de offentlige udgifter vil, idet der tages hensyn til
diskretionære indtægtsforanstaltninger, være i overensstemmelse med
stabilitets- og vækstpagtens udgiftsmål. Programmet sigter mod, at den
offentlige gældskvote skal toppe i 2012 og derefter begynde at falde i stigende
tempo i takt med et voksende primært overskud. I 2013-14 vil Italien befinde
sig i en overgangsperiode, og dets budgetplaner vil sikre tilstrækkelige
fremskridt hen imod opfyldelsen af gældsreduktionsmålet, hvilket også blev
bekræftet i Kommissionens prognose i foråret 2012. Ifølge planerne vil
gældsreduktionsmålet vil blive nået i slutningen af overgangsperioden (2015). Hvis
ovennævnte underskuds- og gældsresultater skal nås, vil det kræve en stram og
fuldstændig budgetgennemførelse af de korrigerende foranstaltninger, der blev
vedtaget i 2010-11. Endelig synes Italien at stå over for en mellemstor risiko
med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.
(9)
Hvad angår de finanspolitiske rammer, har det
italienske parlament godkendt et lovforslag om indførelsen af en regel om
budgetmæssig balance i den italienske forfatning. Der er behov for
gennemførelseslovgivning til at specificere de vigtigste elementer i reglen,
dvs. gennemførelsesbestemmelser og passende korrektionsmekanismer og
undtagelsesklausuler samt den nødvendige koordinering mellem de forskellige
forvaltningsniveauer. Regeringen har forpligtet sig til at arbejde videre på at
opnå en varig forbedring af effektiviteten og kvaliteten i de offentlige
udgifter gennem grundige udgiftsundersøgelser på alle forvaltningsniveauer. Undersøgelserne
bør også gøre det muligt at prioritere vækstfremmende udgiftsposter. Man er med
henblik herpå ved at omlægge anvendelsen af strukturfonde gennem
foranstaltninger, der er truffet i marts 2011 og i forbindelse med
samhørighedshandlingsplanen fra november 2011, som også tager sigte på at
fremskynde udnyttelsen af strukturfonde. Der er imidlertid stadig store
utilstrækkeligheder i den administrative kapacitet, som hæmmer udnyttelsen og
dermed gennemførelsen af planen, navnlig i konvergensregionerne.
(10)
Skattesystemets struktur og det høje omfang af
skatteunddragelse og sort arbejde har påvirket den økonomiske udvikling i
landet i negativ retning. Overholdelsen og forvaltningen af skattereglerne
berøres også af omfattende skatteudgifter og komplekse og besværlige
administrative procedurer. Den delvise omlægning af skattebyrden fra
produktionsfaktorerne til forbrug og ejendom, der allerede er på plads, er et
vigtigt første skridt til at gøre skattestrukturen mere vækstfremmende, men det
vil være hensigtsmæssigt med en yderligere omlægning, samtidig med at der tages
hensyn til de distributive virkninger.
(11)
Arbejdsmarkedsparternes aftale fra juni 2011 om at
reformere lønforhandlingsrammerne er blevet formaliseret i lovgivningen. Det
skulle give mulighed for mere udstrakt brug af kontrakter på virksomhedsniveau,
hvor der tages bedre hensyn til behovene inden for særlige
produktionsaktiviteter. Hvis Italien imidlertid skal løse problemet med, at
dets nominelle enhedslønomkostninger er mere dynamiske end hos dets
handelspartnere, hvilket er en afgørende faktor for landets tab af
konkurrenceevne, bør lønforhandlingssystemet reformeres yderligere, således at
der åbnes mulighed for mere fleksible ordninger, også sektorspecifikt på
nationalt plan. I april 2012 foreslog regeringen en ambitiøs reform af
arbejdsmarkedet, som skal tage fat om vedvarende udfordringer på det italienske
arbejdsmarked, herunder dets segmentering. Denne reform skal vedtages
som hurtigst muligt, så det sikres, at målsætningen og ambitionsniveauet
fortsat svarer til udfordringerne på det italienske arbejdsmarked. Omfanget
og effektiviteten af liberaliseringen af arbejdsformidlinger bør overvåges
nøje.
(12)
På trods af bestræbelserne for at forbedre kvinders
beskæftigelsesegnethed, hovedsagelig gennem finanspolitiske incitamenter, er
beskæftigelsesfrekvensen for italienske kvinder betydeligt lavere (46,5 %
i 2011) end gennemsnittet for EU-27 (58,5 % i 2011). Der er behov for
yderligere tiltag inden for børnepasnings- og ældreforsorgsfaciliteter. Udfordringen
er især stor for ældre kvindelige arbejdstagere i den private sektor, da
pensionsalderen for kvinder vil stige med fem år mellem 2012 og 2018.
(13)
Ungdomsarbejdsløsheden i Italien nåede op på et
gennemsnit på 29,1 % i 2011 og steg yderligere i de første måneder af
2012. Især er der høj arbejdsløshed blandt personer, der har afsluttet en
videregående uddannelse, og der er et misforhold mellem de mellem de
kvalifikationer, der er erhvervet, og de kvalifikationer, der er relevante for
arbejdsmarkedet. Det vil være godt at fremme lærlingeuddannelse som et vigtigt
trinbræt til arbejdsmarkedet, men det vil stadig kræve, at der bruges
hensigtsmæssige instrumenter som f.eks. et nyt system for beskæftigelses- og
uddannelsesstandarder og ordninger for attestering af færdigheder. Kommissionen
har lanceret et indsatsteam til at omprogrammere samhørighedsmidler hen imod
foranstaltninger, der støtter beskæftigelse af unge og udvikling af SMV 'er.
(14)
Skolefrafaldet på 18,8 % på nationalt plan,
med store regionale forskelle, har stærke negative virkninger for
ungdomsarbejdsløsheden. Der bør gøres en mere målrettet og koordineret indsats
for at løse problemet med skolefrafald gennem en kombination af forebyggelses-,
indgrebs- og kompensationsforanstaltninger. Der bør rettes op på de dårlige
resultater inden for de videregående uddannelser, bl.a. gennem fuld gennemførelse
af den universitetsreform, der blev vedtaget i 2010, og en bedre sammenkædning
mellem universiteternes resultater og tildelingen af offentlige midler.
(15)
Italien har indført vigtige foranstaltninger for at
liberalisere tjenesteydelser, især i de liberale erhverv, og forbedre
konkurrencen i netværksindustrierne. Der er dog fortsat mange udfordringer i
energi- og transportsektoren, navnlig i forbindelse med jernbaner og havne,
hvor der stadig er betydelige flaskehalsproblemer med infrastruktur og marked.
(16)
Selv om der allerede er vedtaget nogle er
foranstaltninger for at fremme en administrativ forenkling, er erhvervsklimaet
i Italien fortsat komplekst. Navnlig lider retssystemet under forskellige
former for ineffektivitet i ressourcebrug, procedurer og institutionel
organisation, der afspejles i den italienske civilrets svage resultater,
navnlig med hensyn til sagsbehandlingens alt for lange varighed og efterslæbet.
(17)
SMV'ernes adgang til finansiering er vanskelig, og
intensiteten for risikovillig kapital er lav. I december 2011 blev der indført
en støtte til ny virksomhedsegenkapital (ACE) for at give virksomhederne
mulighed for at udelukke den nominelle forrentning af nye kapitaltilførsler fra
den skattepligtige indkomst. Dette forventes at lette SMV'ernes udvidelser og
investeringerne i innovation. Der er truffet visse foranstaltninger til at
fremme privat F & U, navnlig refinansieringen af skattefradrag for
erhvervslivets investeringer i forskning, men intensiteten er fortsat lav, og
gennemførelsen af innovative projekter er svag.
(18)
Italien har givet en række tilsagn under
europluspagten. Disse tilsagn og implementeringen af tilsagnene fra sidste år
har relation til fremme af beskæftigelsen, forbedring af konkurrenceevnen og
styrkelse af de offentlige finansers holdbarhed og af den finansielle
stabilitet. Kommissionen har vurderet gennemførelsen af tilsagnene under
europluspagten. Der er taget hensyn til resultaterne af denne vurdering i
henstillingerne.
(19)
Inden for rammerne af det europæiske semester har
Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik. Den
har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram og fremlagt
en dybdegående undersøgelse. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans
for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til,
i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da
der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske
Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale
beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i
henstillinger 1-7 nedenfor.
(20)
På baggrund af denne vurdering har Rådet undersøgt
Italiens stabilitetsprogram, og dens udtalelse[9]
afspejles især i henstilling 1 nedenfor.
(21)
På baggrund af resultaterne af Kommissionens
dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået Italiens
nationale reformprogram for 2012 og Italiens stabilitetsprogram. Dets
henstillinger under artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i
henstilling 1-7 nedenfor,
HENSTILLER, at Italien træffer
foranstaltninger i perioden 2012-2013 med henblik på:
1.
at gennemføre budgetstrategien som planlagt og
sikre, at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres i 2012. De planlagte
strukturelle primære overskud bør sikres, således at tendensen for gældskvoten
bliver nedadgående senest i 2013. Det bør sikres, at der gøres passende
fremskridt for at nå den mellemfristede budgetmålsætning, samtidig med at
udgiftsbenchmarket overholdes og der gøres tilstrækkelige fremskridt for at nå
gældsreduktionsmålet.
2.
at sikre, at specifikationen af de vigtigste
elementer i den forfatningsmæssige regel om budgetmæssig balance, herunder
passende koordinering mellem de forskellige forvaltningsniveauer, er i
overensstemmelse med EU-rammerne. Der bør tilstræbes en varig forbedring af de
offentlige udgifters effektivitet og kvalitet gennem den planlagte
udgiftsundersøgelse og gennemførelsen af samhørighedshandlingsplanen fra 2011,
således at der opnås en bedre udnyttelse og forvaltning af EU-midlerne, især i
den sydlige del af Italien.
3.
at træffe yderligere foranstaltninger for at rette
op på ungdomsarbejdsløsheden, bl.a. ved at forbedre uddannelsessystemet
arbejdsmarkedsrelevans og lette overgangen til arbejde, også gennem
incitamenter til at starte virksomheder og til at ansætte personale. Der bør
anvendes en ordning med landsdækkende anerkendelse af færdigheder og
kvalifikationer for at fremme arbejdskraftens mobilitet. Der bør træffes
foranstaltninger til at mindske frafaldet inden for de videregående uddannelser
og bekæmpe skolefrafald.
4.
at vedtage arbejdsmarkedsreformen som en prioritet
for at tage fat om segmenteringen af arbejdsmarkedet og etablere en integreret
arbejdsløshedsforsikringsordning. Der bør træffes yderligere
foranstaltninger til at tilskynde kvinderne til at søge ud på arbejdsmarkedet,
især gennem tilvejebringelse af børnepasning og ældreforsorg. For at øge
omkostningskonkurrenceevnen bør forbindelsen mellem lønninger på sektorplan og
produktivitet styrkes gennem yderligere forbedringer af
lønfastsættelsesrammerne i samråd med arbejdsmarkedets parter og i
overensstemmelse med national praksis.
5.
at fortsætte bekæmpelsen af skatteunddragelse. Den
sorte økonomi og sort arbejde bør forfølges, f.eks. ved at optrappe kontrol.
Der bør træffes foranstaltninger til at reducere omfanget af
skattefritagelser, godtgørelser og nedsatte momssatser og forenkle
skattelovgivningen. Der bør træffes yderligere foranstaltninger til at flytte
skattebyrden væk fra kapital og arbejdskraft til ejendom og forbrug samt miljø.

