title: RECOMMANDATION DE LA COMMISSION AU CONSEIL concernant l'approbation d'un accord de coopération dans le domaine des utilisations pacifiques de l'énergie nucléaire entre la Communauté européenne de l'énergie atomique (Euratom) et le gouvernement de l'Australie

text:
   DA
DA    DA
 ---pagebreak---                    EUROPA-KOMMISSIONEN
                                                 Bruxelles, den 2.3.2011
                                                 SEK(2011) 243 endelig
                  HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
   om godkendelse af en aftale mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom)
    og Australiens regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---                       HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
     om godkendelse af en aftale mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom)
       og Australiens regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål
   A.        BEGRUNDELSE
   1.        INDLEDNING
   Der er allerede indgået en aftale mellem Euratom og Australien, som udløber i begyndelsen af
   2012. Da Australien er en af hovedleverandørerne af uran til operatørerne af kernekraftværker
   i EU, bør aftalen videreføres, så den kan udgøre en stabil retlig ramme for relationerne på
   dette område.
   Den nuværende aftale omfatter kun overførsler af nukleart materiale fra Australien til Det
   Europæiske Atomenergifællesskab. Kommissionen har derfor i overensstemmelse med de
   med Rådet forhandlede direktiver udvidet anvendelsesområdet for aftalen, så den omfatter
   overførsler af materialer, udstyr og teknologi.
   Nogle EU-medlemsstater har indgået bilaterale aftaler med Australien. Denne Euratom-aftale
   sikrer imidlertid lige behandling af alle medlemsstaterne og deres operatører og mindsker
   dermed behovet for sådanne bilaterale aftaler mellem Australien og individuelle EU-
   medlemsstater.
   Aftalen vil sikre et bredt samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål og skabe en
   generel ramme for politisk, teknisk og industrielt samarbejde. Aftalen kommer til at udgøre en
   retlig ramme for både regeringerne og de industrielle operatører i parterne – Australiens
   regering og Fællesskabet – som vil lette samarbejdet på dette område.
   2.        AFTALENS BETYDNING
   Euratoms interesse i at undertegne aftalen bunder i, at Australien er en af dets
   hovedleverandører af naturligt uran. Fremme af handel på det nukleare område bidrager til
   Fællesskabets politik på området energiforsyningssikkerhed og spredning af energikilderne.
   Betydningen af indgåelsen af denne aftale skyldes navnlig handelsmæssige behov. Australien
   er verdens tredjestørste producent af uran med en produktionskapacitet på omkring
   8 000 t U/år (19 % af den globale uranproduktion). Australiens uranreserver er verdens største
   svarende til 23 % af de samlede reserver. Produktionen og eksporten ligger i gennemsnit på
   omkring 10 000 tons uranoxid (8500 tU) pr. år.
   Australiens uran sælges udelukkende til elfremstilling, og der er truffet forholdsregler til
   sikring heraf. Australien er part i ikke-spredningstraktaten (NPT) i sin egenskab af stat, der
   ikke besidder kernevåben. Australiens aftale om sikkerhedskontrol under NPT trådte i kraft i
   1974, og Australien var det første land i verden, som satte den hertil knyttede tillægsprotokol i
   kraft (i 1998). Ud over disse internationale aftaler stiller Australien krav om, at køberlandene
   har indgået en aftale om nukleart samarbejde med Australien.
DA                                                 2                                                 DA
 ---pagebreak---    Endvidere bekræfter indgåelsen af denne aftale Australiens, Fællesskabets og EU-
   medlemsstaternes regeringers tilsagn om at skærpe sikkerheds- og eksportkontrollen og de
   fysiske beskyttelsesforanstaltninger og overholde dem nøje.
   3.        AFTALENS GRUNDTRÆK
   Målet med aftalen er samarbejde mellem Euratom og Australien om brug af kerneenergi til
   fredelige formål. Samarbejdet omfatter (artikel III) hovedsagelig nuklear sikkerhed, levering
   af nukleare materialer, teknologioverførsel, overførsel af udstyr og strålingsbeskyttelse,
   sikkerhedskontrol og anvendelse af radioisotoper. Aftalen bygger på aftalen fra 1981, som
   kun omfattede overførsler af nukleart materiale fra Australien til Euratom. Den reviderede
   aftale har et dobbelt formål.
   I opdateringsøjemed reviderer den nye aftale forældede bestemmelser og konsoliderer så vidt
   muligt hovedteksten med bilagene og den vedlagte noteudveksling. De nuværende
   bestemmelser om ikke-spredning, sikkerhedskontrol, fysisk beskyttelse, overførsel og
   videreoverførsel såvel som konsultation og administrative arrangementer, fortrolighed og
   bilæggelse af tvister som anført i den bestående aftale og i noteudvekslingen mellem
   Australiens regering og Det Europæiske Atomenergifællesskab er bevaret uændret.
   Til imødekommelse af begge parters ønske om at udvide aftalens anvendelsesområde og i tråd
   med den seneste udvikling, som f.eks. Fællesskabets udvidelse, omfatter den nye aftale
   desuden yderligere bestemmelser, som de berørte Euratom-medlemsstater og Australiens
   regering anser for vigtige.
   Hvad opbygningen angår, definerer aftalen yderligere, hvilke emner aftalen omfatter (artikel
   IV) – forskellige former for nukleart og ikke-nukleart materiale – og beskriver nøje
   fremgangsmåden for handel med nukleart materiale, ikke-nukleart materiale og udstyr (artikel
   VI). Aftalen indeholder en række bestemmelser om fastlæggelse af kriterier for overførsel af
   nukleart materiale og om løsning af konfliktsituationer. Det understreges, at nukleart
   materiale skal anvendes til fredelige formål og i overensstemmelse med de relevante
   sikkerhedskontrolaftaler (i Fællesskabet, Euratoms sikkerhedskontrol i overensstemmelse
   med      Euratom-traktaten     og    IAEA's     sikkerhedskontrolaftaler   med     tilhørende
   tillægsprotokoller1). Transport af nukleare materialer bør ske i overensstemmelse med den
   internationale konvention om fysisk beskyttelse af nukleart materiale2.
   Endvidere bekræfter aftalen på ny principperne om fri bevægelighed for nukleare materialer i
   Fællesskabet. Spørgsmål vedrørende intellektuel ejendomsret (artikel IX) er omhandlet i
   detaljer, og det samme gælder bestemmelserne om udveksling af oplysninger (artikel X). Til
   sikring af en problemløs gennemførelse af aftalen indføres der en særlig artikel om
   konsultation og tvistbilæggelse (artikel XV), hvis der skulle opstå tvivl om den korrekte
   anvendelse af aftalen. Aftalens varighed sættes indledningsvis til 30 år, altså i tråd med
   aftalen fra 1981 (artikel XVIII).
   1
           INFCIRC/540
   2
           INFCIRC/274/Rev.l
DA                                               3                                               DA
 ---pagebreak---    B.       HENSTILLING
   Kommissionen er af den opfattelse, at aftalen mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab
   og Australiens regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål, som
   foreslås vedtaget:
   – er i overensstemmelse med Rådets forhandlingsdirektiver af 9. juni 2010
   – opfylder målene om forenkling, opdatering og udvidelse af den nuværende aftale
   – bekræfter de to parters klare forpligtelse for så vidt angår ikke-spredning og et højt
      nukleart sikkerhedsniveau med henblik på at garantere fredelig og sikker brug af
      kerneenergi
   – er på linje med Fællesskabets politik for energiforsyningssikkerhed
   – yderligere vil styrke de meget gode forbindelser mellem EU og Australien på området
      energipolitisk samarbejde.
   Kommissionen opfordrer derfor Rådet til i overensstemmelse med artikel 101, stk. 2, i
   traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab at godkende aftalen i bilaget
   mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Australiens regering om samarbejde om
   brug af kerneenergi til fredelige formål.
DA                                               4                                              DA
 ---pagebreak---                                               BILAG
                    AFTALE MELLEM AUSTRALIENS REGERING OG
           DET EUROPÆISKE ATOMENERGIFÆLLESSKAB (EURATOM) OM
        SAMARBEJDE OM BRUG AF KERNEENERGI TIL FREDELIGE FORMÅL
   Australiens regering og Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom), i det følgende
   benævnt "Fællesskabet",
   SOM ØNSKER at fremme deres samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at aftalen mellem Australiens regering og Det europæiske
   Atomenergifællesskab om overførsler af nukleart materiale fra Australien til Det europæiske
   Atomenergifællesskab, som blev undertegnet i Bruxelles den 21. september 1981, har et
   begrænset anvendelsesområde og udløber i 2012,
   SOM BEKRÆFTER Australiens regerings, Fællesskabets og dets medlemsstaters regeringers
   stærke engagement i nuklear ikke-spredning, herunder styrkelse og effektiv anvendelse af de
   relaterede sikkerhedsforanstaltninger og ordninger for eksportkontrol, i henhold til hvilke
   Australiens og Fællesskabets samarbejde om fredelig anvendelse af kerneenergi finder sted,
   SOM BEKRÆFTER Australiens regerings, Fællesskabets og dets medlemsstaters støtte til
   Den Internationale Atomenergiorganisation (i det følgende benævnt "IAEA") og dens
   kontrolsystem,
   SOM BEKRÆFTER Australiens regerings, Fællesskabets og dets medlemsstaters regeringers
   stærke engagement i konventionen om fysisk beskyttelse af nukleart materiale, som blev
   udfærdiget i New York og Wien den 3. marts 1980, og som trådte i kraft generelt den 8.
   februar 1987 og for Australien den 22. oktober 1987,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at Australien og alle Fællesskabets medlemsstater er parter
   i traktaten om ikke-spredning af kernevåben, som blev udfærdiget i London, Moskva og
   Washington den 1. juli 1968, og som trådte i kraft den 5. marts 1970 (i det følgende benævnt
   "NPT"),
   SOM BEMÆRKER, at der anvendes nuklear sikkerhedskontrol i alle Euratoms
   medlemsstater, både i henhold til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
   Atomenergifællesskab (i det følgende benævnt "Euratom-traktaten") og i henhold til de aftaler
   om sikkerhedskontrol, der er indgået mellem Euratom, dets medlemsstater og IAEA,
   SOM BEMÆRKER, at regeringerne for Australien og for alle Fællesskabets medlemsstater
   deltager i Gruppen af Leverandører af Nukleart Materiale,
   SOM BEMÆRKER, at der bør tages hensyn til de forpligtelser, som Australiens regering og
   regeringen i Fællesskabets enkelte medlemsstater har indgået inden for rammerne af Gruppen
   af Leverandører af Nukleart Materiale,
DA                                               5                                               DA
 ---pagebreak---    SOM ERKENDER princippet om fri bevægelighed for nukleart materiale, udstyr, ikke-
   nukleart materiale og teknologi i Fællesskabet,
   SOM ER ENIGE OM, at aftalen bør være i overensstemmelse med Den Europæiske Unions
   og     Australiens        regerings     internationale   forpligtelser     i     henhold       til
   Verdenshandelsorganisationens aftaler,
   SOM PÅ NY BEKRÆFTER Australiens regerings og Fællesskabets medlemsstaters
   regeringers engagement i deres bilaterale aftaler om brug af kerneenergi til fredelige formål,
   ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
                                                Artikel I
                                              Definitioner
   Medmindre andet er angivet, gælder følgende i denne aftale:
   1.       "biprodukt" betyder specielt fissilt materiale, der gennem en eller flere successive
            eller ikke-successive processer er udledt af nukleart materiale, der er overført i
            medfør af denne aftale
   2.       "kompetent myndighed" betyder:
            –      for så vidt angår Australiens regering, det australske Safeguards and Non-
                   Proliferation Office
            –      for så vidt angår Fællesskabet, Europa-Kommissionen
            eller enhver anden myndighed, som den pågældende part til enhver tid måtte give
            den anden part skriftlig underretning om
   3.       "udstyr" betyder de i afsnit 1, 3, 4, 5, 6 og 7 i bilag B til IAEA-dokument
            INFCIRC/254/rev.9/del 1 anførte genstande
   4.       "intellektuel ejendomsret" har den betydning, der er anført i artikel 2 i konventionen
            om oprettelse af Verdensorganisationen for Intellektuel Ejendomsret, udfærdiget i
            Stockholm den 14 juli 1967, som ændret den 28. september 1979; den kan udvides
            efter aftale mellem parterne.
   5.       "militært formål" omfatter, men er ikke begrænset til, direkte militære anvendelser af
            kerneenergi, såsom kernevåben eller andre nukleare sprænglegemer (herunder
            forskning og udvikling eller produktion af tritium til anvendelse i sådanne
            kernevåben og andre nukleare sprænglegemer), militær kernefremdrift, ammunition,
