title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
   DA
DA    DA
 ---pagebreak---                  EUROPA-KOMMISSIONEN
                                                 Bruxelles, den 11.2.2011
                                                 SEK(2011) 170 endelig
                HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
   om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske
    Unions vegne om en forlængelse af protokollen til fiskeripartnerskabsaftalen med
                                Kongeriget Marokko
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---                        HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET
       om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske
        Unions vegne om en forlængelse af protokollen til fiskeripartnerskabsaftalen med
                                             Kongeriget Marokko
   1.         BEGRUNDELSE
   Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko har indgået en fiskeripartnerskabsaftale med
   tilhørende protokol, som blev vedtaget den 22. maj 20061 og trådte i kraft den 28. februar
   2007. Protokollen, som fastsætter fiskerimulighederne for EU-fiskerfartøjer og de finansielle
   bidrag, udløber den 27. februar 2011.
   Anvendelsen af den nuværende aftale gælder for farvande syd for 27° 40' N. I
   overensstemmelse med sidstnævnte zones særlige karakter i henhold til international ret og de
   juridiske betingelser, hvorunder EU har indgået en bilateral aftale med Marokko om bl.a.
   denne zone, har Kommissionen ved flere lejligheder i 2010 anmodet Marokko om at
   fremlægge en vurdering af den nuværende aftales fordele for lokalbefolkningen. Marokko
   svarede på denne anmodning den 13. december. Samtidig med at situationen fortsat vurderes
   på dette grundlag, foreslås det, at den nuværende protokol forlænges med et år, således at der
   bliver tid til at afslutte forhandlingerne om en revideret protokol med passende garantier, og
   således at fiskeriaktiviteterne kan fortsætte i mellemtiden. Rådet anmodes om at vedtage de
   forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.
   2.         HENSTILLING
   På denne baggrund henstiller Kommissionen:
   – at Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om en forlængelse
       af protokollen som led i fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko
   – at forlængelsen begrænses til et år
   – at Kommissionen udpeges som EU's forhandler på dette område
   – at Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med et særligt udvalg, jf. bestemmelserne
       i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og
   – at Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.
   1
            EUT L 141 af 29. maj 2006, s. 1.
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---    BILAG
   Forhandlingsdirektiver
   – Formålet med forhandlingerne er at få vedtaget en forlængelse af protokollen som led i
     fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko i
     overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. juli 2004 om fiskeripartnerskabsaftaler
     baseret på Kommissionens meddelelse af 23. december 2002.
   – For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri er Kommissionens mål med
     forhandlingerne følgende:
           – Forlængelse af den nuværende protokol med et år, hvilket er nødvendigt for
              vedtagelsen af en ny juridisk ramme for fiskerirelationerne mellem EU og
              Marokko, under iagttagelse af følgende betingelser:
           – tilpasning af fiskerimulighederne i overensstemmelse med den bedste tilgængelige
              videnskabelige rådgivning
           – regelmæssig indberetning om gennemførelsen af sektorpolitikken, baseret på de i
              fællesskab vedtagne indikatorer, herunder den regionale virkning af protokollen.
           –
DA                                                                                DA


Avis juridique important

|

31976H0678

76/678/EØF: Kommissionens henstilling af 20. juli 1976 til kongeriget Danmarks regering om visse bestemmelser i et lovforslag om personbefordring ad landevej (forslag til lov om buskørsel)

EF-Tidende nr. L 231 af 21/08/1976 s. 0011 - 0012

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 20 . juli 1976  til kongeriget Danmarks regering om visse bestemmelser i et lovforslag om personbefordring af landevej ( forslag til lov om buskoersel )   ( 76/678/EOEF )  I sin henstilling af 16 . marts 1976 ( 1 ) til kongeriget Danmarks regering konstatererede Kommissionen bl.a . , at det lovforslag , som var blevet den forelagt til forudgaaende forhandling i henhold til Raadets beslutning af 21 . marts 1962 ( 2 ) , aendret ved Raadets beslutning af 22 . november 1973 ( 3 ) , tillige omfattede foranstaltninger med henblik paa gennemfoerelse af Raadets direktiv af 12 . november 1974 om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og international transport ( 4 ) . Kommissionen praeciserede , at det specielt drejede sig om paragraf 12 , 13 , 14 , 15 og 16 , og forbeholdt sig ret til senere at udtale sig om disse bestemmelser , som i henhold til artikel 6 i naevnte direktiv skal forelaegges den til hoering .  I mellemtiden har kongeriget Danmarks faste repraesentation ved De europaeiske Faellesskaber anmodet om , at forelaeggelsen for Kommissionen af de ovenfor naevnte paragraffer i lovforslaget maa blive betragtet som en hoering af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 6 i direktivet af 12 . november 1974 .  For saa vidt angaar indholdet af de ovenfor naevnte paragraffer i det danske lovforslag , skal Kommissionen rette foelgende henstilling :  1 . Ligesom Kommissionen i punkt 1 i sin henstilling af 16 . marts 1976 var af den opfattelse , at de oevrige bestemmelser i det lovforslag , som var blevet den forelagt til forudgaaende hoering i henhold til Raadets ovenfor naevnte direktiv , omhandlede indenlandsk personbefordring af landevej , er den af den opfattelse , at det naevnte lovforslags paragraf 12 , 13 , 14 , 15 og 16 omhandler indenlandsk personbefordring ad landevej og navnlig tager sigte paa fastsaettelse af visse betingelser for adgang til vognmandserhvervet .  I den anledning erindrer Kommissionen den danske regering om , at de bestemmelser , der skal traeffes af medlemsstaterne , med henblik paa gennemfoerelse af direktivet af 12 . november 1974 , tillige skal vedroere betingelserne for adgang til erhvervet som vognmand inden for personbefordring ad landevej i international transport .  2 . Kommissionen konstaterer , at ministeren for offentlige arbejder ifoelge § 12 , stk . 1 , i det danske lovforslag skal fastsaette de kvalifikationskrav , som ansoegeren skal opfylde for at faa en tilladelse . I den anledning erindrer Kommissionen om , at disse krav i henhold til artikel 2 , stk . 1 , i Raadets ovennaevnte direktiv skal vedroere ansoegerens haederlighed , oekonomiske evne og faglige dygtighed , og at foranstaltninger vedroerende disse krav i henhold til artikel 6 , stk . 1 , i naevnte direktiv , skal traeffes foer den 1 . januar 1977 efter hoering af Kommissionen .  Kommissionen henleder den danske regerings opmaerksomhed paa , at i overensstemmelse med det foranstaaende skal den naegtelse af en tilladelse , som omhandles i § 12 , stk . 2 , i lovforslaget , ikke blot vaere hjemlet , naar ansoegeren ikke opfylder kravet om haederlighed , men naar et hvilket som helst af de tre ovenfor naevnte krav ikke er opfyldt .  I oevrigt bemaerker Kommissionen , at de samme bestemmelser i lovforslaget , der giver mulighed for at naegte at udstede tilladelse til en ansoeger , som ikke opfylder kravet om haederlighed , ikke omhandler den kompetente myndigheds pligt til at begrunde sin afgoerelse , saaledes som det er foreskrevet i artikel 5 , stk . 1 , i direktivet af 22 . november 1974 .  Kommissionen henstiller derfor til den danske regering at goere saadanne tilfoejelser til sit lovforslag , saa denne mangel afhjaelpes .  3 . Kommissionen bemaerker , at § 13 i lovforslaget kun indeholder bestemmelser om tilbagekaldelse af tilladelsen i det tilfaelde , at vognmanden ikke laengere opfylder kravet om haederlighed , og minder under henvisning til ovenstaaende punkt 2 , foerste afsnit , den danske regering om , at der ligeledes boer vaere bestemmelser om tilbagekaldelse af tilladelsen , dersom vognmanden ikke laengere opfylder kravet om oekonomisk evne og/eller faglig dygtighed .  4 . Kommissionen konstaterer , at § 14 i lovforslaget omhandler vognmandens muligheder for at goere sine interesser gaeldende , saafremt han i et konkret tilfaelde fra vedkommende myndighed har modtaget en afgoerelse om tilbagekaldelse af tilladelsen .  Kommissionen minder om , at medlemsstaterne i henhold til artikel 5 , stk . 3 , i direktivet af 12 . november 1974 skal tilsikre de beroerte mulighed for at goere deres interesser gaeldende i ethvert tilfaelde af tilbagekaldelse af en tilladelse , saavel som i tilfaelde af afslag paa en ansoegning om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej . Kommissionen henstiller derfor til den danske regering at supplere § 14 i sit lovforslag i saa henseende .  5 . Kommissionen bemaerker , at § 15 i lovforslaget kun indeholder bestemmelser om de betingelser , hvorunder driften af en virksomhed midlertidigt kan viderefoeres i tilfaelde af vognmandens doed . I den anledning minder Kommissionen om , at medlemsstaterne ifoelge artikel 3 , stk . 1 , i direktivet af 12 . november 1974 ligeledes skal fastsaette de betingelser , paa hvilke driften af en virksomhed midlertidigt kan viderefoeres i tilfaelde , hvor den fysiske person , der udoever erhvervet med personbefordring , eller den fysiske person , der opfylder kravene efter artikel 2 , stk . 1 , litra a ) og c ) i naevnte direktiv , bliver fysisk eller retligt uskikket hertil .  Kommissionen henstiller derfor til den danske regering at supplere § 15 i sit lovforslag i saa henseende .  6 . Kommissionen konstaterer , at lovforslaget ikke knytter kontrolbestemmelser til de omhandlede paragraffer og henstiller til den danske regering - efter forhandling med Kommissionen - at raade bod paa denne mangel .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 20 . juli 1976 .  Paa Kommissionens vegne  Carlo SCARASCIA MUGNOZZA  Naestformand  ( 1 ) EFT nr . L 84 af 31 . 3 . 1976 , s . 57 .  ( 2 ) EFT nr . 23 af 3 . 4 . 1962 , s . 720/62 .  ( 3 ) EFT nr . L 347 af 17 . 12 . 1973 , s . 48 .  ( 4 ) EFT nr . L 308 af 19 . 11 . 1974 , s . 23 .


title: Kommissionens henstilling af 17. marts 2010 om overvågning af perfluoralkylstoffer i fødevarer (EØS-relevant tekst)

text:
               18.3.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 68/22

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 17. marts 2010
   om overvågning af perfluoralkylstoffer i fødevarer
   (EØS-relevant tekst)
   (2010/161/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Perfluoralkylstoffer (PFAS) anvendes i vidt omfang i industri- og forbrugerprodukter, herunder pletafvisende belægninger til tekstiler og tæpper, oliebestandige belægninger til papirprodukter godkendt til kontakt med fødevarer, brandslukningsskum, overfladeaktive midler til miner og oliebrønde, gulvpolish og insektmidler. En vigtig underkategori er de (per)fluorerede organiske overfladeaktive stoffer, f.eks. perfluoroctansulfonat (PFOS) og perfluoroctansyre (PFOA).