6.
at gennemføre de vedtagne liberaliserings- og
forenklingsforanstaltninger i servicesektoren. Der bør træffes yderligere
foranstaltninger til at forbedre markedsadgangen til netværksindustrier samt infrastrukturkapacitet
og sammenkoblinger.
7.
at forenkle reguleringsrammerne for
virksomhederne og styrke den administrative kapacitet. Adgangen til finansielle
instrumenter, navnlig egenkapital, bør forbedres for at finansiere voksende
virksomheder og innovation. Den planlagte omorganisering af det civile
retssystem bør gennemføres, og anvendelsen af alternative
tvistbilæggelsesmekanismer bør fremmes.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2012)318 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 og P7_TA(2012)0047
[5]               Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)156 final
[8]               Den
konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige
foranstaltninger som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af
oplysningerne i programmet og ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode.
[9]               I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af  14. marts 2006  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (8. EUF) for regnskabsåret 2004

text:
               18.3.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 81/11

      RÅDETS HENSTILLING

   af 14. marts 2006
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (8. EUF) for regnskabsåret 2004
   (2006/222/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til fjerde AVS-EF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995,
   som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (1) herunder oprettelsen af Den Ottende Europæiske Udviklingsfond (8. EUF), særlig artikel 33, stk. 3 i den aftale,
   som henviser til finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (2), særlig artikel 66-74,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2004 vedrørende transaktionerne under 8. EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2004 med Kommissionens tilhørende svar (3),
   som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 33, stk. 3, i førnævnte interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af 8. EUF efter henstilling fra Rådet,
   som tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under 8. EUF i regnskabsåret 2004 har været tilfredsstillende,
   HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under 8. EUF for regnskabsåret 2004.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. marts 2006.

            På Rådets vegne

         K.-H. GRASSER

            Formand

      (1)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

      (2)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

      (3)  EUT C 301 af 30.11.2005, s. 249.