            herunder ammunition med udarmet uran, men omfatter ikke indirekte anvendelser,
            såsom kraft til en militærbase hidrørende fra et civilt kraftnet eller fremstilling af
            radioisotoper, der skal anvendes til diagnoseformål på et militærhospital
   6.       "ikke-nukleart materiale" betyder:
DA                                                  6                                                 DA
 ---pagebreak---             –      deuterium og tungt vand (deuteriumoxid) og alle andre deuteriumforbindelser,
                   hvor forholdet mellem antallet af deuterium- og hydrogenatomer er større end
                   1:5000 til brug i en atomreaktor som defineret i punkt 1.1 i bilag B til IAEA-
                   dokumentet INFCIRC/254/rev.9/del 1 (Guidelines for Nuclear Transfers
                   (retningslinjer for nukleare overførsler))
            –      grafit af nuklear kvalitet: grafit til brug i en atomreaktor som defineret i punkt
                   1.1 i bilag B til IAEA-dokumentet INFCIRC/254/rev.9/del 1 (Guidelines for
                   Nuclear Transfers (retningslinjer for nukleare overførsler)) af en renhedsgrad
                   på mere end 5 ppm borækvivalenter og med en densitet, der er større end 1,50
                   g/cm3
   7.       "nukleart materiale" betyder udgangsmaterialer og specielle fissile materialer som
            defineret i artikel XX i IAEA's vedtægter, som blev udfærdiget i De Forenede
            Nationernes hovedkvarter den 23. oktober 1956, og som trådte i kraft den 29. juli
            1957 (i det følgende benævnt "IAEA's vedtægter"). Enhver beslutning, som måtte
            blive truffet af styrelsesrådet for IAEA i henhold til artikel XX i IAEA' vedtægter, og
            som medfører en ændring af listen over materialer, der betragtes som
            "udgangsmateriale" eller "specielt fissilt materiale", får kun virkning i henhold til
            denne aftale, når parterne skriftligt har underrettet hinanden om, at de accepterer den
            pågældende beslutning
   8.       "parter" betyder Australiens regering på den ene side og Fællesskabet på den anden
            side
            "Fællesskabet" betyder såvel
            –      den juridiske person, som er oprettet ved Euratom-traktaten, og
            –      de territorier, for hvilke Euratom-traktaten gælder
   9.       "person" betyder enhver fysisk person, virksomhed eller anden enhed, som er
            underkastet de gældende love og administrative bestemmelser inden for parternes
            territoriale jurisdiktion, men omfatter ikke parterne i denne aftale
   10.      "teknologi" har den betydning, der er defineret i bilag A til IAEA-dokumentet
            INFCIRC/254/rev.9/del 1 (Guidelines for Nuclear Transfers (retningslinjer for
            nukleare overførsler)).
                                                Artikel II
                                                  Formål
   Formålet med denne aftale er at opstille rammerne for samarbejde mellem parterne om brug
   af kerneenergi til fredelige formål på grundlag af fælles fordel og gensidighed, og uden at
   parternes beføjelser indskrænkes.
                                                Artikel III
                                           Samarbejdsområder
DA                                                   7                                                DA
 ---pagebreak---    1. Nukleart materiale, udstyr og ikke-nukleart materiale eller nukleart materiale, der er
      fremstillet som biprodukt, anvendes udelukkende til fredelige formål og ikke til
      militære formål.
   2. Samarbejdet mellem parterne i denne aftale kan bl.a. omfatte:
      a)    levering af nukleart materiale, ikke-nukleart materiale og udstyr
      b)    teknologioverførsel, herunder videregivelse af oplysninger med relevans for
            denne artikel, forudsat at de enkelte medlemsstater af Fællesskabet har givet
            udtryk for, at de er rede til at lade sådanne overførsler finde sted inden for
            rammerne af denne aftale
      c)    overførsel af udstyr, der af parterne er udpeget som udstyr, der er udformet,
            konstrueret eller taget i brug på grundlag af eller med brug af oplysninger
            indhentet fra den anden part, og som på tidspunktet for udpegelsen befinder sig
            inden for en af parternes jurisdiktion
      d)    indkøb af udstyr og instrumenter
      e)    adgang til og anvendelse af udstyr og anlæg
      f)    håndtering af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald
      g)    nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse
      h)    sikkerhedskontrol og fysisk beskyttelse af nukleart materiale og nukleare anlæg
      i)    anvendelse af radioisotoper og stråling inden for landbrug, industri og
            lægevidenskab
      j)    geologisk og geofysisk efterforskning efter og udvikling, produktion,
            viderebehandling og udnyttelse af uranressourcer
      k)    retsmedicin på det nukleare område
      l)    regulatoriske aspekter ved fredelig anvendelse af kerneenergi og
      m)    andre områder af relevans for genstanden for denne aftale, forudsat at de falder
            inden for partnernes respektive programmer.
   3. Samarbejdet skal omfatte nuklear forsknings- og udviklingsvirksomhed af gensidig
      interesse for parterne i overensstemmelse med supplerende bestemmelser aftalt af
      parterne.
   4. Samarbejde som omhandlet i stk. 2 kan tage følgende former:
      a)    afholdelse af symposier og seminarer
      b)    tilrettelæggelse af fælles projekter og oprettelse af joint ventures
      c)    oprettelse af bilaterale arbejdsgrupper med henblik på gennemførelse af fælles
            projekter
DA                                            8                                              DA
 ---pagebreak---       d)   levering af tjenesteydelser i det nukleare brændselskredsløb, herunder
           urankonvertering og isotopberigning
      e)   handel og handelsmæssigt samarbejde i tilknytning til det nukleare
           brændselskredsløb
      f)   overførsel af industrielt udstyr og industriel teknologi og
      g)   andre former for samarbejde, som aftales skriftligt mellem parterne.
   5. Samarbejdet på de i stk. 2 omhandlede specifikke områder kan om nødvendigt
      gennemføres på grundlag af aftaler mellem en retlig enhed fra Australien og en retlig
      enhed fra Fællesskabet, som den pågældende kompetente myndighed over for den
      anden kompetente myndighed angiver som værende behørigt bemyndiget til at
      gennemføre dette samarbejde. Sådanne aftaler skal indeholde bestemmelser om
      beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, skulle sådanne foreligge eller opstå.
                                         Artikel IV
                         Materiale og udstyr omfattet af aftalen
   1. Denne aftale finder anvendelse på:
      a)   Nukleart materiale, ikke-nukleart materiale eller udstyr, der overføres direkte
           eller gennem et tredjeland mellem parterne eller deres respektive personer.
           Sådant nukleart materiale, ikke-nukleart materiale eller udstyr falder ind under
           denne aftale, så snart det befinder sig under modtagerpartens territoriale
           jurisdiktion. Den leverende part underretter skriftligt modtagerparten om den
           påtænkte overførsel, og modtagerparten bekræfter skriftligt, at den er
           underkastet aftalens bestemmelser. Den angivne modtager, såfremt denne ikke
           er identisk med modtagerparten, er en person, der er bemyndiget i
           modtagerpartens territoriale jurisdiktion.
      b)   Alle former for nukleart materiale, der er tilberedt ved kemiske eller fysiske
           processer eller isotopseparation, idet dog den således tilberedte mængde
           nukleart materiale kun anses for at falde ind under denne aftales
           anvendelsesområde i det omfang, hvori den til tilberedningen anvendte
           mængde nukleart materiale, der er omfattet af denne aftale, udgør en del af den
           således anvendte samlede mængde nukleart materiale.
      c)   Alle generationer af nukleart materiale, der er fremstillet ved neutronbestråling,
           idet dog den således fremstillede mængde nukleart materiale kun anses for at
           falde ind under aftalens anvendelsesområde i det omfang, hvori den mængde
           nukleart materiale, der er omfattet af denne aftale og anvendt til fremstillingen,
           bidrager til denne fremstilling.
      d)   Nukleart materiale, der er fremstillet, forarbejdet eller anvendt i udstyr, hvis:
           i) fremstillingen, forarbejdningen eller anvendelsen af det pågældende nukleare
           materiale helt eller hovedsagelig er baseret på ikke-nukleart materiale omfattet
           af denne aftale, og
DA                                           9                                                 DA
 ---pagebreak---               ii) fremstillingen, forarbejdningen eller anvendelsen af det pågældende
              nukleare materiale helt eller hovedsagelig er baseret på udstyr3 omfattet af
              denne aftale, og
              iii) det drejer sig om udstyr3 som den leverende part efter konsultation med
              modtagerparten har udpeget som værende udformet, konstrueret, fremstillet
              eller taget i anvendelse på grundlag af eller med brug af teknologi overført
              under denne aftale.
        e)    Nukleart materiale, som var omfattet af aftalen om overførsler af nukleart
              materiale fra Australien til Det europæiske Atomenergifællesskab, udfærdiget i
              Bruxelles den 21. september 1981.
        f)    Nukleart materiale, som var overført fra medlemsstater af Fællesskabet til
              Australien i henhold til bilaterale aftaler, og hvorom Fællesskabet underrettes
              på tidspunktet for denne aftales ikrafttræden.
        g)    Nukleart materiale, der er oparbejdet til nukleare formål fra malm eller
              koncentrater bortset fra uranmalm eller –koncentrater, som overføres direkte
              eller gennem et tredjeland mellem parterne, og hvoraf oparbejdningen af den
              overførende part er anført som værende relevant for aftalen4.
   2.   Bestemmelserne i denne aftale gælder for det i stk. 1 omhandlede nukleare materiale,
        ikke-nukleare materiale og udstyr, indtil det i overensstemmelse med procedurerne i
        det administrative arrangement er fastslået,
        a)    at det er blevet videreoverført uden for den modtagende parts jurisdiktion i
              overensstemmelse med stk. 5 og 6 i artikel VII
        b)    at det nukleare materiale ikke længere kan anvendes til en nuklear aktivitet, der
              kan give anledning til sikkerhedskontrol som omhandlet i stk. 1 i artikel VII,
              eller at det i praksis ikke kan genvindes. For så vidt angår afgørelsen om,
              hvornår nukleart materiale, der er omfattet af denne aftale, ikke længere er
              brugbart eller ikke længere i praksis lader sig genvinde til forarbejdning til en
              form, i hvilken det er brugbart til nuklear virksomhed, der er relevant ud fra et
              kontrolsynspunkt, skal begge parter acceptere en afgørelse truffet af IAEA i
              henhold til bestemmelserne om ophør af kontrol i den relevante
              kontroloverenskomst, hvori IAEA er part
        c)    at ikke-nukleart materiale og udstyr ikke længere kan bruges til nukleare
              formål, eller
        d)    at parterne skriftligt er blevet enige om, at der ikke længere skal være omfattet
              af aftalen.
   3
      I forbindelse med denne artikel omfatter udstyr punkt 1.1, 3, 4, 5, 6, 7 i bilag B til
      INFCIRC/254/Rev.9/Part 1, men omfatter ikke delkomponenter heraf.
   4
      Hvis sådant nukleart materiale ikke kan underkastes alle betingelserne i artikel VII, kan det pågældende
      materiale ikke anvendes, før parterne har haft konsultation og truffet beslutning om, hvilke
      sikkerhedsforanstaltninger og fysiske beskyttelsesforanstaltninger der skal anvendes.
DA                                                  10                                                         DA
 ---pagebreak---    3.       Teknologioverførsel skal omfattes af denne aftale for medlemsstater af Fællesskabet,
            som ved skriftlig underretning til Europa-Kommissionen har givet udtryk for, at de er
            rede til at lade sådanne overførsler finde sted inden for rammerne af denne aftale.
            Inden hver overførsel bør forudgående underretning finde sted mellem den (de)
            pågældende medlemsstat(er) og Europa-Kommissionen på den ene side og
            Australiens regering på den anden side.
                                                Artikel V
                                               Berigning
   Forud for berigning af nukleart materiale omfattet af denne aftale til tyve (20) procent U-235
   eller derover skal der indhentes skriftligt samtykke fra begge parter, og IAEA skal underrettes