               (2)

               På grund af denne udbredte anvendelse er PFOS, PFOA og deres salte og prækursorer blevet fundet i miljøet, fisk, fugle og pattedyr. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) anmodede derfor sit Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden om at udarbejde en udtalelse om fødevarers betydning for og de forskellige fødevarers og fødevarekontaktmaterialers relative bidrag til menneskers eksponering for PFOS og salte heraf og at rådgive om yderligere tiltag med hensyn til risikovurderingen af perfluorerede organiske forbindelser.

               (3)

               Ekspertpanelet for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden vedtog den 21. februar 2008 en videnskabelig udtalelse om PFOS og PFOA og salte heraf (1).

               (4)

               I denne videnskabelige udtalelse anså EFSA det for usandsynligt, at der forekommer negative virkninger af PFOS og PFOA hos befolkningen i almindelighed, men pegede dog på usikre punkter med hensyn til udviklingsmæssige virkninger for levende organismer. Efter EFSA's mening ville det være ønskværdigt med flere data om PFAS-niveauet i fødevarer og i mennesker, navnlig med hensyn til overvågning af eksponeringstendenser.

               (5)

               Ifølge Stockholmkonventionen om persistente organiske miljøgifte (POP) skal de kontraherende parter foretage overvågning af POP, alternativer hertil og eventuelle nye POP, og PFOS, salte heraf og perfluoroctansulfonylfluorid (PFOSF) er medtaget i konventionens bilag B blandt de stoffer, der er omfattet af produktions- og anvendelsesrestriktioner —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør i 2010 og 2011 overvåge forekomsten af perfluoralkylstoffer i fødevarer. Overvågningen bør omfatte et bredt udvalg af fødevarer, som afspejler forbrugsvanerne, herunder animalske fødevarer, f.eks. fisk, kød, æg, mælk og produkter heraf, og vegetabilske fødevarer, med henblik på at kunne foretage et nøjagtigt estimat af eksponeringen.

               2.

               Medlemsstaterne bør følge de prøveudtagningsprocedurer, der er fastlagt i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 1883/2006 af 19. december 2006 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af indholdet af dioxiner og dioxinlignende PCB’er i visse fødevarer (2) for at sikre, at prøverne er repræsentative for det parti, der udtages prøver fra.

               3.

               Det anbefales, at medlemsstaterne foretager analysen af perfluoralkylstoffer med henblik på at påvise forekomst af forbindelserne PFOS og PFOA og, om muligt, deres prækursorer, såsom perfluoroctansulfonamid (PFOSA), N-ethylperfluoroctansulfonamidethanol (N-EtFose) og 8:2 fluortelomeralkohol. Medlemsstaterne bør om muligt inddrage forbindelser, der ligner PFOS og PFOA, men som har forskellig kædelængde (C4–C15), og overfladeaktive midler indeholdende polyfluoralkylphosphater (PAPS) såsom 8:2 diPAPS og 8:2 monoPAPS, for at der kan foretages et estimat af, om deres forekomst i fødevarer har relevans.

               4.

               Medlemsstaterne bør foretage analyse af perfluoralkylstoffer i overensstemmelse med bilag III til forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (3), ved hjælp af en analysemetode, som det er dokumenteret har givet pålidelige resultater. Genfindingsprocenterne skal helst ligge mellem 70 og 120 % med bestemmelsesgrænser på 1 μg/kg.

               5.

               Det anbefales, at medlemsstaterne regelmæssigt indberetter overvågningsdataene på helvægtsbasis til EFSA med de oplysninger og i det elektroniske format, som EFSA har foreskrevet, så disse data kan samles i en enkelt database. De bør endvidere fremlægge disponible data fra foregående år, som er tilvejebragt ved hjælp af en analysemetode, som det er dokumenteret har givet pålidelige resultater, med henblik på overvågning af eksponeringstendenser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 2010.

            På Kommissionens vegne

         John DALLI

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Udtalelse fra Ekspertpanelet for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden: Perfluorooctane sulfonate (PFOS), perfluorooctanoic acid (PFOA) and their salts, EFSA Journal (2008) 653, s. 1-131.

      (2)  EUT L 364 af 20.12.2006, s. 32.

      (3)  EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1.


Avis juridique important

|

31998Y0806(03)

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank om Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner

EF-Tidende nr. C 246 af 06/08/1998 s. 0009 - 0012

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank om Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (98/C 246/07)(Forelagt af Den Europæiske Centralbank den 7. juli 1998)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt »traktaten«), og særligt artikel 108a, stk. 3, og artikel 34.3 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »statutten«),under henvisning til henstilling fra Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »ECB«),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,under henvisning til udtalelse fra Kommissionen,i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i traktatens artikel 106, stk. 6, og statuttens artikel 42, ogud fra følgende betragtninger:(1) i henhold til statuttens artikel 34.3, sammenholdt med statuttens artikel 43.1, artikel 8 i protokollen (nr. 11) om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og artikel 2 i protokollen (nr. 12) om visse bestemmelser vedrørende Danmark tildeles en ikke-deltagende medlemsstat ingen rettigheder og pålægges ingen forpligtelser i medfør af denne forordning;(2) i henhold til statuttens artikel 34.3 er ECB inden for de grænser og på de vilkår, der vedtages af Rådet, berettiget til at pålægge foretagender bøder eller tvangsbøder i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold til dens forordninger og beslutninger;(3) der kan være tale om manglende opfyldelse af forpligtelser i medfør af ECB-forordninger og -beslutninger inden for ECB's forskellige kompetenceområder;(4) for at sikre en ensartet fremgangsmåde ved pålæggelse af sanktioner inden for ECB's forskellige kompetenceområder er det hensigtsmæssigt, at alle almindelige og proceduremæssige bestemmelser vedrørende pålæggelse af sådanne sanktioner er samlet i én forordning fra Rådet; andre forordninger fra Rådet foreskriver bestemte sanktioner på bestemte områder og henviser til denne forordning med hensyn til de principper og procedurer, der gælder for pålæggelse af sådanne sanktioner;(5) for at skabe et effektivt grundlag for administration af sanktionerne skal denne forordning give ECB et vist råderum, både vedrørende de relevante procedurer og disses gennemførelse inden for de grænser og på de vilkår, der er fastlagt i denne forordning; forordningens bestemmelser kan kun anvendes effektivt, hvis de deltagende medlemsstater har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at deres myndigheder har beføjelser til at hjælpe og samarbejde med ECB i fuldt omfang i gennemførelsen af overtrædelsesproceduren som angivet i denne forordning, i overensstemmelse med traktatens artikel 5;(6) ECB anvender de nationale centralbanker til at udføre de opgaver, der påhviler Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) i det omfang, det skønnes muligt og passende;(7) beslutninger i henhold til denne forordning, som pålægger pekuniære forpligtelser, skal kunne håndhæves i overensstemmelse med traktatens artikel 192 -UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:Artikel 1 DefinitionerI denne forordning forstås ved:1) Deltagende medlemsstat: en medlemsstat, der har indført den fælles valuta i overensstemmelse med traktaten.2) National centralbank: en deltagende medlemsstats centralbank.3) Foretagender: private eller offentlige fysiske eller juridiske personer, undtagen offentlige juridiske personer under udøvelse af deres offentlige beføjelser, i en deltagende medlemsstat, hvor disse er genstand for forpligtelser som følge af ECB-forordninger og -beslutninger, og begrebet omfatter filialer eller andre faste lokaliteter i en deltagende medlemsstat, hvis hovedkontor eller hjemsted ligger uden for en deltagende medlemsstat.4) Overtrædelse: enhver manglende opfyldelse af en forpligtelse som følge af ECB-forordninger eller -beslutninger.5) Bøde: et engangsbeløb, som et foretagende pålægges at betale som sanktion.6) Tvangsbøde: et pengebeløb, som et foretagende pålægges at betale over en periode som sanktion i tilfælde af fortsat overtrædelse. Beløbet beregnes for hver overtrædelsesdag efter meddelelse af en beslutning til foretagendet i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, andet afsnit, i denne forordning, som kræver, at overtrædelsen bringes til ophør.7) Sanktioner: bøder og tvangsbøder, der pålægges som følge af en overtrædelse.Artikel 2 Sanktioner1. ECB kan pålægge foretagender bøder og tvangsbøder inden for følgende grænser, medmindre andet er angivet i specifikke forordninger fra Rådet:a) Bøder: Den øvre grænse er 500 000 EUR.b) Tvangsbøder: Den øvre grænse er 10 000 EUR pr. overtrædelsesdag. Tvangsbøder kan pålægges i maksimalt seks måneder, efter at foretagendet har modtaget meddelelse om beslutningen i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i denne forordning.2. ECB's afgørelse om pålæggelse af en sanktion og dennes art er underlagt proportionalitetsprincippet.3. ECB tager i påkommende tilfælde hensyn til forholdene i den pågældende sag, f.eks.:a) på den ene side foretagendets gode tro og åbenhed i fortolkningen og opfyldelsen af forpligtelsen som følge af en ECB-forordning eller -beslutning samt den omhu og samarbejdsvilje, som foretagendet har udvist, eller på den anden side eventuelle beviser for overlagt bedrageri fra foretagendets lederes sideb) om overtrædelsen har alvorlige konsekvenserc) gentagelse, hyppighed eller varighed af det pågældende foretagendes overtrædelsed) foretagendets økonomiske udbytte som følge af overtrædelsene) foretagendets økonomiske størrelse, ogf) om andre myndigheder tidligere har pålagt samme foretagende sanktioner på grundlag af de samme oplysninger.4. Hvis overtrædelsen består i undladelse af at overholde en forpligtelse, fritager pålæggelse af en sanktion ikke foretagendet for at overholde denne, medmindre andet udtrykkeligt angives i den beslutning, der træffes i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i denne forordning.Artikel 3 Proceduremæssige regler1. Beslutningen om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, træffes af ECB's direktion på eget initiativ eller på grundlag af et forslag herom fra den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted. Samme beslutning kan ligeledes træffes på eget initiativ, eller på grundlag af et forslag herom fra ECB, af den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den hævdede overtrædelse har fundet sted.En skriftlig meddelelse om beslutningen om at indlede en overtrædelsesprocedure fremsendes til det pågældende foretagende, den relevante tilsynsmyndighed og den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted, eller til ECB. Meddelelsen skal indeholde detaljerende oplysninger om påstandene over for foretagendet og de beviser, der underbygger påstandene. I beslutningen kan det kræves, at den påståede overtrædelse bringes til ophør, og det meddeles det pågældende foretagende, at foretagendet eventuelt vil blive pålagt tvangsbøder.2. Ved beslutningen kan foretagendet pålægges at underkaste sig en overtrædelsesprocedure. Under gennemførelsen af overtrædelsesproceduren er ECB eller den nationale centralbank berettiget til:a) at kræve fremlæggelse af dokumenterb) at undersøge foretagendets regnskaber og optegnelserc) at tage kopier eller udskrifter af sådanne regnskaber og optegnelser, ogd) at tilvejebringe skriftlige eller mundtlige forklaringer.Hvor et foretagende hindrer overtrædelsesproceduren, skal den deltagende medlemsstat, hvori den pågældende lokalitet er beliggende, yde den nødvendige bistand, herunder at sikre ECB eller den nationale centralbank adgang til foretagendets lokalitet med henblik på udøvelse af ovennævnte rettigheder.3. Det pågældende foretagende har ret til at blive hørt af ECB eller den nationale centralbank. Foretagendet får mindst 30 dage til at fremlægge sit forsvar.4. ECB's direktion træffer hurtigst muligt efter modtagelse af en meddelelse fra den nationale centralbank, som indleder overtrædelsesproceduren, eller efter høring af den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted, en begrundet beslutning om, hvorvidt et foretagende har begået en overtrædelse. I beslutningen angives endvidere den sanktion, der eventuelt pålægges. Beslutningen meddeles det pågældende foretagende skriftligt, og foretagendet oplyses om, at det har ret til at få beslutningen prøvet som anført i stk. 5 nedenfor. Beslutningen meddeles desuden de relevante tilsynsmyndigheder og den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde overtrædelsen har fundet sted.5. Det pågældende foretagende har ret til at få direktionens beslutning prøvet hos ECB's Styrelsesråd. En sådan anmodning fremsendes inden for 30 dage fra modtagelse af meddelelse om beslutningen og skal indeholde alle underbyggende oplysninger og påstande. En sådan anmodning fremsendes skriftligt til ECB's Styrelsesråd.6. En beslutning fra ECB's Styrelsesråd efter en anmodning fremsendt i henhold til stk. 5 ovenfor skal omfatte begrundelsen for beslutningen og meddeles skriftligt til det pågældende foretagende, den relevante tilsynsmyndighed for foretagendet og den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde overtrædelsen har fundet sted. I meddelelsen skal foretagendet oplyses om, at det har ret til at få afgørelsen prøvet. Hvis ECB's Styrelsesråd ikke har truffet afgørelse inden for to måneder fra anmodningen, kan det pågældende foretagende i overensstemmelse med traktaten anmode om at få afgørelsen prøvet hos direktionen.7. Der må ikke håndhæves sanktioner mod foretagendet, før afgørelsen er endelig:a) enten efter udløb af den frist på 30 dage, der er nævnt i stk. 5 ovenfor, hvor foretagendet ikke har anmodet om at få beslutningen prøvet hos ECB's Styrelsesrådb) eller hvis Styrelsesrådet meddeler foretagendet sin beslutning, eller hvis den periode, der er nævnt i stk. 6, er udløbet, uden at Styrelsesrådet har truffet en beslutning.8. Indtægter fra sanktioner pålagt af ECB tilfalder ECB.9. Hvis overtrædelsen udelukkende vedrører en opgave, der påhviler ESCB i medfør af traktaten og statutten, kan der kun indledes overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning, uanset om national lovgivning eller bestemmelser kræver en særskilt procedure. Hvis overtrædelsen desuden vedrører et eller flere områder uden for ESCB's kompetence, er retten til at indlede overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning uafhængig af enhver kompetent national myndigheds ret til at indlede særskilte procedurer vedrørende sådanne områder uden for ESCB's kompetence. Denne bestemmelse gælder for så vidt andet ikke følger af anvendelsen af strafferetten og tilsynsbeføjelserne i de deltagende medlemsstater.10. Et foretagende skal afholde omkostningerne ved overtrædelsesproceduren, hvis der er truffet beslutning om, at foretagendet har begået en overtrædelse.Artikel 4 Tidsfrister1. Retten til at træffe beslutning om at indlede en overtrædelsesprocedure som anført i denne forordning udløber et år efter, at enten ECB eller den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted, først fik kendskab til den påståede overtrædelse, og under alle omstændigheder fem år efter overtrædelsen har fundet sted, eller i tilfælde af vedvarende overtrædelse fem år efter at overtrædelsen er bragt til ophør.2. Retten til at beslutte, hvorvidt der skal pålægges sanktioner i tilfælde af en overtrædelse, som anført i denne forordning, udløber et år efter beslutningen om at indlede proceduren som beskrevet i artikel 3, stk. 1.3. Retten til at indlede en håndhævelsesprocedure udløber seks måneder efter det tidspunkt, hvorfra afgørelsen kan håndhæves i medfør af artikel 3, stk. 7.Artikel 5 DomstolsprøvelseDet Europæiske Fællesskabs Domstol har fuld prøvelsesret i den i traktatens artikel 172 anvendte betydning vedrørende endelige beslutninger om sanktioner.Artikel 6 Almindelige bestemmelser1. I tilfælde af uoverensstemmelse mellem bestemmelserne i denne forordning og bestemmelserne i andre af Rådets forordninger, som berettiger ECB til at pålægge sanktioner, gælder bestemmelserne i sidstnævnte.2. Under iagttagelse af de grænser og betingelser, der er fastlagt i denne forordning, kan ECB vedtage forordninger, der nærmere angiver, hvordan sanktioner kan pålægges i overensstemmelse dermed, samt retningslinjer for samordning og harmonisering af procedurerne vedrørende gennemførelse af en overtrædelsesprocedureArtikel 7 Afsluttende bestemmelserDenne forordning træder i kraft den 1. januar 1999.Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
EUROPA-KOMMISSIONEN
                               Bruxelles, den 7.6.2011
                               SEK(2011) 812 endelig
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
   om Maltas nationale reformprogram for 2011
              med Rådets udtalelse
om Maltas opdaterede stabilitetsprogram, 2011-2014
             {SEK(2011) 726 endelig}
 ---pagebreak---                                          Henstilling med henblik på
                                        RÅDETS HENSTILLING
                             om Maltas nationale reformprogram for 2011
                                            med Rådets udtalelse
                         om Maltas opdaterede stabilitetsprogram, 2011-2014
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk.
   2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker1, særlig artikel 5, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen2,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:
   (1)     Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag
           til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget
           koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der
           skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og
           konkurrenceevne.
   (2)     Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for
           medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober
           2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker3,
           som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret
           til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske
           politik og beskæftigelsespolitik.
   1
           EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
   2
           EUT C af , s. .
   3
           Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011.
DA                                                      2                                       DA
 ---pagebreak---    (3) Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som
       markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første
       europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er
       forankret i Europa 2020-strategien.
   (4) Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk
       konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af
       15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige
       vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde
       budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af
       arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede
       medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal
       medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale
       reformprogrammer.
   (5) Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der
       deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i
       deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
   (6) Malta forelagde den 28. april 2011 sit nationale reformprogram for 2011 og den 29.
       april 2011 sit opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2011-2014. For at tage
       hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet
       sammen.
   (7) Da den økonomiske krise satte ind, faldt eksporten og investeringerne kraftigt, og det
       reale BNP faldt med 3,4 % i 2009. Beskæftigelsen faldt kun lidt, idet den blev støttet
       af regeringen. Eksporten og erhvervsinvesteringerne steg kraftigt i 2010, og Malta
       oplevede dermed et markant opsving i den økonomiske aktivitet i 2010, samtidig med
       at ledigheden faldt. I betragtning af den høje offentlige gæld (61,5 % af BNP i 2008)
       traf regeringen ikke noget omfattende finanspolitisk stimulerende tiltag, og det
       samlede offentlige underskud i 2009 (3,8 % af BNP) forblev således under niveauet
       for euroområdet som helhed. I 2010 var det offentlige finanspolitiske underskud og
       gældskvoterne fortsat stort set stabile.
   (8) Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til Rådets
       forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske
       scenario, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne, er en anelse optimistisk,
       især i de sidste år af programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet er det planlagt, at
       det samlede offentlige underskud skal bringes fra 3,6 % af BNP i 2010 ned under
       traktatens referenceværdi i 2011. Derefter skal de gradvise fremskridt hen imod den
       mellemfristede målsætning, som er en afbalanceret stilling i strukturelle termer, støttes
       af en forpligtelse til at sikre en holdbar og i vid udstrækning udgiftsbaseret
       konsolidering. Imidlertid er det i stabilitetsprogrammet ikke forudset, at den
       mellemfristede målsætning skal opfyldes inden for programperioden. Gældskvoten
       forventes at falde fra topniveauet i 2010, som var 68 % af BNP, til 63,7 % i 2014
       takket være en positiv og stadig bedre primær balance. Den gennemsnitlige årlige
       strukturtilpasningsindsats i perioden 2012-14, således som den er beregnet af
       Kommissionen, er stort set i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.
       Budgetresultaterne kan imidlertid vise sig at blive værre end forventet som følge af
       eventuelle udgiftsoverskridelser og manglende information om de foranstaltninger, der
       danner grundlag for konsolideringsindsatsen efter 2011.
DA                                              3                                                DA
 ---pagebreak---    (9)  Videreførelsen af den finanspolitiske konsolidering med henblik på at opfylde den
        mellemfristede målsætning er en afgørende udfordring for Malta. Selv om budgettet
        for 2011 indeholder foranstaltninger med sigte på at korrigere det uforholdsmæssigt
        store underskud i 2011, vil det være nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger i
        tilfælde af afvigelser. Troværdigheden af den mellemsigtede konsolideringsstrategi,
        som endnu ikke understøttes af konkrete foranstaltninger, ville være større, hvis der
        forelå stærkere flerårige budgetrammer. En central svaghed er de flerårige måls ikke-
        bindende karakter, som indebærer en relativt kort finanspolitisk planlægningsramme. I
        stabilitetsprogrammet er det anført, at indførelsen af en udgiftsregel er under
        overvejelse.
   (10) De langsigtede budgetmæssige virkninger af befolkningens aldring, herunder
        pensioner, er betydeligt højere i Malta end i EU som gennemsnit. Desuden er de ældre
        arbejdstageres erhvervsfrekvens meget lav, hvilket skyldes, at pensionsalderen fortsat
        er relativt lav, at der hyppigt gøres brug af førtidspensioneringsordninger, og at ældre
        kvinders erhvervsfrekvens er meget lav. Pensionsreformen fra 2006 øger
        pensionsalderen, omend meget gradvist, og tager fat om de fremtidige pensioners
        tilstrækkelighed, især gennem mere generøse indekseringsordninger og indførelsen af
        en garanteret national minimumspension. I det nationale reformprogram gøres der rede
        for den igangværende høring om de forslag til en yderligere pensionsreform, der er
        fremsat af pensionsarbejdsgruppen, herunder oprettelsen af en klar forbindelse mellem
        pensionsalder og forventet levetid og indførelsen af en obligatorisk anden
        pensionssøjle og en frivillig tredje søjle. Imidlertid fremsættes der i det nationale
        reformprogram ikke nogen generel aktiv aldringsrelateret strategi til at ledsage de
        igangværende og planlagte lovgivningsændringer. Den relativt store forekomst af sort
        arbejde udgør en risiko for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Regeringen
        forelægger i det nationale reformprogram en række foranstaltninger for at rette op på
        dette problem, men der er ingen forslag, som tager sigte på at revidere skatte- og
        socialsikringssystemet, for at det skal kunne betale sig at arbejde. Arbejdet for at øge
        kvindernes erhvervsfrekvens er en anden vigtig udfordring for Malta, da kvindernes
        beskæftigelsesfrekvens her er den laveste i EU. Regeringen har i det nationale
        reformprogram forelagt et betydeligt antal initiativer, som fokuserer på kvindelige
        arbejdstagere. Gennemførelsen og virkningerne heraf skal efter planen evalueres i
        2012.
   (11) I de seneste år har Malta oplevet en intensiv industriel omstrukturering, hvor de
        traditionelle, arbejdskraftintensive fremstillingsaktiviteter er blevet erstattet af nye
        aktiviteter med høj værditilvækst. Dette har ført til en forskydning mellem
        efterspørgslen på og udbuddet af kompetencer på arbejdsmarkedet, hvilket viser, at det
        er nødvendigt at tilvejebringe de kompetencer, der kræves i de nye sektorer, navnlig
        gennem højere uddannelse, i et forsøg på at diversificere Maltas økonomiske grundlag
        yderligere.
   (12) Malta har EU's højeste procenttal af unge, som forlader skolen tidligt, med 36,8 % i
        2009 sammenholdt med et EU-gennemsnit på 14,4 %. Landet har også en lav andel af
        unge i alderen 30-34 år med et videregående eller tilsvarende uddannelsesniveau
        (21,1 % sammenlignet med et EU-gennemsnit på 32,3 % i 2009). Malta vil reducere
        procenttallet af unge, der forlader skolen tidligt, til 29 % og øge andelen af
        videregående eller tilsvarende uddannelse for aldersgruppen 30-34 år til 33 % i tiden
        frem til 2020. I 2011 indførte det foranstaltninger med henblik på at kanalisere de
DA                                               4                                               DA
 ---pagebreak---         unge, der potentielt ville forlade skolen tidligt, over til interessante karrieremuligheder
        gennem erhvervsfaglig uddannelse eller nye chancer for læring.
   (13) Malta er en af de få EU-medlemsstater, som har en generel
        lønindekseringsmekanisme. Lønstigningerne er kædet sammen med en obligatorisk
        leveomkostningsjusteringsmekanisme, der udløser lønstigninger i overensstemmelse
        med den seneste inflationsudvikling, dog med forholdsvis større stigninger i den lave
        ende af lønskalaen. I og med at minimumslønnen dermed stiger, vil denne justering
        potentielt kunne skade de arbejdskraftintensive sektorers konkurrenceevne yderligere.
        Spørgsmålet er især relevant i lyset af de seneste energiprisstigninger, som vil kunne
        føre til en løn- og prisspiral.
   (14) Malta er næsten fuldstændig afhængig af importeret olie til at dække sit energibehov,
        hvilket gør økonomien sårbar over for olieprisændringer. Dette vil sammen med det
        maltesiske energisystems utilstrækkelighed kunne give problemer for
        iværksætterånden og konkurrenceevnen i smv'erne. Hvis man udnytter mulighederne
        for at producere energi fra vedvarende kilder, vil det kunne afføde den dobbelte
        gevinst, at konkurrenceevnen forbedres, samtidig med at energi- og klimamålene nås.
        Oplysningerne om energiforanstaltninger i det nationale reformprogram er imidlertid
        begrænsede, hvilket gør det vanskeligt at vurdere deres gennemførlighed og
        omkostningseffektivitet.
   (15) Malta har afgivet et antal tilsagn inden for rammerne af europluspagten4. Tilsagnene
        vedrører to af pagtens områder: konkurrenceevne og de offentlige finansers
        holdbarhed. På det finanspolitiske område omfatter tilsagnene en styrkelse af
        ansvarligheden og gennemsigtigheden i de budgetmæssige rammer samt overvejelser
        om indførelse af mekanismer med henblik på at øge disciplinen i forbindelse med
        budgetgennemførelsen. For at øge produktiviteten er der forudset foranstaltninger,
        som skal forbedre erhvervsmiljøet og finansieringsvilkårene for virksomheder og
        styrke konkurrencen inden for tjenesteydelser, specielt hvad angår telekommunikation.
        Selv om tilsagnene under europluspagten indgår i det nationale reformprogram, tager
        de ikke fat om beskæftigelsen og den finansielle stabilitet. Myndighederne fokuserer
        på at øge produktiviteten, men erkender imidlertid ikke, at den nuværende
        lønindekseringsmekanisme indvirker på Maltas konkurrenceevne. Tilsagnene under
        europluspagten er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.
   (16) Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet, det nationale reformprogram og
        tilsagnene under europluspagten for Malta5. Den har ikke blot taget hensyn til deres
        relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Malta, men også til, i
        hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er
        behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at
        der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger På den baggrund
        finder Kommissionen, at der, selv om de planlagte fremskridt for at nå den
        mellemfristede målsætning er hensigtsmæssige, er betydelige risici forbundet med
        konsolideringsstrategien, da den ikke suppleres af konkrete foranstaltninger, og der
        ligesom tidligere vil kunne forekomme udgiftsoverskridelser. Desuden vil de
        mellemfristede budgetrammers ikke-bindende karakter muligvis ikke fremme den
   4
        Nærmere oplysninger om tilsagnene i europluspagten findes i SEK(2011) 726.
   5
        SEK(2011) 726.
DA                                                  5                                               DA
 ---pagebreak---           finanspolitiske disciplin. De relativt høje langsigtede omkostninger i forbindelse med
          aldring, herunder især udgifterne til pensioner, udgør en risiko for Maltas offentlige
          finansers langsigtede holdbarhed. I det nationale reformprogram erkendes de vigtigste
          strukturelle udfordringer, som Maltas økonomi står over for, men det synes at være
          berettiget at udvise yderligere opmærksomhed om visse spørgsmål, navnlig en bedre
          udnyttelse           af       økonomiens          arbejdskraftpotentiale, en reform    af
          lønfastsættelsesmekanismen for at sikre en bedre overensstemmelse mellem
          udviklingen i lønninger og produktivitet samt gennemførelsen af energidiversificering.
   (17)   På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen til Rådets henstilling af
          16. februar 2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions
          funktionsmåde har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Maltas stabilitetsprogram,
          og Rådets udtalelse6 afspejles især i henstillingens nr. 1) og 2). Rådet har under
          hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 undersøgt
          Maltas nationale reformprogram,
   HENSTILLER, at Malta for perioden 2011-2012 træffer foranstaltninger med henblik på
   følgende:
   1)       Det bør sikres, at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres i 2011, idet der
            gøres klar til at træffe yderligere foranstaltninger med henblik på at forebygge
            eventuelle afvigelser, og der bør vedtages konkrete foranstaltninger til støtte for
            virkeliggørelsen af underskudsmålet for 2012. For at styrke den mellemsigtede
            konsolideringsstrategis troværdighed bør de nødvendige brede foranstaltninger
            defineres, og de finanspolitiske mål bør fastlægges i bindende, regelbaserede
            flerårige finanspolitiske rammer, samtidig med at overvågningen af
            budgetgennemførelsen forbedres.
   2)       Der bør træffes tiltag for at sikre pensionssystemets bæredygtighed ved at
            fremskynde den gradvise forhøjelse af pensionsalderen og kæde denne sammen med
            den forventede levetid. Den højere obligatoriske pensionsalder bør ledsages af en
            omfattende strategi for aktiv aldring, og det bør tilstræbes at begrænse anvendelsen
            af førtidspensioneringsordninger og anspore private pensionsopsparinger.
   3)       Uddannelsernes resultater bør fokuseres mere på arbejdsmarkedsbehovene, navnlig
            ved at der træffes foranstaltninger til at forbedre adgangen til højere uddannelse, og
            erhvervsuddannelsessystemets effektivitet styrkes. Der bør træffes foranstaltninger til
            at mindske antallet af unge, som forlader skolen tidligt, idet årsagerne hertil bør
            identificeres, analyseres og måles i tiden frem til 2012, og der oprettes en mekanisme
            for regelmæssig overvågning af og rapportering om foranstaltningernes succesfulde
            resultater.
   4)       Den automatiske lønindekseringsmekanisme bør reformeres i samråd med
            arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis, således at det
            sikres, at lønvæksten bedre afspejler udviklingen inden for arbejdsproduktiviteten og
            konkurrenceevnen.
   6
          Jf. artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.
DA                                                           6                                      DA
 ---pagebreak---    5)     Der bør gøres en større indsats for at mindske Maltas afhængighed af importeret olie,
          idet der bør investeres i vedvarende energi og i fuldt omfang gøres brug af disponible
          EU-midler til at opgradere infrastrukturen og fremme energieffektiviteten.
   Udfærdiget i Bruxelles, den
                                              På Rådets vegne
                                              Formand
DA                                               7                                               DA