Avis juridique important

|

31990H0438

90/438/EØF: Kommissionens henstilling af 27. juni 1990 om begrænsning i anvendelsen af chlorfluorcarboner i Fællesskabets køleindustri

EF-Tidende nr. L 227 af 21/08/1990 s. 0030 - 0032

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 27. juni 1990  om begraensning i anvendelsen af chlorfluorcarboner i Faellesskabets koeleindustri  (90/438/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155,  som tager foelgende i betragtning:  Faellesskabet har sammen med alle dets medlemsstater undertegnet Wienerkonventionen om beskyttelse af ozonlaget;  Faellesskabet har sammen med alle dets medlemsstater undertegnet Montreal-protokollen om stoffer, der nedbryder ozonlaget;  Raadet vedtog den 14. oktober 1988 beslutning 88/540/EOEF (1) med henblik paa indgaaelse og ratifikation af Wienerkonventionen og Montreal-protokollen;  Raadet udstedte den 14. oktober 1988 forordning (EOEF) nr. 3322/88 (2) med henblik paa gennemfoerelse af Montreal-protokollen paa Faellesskabsniveau;  nyere videnskabelige undersoegelser har bekraeftet, at der allerede er sket en vis udtynding af ozonlaget, og at de konstaterede aendringer helt eller delvist kan skyldes den oegede koncentration i atmosfaeren af sporgasser, herunder navnlig chlorfluorcarboner;  det er vigtigt, overalt hvor det er muligt, at erstatte de i bilag I anfoerte CFC'er og haloner inden for alle deres anvendelsesomraader;  en raekke medlemsstater har indgaaet frivillige aftaler med deres koeleindustri om gradvis begraensning med henblik paa eventuel afskaffelse af de i bilag I omhandlede chlorfluorcarboner i koeleprodukter;  i Raadets resolution af 14. oktober 1988 om begraensning af anvendelsen af chlorfluorcarboner og haloner (3) opfordres Kommissionen til i samarbejde med medlemsstaterne at indlede droeftelser med henblik paa indgaaelse paa faellesskabsplan af frivillige aftaler med alle de beroerte industrier om, overalt hvor det er muligt at erstatte CFC'er anfoert i bilag I og haloner i produkter eller i udstyr og processer, hvori de anvendes;  de europaeiske CFC-producenter, der repraesenteres af Det Europaeiske Raad for Sammenslutninger af Kemiske industrier (CEFIC), har erklaeret at de vil genvinde og genanvende brugte CFC'er, hvor det er teknisk muligt;  Faellesskabets koeleindustri har udarbejdet regler for god praksis (4) vedroerende udformning, installation, vedligeholdelse og reparation af koeleanlaeg samt affaldsdeponering med henblik paa at begraense udslippet af CFC til atmosfaeren;  saa laenge der ikke findes alternative stoffer, som ikke har ozonnedbrydende virkninger (ozonnedbrydende potentiale paa 0), og som er miljoemaessigt acceptabel i andre henseender, vil de under nr. I, 2), omhandlede begraensninger afhaenge af, om der paa markedet findes og i industrien anvendes alternative stoffer med en forholdsvis ringe ozonnedbrydende virkning;  i visse koeleindustrigrene, saasom husholdningskoeleskabe, kan der kun opnaas marginale begraensninger i forbruget af kontrollerede stoffer, inden der findes alternative koelemidler paa markedet;  Raadet konkluderede den 2. marts 1989, at der er behov for en begraensning paa mindst 85 % saa hurtigt som muligt med den nuvaerende produktion og anvendelse af de CFC'er, der er omfattet af Montreal-protokollen, med henblik paa deres afskaffelse hen mod aarhundredskiftet, og for at den naevnte protokol kan skaerpes tilsvarende -  FREMSAETTER FOELGENDE HENSTILLING:  I. Det henstilles til alle grene af koele- og luftkonditioneringsindustrien i Faellesskabet, herunder fabrikanter, installatoerer og reparatoerer af koele- og luftkonditioneringsanlaeg samt til alle brugere af saadanne anlaeg inden for handel, industri og det offentlige, at de i faellesskab soeger:  1) at begraense forbruget af de i bilag I anfoerte fuldstaendigt halogenerede chlorfluorcarboner anvendt som koelemidler i koeleanlaeg med henblik paa gradvist at afskaffe anvendelsen heraf inden dette aarhundredes udgang  2) at begraense forbruget af fuldstaendigt halogenerede chlorfluorcarboner med mindst 25 % inden udgangen af 1991 og med mindst 50 % inden udgangen af 1993 i forhold til 1986-forbruget. I 1986 var Faellesskabets forbrug af de i bilag I anfoerte chlorfluorcarboner i koelemidler paa 28 800 tons ozonnedbrydningsaekvivalenter. Der vil blive fulgt med i hvorledes begraensningen skrider frem, vis de af EF-producenterne offentliggjoerte aarlige salgsstatistikker for de stoffer, der er opfoert i bilag I  3) at traeffe alle de foranstaltninger, der er praktisk mulige til at genvinde alle anvendte koelemidler og returnere dem til leverandoererne eller andre relevante centre med henblik paa genanvendelse.  II. Det henstilles til de i bilag II anfoerte sammenslutninger:  1) at goere alt, hvad de kan for at koeleindustrien i Faellesskabet kan formindske forbruget af de kontrollerede stoffer og naa ned paa de begraensninger, der er naevnt under nr. I, 2)  2) at forelaegge Kommissionen en aarlig rapport om de fremskridt der er gjort med hensyn til ovennaevnte maalbegraensninger herunder statistiske oplysninger, hvor dette er praktisk gennemfoerligt begyndende med 1989.  III. Det henstilles til medlemsstaterne at goere hvad de kan for at:  1) indfoere krav, i forening med deres industri om uddannelse af arbejdere og teknikere i sikker haandtering af koelemidler, som afsluttes med et kompetencegivende bevis og for, gennem deres tekniske institutioner noejagtigt at fastlaegge, hvilke faglige kvalifikationer arbejdere og teknikere skal besidde, og hvilke krav der skal stilles til selskabernes tekniske kunnen  2) fremme forskning og udvikling i forbindelse med udstyr, der anvendes til genvinding af CFC  3) indfoere foranstaltninger med henblik paa gradvist at afskaffe anvendelse af CFC i engangsbeholdere  4) tilskynde til genvinding og genanvendelse og for at stoette bestraebelser paa uddannelse af kvalificeret personale  5) sikre at maalene for henstillingen naas ved hjaelp af bidrag fra deres respektive omraader.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. juni 1990.  Paa Kommissionens vegne  Carlo RIPA DI MEANA  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 297 af 31. 10. 1988, s. 8.  (2) EFT nr. L 297 af 31. 10. 1988, s. 1.  (3) EFT nr. C 285 af 9. 11. 1988, s. 1.  (4) CECOMAF GT1-001: Reduction of Chlorofluorocarbon Emissions from Refrigerating Systems.  BILAG I  Stoffer omfattet af denne henstilling  1.2 //  //  // Stof  // Ozonnedbrydende potentiale   //  //   // CFC13 (CFC- 11)   // 1,0   // CF2C12 (CFC- 12)  // 1,0   // C2F3C13 (CFC-113)   // 0,8   // C2F4C12 (CFC-114)  // 1,0   // C2F5C1 (CFC-115)   // 0,6   //    //  BILAG II  1.2 // 1. AREA:   // Air Conditioning & Refrigeration European Association   // 2. CECED:   // European Committee of Manufacturers of Electrical Domestic Equipment   //  // (europaeisk udvalg for fabrikanter af elektriske husholdningsapparater)   // 3. CECOMAF:   // European Committee of Manufacturers of Refrigeration Equipment   //  // (europaeisk udvalg for fabrikanter af koeleanlaeg)   // 4. RIB:   // Refrigeration Industry Board (RIB/CECOMAF)