   herom. Betingelserne for anvendelse af uran beriget op til tyve (20) procent eller derover skal
   anføres i det skriftlige samtykke. Parterne kan vedtage et arrangement til fremme af
   gennemførelsen af denne bestemmelse.
                                               Artikel VI
                Handel med nukleart materiale, ikke-nukleart materiale og udstyr
   1.       Overførsel af nukleart materiale, ikke-nukleart materiale og udstyr, der finder sted i
            medfør af samarbejdsaktiviteterne, skal opfylde de relevante internationale
            forpligtelser, som Fællesskabet, dets medlemsstater og Australien har indgået
            vedrørende brug af kerneenergi til fredelige formål, jf. artikel VII.
   2.       Parterne skal så vidt muligt bistå hinanden ved indkøb af nukleart materiale, ikke-
            nukleart materiale eller udstyr, der foretages af en af parterne eller af personer i
            Fællesskabet eller under Australiens regerings jurisdiktion.
   3.       Videreførelse af samarbejdet i medfør af denne aftale vil være betinget af gensidigt
            tilfredsstillende anvendelse af det sikkerheds- og kontrolsystem, Fællesskabet har
            oprettet i overensstemmelse med Euratom-traktaten, og af det system for sikkerhed
            og kontrol med nukleart materiale, ikke-nukleart materiale og udstyr, Australiens
            regering har oprettet.
   4.       Bestemmelserne i denne aftale må ikke benyttes til at hindre den frie bevægelighed
            for nukleart materiale, ikke-nukleart materiale, udstyr og teknologi på Fællesskabets
            territorium.
   5.       Overførsler af nukleart materiale og ydelse af hertil knyttede tjenester skal finde sted
            på rimelige handelsvilkår. Gennemførelsen af dette stykke indskrænker ikke
            anvendelsen af Euratom-traktaten og den deraf afledte ret og af Australiens love og
            bestemmelser.
   6.       I forbindelse med stk. 5 og 6 i artikel VII må videreoverførsler uden for parternes
            jurisdiktion af genstande eller teknologi, der er omfattet af denne aftale, kun finde
            sted inden for rammerne af de forpligtelser, som regeringerne i Fællesskabets enkelte
            medlemsstater og Australiens regering har indgået i Gruppen af Leverandører af
            Nukleart Materiale. Bl.a. finder retningslinjerne for nukleare overførsler som
            opstillet i IAEA-dokument INFCIRC/254/rev. 9/del 1, anvendelse på
            videreoverførsler af alle genstande, der er omfattet af denne artikel.
DA                                                 11                                                DA
 ---pagebreak---                                         Artikel VII
                          Nukleart materiale omfattet af aftalen
   1. Nukleart materiale, der er omfattet af denne aftale, er underkastet følgende
      betingelser:
      a)    I Fællesskabet, Euratoms sikkerhedskontrol i henhold til Euratom-traktaten og
            IAEA's sikkerhedskontrol i overensstemmelse med følgende aftaler om
            sikkerhedskontrol, eventuelt ændret og erstattet, og i overensstemmelse med
            ikke-spredningstraktaten:
            i)     aftalen mellem Fællesskabets kernevåbenfri medlemsstater, Det
                   Europæiske        Atomenergifællesskab           og      Den      Internationale
                   Atomenergiorganisation, som blev udfærdiget i Bruxelles den 5. april
                   1973, og som trådte i kraft den 21. februar 1977 (offentliggjort som
                   INFCIRC/193)
            ii)    aftalen mellem Frankrig, Det Europæiske Atomenergifællesskab og Den
                   Internationale Atomenergiorganisation, som blev udfærdiget i juli 1978,
                   og som trådte i kraft den 12. september 1981 (offentliggjort som
                   INFCIRC/290)
            iii)   overenskomsten mellem Det Forenede Kongerige Storbritannien og
                   Nordirland, Det Europæiske Atomenergifællesskab og Den Internationale
                   Atomenergiorganisation om gennemførelse af kontrolforanstaltninger i
                   Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland inden for
                   rammerne af ikke-spredningstraktaten, som blev udfærdiget i Wien den
                   6. september 1976, og som trådte i kraft den 14. august 1978
                   (offentliggjort som IAEA INFCIRC/263)
            iv)    de tillægsprotokoller, der blev indgået den 22. september 1998, og som
                   trådte i kraft den 30. april 2004 på grundlag af IAEA-dokument
                   INFCIRC/540 (korrigeret) (Strengthened Safeguards System, Part II
                   (skærpet sikkerhedskontrolsystem, del II)).
      b)    I Australien, IAEA's sikkerhedskontrol i henhold til aftalen mellem Australien
            og Den Internationale Atomenergiorganisation om anvendelse af
            sikkerhedskontrol i forbindelse med traktaten om ikke-spredning af
            kernevåben, der trådte i kraft den 10. juli 1974 (IAEA INFCIRC/217),
            suppleret med en tillægsprotokol til aftalen mellem Australien og Den
            Internationale Atomenergiorganisation om anvendelse af sikkerhedskontrol i
            forbindelse med traktaten om ikke-spredning af kernevåben, der blev
            udfærdiget i Wien den 23. september 1997, og som trådte i kraft den 12.
            december 1998 (offentliggjort som INFCIRC/217/Add.1).
   2. Hvis anvendelsen af en aftale med IAEA, jf. stk. 1, af en eller anden grund
      suspenderes eller afbrydes i Fællesskabet eller Australien, skal den pågældende part
      indgå en aftale med IAEA, der giver samme effektivitet og dækning som
      sikkerhedskontrolaftalerne i litra a) eller b) i stk. 1, eller, hvis dette ikke er muligt,
DA                                           12                                                     DA
 ---pagebreak---       a)    skal Fællesskabet på sin side anvende sikkerhedskontrol, der bygger på
            Euratoms sikkerhedskontrolsystem, og som giver samme effektivitet og
            dækning som sikkerhedskontrolaftalerne i litra a) i stk. 1, eller, hvis dette ikke
            er muligt,
      b)    skal parterne træffe foranstaltninger til anvendelse af sikkerhedskontrol, som
            giver samme effektivitet og dækning som sikkerhedskontrolaftalerne i litra a)
            eller b) i stk. 1.
   3. Der skal til enhver tid anvendes fysiske beskyttelsesforanstaltninger på et niveau,
      som mindst opfylder kriterierne i bilag C til IAEA-dokument INFCIRC/254/rev.
      9/del 1 (Guidelines for Nuclear Transfers (Retningslinjer for nukleare overførsler).
      Foruden dette dokument vil Fællesskabets medlemsstater eller Europa-
      Kommissionen og Australien, når de anvender fysiske beskyttelsesforanstaltninger,
      henvise til deres forpligtelser i medfør af konventionen om fysisk beskyttelse af
      nukleart materiale, udfærdiget den 3. marts 1980, herunder eventuelle ændringer,
      som er trådt i kraft for hver part, og henstillingerne i IAEA-dokument
      IINFCIRC/225/rev.4 (korrigeret) (Physical Protection of Nuclear Material (fysisk
      beskyttelse af nukleart materiale). Transport omfattes af bestemmelserne i den
      internationale konvention om fysisk beskyttelse af nukleart materiale, udfærdiget den
      3. marts 1980, herunder eventuelle ændringer, som er trådt i kraft for hver part, og af
      IAEA's regulativer for sikker transport af radioaktive materialer (IAEA Safety
      Standards Series No. TS-R-1).
   4. Nuklear sikkerhed og affaldshåndtering omfattes af konventionen om nuklear
      sikkerhed, som blev udfærdiget i Wien den 17. juni 1994, og som trådte i kraft den
      24. oktober 1996 (IAEA INFCIRC/449), den fælles konvention om sikker håndtering
      af brugt brændsel og radioaktivt affald, som blev udfærdiget i Wien den 5. september
      1997, og som trådte i kraft den 18. juni 2001 (IAEA INFCIRC/546), konventionen
      om bistand i tilfælde af kernekraftuheld eller strålingsfare, som blev udfærdiget i
      Wien den 26. september 1986, og som trådte i kraft den 26. februar 1987 (IAEA
      INFCIRC/336), konventionen om hurtig anmeldelse af kernekraftuheld, som blev
      udarbejdet i Wien den 26. september 1986, og som trådte i kraft den 27. oktober
      1986 (IAEA INFCIRC/335).
   5. Nukleart materiale, der er omfattet af denne aftale, må ikke overføres uden for
      modtagerpartens territoriale jurisdiktion uden forudgående skriftligt samtykke fra
      den leverende part, medmindre det sker i overensstemmelse med stk. 6.
   6. Ved denne aftales ikrafttræden udveksler parterne lister over tredjelande, hvortil den
      anden part har tilladelse til at foretage videreoverførsler i henhold til stk. 5. Hver part
      underretter den anden part om ændringer i sin liste over tredjelande.
DA                                            13                                                  DA
 ---pagebreak---                                              Artikel VIII
                                            Oparbejdning
   Parterne giver deres samtykke til oparbejdning af nukleart brændsel, der indeholder materiale
   omfattet af denne aftale, forudsat at oparbejdningen finder sted i overensstemmelse med
   betingelserne i bilag A.
                                               Artikel IX
                                         Intellektuel ejendom
   Parterne sikrer, at intellektuelle ejendomsrettigheder, der er skabt, og teknologi, der er
   overført som led i samarbejde under denne aftale og i overensstemmelse med dokumenterede
   overenskomster mellem parterne, nyder passende og effektiv beskyttelse i overensstemmelse
   med relevante internationale aftaler og gældende lovgivning i Australien og i Den Europæiske
   Union, Fællesskabet eller deres medlemsstater.
                                               Artikel X
                                     Udveksling af oplysninger
   1.       a)     Parterne kan give hinanden og personer i Fællesskabet eller under Australiens
            regerings jurisdiktion adgang til oplysninger om spørgsmål, der er omfattet af denne
            aftale.
            b)     Videregivelse af oplysninger, der er modtaget fra en tredjepart på betingelser,
                   der udelukker videregivelse, er ikke omfattet af denne aftale.
            c)     Oplysninger, som den leverende part anser for at have handelsværdi, må kun
                   videregives på de af parterne angivne betingelser.
   2.       a)     Parterne fremmer og letter udveksling af oplysninger mellem personer under
            Australiens regerings jurisdiktion på den ene side og personer i Fællesskabet på den
            anden side vedrørende spørgsmål omfattet af denne aftale.
            b)     Oplysninger, der ejes af sådanne personer, videregives kun med disses
                   samtykke eller på de af dem angivne betingelser.
   3.       Parterne træffer alle passende forholdsregler for at bevare den fortrolige karakter af
            oplysninger, de modtager som følge af denne aftales gennemførelse.
                                               Artikel XI
                                      Gennemførelse af aftalen
   1.       Bestemmelserne i denne aftale gennemføres i god tro og således, at hindringer,
            forsinkelser og utidig indblanding i Australiens og Fællesskabets nukleare aktiviteter
            undgås, og den forsigtige forvaltningspraksis, der er nødvendig for en økonomisk
            forsvarlig og sikker gennemførelse af deres nukleare aktiviteter, følges.
DA                                                 14                                              DA
 ---pagebreak---    2. Denne aftale anvendes ikke til sikring af kommercielle eller industrielle fordele eller
      til indblanding i parternes eller bemyndigede personers interne eller internationale
      kommercielle eller industrielle interesser, indblanding i parternes eller Fællesskabets
      medlemsstaters regeringers nukleare politik, hindring af fremme af en fredelig og
      ikke-eksplosiv anvendelse af nuklear energi, hindring af den frie bevægelighed for
      materialer, som hører under (eller om hvilke det er underrettet, at de vil komme til at
      høre under) denne aftale inden for parternes territoriale jurisdiktion eller mellem
      Australiens regering og Fællesskabet.
   3. Regnskabsføring med nukleart materiale omfattet af denne aftale baseres på det
      nukleare materiales fungibilitet og på principperne om proportionalitet og nukleare
      materialers ækvivalens som anført i de administrative arrangementer, jf. artikel XII.
   4. Ændringer til de i artikel I, IV, VI og VII nævnte IAEA-rundskrivelser får kun
      virkning efter denne aftale, hvis parterne skriftligt gennem diplomatiske kanaler har
      meddelt hinanden, at de accepterer den givne ændring.
                                       Artikel XII
                              Administrative arrangementer
   1. De to parters kompetente myndigheder indgår administrative arrangementer for at