title: Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. december 2006 om nøglekompetencer for livslang læring

text:
               30.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 394/10

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS HENSTILLING

   af 18. december 2006
   om nøglekompetencer for livslang læring
   (2006/962/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149, stk. 4, og artikel 150, stk. 4,
   som henviser til forslag fra Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Det Europæiske Råd konkluderede på mødet i Lissabon den 23.-24. marts 2000, at en europæisk ramme burde fastlægge de nye grundlæggende færdigheder, der skal erhverves gennem livslang læring, som et vigtigt led i Europas svar på globaliseringen og skiftet til en videnbaseret økonomi, og det understregede, at menneskene er Europas største aktiv. Disse konklusioner er siden blevet gentaget flere gange, bl.a. på Det Europæiske Råds møder i Bruxelles den 20.-21. marts 2003 og 22.-23. marts 2005, og i den genlancerede Lissabon-strategi, som blev godkendt i 2005.

               (2)

               På mødet i Stockholm den 23.-24. marts 2001 og i Barcelona den 15.-16. marts 2002 gav Det Europæiske Råd sin opbakning til de helt konkrete fremtidige mål for europæiske systemer for almen uddannelse og erhvervsuddannelse og til arbejdsprogrammet (arbejdsprogrammet for 2010 vedrørende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne), som skal gøre det muligt at nå målene inden 2010. Disse mål omfatter udvikling af færdigheder med henblik på det videnbaserede samfund og særlige mål for fremme af sprogindlæring og iværksætterånd samt for opfyldelse af det generelle behov for en større europæisk dimension på uddannelsesområdet.

               (3)

               I Kommissionens meddelelse »Realiseringen af et europæisk område for livslang læring« og derefter i Rådets resolution af 27. juni 2002 om livslang læring (4) fastlægges tilegnelsen af »de nye grundlæggende færdigheder« som et prioriteret indsatsområde, og det understreges, at livslang læring skal strække sig fra førskolestadiet til efter pensionering.

               (4)

               I forbindelse med en forbedring af Fællesskabets beskæftigelsesresultater understregede Det Europæiske Råd på møderne i Bruxelles i marts og december 2003, at det er nødvendigt at udbygge livslang læring og navnlig fokusere på aktive og forebyggende foranstaltninger til fordel for ledige og ikke-erhvervsaktive personer. Dette byggede på en rapport fra taskforcen for beskæftigelse, hvori det fremhævedes, at det er nødvendigt for borgerne at kunne tilpasse sig til ændringer, at det er vigtigt at integrere borgerne på arbejdsmarkedet, og at livslang læring spiller en afgørende rolle.

               (5)

               I maj 2003 vedtog Rådet de europæiske referenceniveauer (»benchmarks«) som udtryk for dets vilje til at sikre en målelig forbedring af Europas gennemsnitsresultater. Disse referenceniveauer omfatter læsefærdighed, elever, der går tidligt ud af skolen, afsluttet uddannelse på gymnasialniveau og voksnes deltagelse i livslang læring og er meget relevante for udarbejdelsen af nøglekompetencer.

               (6)

               I Rådets rapport om uddannelsens bredere rolle, som blev vedtaget i november 2004, fremhæves det, at uddannelse bidrager til at bevare og forny den fælles kulturelle baggrund i samfundet samt til at lære grundlæggende sociale værdier og medborgerkompetencer såsom medborgerskab, lighed, tolerance og respekt; uddannelse er særlig vigtig på et tidspunkt, hvor alle medlemsstater står over for spørgsmålet om, hvordan de skal gribe den stigende sociale og kulturelle mangfoldighed an. Uddannelse spiller endvidere en vigtig rolle for styrkelse af den sociale samhørighed ved at sætte borgerne i stand til at komme ind og blive på arbejdsmarkedet.

               (7)

               Den statusrapport vedrørende Lissabon-målene for almen uddannelse og erhvervsuddannelse, som Kommissionen vedtog i 2005, viser, at der hverken er sket fremskridt med hensyn til at sænke den procentdel af unge på 15 år, der har ringe læsefærdigheder, eller at øge den procentdel, der afslutter en uddannelse på gymnasialniveau. Der kunne spores fremskridt med hensyn til at reducere antallet af personer, som går ud af skolen tidligt, men fortsætter det på samme måde, vil det ikke være muligt at nå de europæiske referenceniveauer for 2010, som Rådet vedtog i maj 2003. Antallet af voksne, som deltager i læring, stiger ikke hurtigt nok i forhold til referenceniveauet for 2010, og forskellige data viser, at lavtuddannede er mindre tilbøjelige til at deltage i yderligere uddannelse.

               (8)

               I rammeaftalen om en indsats med henblik på livslang udvikling af kompetencer og kvalifikationer, som de europæiske arbejdsmarkedsparter vedtog i marts 2002, fremhæves det, at erhvervslivet er nødt til at tilpasse dets strukturer med stadig større hastighed for at forblive konkurrencedygtigt. Forøget teamwork, fladere virksomhedsstrukturer, ansvarsdelegering og et større behov for multitasking fører til udvikling i læringsorganisationer. Organisationers evne til at identificere kompetencer, mobilisere og anerkende dem og fremme udvikling heraf for alle arbejdstagere danner i denne forbindelse grundlag for nye konkurrencedygtige strategier.

               (9)

               Ifølge Maastricht-undersøgelsen af erhvervsuddannelse foretaget i 2004 er der en stor kløft mellem det uddannelsesniveau, som nye job kræver, og det uddannelsesniveau, som den europæiske arbejdsstyrke har. Undersøgelsen viser, at mere end en tredjedel af den europæiske arbejdsstyrke (80 millioner arbejdstagere) er lavtuddannede, mens det for 2010 skønnes, at næsten 50 % af de nye job vil kræve kvalifikationer på universitetsniveau, lidt under 40 % uddannelse på gymnasialniveau, og kun ca. 15 % vil være egnede til personer, som udelukkende har en grundskoleuddannelse.

               (10)

               I Rådets og Kommissionens fælles rapport om arbejdsprogrammet for 2010 vedrørende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne, som blev vedtaget i 2004, fremhæves det på ny, at alle borgere skal sikres de kompetencer, de har behov for som led i medlemsstaternes strategier for livslang læring. For at tilskynde og lette reform foreslås det i rapporten, at der udarbejdes fælles europæiske referencer og principper, og at der gives førsteprioritet til rammen for nøglekompetencer.

               (11)

               I den europæiske ungdomspagt, der optræder som bilag til konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 22.-23. marts 2005, fremhæves det, at det er nødvendigt at tilskynde til udarbejdelse af et sæt fælles nøglefærdigheder.

               (12)

               De integrerede retningslinjer for vækst og beskæftigelse for 2005-2008, som Det Europæiske Råd godkendte i juni 2005, tager fuldt ud hensyn til behovet for at udstyre unge med nødvendige nøglekompetencer og for at forbedre uddannelsesniveauet. Retningslinjerne indeholder en opfordring til navnlig at tilpasse systemerne for almen uddannelse og erhvervsuddannelse til de nye kompetencekrav ved at identificere beskæftigelsesbehov og nøglekompetencer nøjere som led i medlemsstaternes reformprogrammer. Retningslinjerne indeholder endvidere en opfordring til at sikre kønsmainstreaming og lige muligheder på alle områder samt til at opnå en gennemsnitlig beskæftigelsesfrekvens for Den Europæiske Union på samlet 70 % og på mindst 60 % for kvinder.