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Polens nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2012-2015

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/65

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Polens nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2012-2015
   2012/C 219/19
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (3) om Polens nationale reformprogram for 2011 og afgav sin udtalelse om Polens opdaterede konvergensprogram for 2011-2014.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog Kommissionen på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Rådet vedtog den 1. december 2011 konklusioner, der opfordrede Udvalget for Social Beskyttelse til i samarbejde med Beskæftigelsesudvalget og andre udvalg at forelægge sine synspunkter vedrørende foranstaltninger, der er anbefalet inden for Europa 2020-politikcyklussen. Disse synspunkter udgør en del af Beskæftigelsesudvalgets udtalelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (7)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 2. marts 2012 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og i deres nationale reformprogrammer.

               (9)

               Den 25. april 2012 forelagde Polen sit konvergensprogram for perioden 2012-2015, og den 27. april 2012 sit nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (10)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk og på linje med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012. Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at sikre korrektionen af det uforholdsmæssigt store overskud inden udgangen af 2012 og at nå den mellemfristede budgetmålsætning inden udgangen af 2015. Konvergensprogrammet bekræfter den mellemfristede budgetmålsætning på 1 %, som i tilstrækkelig grad afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den planlagte korrektion af underskuddet er i overensstemmelse med den frist, som Rådet har fastsat, og de planlagte finanspolitiske tiltag er i overensstemmelse med Rådets henstilling i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Set i lyset af den (genberegnede) strukturelle saldo (5) er det planlagte årlige fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning større end 0,5 % af BNP (i strukturelle termer). Vækstraten for de offentlige udgifter, hvori de diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden er indregnet, er på linje med stabilitets- og vækstpagtens benchmark i hele programperioden, men overskrider ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012 udgifternes benchmark med en lille margen i 2013. Sikringen af tilstrækkelige fremskridt hen imod den mellemfristede budgetmålsætning kan kræve yderligere tiltag, da man hovedsagelig er afhængig af større nedskæringer i udgifterne til offentlige investeringer, og da konvergensprogrammet i de sidste år ikke indeholder tilstrækkeligt deltaljerede foranstaltninger. Den offentlige gæld forventes at holde sig under 60 % af BNP i programperioden. De nationale myndigheder forudser et fald i gælden fra 56,3 % af BNP i 2011 til 49,7 % af BNP i 2015, hvorimod Kommissionen, der har taget højde for potentielle risici i forbindelse med konsolideringsplanerne, forventer en langsommere forbedring.

               (11)

               Regeringen har endnu ikke taget skridt til at vedtage en permanent udgiftsregel senest i 2013. Arbejdet med en permanent regel er stadig under forberedelse, og der foreligger endnu ingen nærmere oplysninger derom. Der er heller ikke gjort fremskridt med hensyn til at tilpasse klassificeringen af nationalregnskaberne til det Europæiske Nationalregnskabssystem (ENS95-standard) og forbedre koordineringen mellem forskellige regeringsniveauer i budgetlægningsprocessen.

               (12)

               Ungdomsarbejdsløsheden ligger over EU-gennemsnittet og skyldes hovedsagelig manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer og begrænset adgang til praktikpladser og uddannelse på arbejdspladsen. Der er planlagt foranstaltninger for at lette de unges indtræden på arbejdsmarkedet. Det delvise misbrug af selvstændig virksomhed og civilretlige kontrakter, som ikke er underlagt arbejdsmarkedslovgivningen, synes at være en årsag til arbejdsmarkedssegmentering og fattigdom blandt personer i beskæftigelse, som er blandt de højeste i Unionen. Derudover bør omfanget og tilstrækkeligheden af beskæftigelsesbetingede ydelser til lavindkomstgrupper undersøges.

               (13)

               Polen har i anden halvdel af 2011 iværksat gennemførelsen af en ambitiøs reform af de højere uddannelser. Den har til formål at skabe stærkere forbindelser mellem universiteterne og erhvervslivet og gøre noget ved den manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer. Reformen har til formål at gøre kurserne mere fleksible og lettere at tilpasse behovene på arbejdsmarkedet. Den fremmer også selvstændig erhvervsvirksomhed. Der er dog stadig behov for at forbedre undervisningens relevans og kvalitet, og her bør der især fokuseres på tertiære private institutioner.

               (14)

               Det er nødvendigt at øge antallet af kvinder på arbejdsmarkedet ved hjælp af et bedre børnepasningssystem. Polen har for øjeblikket den laveste indskrivningsprocent i Europa inden for førskoleundervisning. Dette skyldes manglen på pladser og en mangel på nødvendig infrastruktur. Regeringens erklæring om, at den vil frembringe yderligere midler til etablering af børnepasningsinstitutioner for børn i førskolealderen (3-5 år), afspejles ikke i finansloven for 2012. Det har bevirket, at nogle kommuner har lukket skoler og børnehaver.

               (15)

               For at gøre noget ved de ældre arbejdstageres lave erhvervsfrekvens har Polen vedtaget en generel reform af pensionssystemet. Den lovbestemte pensionsalder vil gradvist blive hævet fra 2013 og fremefter, til den når 67 år 2020 og 2040 for henholdsvis mænd (er nu på 65) og kvinder (er nu på 60). Polen har fortsat sin indsats for at begrænse fordelagtige pensionsvilkår for uniformeret servicepersonel. I 2011 vedtog Polen nogle ændringer af landbrugernes socialsikringsfond (KRUS). Denne reform er dog kun midlertidig og ikke tilstrækkelig set fra et arbejdsmarkedsperspektiv. Minearbejdere nyder stadig godt af en særlig pensionsordning.

               (16)

               Nylige reformer for at forbedre forskningsmiljøet tilsigter at belønne de institutioner, der udmærker sig, med skræddersyet finansiering. Det nationale forskningsprogram, som blev vedtaget i august 2011, er et vigtigt skridt i denne retning. Det er dog stadig uklart, hvordan prioriteringerne i dette program hænger sammen og føres videre inden for innovations- og industripolitikken.