      sikre, at denne aftale gennemføres effektivt.
   2. Et administrativt arrangement indgået i medfør af stk. 1 kan ændres efter skriftlig
      aftale mellem de kompetente myndigheder.
                                       Artikel XIII
                                         Lovvalg
   1. Samarbejde i henhold til denne aftale finder sted i overensstemmelse med gældende
      love og forskrifter i Australien og i Den Europæiske Union og internationale aftaler,
      som parterne er tiltrådt. For Fællesskabets vedkommende forstås ved gældende love
      også Euratom-traktaten og den deraf afledte ret.
   2. Hver part er over for den anden part ansvarlig for at sikre, at bestemmelserne i denne
      aftale accepteres og overholdes af alle landets regeringsforetagender og alle personer
      under dets jurisdiktion, for Australiens vedkommende, og, for Fællesskabets
      vedkommende, af alle personer i Fællesskabet, som er bemyndiget i medfør af denne
      aftale.
DA                                          15                                                DA
 ---pagebreak---                                         Artikel XIV
                                       Overtrædelser
   1. Hvis en af parterne eller en af Fællesskabets medlemsstater overtræder nogen af
      aftalens materielle bestemmelser, kan den anden part ved en skriftlig meddelelse helt
      eller delvis suspendere eller opsige denne aftale.
   2. Inden parterne tager skridt i denne henseende, konsulterer de hinanden for at nå til
      enighed om, hvorvidt der er behov for afhjælpende foranstaltninger, og i bekræftende
      fald inden for hvilken tidsfrist.
   3. Stk. 1 tages først i anvendelse, hvis de aftalte foranstaltninger ikke er truffet inden
      for den af parterne fastsatte tidsfrist, eller hvis der ikke er fundet en løsning inden for
      en rimelig tid. I disse tilfælde har den leverende part ret til at kræve tilbagelevering
      af nukleart materiale omfattet af denne aftale.
   4. Lader en medlemsstat af Fællesskabet, der ikke besidder kernevåben, eller Australien
      et nukleart sprænglegeme detonere, finder ovenstående bestemmelser anvendelse.
                                         Artikel XV
                           Konsultation og bilæggelse af tvister
   1. På anmodning af en af parterne mødes parternes repræsentanter i nødvendigt omfang
      for at konsultere hinanden om spørgsmål i tilknytning til gennemførelsen af denne
      aftale,    for    at     overvåge       gennemførelsen       af    aftalen     og    drøfte
      samarbejdsforanstaltninger, der supplerer de i aftalen fastsatte foranstaltninger.
      Sådanne konsultationer kan også finde sted i form af brevveksling. Parterne skal
      navnlig konsultere hinanden inden påbegyndelsen af nye berignings- eller
      oparbejdningsprocesser, der berører nukleart materiale omfattet af denne aftale.
   2. Enhver tvist, der opstår ved fortolkningen eller anvendelsen af denne aftale, og som
      ikke ved forhandling eller på anden måde bilægges mellem parterne, skal på
      begæring af en af parterne forelægges en voldgiftsret, der sammensættes af tre
      voldgiftsmænd. Hver af tvistens parter udpeger en voldgiftsmand, og de to således
      udpegede voldgiftsmænd vælger en tredje, der ikke er statsborger i nogen af parterne,
      og som skal være formand. Har en af parterne ikke inden tredive dage efter
      indgivelse af begæringen om voldgift udpeget en voldgiftsmand, kan den anden part
      anmode præsidenten for Den Internationale Domstol om at udpege en voldgiftsmand
      for den part, der ikke har udpeget en voldgiftsmand. Er den tredje voldgiftmand ikke
      valgt inden tredive dage efter udpegelsen eller udnævnelsen af voldgiftsmænd for
      begge parterne, kan hver af parterne anmode præsidenten for Den Internationale
      Domstol om at udnævne den tredje voldgiftsmand. Et flertal af voldgiftsrettens
      medlemmer er beslutningsdygtigt, og alle beslutninger træffes ved flertalsafgørelse
      af alle voldgiftsrettens medlemmer. Voldgiftsproceduren fastsættes af retten. Rettens
      afgørelser er bindende for begge parter og gennemføres af dem. Voldgiftsmændenes
      honorar fastsættes på samme grundlag som for ad hoc-dommere ved Den
      internationale Domstol.
   3. Ved bilæggelse af tvister lægges den engelske udgave af denne aftale til grund.
DA                                             16                                                 DA
 ---pagebreak---                                                Artikel XVI
                                       Supplerende bestemmelser
   Bestemmelserne i bilaterale aftaler om nukleart samarbejde mellem Australien og
   medlemsstater af Fællesskabet betragtes som supplerende bestemmelser til denne aftale og
   afløses i givet fald af bestemmelserne i denne aftale.
                                               Artikel XVII
                                                Ændringer
   1.        Parterne kan på anmodning af en af dem konsultere hinanden om mulige ændringer
             af denne aftale, især for at tage hensyn til den internationale udvikling inden for
             nukleare kontrolforanstaltninger.
   2.        Denne aftale kan ændres, hvis parterne enes herom.
   3.        Ændringer træder i kraft på den dato, parterne har fastsat ved en diplomatisk
             noteudveksling.
   4.        Bilaget til denne aftale udgør en integreret del af denne aftale og kan ændres i
             overensstemmelse med denne artikel.
                                              Artikel XVIII
                                            Ikrafttræden og varighed
   1.        Denne aftale træder i kraft på datoen for den sidste skriftlige underretning om, at
             parterne har afsluttet de interne procedurer, som er nødvendige for, at aftalen kan
             træde i kraft.
   2.        Denne aftale forbliver i kraft i en indledende periode på tredive år. Derefter
             forlænges aftalen automatisk for ti år ad gangen, medmindre en af parterne senest
             seks måneder inden udløbet af en sådan yderligere periode meddeler den anden part,
             at den har til hensigt at opsige aftalen.
   3.        Uanset om denne aftale eller samarbejde i henhold til denne aftale af en eller anden
             grund suspenderes, bringes til ophør eller udløber, forbliver forpligtelserne i artikel
             III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII og XIII i kraft så længe, der nogetsteds i den
             anden part eller under dens jurisdiktion eller kontrol findes nukleart materiale, ikke-
             nukleart materiale eller udstyr omfattet af disse artikler, eller indtil det i
             overensstemmelse med artikel IV afgøres gensidigt af parterne, at det pågældende
             nukleare materiale ikke længere er brugbart eller i praksis ikke lader sig genvinde til
             forarbejdning til en form, i hvilken det er brugbart til nuklear virksomhed, der er
             relevant ud fra et kontrolsynspunkt.
   4.        Denne aftale afløser:
             a)     aftale mellem Australiens regering og Det europæiske Atomenergifællesskab
                    om overførsler af nukleart materiale fra Australien til Det europæiske
                    Atomenergifællesskab, udfærdiget i Bruxelles den 21. september 1981
DA                                                   17                                               DA
 ---pagebreak---             b)    gennemførelsesarrangement, udfærdiget i Bruxelles den 8. september 1993, i
                  form af noteudveksling vedrørende international udveksling af forpligtelser, til
                  aftalen af 21. september 1981 mellem Australiens regering og Det europæiske
                  Atomenergifællesskab (Euratom) om overførsler af nukleart materiale
            c)    gennemførelsesarrangement, udfærdiget i Bruxelles den 8. september 1993, i
                  form af noteudveksling vedrørende plutoniumoverførsler, til aftalen af 21.
                  september 1981 mellem Australiens regering og Det europæiske
                  Atomenergifællesskab (Euratom) om overførsler af nukleart materiale
            d)    gennemførelsesarrangement i form af noteudveksling mellem Australiens
                  regering og Det europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) vedrørende
                  plutoniumoverførsler i henhold til aftalen af 21. september 1981 mellem
                  Australiens regering og Euratom om overførsler af nukleart materiale fra
                  Australien til Euratom, og ledsagende tillægsskrivelse nr. 2, og
                  gennemførelsesarrangementet       af    8.   september      1993   vedrørende
                  plutoniumoverførsler.
   Udfærdiget i to eksemplarer i …., den … på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk,
   græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk,
   slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk, idet hver af disse tekster har
   samme gyldighed.
   TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede, der er behørigt bemyndiget dertil,
   underskrevet denne aftale.
   For Det europæiske Atomenergifællesskab             For Australiens regering
   [underskrift]                                       [underskrift]
DA                                              18                                                 DA
 ---pagebreak---                                               BILAG A
                                          OPARBEJDNING
   I henhold til aftalens artikel VIII kan nukleart materiale omfattet af denne aftale kun
   oparbejdes på betingelserne i dette bilag.
   Parterne i denne aftale,
   som erkender, at separation, oplagring, transport og anvendelse af plutonium kræver særlige
   foranstaltninger med henblik på at mindske risikoen for nuklear spredning,
   som erkender oparbejdningens rolle i forbindelse med effektiv energianvendelse, forvaltning
   af materialer indeholdt i brugt brændsel eller andre fredelige ikke-eksplosive anvendelser,
   herunder forskning,
   som ønsker en forudsigelig og praktisk gennemførelse af de i dette bilag fastsatte betingelser
   både under hensyntagen til deres forsæt om at sikre fremme af målet om ikke-spredning og de
   langsigtede behov for parternes nukleare brændselskredsløbsprogrammer,
   som er besluttede på fortsat at støtte udviklingen af internationale kontrolforanstaltninger og
   andre forholdsregler med hensyn til oparbejdning og plutonium, herunder foranstaltninger til
   fremme af spredningsresistens og effektiv fysisk beskyttelse,
   er blevet enige om følgende:
                                               Artikel 1
   Nukleart materiale omfattet af denne aftale kan oparbejdes på følgende betingelser:
            a)    oparbejdning skal ske med henblik på energianvendelse eller forvaltning af
                  materialer indeholdt i brugt brændsel samt i overensstemmelse med det
                  nukleare brændselskredsløbsprogram som fastsat ved konsultation mellem de
                  kompetente myndigheder
            b)    foreslår en part et nukleart brændselskredsløbsprogram, forelægger
                  vedkommende en beskrivelse heraf, herunder nærmere oplysninger om de
                  politiske, retlige og regulatoriske rammer for oparbejdning og oplagring,
                  anvendelse og transport af plutonium
            c)    det genvundne plutonium skal oplagres og anvendes i overensstemmelse med
                  det nukleare brændselskredsløbsprogram, jf. litra a), og
            d)    oparbejdning og anvendelse af det genvundne plutonium til andre fredelige
                  ikke-eksplosive formål, herunder forskning, kan kun ske på betingelser, der er
                  aftalt skriftligt mellem parterne efter konsultationer i henhold til dette bilags
                  artikel 2.
DA                                                19                                                DA
 ---pagebreak---                                             Artikel 2
   Der afholdes konsultationer mellem parterne senest fyrre dage efter modtagelsen af en
   anmodning fra en af parterne:
          a)    med henblik på at undersøge, hvorledes bestemmelserne i dette bilag fungerer
          b)    med      henblik    på    at   overveje      ændringer   af   det     nukleare
                brændselskredsløbsprogram, jf. artikel 1 i dette bilag
          c)    med      henblik    på   at    overveje     forbedringer   af   internationale
                kontrolforanstaltninger og andre kontrolteknikker, herunder indførelse af nye
                og alment anerkendte internationale mekanismer i forbindelse med
                oparbejdning og plutonium eller
          d)    med henblik på at overveje forslag om oparbejdning, anvendelse, oplagring og
                transport af det genvundne plutonium til andre fredelige ikke-eksplosive
                formål, herunder forskning.
DA                                             20                                              DA