               (13)

               Denne henstilling bør bidrage til udviklingen af et højt og fremtidsorienteret niveau for almen uddannelse og erhvervsuddannelse, der er afpasset efter behovene i det europæiske samfund, ved at støtte og supplere medlemsstaternes indsats for at sikre, at deres grundlæggende systemer for almen uddannelse og erhvervsuddannelse giver alle unge mulighed for at udvikle nøglekompetencer i et omfang, der ruster dem til voksenlivet og danner grundlag for yderligere uddannelse og arbejdslivet, og at voksne kan udvikle og opdatere deres nøglekompetencer ved hjælp af et omfattende og sammenhængende udbud af livslang læring. Denne henstilling bør også tilvejebringe en fælles europæisk referenceramme for nøglekompetencer til brug for politiske beslutningstagere, uddannelsesudbydere, arbejdsmarkedsparterne og de lærende selv med henblik på at lette nationale reformer og udveksling af informationer mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for arbejdsprogrammet for 2010 vedrørende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne med det formål at nå de aftalte europæiske referenceniveauer. Denne henstilling bør også støtte andre beslægtede politikker, f.eks. beskæftigelses- og socialpolitikken og andre politikker, som vedrører unge.

               (14)

               Målene for denne henstilling, nemlig at støtte og supplere medlemsstaternes indsats ved at indføre et fælles referencepunkt, som tilskynder og letter nationale reformer og yderligere samarbejde med medlemsstaterne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne alene og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går henstillingen ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål, idet det overlades til medlemsstaterne at gennemføre henstillingen.

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:
   at de udvikler nøglekompetencer til alle som led i deres strategier for livslang læring, herunder deres strategier for at udrydde analfabetisme, og anvender bilagets »Nøglekompetencer for livslang læring — en europæisk referenceramme« (i det følgende benævnt »referencerammen«) som referenceværktøj med henblik på at sikre, at

               1.

               grundlæggende almen uddannelse og erhvervsuddannelse giver alle unge mulighed for at udvikle nøglekompetencerne i et sådant omfang, at de er rustet til voksenlivet, og som danner grundlag for yderligere uddannelse og arbejdslivet.

               2.

               der træffes hensigtsmæssige foranstaltninger for unge, som af personlige, sociale, kulturelle eller økonomiske årsager er uddannelsesmæssigt dårligt stillet og derfor har behov for særlig støtte til at realisere deres uddannelsespotentiale

               3.

               voksne kan udvikle og opdatere deres nøglekompetencer hele livet igennem, og at der navnlig sættes fokus på de målgrupper, som har førsteprioritet i national, regional og/eller lokal sammenhæng, såsom enkeltpersoner med behov for at opdatere deres kundskaber

               4.

               der forefindes hensigtsmæssige infrastrukturer for efter- og videreuddannelse af voksne, herunder lærere og undervisere, godkendelses- og evalueringsprocedurer, foranstaltninger, der skal sikre lige adgang til både livslang læring og til arbejdsmarkedet, samt støtte til lærende, hvor der tages hensyn til voksnes forskellige behov og kompetencer

               5.

               der opnås sammenhæng i voksenundervisningen for den enkelte borger gennem tæt tilknytning til beskæftigelses- og socialpolitikken, kultur- og innovationspolitikken og andre politikker for unge og samarbejde med arbejdsmarkedsparterne og andre berørte parter.

         TAGER TIL EFTERRETNING, AT KOMMISSIONEN HAR TIL HENSIGT:

               1.

               at støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser på at udvikle deres systemer for almen uddannelse og erhvervsuddannelse og gennemføre og udbrede denne henstilling bl.a. ved at anvende referencerammen som reference for at lette peer learning og udveksling af eksempler på god praksis, følge op på udviklingen og gøre status over fremskridt i de halvårlige rapporter, der aflægges i forbindelse med arbejdsprogrammet for 2010 vedrørende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne

               2.

               at anvende referencerammen som reference til at gennemføre fællesskabsprogrammerne for almen uddannelse og erhvervsuddannelse og sikre, at disse programmer fremmer tilegnelse af nøglekompetencer

               3.

               at fremme udbredt anvendelse af referencerammen i forbindelse med beslægtede fællesskabspolitikker, navnlig i forbindelse med gennemførelsen af beskæftigelses-, ungdoms-, kultur- og socialpolitikken, og skabe flere forbindelser til arbejdsmarkedsparterne og andre organisationer, som arbejder inden for disse områder

               4.

               at vurdere de konsekvenser, som referencerammen får for arbejdsprogrammet for 2010 vedrørende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne, og inden den 18. december 2010 aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de indhøstede erfaringer og følgerne for fremtiden.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 2006

            På Europa-Parlamentets vegne

            Formand

         J. BORRELL FONTELLES

            På Rådets vegne

            Formand

         J.-E. ENESTAM

      (1)  EUT C 195 af 18.8.2006, s. 109.

      (2)  EUT C 229 af 22.9.2006, s. 21.

      (3)  Europa-Parlamentets holdning af 26.9.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 18.12.2006.

      (4)  EFT C 163 af 9.7.2002, s. 1.

      BILAG
      NØGLEKOMPETENCER FOR LIVSLANG LÆRING — EN EUROPÆISK REFERENCERAMME
      Baggrund og formål
      Da globaliseringen konstant giver Den Europæiske Union nye udfordringer, vil enhver borger få brug for en række nøglekompetencer til på en fleksibel måde at kunne tilpasse sig et internationaliseret samfund i hurtig forandring.
      Uddannelse spiller på to områder — socialt og økonomisk — en væsentlig rolle ved at sikre, at Europas borgere erhverver de nøglekompetencer, der er nødvendige, for at de på en fleksibel måde kan tilpasse sig disse forandringer.
      Herunder bør der navnlig — ud fra den enkeltes kompetencer — tages hensyn til de lærendes forskellige behov ved at sikre lighed og adgang for grupper, som af personlige, sociale, kulturelle eller økonomiske årsager er uddannelsesmæssigt dårligt stillet og derfor har behov for særlig støtte til at realisere deres uddannelsespotentiale. Eksempler på sådanne grupper er. personer uden grundlæggende færdigheder, herunder særligt læse- og skrivefærdigheder, personer, der forlader skolen tidligt, langtidsledige og personer, der vender tilbage til arbejdsmarkedet efter lang tids orlov, ældre, indvandrere og personer med handicap.
      I denne forbindelse er hovedformålene med referencerammen:

                  1)

                  at identificere og definere de nøglekompetencer, der er nødvendige for personlig tilfredsstillelse, aktivt medborgerskab, social samhørighed og beskæftigelsesegnethed i et videnbaseret samfund

                  2)

                  at støtte medlemsstaterne i deres arbejde med at sikre, at unge efter grundlæggende almen- og erhvervsuddannelse har udviklet nøglekompetencerne i et sådant omfang, at de er rustet til voksenlivet, og som danner grundlag for yderligere uddannelse og arbejdslivet, og at voksne kan udvikle og opdatere deres nøglekompetencer hele livet igennem

                  3)

                  at frembringe et referenceværktøj på europæisk niveau til brug for politikere, uddannelsesudbydere, arbejdsgivere og de lærende selv med henblik på at fremme nationale og europæiske bestræbelser på at nå fælles mål

                  4)

                  at skabe en ramme for yderligere tiltag på fællesskabsniveau både inden for arbejdsprogrammet for 2010 vedrørende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne og fællesskabsprogrammerne for almen og faglig uddannelse.

            Nøglekompetencer
      Ved kompetencer forstås her en kombination af viden, færdigheder og holdninger, der er bestemt af konteksten. Nøglekompetencer er de kompetencer, ethvert individ har brug for for at opnå personlig udfoldelse og udvikling, blive aktive medborgere, blive integreret socialt og begå sig på arbejdsmarkedet.
      Referencerammen omfatter otte nøglekompetencer:

                  1.

                  Kommunikativ kompetence i modersmålet

                  2.

                  Kommunikativ kompetence i fremmedsprog

                  3.

                  Matematisk kompetence og naturvidenskabelig og teknologisk basiskompetence

                  4.

                  Digital kompetence

                  5.

                  Læringskompetence

                  6.

                  Sociale kompetencer og medborgerkompetencer

                  7.

                  Initiativ og iværksætterånd

                  8.

                  Kulturel bevidsthed og udtryksevne.

            Nøglekompetencerne betragtes som lige vigtige, fordi de alle kan bidrage til et vellykket liv i et vidensamfund. Mange af kompetencerne overlapper og griber ind i hinanden: Aspekter, der er vigtige på ét område, understøtter kompetencer på et andet område. Kompetencer i de vigtigste basale færdigheder — sprog, læsning, skrivning, talforståelse og informations- og kommunikationsteknologi (ikt) — er et vigtigt grundlag for læring, og at lære at lære understøtter alle læringssituationer. En række begreber, der spiller en rolle i forbindelse med alle otte nøglekompetencer, anvendes igennem hele referencerammen: kritisk tænkning, kreativitet, initiativ, problemløsning, risikovurdering, beslutningstagning og konstruktiv håndtering af følelser.
      1.   Kommunikativ kompetence i modersmålet (1)