               (17)

               De eksisterende restriktioner på levering af liberale tjenesteydelser er en stor hindring for yderligere vækst, især inden for byggeri, transport og sundhed. Regeringen har annonceret en plan om at begrænse reguleringen af liberale tjenesteydelser med 50 % både med hensyn til uddannelseskrav og licensudstedelse. På trods af de seneste foranstaltninger pålægges virksomhederne stadig tunge administrative byrder, og den offentlige forvaltning er fortsat ikke tilstrækkelig effektiv. De væsentligste problemområder er høje omkostninger i forbindelse med sikring af overholdelse af regler, kompliceret og skiftende skattelovgivning, mangelfuld kontrakthåndhævelse, langtrukne og besværlige licensudstedelses- og tilladelsesprocedurer samt ejendomsregistrerings- og zoneinddelingslovgivningen. Søgsmål og anden retsforfølgning er langtrukken, og der er et relativt højt antal verserende sager.

               (18)

               Vækst og konkurrence i energisektoren bremses af langsom gennemførelse af EU-lovgivning, især med hensyn til den anden og tredje energipakke og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (6) (direktivet om vedvarende energi) samt igangværende overtrædelsesprocedurer. Mens motorvejs- og motortrafikvejsnettet er under omfattende udbygning støttet af EU-midler, er behovet for investeringer i jernbanenettet endnu mere påtrængende i betragtning af infrastrukturens meget ringe forfatning. Polen gør ikke fuldt ud brug af de midler, som Samhørighedsfonden stiller til rådighed til dette formål. Der er stadig hindringer for jernbanemarkedets effektive funktion.

               (19)

               Polen har givet en række tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de tilsagn, der blev givet i 2011, vedrører fremme af beskæftigelsen, forbedring af konkurrenceevnen, styrkelse af de offentlige finansers holdbarhed og forbedring af den finansielle stabilitet. Kommissionen har vurderet gennemførelsen af tilsagnene givet inden for rammerne af europluspagten. Der er taget hensyn til resultaterne af denne vurdering i henstillingerne.

               (20)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik. Den har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (21)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Polen i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               sikre de planlagte fremskridt hen imod korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud. Fuldt ud gennemføre budgettet for 2012 og opnå den strukturelle tilpasningsindsats, der er angivet i Rådets henstillinger under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Efterfølgende specificere de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre den planlagte gennemførelse af budgetstrategien for 2013 og videre frem, hvormed der sikres en tilstrækkelig strukturel tilpasning med de fornødne fremskridt hen imod den mellemfristede budgetmålsætning, herunder overholdelse af udgifternes benchmark. Minimere besparelser i fremtidige vækstfremmende udgifter og sikre en bedre overholdelse af skattereglerne

               2)

               fremskynde reformen af de finanspolitiske rammer ved at indføre lovgivning med henblik på at indføre en permanent udgiftsregel i 2013. Denne regel bør være i overensstemmelse med ENS. Træffe foranstaltninger til at styrke koordineringsmekanismerne mellem de forskellige regeringsniveauer i den mellemfristede og årlige budgetlægning

               3)

               reducere ungdomsarbejdsløsheden, øge udbuddet af praktikpladser og uddannelse på arbejdspladsen, forbedre kvaliteten af erhvervsuddannelserne og indføre den foreslåede strategi for livslang læring. Bedre tilpasning af uddannelsesudbyttet med arbejdsmarkedets behov og forbedre kvaliteten af undervisningen. For at bekæmpe arbejdsmarkedets segmentering og fattigdom blandt personer i beskæftigelse begrænse brugen af civilretlige kontrakter og udvidelse af prøveperioden til også at omfatte faste kontrakter

               4)

               styrke indsatsen for at øge kvinders erhvervsfrekvens og indskrivningen i småbørnspasningsordninger og førskoleundervisning ved at sikre stabil finansiering og investering i offentlig infrastruktur, kvalificeret personale og rimelige priser. Ændre den etablerede praksis med hensyn til tidlig tilbagetrækning, så arbejdstagerne er ældre, når de forlader arbejdsmarkedet. Udfase den særlige pensionsordning for minearbejdere med henblik på at integrere dem i den almindelige ordning. Tage mere ambitiøse og permanente skridt hen imod en reform af KRUS, så den bedre afspejler individuelle indkomster

               5)

               træffe yderligere foranstaltninger for at sikre et innovationsvenligt erhvervsklima via bedre forbindelser mellem forskning, innovation og industri og ved at definere fælles prioriterede områder og instrumenter, der kan understøtte hele innovationscyklussen. Forbedre adgangen til finansiering af forsknings- og innovationsaktiviteter ved brug af garantier og mellemfinansiering

               6)

               styrke indsatsen for at forbedre incitamenterne til at investere i energiproduktion og energieffektivitet i hele energikæden, fremskynde udviklingen af elforsyningsnettet, herunder sammenkoblinger på tværs af grænserne, fjerne hindringerne for handel med elektricitet på tværs af grænserne og øge konkurrencen i gassektoren ved at udfase prisreguleringen og oprette en handelsplatform for gas. Styrke jernbanetilsynsmyndighedens rolle og ressourcer og sikre en effektiv og hurtig gennemførelse af jernbaneprojekter. Reducere restriktionerne på liberale tjenesteydelser og forenkle kontrakthåndhævelse og krav til byggetilladelser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Bibeholdt for 2012 ved Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUT C 217 af 23.7.2011, s. 5.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet og ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode.

      (6)  EUT L 140 af 5.6.2009, s. 16.

      (7)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 24. august 2017 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de Portugal (ECB/2017/24)

text:
               2.9.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 292/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 24. august 2017
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de Portugal
   (ECB/2017/24)
   (2017/C 292/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer i Banco de Portugal, PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda., udløb efter revisionen for regnskabsåret 2016. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2017.

               (3)

               Banco de Portugal har valgt Deloitte & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A. som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2017 til 2021 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at Deloitte & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A. udnævnes som eksterne revisorer for Banco de Portugal for regnskabsårene 2017 til 2021.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 24. august 2017.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 17. november 2008 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banque centrale du Luxembourg (ECB/2008/16)

text:
               22.11.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/5

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 17. november 2008
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banque centrale du Luxembourg
   (ECB/2008/16)
   (2008/C 299/02)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   og ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer i Banque centrale du Luxembourg udløber efter revisionen for regnskabsåret 2008. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2009.

               (3)

               Banque centrale du Luxembourg har valgt KPMG AUDIT SARL som uafhængige eksterne revisorer for regnskabsårene 2009 til 2013 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at KPMG AUDIT SARL udnævnes som uafhængige eksterne revisorer for Banque centrale du Luxembourg for regnskabsårene 2009 til 2013.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. november 2008.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB


title: Kommissionens henstilling (Euratom) 2016/538 af 4. april 2016 om anvendelse af Euratomtraktatens artikel 103 (meddelt under nummer C(2016) 1168)

text:
               6.4.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 89/20

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (Euratom) 2016/538
   af 4. april 2016
   om anvendelse af Euratomtraktatens artikel 103

         (meddelt under nummer C(2016) 1168)

   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 103, sammenholdt med artikel 106A, der henviser til artikel 292 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ifølge traktatens artikel 2, litra h), er det en af Fællesskabets opgaver med andre lande og med internationale organisationer at oprette enhver forbindelse, der kan fremme udviklingen af kerneenergiens fredelige anvendelse. Med henblik på at nå dette mål har Fællesskabet i medfør af traktatens afsnit II, kapitel 10, beføjelse til at indgå eksterne forbindelser.