Avis juridique important

|

32001H0310

Kommissionens henstilling af 4. april 2001 om principper for udenretslige organer til mindelig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2001) 1016)

EF-Tidende nr. L 109 af 19/04/2001 s. 0056 - 0061

Kommissionens henstillingaf 4. april 2001om principper for udenretslige organer til mindelig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet(meddelt under nummer K(2001) 1016)(EØS-relevant tekst)(2001/310/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 221, ogsom tager følgende i betragtning:(1) For at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og øge forbrugernes tillid bør Fællesskabet sikre, at forbrugerne har adgang til enkle og effektive klagemuligheder, og fremme og lette bilæggelsen af tvister på forbrugerområdet på et tidligere tidspunkt.(2) Den fortsatte udvikling af nye former for handelspraksis, der berører forbrugerne, f.eks. elektronisk handel, og den forventede stigning i handlen på tværs af grænserne kræver, at der lægges særlig vægt på at skabe tillid hos forbrugerne, især ved at give dem let adgang til praktiske, effektive og billige klagemuligheder, herunder klageadgang via elektroniske hjælpemidler. I eEurope-handlingsplanen, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Feira den 19.-20. juni 2000 erkendes det, at det for at sikre forbrugernes fulde tillid er nødvendigt at øge den elektroniske handel i partnerskab med forbrugergrupper, erhvervslivet og medlemsstaterne ved at fremme adgangen til alternativ bilæggelse af tvister.(3) Den 30. marts 1998 vedtog Kommissionen henstilling 98/257/EF om de principper, der finder anvendelse på organer med ansvar for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet(1). Anvendelsesområdet for denne henstilling var imidlertid begrænset til ordninger, som uafhængigt af deres benævnelse fører til bilæggelse af tvisten på foranledning af den tredjemand, som foreslår eller foreskriver en løsning, og vedrørte ikke ordninger, som kun omfatter et forsøg på at bringe parterne sammen for at overtale dem til at finde en løsning efter fælles overenskomst.(4) Rådet noterede sig i sin resolution af 25. maj 2000 om et fællesskabsdækkende netværk af nationale organer med ansvar for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet(2), at de organer for udenretslig bilæggelse, der ikke er omfattet af henstilling 98/257/EF, spiller en nyttig rolle for forbrugerne, og opfordrede Kommissionen til i tæt samarbejde med medlemsstaterne at udarbejde fælles kriterier for vurderingen af sådanne organer, hvilket bl.a. skal sikre kvaliteten, uvildigheden og effektiviteten af disse. Det understregede navnlig, at medlemsstaterne skal lade disse kriterier gælde for organer eller ordninger i det netværk, der henvises til i Kommissionens arbejdsdokument om oprettelse af Det Europæiske Udenretslige Netværk (EEJ-nettet)(3).(5) I artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre market(4) fastsættes det, at medlemsstaterne skal sikre, at deres lovgivning ikke er til hinder for anvendelsen af de udenretslige ordninger, der under den nationale lovgivning findes for bilæggelse af tvister.(6) Elektronisk handel letter transaktioner på tværs af grænserne mellem erhvervslivet og forbrugerne. Sådanne transaktioner repræsenterer ofte en beskeden værdi, og bilæggelsen af enhver tvist skal derfor være enkel, hurtig og billig. Ny teknologi kan bidrage til udviklingen af elektronisk bilæggelse af tvister ved at gøre det muligt effektivt at bilægge tvister på tværs af de forskellige jurisdiktioner, uden at parterne skal stå ansigt til ansigt, og bør derfor fremmes ved hjælp af en række principper, der sikrer sammenhængende og pålidelige standarder, der vækker tillid hos alle brugere.(7) I sine konklusioner af 29. maj 2000(5) opfordrede Rådet Kommissionen til at fremlægge en grønbog om alternative metoder til bilæggelse af tvister, der henhører under det civil- og handelsretlige område og til at gøre status og gennemgå den nuværende situation samt lancere en bred høring.(8) Europa-Parlamentet har i sin udtalelse om forslag til Rådets forordning om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område(6) opfordret til i vidt omfang at gøre brug af udenretslige procedurer til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, navnlig når parterne er bosiddende i forskellige medlemsstater, og i lyset af omkostningerne og den lange sagsbehandling ved afgørelsen af en tvist ved domstolene. Rådet og Kommissionen understregede i deres redegørelse for vedtagelsen af ovenstående forordning, at det generelt er i forbrugernes og de forretningsdrivendes interesse at forsøge at finde en mindelig løsning på deres tvister, inden de indbringer sagen for en domstol, og de henviste endnu en gang til, at det er vigtigt at udvikle alternative metoder til bilæggelse af tvister på fællesskabsniveau.(9) De principper, der er fastsat i denne henstilling, påvirker ikke principperne i Kommissionens henstilling 98/257/EF, som skal respekteres i forbindelse med den type udenretslige ordninger, som uafhængigt af deres benævnelse fører til bilæggelse af tvisten på foranledning af tredjemand, som foreslår eller foreskriver parterne en løsning sædvanligvis i form af en bindende eller ikke-bindende formel afgørelse. De nuværende principper, der er fastsat som et minimumskrav, bør respekteres i forbindelse med enhver tredjepartsprocedure, uanset den benævnelse, som letter bilæggelsen af en tvist på forbrugerområdet ved at bringe parterne sammen og bistå dem med at finde en løsning efter fælles overenskomst, f.eks. ved at fremsætte uformelle løsningsforslag. Principperne er begrænset til procedurer for bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, som er udformet som et alternativ til afgørelse af tvisten ved en domstol. Forbrugerklageordninger, som forvaltes af en forretningsdrivende i direkte samspil med forbrugeren eller ved en tredjemands mellemkomst, er således ikke omfattet, eftersom de er en del af de sædvanlige drøftelser mellem parterne forud for enhver egentlig tvist, som ville blive henvist til en tredjemand, der er ansvarlig for bilæggelse af tvister, eller en domstol.(10) Det skal sikres, at disse ordninger til bilæggelse af tvister er uvildige, således at alle parter kan have tillid til deres billighed. Uanset om det er en enkeltperson eller et kollegium, der er ansvarlig for ordningen til bilæggelse af tvister, skal der træffes passende foranstaltninger for at sikre deres uvildighed og sikre, at parterne kan indhente de relevante oplysninger, der bekræfter deres uvildighed og kompetence, således at parterne på informeret vis kan vælge, hvorvidt de ønsker at deltage i ordningen.(11) For at begge parter kan få adgang til de oplysninger, de har brug for, skal der sikres gennemsigtighed i forbindelse med det udenretslige organ. Det organ, der er ansvarlig for ordningen, skal registrere den løsning på tvisten, der opnås enighed om, og gøre den tilgængelig for parterne, for derved senere at undgå usikkerhed eller misforståelser.(12) For at øge disse ordningers effektivitet for så vidt angår bilæggelse af tvister på tværs af grænserne skal begge parter have let adgang til dem og de skal stå til rådighed for begge parter, uanset hvor de befinder sig. Man skal sørge for at fremme de elektroniske foranstaltninger for at lette dette.(13) Hvis sådanne ordninger skal udgøre et realistisk alternativ til afgørelse af tvisten ved domstolene, skal de tilknyttede problemer med omkostninger, tidsforbrug, kompleksitet og repræsentation løses. Hvis organet skal være effektivt, er det nødvendigt at sikre, at omkostningerne står i forhold til sagens værdi, eller at der ingen omkostninger påløber, at adgangen til organet er gjort nemmere, at sagen behandles effektivt, at der holdes øje med de fremskridt, der gøres i forbindelse med tvisten, og at parterne holdes informeret.(14) I henhold til artikel 6 i Den Europæiske Menneskeretskonvention er søgsmålsadgang en grundlæggende ret. EF-retten sikrer varernes og tjenesteydelsernes frie bevægelighed i det indre marked, hvilket indebærer, at aktørerne, herunder forbrugerne, med henblik på at bilægge eventuelle tvister som følge af deres økonomiske aktiviteter skal være i stand til at anlægge en sag ved en medlemsstats domstole på samme vilkår som landets egne statsborgere. Ordninger til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet kan ikke udformes således, at de kan erstatte domstolsprøvelse. Anvendelsen af disse ordninger må derfor ikke fratage forbrugerne retten til at indbringe sagen for domstolene, medmindre de udtrykkeligt accepterer det med fuld kendskab til konsekvenserne heraf, og kun efter at tvisten er opstået.(15) Ordningens billighed må sikres ved at lade parterne fremskaffe alle nødvendige og relevante oplysninger. Afhængig af procedurens udformning skal de oplysninger, der afgives af parterne, behandles fortroligt, medmindre de udtrykkeligt aftaler andet, og hvis der på et tidspunkt anvendes en kontradiktorisk procedure, skal der træffes passende foranstaltninger for at sikre billighed. Der skal træffes foranstaltninger for at fremme og overvåge parternes samarbejde med organet navnlig ved at kræve de oplysninger, der er nødvendige for at sikre en retfærdig bilæggelse af tvisten.(16) Før parterne bliver enige om et forslag til, hvordan tvisten kan bilægges, skal de have rimelig tid til at overveje de nærmere detaljer og eventuelle betingelser.