      Definition:
      Den kommunikative kompetence i modersmålet er evnen til at udtrykke og tolke begreber, tanker, følelser, faktiske forhold og meninger mundtligt og skriftligt (lytte, tale, læse og skrive) og til at bruge sproget hensigtsmæssigt og kreativt i alle samfundsmæssige og kulturelle sammenhænge — inden for almen uddannelse og erhvervsuddannelse, på arbejdsmarkedet og i hjemmet og fritiden.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:
      Kommunikativ kompetence følger af at lære modersmålet, hvilket i sig selv er forbundet med udviklingen af et individs kognitive evne til at fortolke verden og relatere til andre. Den kommunikative kompetence i modersmålet forudsætter, at et individ har viden om ordforråd, funktionel grammatik og sprogets funktioner. Det omfatter et kendskab til de vigtigste former for verbal interaktion, en række litterære og ikke-litterære stilarter, de vigtigste kendetegn ved forskellige stilarter og sproglige registre og sprogets og kommunikationens variation i forskellige sammenhænge.
      Et individ bør have færdigheder til at kommunikere både mundtligt og skriftligt i forskellige kommunikationssituationer og til at iagttage sin egen kommunikation og tilpasse den til de krav, som den givne situation stiller. Denne kompetence omfatter også evnen til at skelne mellem og anvende forskellige teksttyper, at søge efter, indsamle og bearbejde oplysninger, at bruge hjælpemidler og at formulere og udtrykke mundtlige og skriftlige argumenter på en overbevisende måde i forhold til situationen.
      En positiv holdning til kommunikation på modersmålet kræver åbenhed over for en kritisk og konstruktiv dialog, forståelse for æstetiske kvaliteter og vilje til at efterstræbe disse samt interesse for at indgå i et samspil med andre. Dette indebærer bevidsthed om sprogets virkning på andre og et behov for at forstå og anvende sproget på en positiv og socialt ansvarlig måde.
      2.   Kommunikativ kompetence i fremmedsprog (2)

      Definition:
      Den kommunikative kompetence i fremmedsprog kræver i alt væsentligt samme færdigheder som den kommunikative kompetence i modersmålet: Den er baseret på evnen til at forstå, udtrykke og tolke begreber, tanker, følelser, faktiske forhold og meninger mundtligt og skriftligt (lytte, tale, læse og skrive) i et passende antal samfundsmæssige og kulturelle sammenhænge (inden for almen uddannelse og erhvervsuddannelse, på arbejdsmarkedet og i hjemmet og fritiden) alt efter ønsker eller behov. Kommunikation i fremmedsprog kræver desuden færdigheder som f.eks. formidling og forståelse af andre kulturer. Graden af beherskelse vil variere mellem de fire færdigheder (lytte, tale, læse og skrive), også fra sprog til sprog og alt efter individets sociale og kulturelle baggrund, miljø, behov og/eller interesser.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:
      Kompetence i et fremmedsprog kræver viden om ordforråd og funktionel grammatik og kendskab til de vigtigste former for verbal interaktion og sproglige registre. Viden om samfundets sædvaner og det kulturelle aspekt ved sproget og sprogets variation er vigtig.
      Til de vigtigste færdigheder inden for kommunikation i fremmedsprog hører evnen til at forstå talt sprog, indlede, føre og afslutte en samtale og læse, forstå og udfærdige tekster, der svarer til individets behov. Et individ bør også være i stand til at bruge hjælpemidler korrekt og lære sprog uformelt som led i livslang læring.
      En positiv holdning omfatter forståelse af kulturel mangfoldighed og interesse for og nysgerrighed over for sprog og interkulturel kommunikation.
      3.   Matematisk kompetence og naturvidenskabelig og teknologisk basiskompetence
      Definition:

                  A.

                  Den matematiske kompetence er evnen til at udvikle og anvende matematisk tankegang med henblik på at løse problemer i dagligdagen. Idet der bygges på god regnefærdighed, er vægten på processen og aktiviteten og på viden. Den matematiske kompetence kræver — i forskellig grad — evne og vilje til at anvende matematiske tankegange (logisk og rumlig tænkning) og udtryksformer (formler, modeller, figurer, diagrammer/kurver).

                  B.

                  Den naturvidenskabelige kompetence er evnen og viljen til at anvende den viden og de metoder, der bruges til at forklare naturen, til at stille spørgsmål og drage konklusioner på grundlag af erfaringer. Den teknologiske kompetence er anvendelsen af denne viden og disse metoder til at finde svar på menneskets ønsker eller behov. Kompetence inden for naturvidenskab og teknologi kræver forståelse af de ændringer, der opstår som følge af menneskets aktiviteter, og ansvarsbevidsthed som borger.

            Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:

                  A.

                  Matematisk kompetence kræver grundlæggende viden om tal, måleenheder og strukturer, grundlæggende operationer og grundlæggende matematiske udtryksformer og forståelse af matematiske begreber og bevidsthed om de spørgsmål, matematikken kan levere svar på.
                  Et individ bør have færdigheder til at anvende matematiske grundprincipper og processer i hverdagssituationer i hjemmet og på arbejdsmarkedet og til at forstå og vurdere argumentationskæder. Et individ bør være i stand til at ræsonnere matematisk, forstå matematiske beviser og bruge matematikkens sprog og til at anvende passende hjælpemidler.
                  En positiv holdning til matematik er baseret på respekt for sandheden og vilje til at søge årsager og vurdere gyldigheden.

                  B.

                  Inden for naturvidenskaben og teknologi omfatter de væsentlige kompetencer viden om naturens grundprincipper, de videnskabelige grundbegreber, principper og metoder, teknologi og teknologiske produkter og processer samt forståelse af naturvidenskabens og teknologiens effekt på det naturlige miljø. Disse kompetencer bør sætte individet i stand til bedre at forstå fremskridtene, begrænsningerne og risiciene ved videnskabelige teorier, anvendelser og teknologier i samfundet i almindelighed (med hensyn til beslutningstagning, værdier, etik, kultur osv.).
                  Færdighederne omfatter evnen til at anvende og betjene teknologiske redskaber og maskiner og videnskabelige data til at nå et mål eller til at træffe en afgørelse eller drage en konklusion på et underbygget grundlag. Et individ bør også være i stand til at genkende de væsentlige kendetegn ved en videnskabelig undersøgelse og til at fremstille konklusionerne og de argumenter, der ligger til grund.
                  Denne kompetence forudsætter en holdning præget af kritisk forståelse og nysgerrighed, interesse for etiske spørgsmål og respekt både for sikkerhed og bæredygtighed, navnlig med hensyn til videnskabelige og teknologiske fremskridt i forhold til individet selv, familien, samfundet og globale spørgsmål.

            4.   Digital kompetence
      Definition:
      Den digitale kompetence omfatter en sikker og kritisk brug af informationssamfundets teknologier (IST) til arbejde, fritid og kommunikation. Den understøttes af basale færdigheder i ikt: brugen af en computer til at hente, vurdere, lagre, producere, præsentere og udveksle oplysninger og til at kommunikere og deltage i samarbejdsnet via internet.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:
      Den digitale kompetence kræver grundig forståelse af og viden om arten af og mulighederne ved IST i dagligdagen og den rolle, IST kan spille i privatlivet, samfundslivet og arbejdslivet. Det omfatter de vigtigste computerapplikationer, f.eks. tekstbehandling, regneark, databaser, informationslagring og -håndtering, og forståelse af mulighederne samt potentielle risici ved internet og elektronisk kommunikation (e-mail, netværktøjer) til arbejde, fritid, informationsudveksling og samarbejdsnet, læring og forskning. Et individ bør også forstå, at IST kan understøtte kreativitet og innovation, og være klar over problematikken omkring gyldigheden og pålideligheden af de tilgængelige oplysninger samt omkring de juridiske og etiske principper for interaktiv brug af IST.
      Af færdigheder kræves bl.a. evne til at søge, indsamle og bearbejde oplysninger og bruge dem kritisk og systematisk, vurdere deres relevans og sondre mellem det virkelige og det virtuelle og samtidig erkende forbindelser. Et individ bør have færdigheder til at bruge værktøjer til at producere, præsentere og forstå sammensatte oplysninger og til at skaffe sig adgang til, søge i og anvende internetbaserede tjenester. Et individ bør også kunne anvende IST til at understøtte kritisk tænkning, kreativitet og innovation.
      Brug af IST kræver en kritisk og reflekterende holdning til de tilgængelige oplysninger og en ansvarlig brug af de interaktive medier. Interesse for at tage del i fællesskaber og netværk i kulturelt, socialt og/eller erhvervsmæssigt øjemed understøtter også denne kompetence.
      5.   Læringskompetence
      Definition:
      Læringskompetencen — »at lære at lære« — er evnen til at påbegynde og fortsætte en læreproces, at planlægge egen læring, bl.a. gennem en effektiv styring af tid og information, både individuelt og i grupper. Denne kompetence forudsætter bevidsthed om egen læreproces og egne læringsbehov, viden om de foreliggende muligheder og evne til at overvinde forhindringer for at sikre en vellykket læring. Denne kompetence består i at kunne erhverve, bearbejde og tilegne sig ny viden og nye færdigheder og søge og bruge vejledning. Læringskompetencen indebærer, at den lærende bygger videre på tidligere læring og livserfaringer for at udnytte og anvende viden og færdigheder i forskellige sammenhænge: i hjemmet, på arbejdsmarkedet og inden for almen uddannelse og erhvervsuddannelse. Motivation og selvtillid er afgørende for et individs kompetence.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:
      Når læring er rettet mod bestemte arbejds- eller karrieremål, bør et individ have viden om de kompetencer, den viden, de færdigheder og de kvalifikationer, der kræves i den forbindelse. Læringskompetencen kræver altid, at et individ kender og forstår sine foretrukne læringsstrategier, de stærke og svage sider ved sine færdigheder og kvalifikationer, og at det er i stand til at lede efter de disponible uddannelsesmuligheder og den relevante vejledning og/eller støtte .
      Læringskompetence kræver først og fremmest færdigheder til at erhverve de vigtigste basale færdigheder som læsning og skrivning, talforståelse og ikt-færdigheder, som er en forudsætning for den videre læring. På grundlag af disse færdigheder bør et individ være i stand til at opsøge, erhverve, bearbejde og tilegne sig ny viden og nye færdigheder. Det kræver en effektiv forvaltning af ens lære-, karriere- og arbejdsmodeller, navnlig evne til at lære fortløbende, koncentrere sig i længere tid og reflektere kritisk over læringsformål og læringsmål. Et individ bør være i stand til at afsætte tid til at lære selvstændigt og med selvdisciplin, men også til at arbejde sammen med andre som led i læreprocessen, drage fordel af en uensartet gruppe og dele det lærte. Et individ bør ligeledes være i stand til at planlægge sin egen læring, at evaluere sit arbejde og til at søge rådgivning, information og bistand, når det er nødvendigt.
      En positiv holdning kræver motivation og selvtillid til at påbegynde læring og gennemføre den med succes hele livet igennem. En holdning rettet mod problemløsning fremmer både selve læreprocessen og et individs evne til at overvinde forhindringer og håndtere forandringer. Et ønske om at bruge tidligere læring og livserfaringer og nysgerrighed efter at finde læremuligheder og anvende læring i forskellige livssammenhænge er vigtige bestanddele af en positiv holdning.
      6.   Sociale kompetencer og medborgerkompetencer
      Definition:
      Disse kompetencer — personlige, interpersonelle, interkulturelle, sociale og medborgerlige — dækker alle former for adfærd, der ruster et individ til at deltage effektivt og konstruktivt i samfundslivet og arbejdslivet, særlig i mere og mere heterogene samfund, og til i givet fald at løse konflikter. Medborgerkompetence gør et individ i stand til at tage fuld del i samfundslivet som aktør i kraft af sin viden om samfundsmæssige og politiske begreber og strukturer og vilje til en aktiv og demokratisk deltagelse.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:

                  A.