               (2)

               Ifølge traktatens artikel 101 kan Fællesskabet inden for rammerne af sin kompetence indgå aftaler eller overenskomster med et tredjeland, en international organisation eller en statsborger fra et tredjeland. Der er i medfør af denne bestemmelse indgået Euratomaftaler med Fællesskabets vigtigste leverandørlande.

               (3)

               Artikel 102 giver omvendt Fællesskabet beføjelse til indgå aftaler, i hvilke foruden Fællesskabet også en eller flere medlemsstater er parter. Sådanne aftaler kan for Fællesskabets vedkommende kun gennemføres gennem et tæt samarbejde mellem Fællesskabets institutioner og medlemsstaterne både under forhandlingerne og ved indgåelsen og med hensyn til opfyldelsen af de indgåede forpligtelser.

               (4)

               Medlemsstaterne bevarer i overensstemmelse med traktaten og på betingelserne fastsat deri deres kompetence til at indgå traktater som aktører på den internationale scene og har derfor ret til på ethvert tidspunkt at indgå bilaterale aftaler med tredjelande, som vedrører områder henhørende under Euratomtraktaten.

               (5)

               Artikel 103 i traktaten spiller en central rolle med hensyn til at sikre, at Euratomlovgivningens enhed og forrang stemmer overens med medlemsstaternes handlefrihed, når de plejer deres eksterne forbindelser på det nukleare område. Ifølge denne artikel skal medlemsstaterne meddele Kommissionen deres planer om aftaler eller overenskomster med et tredjeland, en international organisation eller en statsborger fra et tredjeland i den udstrækning, disse aftaler eller overenskomster berører traktatens anvendelsesområde. Hvis et forslag til en aftale eller overenskomst indeholder punkter, som strider imod denne traktat, afgiver Kommissionen sine bemærkninger herom til vedkommende stat inden en måned fra modtagelsen af den omtalte meddelelse. En medlemsstat kan ikke afslutte den påtænkte aftale eller overenskomst, før den har fjernet Kommissionens betænkeligheder eller har fulgt den afgørelse, som Den Europæiske Unions Domstol som hastesag har truffet med hensyn til de påtænkte bestemmelsers forenelighed med reglerne i traktaten.

               (6)

               I sin afgørelse 1/78 af 14. november 1978 slog Den Europæiske Unions Domstol fast, at målet med artikel 103 er at undgå, at traktatbestemmelserne modvirkes af aftaler eller overenskomster, som medlemsstaterne indgår med andre (1).

               (7)

               En vurdering i henhold til artikel 103 indbefatter foreneligheden af forslaget til aftale eller overenskomst med bestemmelserne i Euratomtraktaten og den afledte ret, der er vedtaget på grundlag heraf. Den indbefatter ikke, hvorvidt forslaget til aftale eller overenskomst er foreneligt med bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               (8)

               Der er høstet betydelige erfaringer med anvendelsen af artikel 103. Erfaringerne viser, at visse aspekter af Euratombestemmelserne har direkte betydning for medlemsstaternes eksterne forbindelser. Kommissionen har i forbindelse med vurderingerne i henhold til artikel 103, gentagne gange været nødt til at henlede opmærksomheden på Euratomlovgivningen i sine bemærkninger til medlemsstaterne. Der er følgelig behov for vejledning i anvendelsen af artikel 103. Formålet med denne henstilling er at minde om, hvilke centrale bestemmelser der er relevante i denne sammenhæng, og skabe øget klarhed og juridisk sikkerhed for medlemsstaterne, når de forhandler om forslagene til aftaler eller overenskomster.

               (9)

               Den frist på en måned, der er nævnt i artikel 103, stk. 2, starter fra den dato, hvor Kommissionen modtager meddelelsen. En sådan modtagelse anses først for at have fundet sted, når Kommissionen er i besiddelse af den fuldstændige meddelelse.

               (10)

               I Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 994/2012/EU (2) fastsættes det, at medlemsstaterne har mulighed for at anmode Kommissionen om at bistå dem under forhandlingerne om internationale aftaler, der falder under denne afgørelses anvendelsesområde. Medlemsstaterne bør have samme mulighed, når de forhandler aftaler eller overenskomster henhørende under Euratomtraktaten.

               (11)

               Nuklear forskning hører under Euratomtraktaten, jf. afsnit II, kapitel 1 om udvikling af forskningen. Kommissionens henstilling omfatter derfor også internationale forskningsaftaler, uanset hvad de omhandler, inden for nuklear fission og fusionsforskning.

               (12)

               De grundlæggende standarder, som Fællesskabet har fastlagt i henhold til afsnit II, kapitel 3, i traktaten og navnlig Rådets direktiv 2009/71/Euratom (3), Rådets direktiv 2011/70/Euratom (4) og Rådets direktiv 2013/59/Euratom (5), har til formål at sikre beskyttelsen af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling, uanset kilde. De udgør kernen af det retssystem, der er fastsat ved traktaten, og er derfor af central betydning for vurderingerne i henhold til artikel 103.

               (13)

               Ved afsnit II, kapitel 6, i traktaten oprettes Euratoms Forsyningsagentur, som tillægges eneret til at afslutte kontrakter om leverancer af malm, udgangsmaterialer eller specielle fissile materialer, der hidrører fra områder inden for eller uden for Fællesskabet. I det tilfælde, hvor et forslag til aftale eller overenskomst berørt af nærværende henstilling også indeholder bestemmelser om forsyningsaspekterne, berører Kommissionens vurdering i henhold til artikel 103 ikke agenturets eneret til at indgå forsyningskontrakter; agenturets medunderskrift af forsyningskontrakter berører på den anden side ikke Kommissionens vurdering af, hvorvidt medlemsstatens forslag til aftale eller overenskomst er i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaten og den heraf afledte ret.

               (14)

               En af de centrale søjler i den europæiske energisikkerhedsstrategi er diversificering af de eksterne forsyninger og den tilknyttede infrastruktur. På markedet for uran og nukleart brændsel skal Kommissionen og medlemsstaterne arbejde sammen om at diversificere forsyningen af nukleart brændsel, når det er nødvendigt. Kommissionen påtager sig på systematisk vis at tage diversificering af brændselsforsyningen i betragtning i sin vurdering af nye nukleare investeringsprojekter og nye forslag til aftaler eller overenskomster med tredjelande. Euratoms Forsyningsagentur skal omvendt sikre, at nye investeringer ikke hæmmer muligheden for at diversificere brændselsforsyningen. Nærværende henstilling bidrager til at nå disse mål.