(17) For at sikre disse organers billighed og fleksibilitet, og at forbrugerne har mulighed for at træffe et informeret valg, skal de have stillet klare og forståelige oplysninger til rådighed, således at de kan overveje, hvorvidt de skal acceptere løsningsforslaget, søge rådgivning eller overveje andre muligheder.(18) Kommissionen vil i sin database over udenretslige organer, der er ansvarlige for bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, registrere de oplysninger om anvendelsen af sådanne principper af de organer til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, der er omfattet af denne henstilling, som medlemsstaterne fremsender med henblik på at deltage i Det Europæiske Udenretslige Netværk (EEJ-Net).(19) Det synes under disse omstændigheder nødvendigt på fællesskabsplan at fastsætte principper for organer, der er ansvarlige for bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, der ikke er omfattet af principperne i henstilling 98/257/EF, for derved på et væsentligt område at støtte og supplere medlemsstaternes initiativer for i overensstemmelse med traktatens artikel 153 at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau. Disse foranstaltninger går ikke længere end, hvad der er nødvendigt for at sikre, at organerne til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet fungerer hensigtsmæssigt. Der er derfor i overensstemmelse med nærhedsprincippet -HENSTILLER:Principperne i del II skal respekteres af alle nuværende og fremtidige organer, der anvender udenretslige ordninger for bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, som er omfattet af denne henstilling som defineret i del I:I. ANVENDELSESOMRÅDE1. Denne henstilling finder anvendelse på tredjepartsorganer, der er ansvarlige for ordninger for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, og som uanset deres benævnelse søger at bilægge en tvist ved at bringe parterne sammen og forsøge at overtale dem til at finde en løsning efter fælles overenskomst.2. Den finder ikke anvendelse på forbrugerklageordninger, som forvaltes af en forretningsdrivende, og som anvendes i direkte samspil med forbrugeren, eller på sådanne ordninger, der varetager sådanne opgaver, og som forvaltes af den forretningsdrivende selv eller på dennes vegne.II. PRINCIPPERA. UvildighedUvildigheden skal garanteres ved at sikre, at de ansvarlige for ordningen:a) udpeges for en fast periode og ikke kan afsættes uden gyldig grundb) ikke har noget særligt forhold til nogen af parterne, som kan skabe en reel interessekonflikt eller noget, der opfattes som sådanc) fremlægger oplysninger om deres uvildighed og kompetence til begge parter, inden proceduren iværksættes.B. Gennemsigtighed1. Ordningens gennemsigtighed skal garanteres.2. Der bør stilles nærmere, enkle oplysninger om, hvordan ordningen kan kontaktes, hvordan den fungerer, og hvem der kan bruge den, til rådighed for parterne, som de hurtigt kan få adgang til og forholde sig til, førend de forelægger den en tvist.3. Der skal navnlig fremlægges oplysninger om:a) hvorledes ordningen fungerer, hvilken type tvister den kan behandle samt eventuelle begrænsninger i dens arbejdsområdeb) bestemmelserne vedrørende alle forudgående krav, som parterne skal opfylde, og andre proceduremæssige krav, navnlig vedrørende den måde, hvorpå ordningen fungerer, og de sprog, der kan anvendesc) eventuelle omkostninger, parterne skal dækked) tidsplanen for behandlingen af tvisten, navnlig for så vidt angår arten af den pågældende tviste) enhver materiel regel, der finder anvendelse (retlige bestemmelser, bedste praksis i erhvervslivet, overvejelser vedrørende billighedsret, adfærdskodekser)f) ordningens rolle med hensyn til finde en løsning på tvisteng) den retlige status af den løsning, der er opnået enighed om som løsning af tvisten.4. Alle løsninger af tvister, som parterne er enedes om, skal registreres på et varigt medium og med klar angivelse af, hvilke betingelser og præmisser der ligger til grund for resultaterne. Begge parter skal have adgang til dette register.5. Oplysninger om ordningens arbejde skal offentligt stilles til rådighed og omfattea) antal og type klager, der er modtaget, og resultaterne herafb) den tid, det har taget at bilægge tvisterc) alle problemer, der systematisk opstår som følge af klagerd) eventuelle oplysninger om, i hvor høj grad den aftalte løsning respekteres.C. Effektivitet1. Ordningens effektivitet skal garanteres.2. Begge parter skal have let adgang til ordningen, og den skal stå til rådighed for begge, f.eks. ved brug af elektroniske midler, uanset hvor parterne har bopæl.3. Det skal være gratis for forbrugerne at bruge ordningen, eller også skal alle nødvendige omkostninger både stå i forhold til sagens værdi og være beskedne.4. Parterne skal have adgang til ordningen uden at være forpligtet til at bruge en retlig repræsentant. Parterne skal dog have ret ril at lade sig repræsentere eller bistå af tredjemand i en hvilken som helst fase af proceduren eller i alle faser.5. Når ordningen har fået forelagt en tvist, skal den behandles hurtigst muligt i forhold til tvistens art. Organet, der er ansvarligt for ordningen, skal regelmæssigt kontrollere, hvor langt sagen er nået, for at sikre, at parternes tvist behandles hurtigt og hensigtsmæssigt.6. Organet, der er ansvarligt for ordningen, skal kontrollere parternes adfærd for at sikre, at de reelt er interesseret i at finde en ordentlig og rimelig løsning i tide. Hvis en parts adfærd er utilfredsstillende, skal begge parter underrettes for at give dem mulighed for at overveje, hvorvidt bilæggelsen af tvisten skal fortsætte.D. Billighed1. Ordningens billighed skal garanteres. Navnlig skal følgende overholdes:a) Begge parter skal informeres om deres ret til at nægte at deltage eller til på et hvilket som helst tidspunkt at trække sig ud og få tvisten afgjort ved domstolene eller andre udenretslige organer, hvis de er utilfredse med ordningens indsats eller måde at fungere på.b) Begge parter skal have mulighed for frit og ubesværet at fremføre alle argumenter, oplysninger eller beviser, der er relevante for deres sag, og disse oplysninger skal behandles fortroligt, medmindre parterne er enige om, at sådanne oplysninger kan videregives til den anden part. Hvis der på hvilket som helst trin af et tredjepartsorgan opstilles mulige løsninger for tvisten, skal hver part have mulighed for at fremføre sit synspunkt på og kommentarer til alle argumenter, oplysninger eller beviser, der fremlægges af den anden part.c) Begge parter skal opfordres til fuldt og helt at samarbejde med ordningen, navnlig ved at fremskaffe alle nødvendige oplysninger for at finde for at finde frem til en retfærdig bilæggelse af tvisten.d) Begge parter skal, inden de accepterer den foreslåede løsning på tvisten, have rimelig tid til at overveje den.2. Forbrugeren skal have klare og forståelige oplysninger om følgende, inden den foreslåede løsning accepteres:a) Forbrugeren kan vælge at acceptere eller ikke acceptere den foreslåede løsning.b) Den foreslåede løsning kan være mindre favorabel end en afgørelse, afsagt af en domstol.c) Forbrugeren kan søge uafhængig rådgivning, før forslaget til løsning accepteres eller afvises.d) Ved at anvende ordningen fratages forbrugeren ikke muligheden for at henvise tvisten til en anden udenretslig ordning til bilæggelse af tvister, særligt en ordning der ligger inden for anvendelsesområdet af Kommissionens henstilling 98/257/EF, eller at gøre brug af andre klagemuligheder via forbrugerens lands eget retssystem.e) Den foreslåede løsnings karakter.DENNE HENSTILLINGer rettet til medlemsstaterne, for så vidt som den vedrører dem, i forbindelse med alle ordninger, der har til formål at fremme en udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, og enhver fysisk eller juridisk person, der er ansvarlig for etableringen eller driften af sådanne organer.Udfærdiget i Bruxelles, den 4. april 2001.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) Kommissionens henstilling af 30. marts 1998 om de principper, der finder anvendelse på organer med ansvar for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet (EFT L 115 af 17.4.1998, s. 31).(2) EFT C 155 af 6.6.2000, s. 1.(3) SEC (2000) 405. Se: http://europa.eu.int/comm/consumers/policy/developments/acce_just/acce_just06_en.pdf(4) EFT L 178 af 17.7.2000, s. 1.(5) SI (2000) 519.(6) Udtalelse af 21.9.2000, Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 (EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1).


title: Kommissionens henstilling af 27. maj 2005 om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb (meddelt under nummer K(2005) 1540)

text:
               15.7.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 184/60

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 27. maj 2005
   om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb
   (meddelt under nummer K(2005) 1540)
   (2005/504/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ifølge Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 (1) af 28. juni 2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri, har kreditinstitutter og alle andre institutter, der som led i deres virksomhed deltager i håndtering og udlevering af pengesedler og mønter til offentligheden, herunder institutter, hvis aktivitet består i veksling af pengesedler og mønter i forskellig valuta, som f.eks. vekselkontorer, pligt til at tage alle eurosedler og euromønter, som de ved eller har tilstrækkelige grunde til at tro er falske, ud af omløb og overgive dem til de kompetente nationale myndigheder.