                  Social kompetence er forbundet med personligt og socialt velfærd, hvilket kræver forståelse af, hvordan et individ kan sikre optimal fysisk og åndelig sundhed, herunder som en ressource for en selv, ens familie og ens umiddelbare sociale miljø, og viden om, hvordan en sund livsstil kan bidrage hertil. For vellykkede interpersonelle og sociale relationer er det vigtigt at forstå de bredt accepterede adfærdsmønstre og vaner i forskellige samfund og miljøer (f.eks. på arbejdsmarkedet). Det er også vigtigt at være bekendt med basisbegreberne vedrørende individer, grupper, erhvervsorganisationer, ligestilling og ikke-forskelsbehandling, samfund og kultur. Det er vigtigt at forstå de europæiske samfunds flerkulturelle og socioøkonomiske dimensioner og samspillet mellem den nationale kulturelle identitet og den europæiske identitet.
                  Nøglefærdigheder inden for denne kompetence består i evnen til at kommunikere konstruktivt i forskellige miljøer, at udvise tolerance, at udtrykke og forstå forskellige synspunkter, at forhandle på en tillidsvækkende måde og at føle empati. Et individ bør være i stand til at klare stress og frustration, til at ytre disse på en konstruktiv måde og til at sondre mellem privatliv og arbejdsliv.
                  Kompetencen er holdningsmæssigt baseret på samarbejde, gennemslagskraft og integritet. Et individ bør have interesse for socioøkonomisk udvikling og interkulturel kommunikation og bør forstå værdien af forskelle, have respekt for andre og være rede til både at overvinde fordomme og gå på kompromis.

                  B.

                  Medborgerkompetence er baseret på viden om begreberne demokrati, retfærdighed, lighed, medborgerskab og borgerrettigheder, herunder hvordan de kommer til udtryk i EU's charter om grundlæggende rettigheder og internationale erklæringer og hvordan de anvendes af forskellige institutioner på lokalt, regionalt, nationalt, europæisk og internationalt plan. Den omfatter viden om nutidige begivenheder samt de vigtigste begivenheder og tendenser i den nationale historie, den europæiske historie og verdenshistorien. Desuden bør der udvikles bevidsthed om de sociale og politiske bevægelsers mål, værdier og strategier. Viden om europæisk integration og om EU's strukturer, hovedmål og værdier er også vigtig, ligesom bevidsthed om mangfoldighed og kulturel identitet i Europa.
                  Færdighederne inden for medborgerkompetence vedrører evnen til at begå sig med andre i det offentlige rum og at udvise solidaritet og vise interesse for at løse problemer i lokalsamfundet og det bredere samfund. Dette indbefatter såvel kritisk og kreativ refleksion og konstruktiv deltagelse i aktiviteter i fællesskabet og naboskabet, som beslutningstagning på alle niveauer fra det lokale plan til det nationale og europæiske plan, særlig ved at deltage i valg.
                  Fuld respekt for menneskerettighederne, herunder lighedsprincippet som et grundlag for demokratiet, anerkendelse og forståelse af forskelle mellem forskellige religiøse eller etniske gruppers værdisystemer er forudsætningen for en positiv holdning. Dette indebærer, at man viser både sit tilhørsforhold til det sted, man bor, sit land, EU og Europa i almindelighed og til verden og at være rede til at deltage i den demokratiske beslutningsproces på alle niveauer. Det indebærer også, at man udviser ansvarsfølelse samt forståelse og respekt for de fælles værdier, som er nødvendige for at sikre samhørighed i samfundet, f.eks. respekt for de demokratiske principper. En konstruktiv deltagelse omfatter også medborgeraktiviteter, støtte til social mangfoldighed og samhørighed og bæredygtig udvikling og parathed til at respektere andres værdier og privatliv.

            7.   Initiativ og iværksætterånd
      Definition:
      Initiativ og iværksætterånd er evnen til at føre idéer ud i livet. Begrebet omfatter kreativitet, innovation og risikotagning og evne til at planlægge og forvalte projekter for at nå bestemte mål. Det er et aktiv for individet, ikke blot i dagligdagen i hjemmet og samfundet, men også på arbejdspladsen, det hjælper individet med at være bevidst om sin arbejdsmæssige kontekst og ruster det til at udnytte muligheder. Det er grundlaget for de mere specifikke færdigheder og den mere specifikke viden, som individet har brug for for at starte eller bidrage til samfundsmæssige eller erhvervsmæssige aktiviteter. Det bør omfatte bevidsthed om etiske værdier og fremme god ledelse.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:
      Den nødvendige viden omfatter evnen til at erkende mulighederne for personlige, erhvervsmæssige og/eller forretningsmæssige aktiviteter, herunder de »større sammenhænge«, som borgerne lever og arbejder i, f.eks. en bred forståelse af de økonomiske mekanismer og de muligheder og udfordringer, som en arbejdsgiver eller en organisation står overfor. Et individ bør desuden være klar over virksomheders etiske indstilling og vide, at de kan fungere som forbillede gennem retfærdig handel eller en social indstilling.
      Færdighederne omfatter en proaktiv forvaltning af projekter (herunder f.eks. evnen til at planlægge, organisere, forvalte, lede og delegere, analysere, kommunikere, afrapportere, evaluere og registrere), effektiv repræsentation og forhandling og evnen til at arbejde både individuelt og i grupper. Det er vigtigt at kunne bedømme og identificere egne stærke og svage sider og at kunne vurdere risici og være rede til i givet fald at påtage sig risiko.
      En iværksætterholdning er kendetegnet ved initiativ, en proaktiv indstilling, uafhængighed og innovation både i privatlivet, samfundslivet og arbejdslivet. Hertil hører også motivation og beslutsomhed til at nå mål, hvad enten der er tale om personlige eller fælles mål, herunder arbejdsrelaterede mål.
      8.   Kulturel bevidsthed og udtryksevne
      Definition:
      Anerkendelse af vigtigheden af kreativt at kunne udtrykke idéer, erfaringer og følelser i forskellige medier, herunder musik, udøvende kunstarter, litteratur og visuel kunst.
      Viden, færdigheder og holdninger, der kræves ved denne kompetence:
      Kulturel viden forudsætter bevidsthed om den lokale, nationale og europæiske kulturarv og dennes stilling i verden. Begrebet omfatter basal viden om kulturelle hovedværker, herunder den populære samtidskultur, som en vigtig del af menneskets historie. Det er vigtigt at forstå den kulturelle og sproglige mangfoldighed i Europa og andre dele af verden og behovet for at bevare den og æstetiske faktorers betydning i dagligdagen.
      Færdighederne omfatter både anerkendelse og udtryk: at kunne anerkende og nyde kunstværker og fremførelser samt at kunne udtrykke sig i forskellige medier ved anvendelse af ens medfødte egenskaber. Til færdighederne hører også evnen til at sammenholde sine egne kreative og ekspressive opfattelser med andres og til at erkende økonomiske muligheder ved en kulturel aktivitet og føre dem ud i livet. Kulturel udtryksevne er afgørende for udviklingen af kreative færdigheder, som kan overføres til en række erhvervsmæssige sammenhænge.
      En god forståelse af ens egen kultur og en fornemmelse af identitet kan danne grundlag for en åben holdning til og respekt for mangfoldigheden i kulturelle udtryk. En positiv holdning omfatter også kreativitet og vilje til at udnytte æstetiske muligheder gennem kunstnerisk udfoldelse og deltagelse i kulturlivet.

         (1)  I forbindelse med Europas flerkulturelle og flersprogede samfund anerkendes det, at modersmålet ikke i alle tilfælde er et officielt sprog i den pågældende medlemsstat, og at evnen til at kommunikere på et officielt sprog er en forudsætning for at sikre et individs fulde deltagelse i samfundet. I nogle medlemsstater kan modersmålet være et af flere officielle sprog. Foranstaltninger angående sådanne situationer og anvendelse af definitionen derefter henhører under de enkelte medlemsstater under hensyn til deres specifikke behov og omstændigheder.

         (2)  Det er vigtigt at erkende, at mange europæere lever i tosprogede eller flersprogede familier og samfund, og at det officielle sprog i det land, hvor de bor, måske ikke er deres modersmål. For disse grupper kan denne kompetence vedrøre et officielt sprog snarere end et fremmedsprog. Deres behov for samt motivation og sociale og/eller økonomiske årsager til at udvikle denne kompetence til støtte for deres integration vil afvige fra f.eks. personer, der lærer et fremmedsprog til brug på rejser eller i deres arbejde. Foranstaltninger angående sådanne situationer og anvendelse af definitionen derefter henhører under de enkelte medlemsstater under hensyn til deres specifikke behov og omstændigheder.