               (15)

               I overensstemmelse med artikel 104, stk.2, i traktaten meddeler medlemsstaterne på Kommissionens begæring alle oplysninger vedrørende aftaler eller overenskomster henhørende under traktaten, som er afsluttet af enhver person eller virksomhed med et tredjeland, en international organisation eller en statsborger fra et tredjeland —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Ved »forslag til aftale eller overenskomst« som nævnt i artikel 103 i traktaten forstås enhver aftale, uanset hvad den omhandler, som falder under traktatens anvendelsesområde, og som forhandles af en medlemsstat (6). Forslag til aftale eller overenskomst, der ændrer gældende aftaler eller overenskomster mellem en eller flere medlemsstater og et tredjeland, en international organisation eller en statsborger fra et tredjeland om anliggender henhørende under traktaten, hører ligeledes under anvendelsesområdet for artikel 103. Forslag til aftaler eller overenskomster vedrørende forsyning, behandling, forarbejdning eller formning af malm, udgangsmaterialer og specielle fissile materialer, som indgås mellem virksomheder, og som skal meddeles Euratoms Forsyningsagentur eller fremlægges herfor med henblik på afslutning, jf. afsnit II, kapitel 6, skal ikke meddeles Kommissionen, jf. artikel 103.

      DEL I

      Før meddelelse

               2.

               Hvis en medlemsstat påtænker at indlede forhandlinger med et tredjeland, en international organisation eller en statsborger fra et tredjeland om et forslag til aftale eller overenskomst, kan denne medlemsstat skriftligt underrette Kommissionen herom. Såfremt medlemsstaten underretter Kommissionen om forhandlingerne, opfordres den pågældende medlemsstat til regelmæssigt at holde Kommissionen orienteret om udviklingen i forhandlingerne. Medlemsstaten kan ligeledes anmode Kommissionen om at rådgive den om, hvordan uforenelighed mellem forslaget til aftale eller overenskomst og traktaten undgås.
               Derudover kan medlemsstaterne, hvis de finder det nødvendigt, anmode Kommissionen om at deltage i forhandlingerne som observatør.

               3.

               Medlemsstaterne opfordres til at indgive meddelelse i henhold til artikel 103, efter at parterne er nået til enighed ad referendum om alle de vigtigste elementer af forslaget til aftale eller overenskomst, men før forslaget til aftale eller overenskomst indgås.

               4.

               Medlemsstaterne opfordres til ad elektronisk vej at fremsende en forhåndskopi til Kommissionen af meddelelsen inklusive alle ledsagende dokumenter (7). Den elektroniske fremsendelse skal ikke desto mindre efterfølges af en meddelelse af det fuldstændige dossier i papirform.

      DEL II

      Meddelelsens indhold

               5.

               Meddelelsen skal, hvis det er relevant, indeholde samtlige følgende elementer:

                           a)

                           teksten til forslaget til aftale eller overenskomst

                           b)

                           alle bilag eller tillæg til forslaget til aftale eller overenskomst

                           c)

                           enhver anden aftale eller overenskomst i den gældende affattelse, som er nævnt i det meddelte forslag til aftale eller overenskomst.

      DEL III

      Forenelighed mellem forslaget til aftale eller overenskomst og traktaten

               6.

               Medlemsstaterne opfordres til i deres forslag til aftale eller overenskomst at inkludere en udtrykkelig henvisning til deres medlemsskab af Det Europæiske Atomenergifællesskab og til de forpligtelser, der følger af dette medlemsskab. Det foreslås, at de bliver mindet om, at det i tilfælde af konflikt mellem bestemmelserne i forslaget til aftale eller kontrakt og bestemmelserne i Euratomlovgivningen, er sidstnævnte, der har forrang. Når medlemsstaterne forhandler om forslagene til aftale eller overenskomst, skal de tage behørigt højde for Fællesskabets egne kompetencer såvel som principperne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der er forankret i traktaten, i forbindelse med det nukleare fællesmarked og enhver forpligtelse, der følger af retsakter, som institutionerne har vedtaget i henhold til traktaten.

               7.

               Medlemsstaterne sikrer, at deres forslag til aftaler eller overenskomster ikke indeholder bestemmelser, som er i konflikt med de grundlæggende standarder fastsat i afsnit II, kapitel 3, i traktaten. Disse omfatter navnlig:

                           i)

                           princippet om, at medlemsstaten har det endelige ansvar for håndteringen af det brugte brændsel og radioaktive affald, der genereres på dens territorium

                           ii)

                           princippet om, at den medlemsstat eller tredjeland, hvorfra der sendes radioaktivt affald eller brugt brændsel til bearbejdning eller oparbejdning, har det endelige ansvar for sikker og ansvarlig bortskaffelse af disse materialer

                           iii)

                           kravet om, at det radioaktive affald skal bortskaffes i den medlemsstat, hvor det genereres, medmindre betingelserne i den afledte ret, der er vedtaget i henhold til traktaten, er opfyldt.

               8.

               Når medlemsstaterne forhandler om forslag til aftaler eller overenskomster, skal de tage størst muligt hensyn til kravene i den fælles forsyningspolitik, jf. afsnit II, kapitel 6, i traktaten, og især behovet for at sikre — med forbehold for Euratoms Forsyningsagenturs ret til at indgå forsyningskontrakter — regelmæssig og ligelig forsyning med malm, udgangsmaterialer eller specielle fissile materialer til alle brugere i Fællesskabet. Medlemsstaterne skal især undlade at medtage bestemmelser, som vil resultere i, at brugere på deres territorium bliver alt for afhængige af en enkelt forsyningskilde eller en enkelt leverandør af tjenesteydelser i det nukleare brændselskredsløb eller af udstyr eller teknologi. Medlemsstaterne skal heller ikke medtage bestemmelser, som har til formål eller som virkning, at alternative leverandører eller udbydere udelukkes fra markedet, eller at fremkomsten af alternative leverandører eller udbydere gøres unødigt vanskelig.

               9.

               Det anbefales, at medlemsstaterne i deres forslag til aftale eller overenskomst minder om, at alle nukleare materialer, der udveksles i henhold til disse forslag til aftale eller overenskomst, er underlagt vilkårene for sikkerhedskontrol som fastsat i afsnit II, kapitel 7, i traktaten i alle faser af dets tilstedeværelse på Fællesskabets territorium. Medlemsstaterne opfordres ligeledes til at inkludere en henvisning til den gældende aftale mellem Fællesskabet, Den internationale Atomenergiorganisation og den berørte medlemsstat om gennemførelse af kontrolforanstaltninger såvel som tillægsprotokollerne hertil.

               10.

               Medlemsstaterne må ikke medtage bestemmelser i deres forslag til aftale eller overenskomst, der har som virkning, at den eller de andre parter i forslaget til aftale eller overenskomst får overdraget ejerskabet af de specielle fissile materialer, som i medfør af afsnit II, kapitel 8, i traktaten er Fællesskabets ejendom.

               11.

               Medlemsstaterne sikrer, at deres forslag til aftale eller overenskomst ikke indeholder bestemmelser, som betyder, at overførsel inden for Fællesskabet til et hvilket som helst formål af varer og produkter opført i bilag IV til traktaten kræver forhåndsgodkendelse af den eller de andre parter i forslaget til aftale eller overenskomst, eller som forhindrer overholdelse af reglerne for det nukleare fællesmarked.