               (2)

               Der findes ingen fælles metode til sikring af, at falske mønter spores og tages ud af omløb. Dette indebærer risiko for, at falske mønter og andre euromøntlignende genstande, der i bedragerisk hensigt eller ved en fejltagelse sættes i omløb, viderebenyttes og derved skaber forvirring og øver skade på offentligheden.

               (3)

               I forbindelse med autentificeringen af mønter ved automatiseret sortering bliver en række genstande afvist, bl.a. falske mønter og ægte euromønter, som er uegnede til at være i omløb. Ægte mønter, der er uegnede til at være i omløb, indleveres også til de kompetente myndigheder af virksomheder og enkeltpersoner.

               (4)

               Der findes ingen fælles regler for, hvorledes de nationale myndigheder skal håndtere og indløse sådanne ægte mønter, der er uegnede til at være i omløb, hvilket medfører en forskelligartet håndtering i landene i euroområdet og skaber fordrejninger ved indløsningen af sådanne euromønter.

               (5)

               Med henblik på at bidrage til gennemførelsen af artikel 6 i forordning (EF) nr. 1338/2001 er det ønskeligt, at der findes en metode, hvorved de i omløb værende euromønter autentificeres, og falske euromønter, euromøntlignende genstande og euromønter, der er uegnede til at være i omløb, tages ud af pengeomløbet.

               (6)

               For at skabe lige vilkår i forhold til ægte euromønter, der er uegnede til at være i omløb, er det ønskeligt at fastsætte retningslinjer for håndteringen og indløsningen eller ombytningen af sådanne mønter —

         HENSTILLER:
   DEL I
   DEFINITIONER OG ANBEFALET PRAKSIS
   Artikel 1
   Definitioner
   I denne forordning forstås ved:

               a)

               »autentificering af euromønter« processen med at efterkontrollere autenticiteten af euromønter ved automatiseret elektromekanisk sortering eller manuelt. Under processen afvises falske euromønter og ægte euromønter, som er uegnede til at være i omløb, udenlandske mønter, som ligner euroen, og andre metalliske genstande som f.eks. medaljer og møntefterligninger, der ligner euromønter

               b)

               »euromønter, der er uegnede til at være i omløb,« ægte i omløb værende euromønter, som er beskadiget, eller hvis tekniske specifikationer og identifikationskendetegn er blevet ændret bl.a. som følge af forholdsvis lang tids omløb eller ved et uheld (dimensioner, vægt, farve, korrosion, randskader), samt forsætligt modificerede mønter, som ikke er falske mønter. Hvad angår især de tekniske specifikationer, er mønter med henblik på denne henstilling uegnede til at være i omløb, hvis en af dimensionerne adskiller sig fra den, der er specificeret for den pågældende euromønt, med mindst 0,30 millimeter og/eller vægten med mindst 5 %.

         Artikel 2
   Anbefalet praksis
   Medlemsstaterne bør udføre eller overvåge autentificeringen af de euromønter, der er i omløb på deres område, i henhold til bestemmelserne i del II i denne henstilling.
   Medlemsstaterne bør vedtage fælles regler for håndtering, indløsning eller ombytning af euromønter, der er uegnede til at være i omløb, i henhold til bestemmelserne i del III i denne henstilling.
   DEL II
   AUTENTIFICERING AF EUROMØNTER
   Artikel 3
   Autentificerings- og afprøvningskrav
   Følgende pålydender af euromønter bør som et minimum autentificeres: 2 EUR, 1 EUR, 0,50 EUR.
   Autentificeringen bør udføres centralt og/eller som led i mønthåndteringsprocessen. Med henblik herpå bør medlemsstaterne stå i kontakt med kreditinstitutterne og andre institutter, der som led i deres virksomhed håndterer kontanter, om gennemførelsen af de autentificeringsprocedurer, der er fastsat i artikel 4-6 i denne henstilling.
   Mængden af euromønter, der skal autentificeres hvert år i hver af medlemsstaterne, bør mindst udgøre 10 % af den samlede nettomængde af de relevante pålydender, der er udstedt af den pågældende medlemsstat frem til udgangen af det foregående år. For at sikre, at den relevante mængde euromønter autentificeres i henhold til artikel 4-6, bør medlemsstaterne udføre kontroller hos et passende antal kreditinstitutter og andre institutter, der som led i deres virksomhed håndterer kontanter.
   Artikel 4
   Test til kontrol af sorteringsmaskiner
   Kontrollen af sorteringsmaskiners funktion bør udføres ved hjælp af en sporingstest, idet der forinden eventuelt udføres en sorteringskontrol på følgende måde:

               1)

               Sorteringstesten har til formål at kontrollere, at maskinen kan sortere alle pålydender af euromønter korrekt. Den finder anvendelse, når der ikke findes nationale regler for regulering af sorteringssystemet.
               Ved sorteringstesten skal der benyttes mindst et hundrede ægte euromønter af hver af de pålydender, der skal testes. Disse mønter af alle pålydender sammenblandes og føres igennem maskinen tre gange.
               Acceptkvoten skal være mindst 98 % i hver af testene. Ligger de ægte euromønter, der benyttes til sorterings- og sporingstestene, på grænsen for de tolerancer, der er specificeret for euromønterne, kan det overvejes at benytte en lavere acceptkvote.
               Alle ægte mønter, der afvises af maskinen, skal testes på ny. Efter tre på hinanden følgende test skal alle ægte mønter være blevet accepteret.

               2)

               Sporingstesten har til formål at kontrollere, at maskinen kan afvise euromøntlignende genstande, som ikke opfylder specifikationerne for euromønter, især falske mønter.
               Til sporingstesten skal benyttes prøvepartier af falske mønter med alle de relevante pålydender med en definition, der også omfatter materialer, der benyttes til at fremstille møntlignende genstande og ikke-euromønter. Til dette formål benyttes en række repræsentative møntserier, der hentes fra de lagre, der findes i de nationale møntanalysecentre (CNAC) eller Det Europæiske Tekniske og Videnskabelige Center (ETSC). ETSC definerer og ajourfører i samarbejde med de nationale møntanalysecentre disse møntserier.
               De falske mønter blandes med en passende mængde ægte mønter, defineret i samarbejde med ETSC, og føres igennem maskinen tre gange. Alle falske mønter skal afvises i hver af disse test.

               3)

               Under overholdelse af nationale regler skal de i denne artikel omhandlede test udføres mindst én gang om året på hver af sorteringsmaskinerne på de steder, hvor autentificeringen finder sted, i de efter artikel 3 udvalgte institutter.

         Artikel 5
   Muligheder for yderligere afprøvning af sorteringsmaskinerne på et nationalt møntanalysecenter eller ETSC
   For at sætte fabrikanterne af sorteringsmaskiner i stand til at indhente de nødvendige oplysninger for grundindstilling af deres udstyr kan der udføres test på visse nationale møntanalysecentre, ETSC eller efter bilateral aftale i fabrikantens lokaler. Disse test skal udføres efter fremgangsmåder og på vilkår for hemmeligholdelse, der fastsættes i samarbejde med ETSC.
   Efter afprøvning på et nationalt møntanalysecenter eller ETSC udstedes en sammenfattende rapport stilet til den pågældende fabrikant med kopi til ETSC. Rapporten opbevares i mindst tre år og kan anvendes til sammenligningsformål.
   Rapporten skal mindst indeholde en identifikation af den afprøvede maskine, testresultaterne og en samlet vurdering, den nøjagtige sammensætning af de prøvepartier, der blev benyttet til testene, acceptkriterierne, datoen og en underskrift af den hertil autoriserede person.
   De nationale møntanalysecentre og ETSC fører et register over testresultaterne for de sorteringsmaskiner, der afprøves i deres lokaler. En samlet liste over de sorteringsmaskiner, der har klaret de test, der er omhandlet i denne artikels andet afsnit, kan til orientering konsulteres på de nationale møntanalysecentre eller ETSC.
   Artikel 6
   Audit og rapportering
   Medlemsstaterne skal føre tilsyn med de i henhold til artikel 3 udvalgte institutters evne til at autentificere euromønter på grundlag af mindst følgende elementer:

               —

               at der foreligger en skriftlig politik og en organisation i sorteringscentret for sporing af falske euromønter, euromønter, der er uegnede til at være i omløb, og euromøntlignende genstande

               —

               at der er udpeget uddannet personale til at gennemføre denne politik

               —

               at der rådes over tilstrækkelige tekniske ressourcer og foreligger en oprindelig rapport fra fabrikanten med angivelse af sorteringsmaskinernes ydeevne

               —

               at der foreligger en skriftlig vedligeholdelsesplan med henblik på at holde sorteringsmaskinerne på deres oprindelige ydeevne

               —

               at der foreligger skriftlige minimumsprocedurer, der definerer de forskellige processer for sortering af euromønter og indlevering af falske og mistænkelige mønter til de kompetente nationale myndigheder inden for en kort tidsfrist

               —

               at der autentificeres en vis mængde mønter.