               12.

               Når de forhandler om et forslag til aftale eller overenskomst, tager medlemsstaterne om nødvendigt højde for enhver aftale, der er indgået mellem Fællesskabet og den eller de andre parter i forslaget til aftale eller overenskomst. De opfordres til i teksten til forslaget til aftale eller overenskomst, som skal meddeles Kommissionen, udtrykkeligt at henvise til den relevante Euratomaftale.

      DEL IV

      Kommissionens vurdering af meddelelsen

               13.

               Efter at have afsluttet sin vurdering afgiver Kommissionen sine bemærkninger herom til den berørte medlemsstat. Disse bemærkninger skal angive, hvilke bestemmelser i forslaget til aftale eller overenskomst der strider imod traktaten, jf. artikel 103, og bør, efter omstændighederne, henvise til specifikke kapitler i traktaten som fastsat i denne henstillings del III.

      DEL V

      Opfølgning på Kommissionens vurdering

               14.

               Medlemsstaterne opfordres til efter indgåelse af forslaget til aftale eller overenskomst meddelt i overensstemmelse med artikel 103 at meddele Kommissionen den endelige tekst til denne aftale eller overenskomst såvel som enhver efterfølgende erklæring eller aftale i hvilken som helst form, som er udarbejdet af den ene eller begge parter i forbindelse med fortolkning eller gennemførelse heraf.

               15.

               Den kendsgerning, at Kommissionen efter at have modtaget meddelelse om et forslag til aftale eller overenskomst i henhold til artikel 103 konstaterer, at der ikke findes punkter, som strider imod traktaten, udelukker ikke, at gennemførelsen af denne aftale eller overenskomst kan give anledning til en overtrædelse af Euratomlovgivningen.

               16.

               Det anbefales, at medlemsstaterne på Kommissionens anmodning fremlægger oplysninger i forbindelse med gennemførelsen eller fortolkningen af enhver aftale eller overenskomst, som falder under traktatens anvendelsesområde, og som er gældende for dem og for tredjelande, internationale organisationer eller statsborgere fra et tredjeland.

      Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. april 2016.

            På Kommissionens vegne

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Sml. 1978, s. 2151.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 994/2012/EU af 25. oktober 2012 om indførelse af en mekanisme for udveksling af oplysninger vedrørende mellemstatslige aftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande på energiområdet (EUT L 299 af 27.10.2012, s. 13).

      (3)  Rådets direktiv 2009/71/Euratom af 25. juni 2009 om EF-rammebestemmelser for nukleare anlægs nukleare sikkerhed (EUT L 172 af 2.7.2009, s. 18).

      (4)  Rådets direktiv 2011/70/Euratom af 19. juli 2011 om fastsættelse af en fællesskabsramme for ansvarlig og sikker håndtering af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald (EUT L 199 af 2.8.2011, s. 48).

      (5)  Rådets direktiv 2013/59/Euratom af 5. december 2013 om fastlæggelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse mod de farer, som er forbundet med udsættelse for ioniserende stråling, og om ophævelse af direktiv 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom og 2003/122/Euratom (EUT L 13 af 17.1.2014, s. 1).

      (6)  Ved »aftale« som nævnt i artikel 4, stk. 4, i direktiv 2011/70/Euratom forstås imidlertid en aftale, der specifikt gælder anvendelse af deponeringsanlæg som fastsat i nævnte artikel.

      (7)  Sendes til adressen ENER-LUX-EURATOM-ARTICLE-103@ec.europea.eu.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 26. september 2012 om rammerne for datakvalitetssikring i den centraliserede værdipapirdatabase (ECB/2012/22)

text:
               7.11.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 339/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 26. september 2012
   om rammerne for datakvalitetssikring i den centraliserede værdipapirdatabase
   (ECB/2012/22)
   2012/C 339/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5.1 og artikel 34.1, tredje led,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den centraliserede værdipapirdatabase (Centralised Securities Database, CSDB) er en fælles IT-infrastruktur, som drives i fællesskab af medlemmerne af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), herunder nationale centralbanker i de medlemsstater uden for euroområdet, som frivilligt deltager i driften af CSDB'en. CSDB'en opbevarer data for de enkelte poster, herunder navnlig data om værdipapirer, udstedere og kurser.

               (2)

               Data indsamles fra forskellige kilder, herunder fra medlemmerne af ESCB, visse kommercielle dataleverandører, offentligt tilgængelige kilder og administrative kilder, og indberettes til CSDB'en. Der er imidlertid en risiko for, at sådanne inputdata er unøjagtige eller ufuldstændige. CSDB-systemet kan afstemme delvist inkonsistente inputdata fra forskellige kilder og finde ufuldstændige eller manglende data. Systemet sammensætter automatisk, så vidt det er muligt, inputdata fra forskellige overlappende kilder i én fuldstændig observation af høj kvalitet.

               (3)

               Den overordnede datakvalitet i CSDB'en kan kun vurderes på grundlag af outputdata, ikke på grundlag af de individuelle sæt af inputdata. For at sikre, at outputdataene er fuldstændige, nøjagtige og ensartede, fastsætter retningslinje ECB/2012/21 om rammerne for datakvalitetssikring i den centraliserede værdipapirdatabase (2) de rammer for datakvalitetssikring (data quality management, DQM), der skal finde anvendelse på output feed data, som udgør en delmængde af outputdata, og som kan anvendes til støtte for produktionen af statistik eller til andre formål.

               (4)

               Den effektive anvendelse af rammerne for datakvalitetssikring i CSDB'en afhænger af, at alle de medlemmer af ESCB, der deltager i driften af CSDB'en, samarbejder og anvender ensartede kvalitetsstandarder. Nationale centralbanker uden for euroområdet, der deltager i driften af CSDB'en, bør samarbejde med hinanden, med de nationale centralbanker i euroområdet og med ECB i forbindelse med anvendelsen af rammerne for datakvalitetssikring i CSDB'en i overensstemmelse med retningslinje ECB/2012/21 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   I.   Definitioner

   I denne henstilling har begreberne »centraliseret værdipapirdatabase« (»CSDB«), »datakvalitetssikring« (»DQM«) og »kompetente datakvalitetssikringsmyndigheder«/»DQM-myndigheder« (»DQM competent authorities«) samme betydning som i retningslinje ECB/2012/21.
   II.   Indberetning af statistisk information

   Denne henstillings adressater bør anvende CSDB'ens rammer for datakvalitetssikring og rettidigt opfylde de kompetente myndigheders forpligtelser i forbindelse med datakvalitetssikring, som fastsat i artikel 2 til 12 i retningslinje ECB/2012/21.
   III.   Endelig bestemmelse

   Denne henstilling er rettet til de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet i det omfang, den finder anvendelse.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 26. september 2012.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  EFT L 318 af 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Endnu ikke offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.