         I forbindelse med de kontroller, der er omhandlet i artikel 3, vil en let audit til overholdelse af de nationale regler kunne udføres og indberettes med udgangspunkt i ovennævnte elementer.
   Medlemsstaterne skal hvert år aflægge rapport til ETSC om deres autentificeringsvirksomhed, herunder udførte kontroller og auditter, og om mængden af autentificerede euromønter og forholdet mellem hver kategori af afviste genstande og værdien af hvert sorteret pålydende i omløb.
   DEL III
   HÅNDTERING AF EUROMØNTER, DER ER UEGNEDE TIL AT VÆRE I OMLØB
   Artikel 7
   Indløsning eller ombytning af euromønter, der er uegnede til at være i omløb
   Hver medlemsstat skal sørge for indløsning eller eventuelt ombytning af euromønter, der er uegnede til at være i omløb, og hvis pålydende uanset den nationale møntside skal identificeres over for virksomheder, der er etableret, og borgere, der har bopæl, i den pågældende medlemsstat eller uden for euroområdet. Medlemsstaterne skal sikre, at der gælder ensartede vilkår for indløsning af mønter, der er uegnede til at være i omløb, med henblik på at tillade møntindlevering, uanset i hvilket land mønterne blev taget ud af omløb, på grundlag af den evaluering, der er omhandlet i artikel 12.
   Medlemsstaterne kan beslutte at nægte at indløse forsætligt modificerede ægte euromønter, hvis dette strider mod national praksis eller tradition (manglende respekt for det afbildede statsoverhoved, manglende respekt for den udstedende myndighed osv.).
   Artikel 8
   Håndteringsgebyrer
   Der bør principielt opkræves et håndteringsgebyr for indløsning eller ombytning af mønter, der er uegnede til at være i omløb. Dette gebyr bør være det samme i hele euroområdet og bør være på 5 % af de indleverede mønters nominelle værdi.
   En mængde på op til 1 kg af de for omløb uegnede mønter pr. pålydende kan undtages fra gebyret i første afsnit hvert år for hver møntindleverende enhed.
   Der kan opkræves et tillægsgebyr på 15 % af den nominelle værdi af hver møntsæk/møntboks, hvis sækken/boksen indeholder falske mønter eller udviser uregelmæssigheder, f.eks. forkert sorterede mønter, ikke-euromønter eller euromønter med et uidentificérbart pålydende eller andre afvigelser, når disse uregelmæssigheder er af et omfang, der kræver en nærmere undersøgelse i overensstemmelse med artikel 10.
   Medlemsstaterne kan fastsætte generelle undtagelser fra håndteringsgebyrer i tilfælde, hvor møntindleverende enheder indgår i et tæt og regelmæssigt samarbejde med myndighederne om at tage euromønter, der er uegnede til at være i omløb, ud af omløb.
   Transportomkostninger og relaterede omkostninger bæres af den møntindleverende enhed.
   For falske mønter, der indleveres til myndighederne, opkræves ikke håndterings- eller andre gebyrer.
   Artikel 9
   Emballering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb
   Den møntindleverende enhed skal sortere mønterne efter pålydende i standardsække eller standardbokse i overensstemmelse med gældende standarder i de medlemsstater, som anmodningen er rettet til. Overholdes disse standarder ikke, vil det kunne føre til afvisning af møntindleveringen.
   Foreligger der ikke nationale emballeringsstandarder, skal sækkene eller boksene indeholde:

               —

               500 mønter for pålydenderne 2 EUR eller 1 EUR

               —

               1 000 mønter for pålydenderne 0,50 EUR, 0,20 EUR og 0,10 EUR

               —

               2 000 mønter for pålydenderne 0,05 EUR, 0,02 EUR og 0,01 EUR.

         Hver sæk/boks skal bære en klar påskrift med den indleverende enheds navn, den værdi og det pålydende, den indeholder, vægten, emballeringsdatoen og sækkens/boksens nummer. Den indleverende enhed skal udlevere en emballeringsliste med en samlet oversigt over de indleverede sække/bokse.
   Er den samlede mængde af euromønter, der er uegnede til at være i omløb, mindre end ovennævnte standarder, skal de for omløb uegnede euromønter sorteres efter pålydende og kan indleveres i ikke-standardiseret emballage.
   Artikel 10
   Kontrol i medlemsstaterne
   1.   Medlemsstaterne skal kontrollere de for omløb uegnede indleverede mønter for:

               —

               den opgivne mængde i hver sæk/boks

               —

               autenticiteten med henblik på at sikre, at der ikke forekommer falske mønter

               —

               det visuelle indtryk for at fastslå, at de er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 7.

         2.   Kontrollen af mængden af indleverede mønter udføres ved vejning af hver sæk/boks. En tolerance på fra – 2 % til + 1 % benyttes på den nominelle vægt af standardemballeringen, jf. bestemmelserne i andet afsnit i artikel 9. En tilsvarende kontrol gælder, hvis de nationale emballeringsstandarder adskiller sig fra ovennævnte standarder. Derudover skal hver sæk/boks kontrolleres for synlige uregelmæssigheder.
   Overskrider sækkens/boksens vægt tolerancen, skal hele møntmængden i den pågældende sæk/boks efterkontrolleres.
   3.   Kontrollen af autenticiteten og det visuelle indtryk kan udføres på et repræsentativt prøveparti. Som et minimum skal et repræsentativt prøveparti på 10 % af de indleverede møntmængder kontrolleres for pålydenderne 2 EUR, 1 EUR, 0,50 EUR, 0,20 EUR og 0,10 EUR.
   4.   Kontrollen af autenticiteten skal udføres på de prøvepartier, der er omhandlet i stk. 3, efter følgende procedurer:

               i)

               Ved mekanisk/automatiseret sortering skal maskinerne indstilles efter den fremgangsmåde, der er beskrevet i del II i denne henstilling.

               ii)

               I andre tilfælde finder de nationale møntanalysecentres kriterier anvendelse.

         Spores blot én falsk mønt, skal hele møntmængden i sækken/boksen autentificeres.
   5.   Kontrollen af det visuelle indtryk skal udføres på de i stk. 3 anførte prøvepartier med henblik på at fastslå, om en sæk/boks udviser uregelmæssigheder som f.eks. forkert sorterede mønter, ikke-euromønter eller euromønter med et uidentificérbart pålydende. Forekommer sådanne uregelmæssigheder i et omfang, der overstiger 1 %, skal den pågældende sæk/boks kontrolleres på ny, og andelen af ikke-indløselige mønter fastslås ved brug af en af følgende metoder:

               i)

               Hele møntmængden i hver berørt sæk/boks undersøges manuelt på en måde, der fastsættes af de kompetente nationale myndigheder.

               ii)

               Et yderligere 10 %-prøveparti fra sækken/boksen ud over det prøveparti, der er omhandlet i stk. 3, kontrolleres for det visuelle indtryk. Den kombinerede andel af ikke-indløselige mønter, der optælles i de to prøvepartier, ekstrapoleres derefter ud til hele møntmængden i sækken/boksen.

         Artikel 11
   Information og kommunikation
   Medlemsstaterne skal indsende en årlig rapport til Kommissionen og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg (EFC) om de for omløb uegnede euromønter, som de har indløst eller ombyttet. Denne information skal indeholde oplysning om mængden af sådanne mønter og deres pålydende. Derudover vil Kommissionen regelmæssigt forelægge rapporter for EFC.
   Medlemsstaterne skal sikre, at der foreligger oplysning om de arrangementer, der gælder for indløsning og ombytning, og om særlige fremgangsmåder, f.eks. emballeringsstandarder og gebyrer, på passende websteder og i passende publikationer.
   DEL IV
   AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
   Artikel 12
   Evaluering
   Tre år efter offentliggørelsen af denne henstilling vil de gældende regler blive evalueret i lyset af de indhøstede erfaringer, bl.a. hvad angår harmoniseringen af vilkårene for indløsning og ombytning af for omløb uegnede mønter, jf. artikel 7, det hensigtsmæssige i at ophæve undtagelser fra håndteringsgebyrer, jf. artikel 8, muligheden for at etablere en modregningsordning mellem medlemsstaterne for de for omløb uegnede mønter, der indløses, og det potentielle behov for lovgivning.
   Artikel 13
   Adressater
   Denne henstilling er rettet til de deltagende medlemsstater som defineret i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 974/98 (2).

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. maj 2005.

            På Kommissionens vegne

         Siim KALLAS

            Næstformand

      (1)  EFT L 181 af 4.7.2001, s. 6.

      (2)  EFT L 139 af 11.5.1998, s. 1.


				|

		52014PC0206

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Mozambique /* COM/2014/0206 final - 2014/ () */

			   	BEGRUNDELSE
1.           BEGRUNDELSE
Den Europæiske Union og Republikken Mozambique
har undertegnet en protokol til fiskeriaftalen, som anvendes fra den 1. februar
2012. Protokollen, som fastsætter fiskerimulighederne for EU-fiskerfartøjer og
de finansielle bidrag, udløber den 31. januar 2015.
Kommissionen foreslår, at der indledes
forhandlinger om en ny protokol, der opfylder medlemsstaternes fiskerflåders
reelle muligheder og behov, og som er i overensstemmelse med Rådets
konklusioner fra den 19. marts 2012 om en meddelelse fra Kommissionen om den
fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.
Rådet anmodes om at vedtage de
forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.
2.           HENSTILLING
På baggrund af ovenstående henstiller
Kommissionen:
- at Rådet bemyndiger Kommissionen til at
indlede og føre forhandlinger om en ny protokol som led i
fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Mozambique
- at Kommissionen udpeges som EU's forhandler
på dette område
- at Kommissionen fører forhandlingerne i samråd
med et særligt udvalg, jf. bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions
funktionsmåde, og
- at Rådet godkender de
forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.
Henstilling med henblik på
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om bemyndigelse af Kommissionen til at
indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om en ny protokol til
fiskeripartnerskabsaftalen med Mozambique
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,
under henvisning til henstilling fra
Kommissionen, og
ud fra den betragtning, at der bør indledes
forhandlinger med henblik på indgåelse at en ny protokol til
fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Mozambique —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Kommissionen bemyndiges hermed til på Den
Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger med henblik på at forny
protokollen til fiskeripartnerskabsaftalen med Republikken Mozambique.
Artikel 2
Forhandlingerne føres i samråd med Rådets
Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik og i overensstemmelse med
forhandlingsdirektiverne i bilaget.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
BILAG
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om bemyndigelse af Kommissionen til
at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om en ny protokol til
fiskeripartnerskabsaftalen med Mozambique
Forhandlingsdirektiver
–
Formålet med forhandlingerne er at få vedtaget en
ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og
Republikken Mozambique i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 19. marts
2012 om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks
eksterne dimension.
–
Med henblik på at sikre, at denne nye protokol
fremmer et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri, baserer Kommissionen
forhandlingerne på følgende mål:
·
det sikres, at EU-fiskerflådens fartøjer har adgang
til Republikken Mozambiques eksklusive økonomiske zone (EEZ) og får tildelt de
nødvendige tilladelser til, at de kan fiske i nævnte EEZ
·
der tages behørigt hensyn til de bedste
videnskabelige udtalelser, der foreligger, og til de relevante
forvaltningsplaner vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer
(RFFO) for at sikre og fremme et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri, der
udelukkende er rettet mod tilgængelige ressourcer, under hensyntagen til den
lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med, at der tages særlig hensyn til, at
de pågældende bestande er stærkt vandrende
·
der søges en passende andel af disse ressourcer,
som er i overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer
også er af interesse for andre udenlandske flåder
·
det sikres, at adgangen til fiskeriet sker på
grundlag af kriterier svarende til dem, der har været anvendt i henhold til den
gældende protokol, idet der tages hensyn til den udvikling, der er observeret i
de seneste år, og til de seneste foreliggende videnskabelige vurderinger
·
dialogen videreføres for at styrke sektorpolitikken
med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik i
tråd med landets udviklingsmål, især for så vidt angår regeringsførelse,
opfølgning, fiskerikontrol og -overvågning og videnskabelig rådgivning,
·
der indføres en klausul om konsekvenserne af en
tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper
·
der tages i videst muligt omfang hensyn til
regionerne i EU's yderste periferi, som har økonomiske og sociale interesser i
at kunne fiske i Mozambique.
–
For at undgå en afbrydelse af fiskeriet bør den nye
protokol omfatte en klausul om, at den kan anvendes midlertidigt fra dagen
efter den dato, hvor den gældende protokol udløber.
–
Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:
·
de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne
tildeles i hver kategori
·
den finansielle modydelse og vilkårene for
udbetaling heraf og
·
mekanismerne for gennemførelse af sektorstøtten.