Avis juridique important

|

31985Y0017

Henstilling nr. 16 af 12. december 1984 om indgåelse af aftaler i henhold til artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71

EF-Tidende nr. C 273 af 24/10/1985 s. 0003 - 0005

HENSTILLING Nr. 16af 12. december  1984om indgaaelse af aftaler i henhold til artikel 17 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71(85/C  273/03)DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE ARBEJDSTAGERES  SOCIALE SIKRING HAR - under henvisning til udtalelsen fra Det raadgivende Udvalg for vandrende  arbejdstageres sociale Sikring, vedtaget paa det 15. moede den 11. april 1984, og ud fra foelgende  betragtninger: Artikel 17 i forordning (EOEF) nr. 1408/71 fastsaetter, at to eller flere  medlemsstater, deres kompetente myndigheder eller de af disse myndigheder udpegede organer ved  aftale kan goere undtagelser fra naevnte forordnings bestemmelser om, hvilken lovgivning der skal  anvendes, til fordel for visse kategorier af personer, der udoever loennet eller selvstaendig  virksomhed, eller for visse af disse personer; paa grund af deres saerlige kundskaber og faerdigheder  eller med et saerligt formaal for den virksomhed eller den organisation, som beskaeftiger de  paagaeldende, udstationeres visse arbejdstagere for denne virksomhed eller organisation og i dennes  navn og for dennes regning i mere end tolv maaneder i en anden medlemsstat end den, hvor de normalt  er beskaeftiget; man boer i disse arbejdstageres interesse give dem mulighed for at vaelge mellem at  vaere omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de er beskaeftiget, eller under hele  udstationeringsperioden at vaere omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de normalt er  beskaeftiget - HENSTILLET til medlemsstaternes kompetente myndigheder om at indgaa eller lade de af  disse myndigheder udpegede organer indgaa aftaler i henhold til artikel 17 i forordning (EOEF) nr.  1408/71, som omfatter arbejdstagere, som paa grund af deres saerlige kundskaber og faerdigheder eller  med et saerligt formaal for den virksomhed eller organisation, som beskaeftiger dem, af denne  virksomhed eller organisation og i dennes navn og for dennes regning udstationeres i mere end 12  maaneder i en anden medlemsstat end den, hvor de normalt er beskaeftiget. Disse aftaler boer  fastsaette, at disse arbejdstagere i hele udstationeringsperioden forbliver omfattet af lovgivningen  i den medlemsstat, hvorfra de udsendes, forudsat at de giver deres samtykke hertil. J. DOWNEY  Formand for Den administrative Kommission  HENSTILLING Nr. 17af 12. december 1984om de statistiske oplysninger, der  hvert aar skal tilvejebringes med henblik paa udarbejdelse af Den administrative Kommissions  beretninger(85/C 273/04)DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE  ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING HAR - under henvisning til artikel 103 i forordning (EOEF) nr.  574/72, og ud fra foelgende betragtninger: Henstilling nr. 13 af 24. maj 1973 skal aendres som foelge  af ikrafttraedelsen af forordningerne (EOEF) nr. 1390/81 og (EOEF) nr. 3795/81 om udvidelse af  forordningerne (EOEF) nr. 1408/71 og (EOEF) nr. 574/72 til at omfatte selvstaendige erhvervsdrivende  og deres familiemedlemmer, hvilket forudsaetter en vis tilpasning af den statistik, der foeres af de  sociale sikringsinstitutioner i medlemsstaterne; ifoelge bestemmelserne i vedtaegternes artikel 13,  stk. 1, der er fastsat i medfoer af artikel 80, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 1408/71, skal Den  administrative Kommission periodisk udarbejde en almindelig beretning om sin virk somhed og om  gennemfoerelsen af forordningerne om vandrende arbejdstageres sociale sikring; udarbejdelsen af  denne beretning forudsaetter, at der hvert aar indsamles et vist antal statistiske oplysninger; disse  oplysninger er kun af virkelig interesse, hvis de hviler paa et nogenlunde ensartet grundlag i alle  medlemsstaterne, og hvis de meddeles i umiddelbar forbindelse med den periode, de vedroerer; med  dette formaal for oeje er det noedvendigt, at de statistiske skemaer forenkles, og at der gives de  nationale institutioner noejagtige anvisninger af de kompetente myndigheder - HENSTILLET til de  kompetente myndigheder i medlemsstaterne at traeffe fornoeden foranstaltning til, at der for hvert aar  indsamles og afgives foelgende oplysninger: 1. Antallet af arbejdstagere og selvstaendige  erhvervsdrivende (statsborgere i de oevrige medlemsstater, flygtninge og statsloese) , der er  beskaeftiget paa en af medlemsstaternes omraader. Disse oplysninger skal suppleres med antallet af  arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, som er statsborgere i tredjelande. Dette antal kan  enten vaere det gennemsnitlige antal i det paagaeldende regnskabsaar eller antallet paa et givet  tidspunkt. Der boer om muligt foretages en fordeling efter koen. Endvidere boer der gives oplysning om  fordelingen mellem arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende. Disse statistikker skal i foerste  raekke meddeles af de sociale sikringsinstitutioner. I givet fald kan der dog benyttes andre kilder  eller foretages skoen. 2. For saa vidt angaar naturalydelser udredet i henhold til artiklerne 19, 22,  25, 26, 28, 29, 31, 52 og 55 i forordning (EOEF) nr. 1408/71: a) for naturalydelser, der skal  refunderes i henhold til artikel 93 i forordning (EOEF) nr. 574/72, stoerrelsen af de ydelser, der er  udredet i henhold til de naevnte artikler samt det tilsvarende antal tilfaelde; b) for  naturalydelser, der skal refunderes i henhold til artikel 94 og artikel 95 i forordning (EOEF) nr.  574/72, de oplysninger, der kan udledes af de fortegnelser, der skal foeres i henhold til de naevnte  artikler eller andre bestemmelser fastsat i bilaterale og multinationale aftaler. Disse oplysninger  skal tilvejebringes af det land, der har udredt ydelserne (kreditorlandet) og saerskilt for hvert  debitorland. Der maa i givet fald sondres mellem ordningerne for arbejdstagere og ordningerne for  selvstaendige erhvervsdrivende. Hvor der gensidigt er givet afkald paa refusion, skal ovennaevnte  oplysninger tilvejebringes, for saa vidt de foreligger. Denne statistik skal saa vidt muligt  udarbejdes pr. kalenderaar. 3. For saa vidt angaar ydelser ved invaliditet, alderdom, doedsfald,  arbejdsulykker og erhvervssygdomme (pension og rente) , der er fastsat og udbetalt i henhold til  forordningerne (EOEF) nr. 1408/71 og (EOEF) nr. 574/72 samt i henhold til bilaterale og multilaterale  overenskomster eller den nationale lovgivning: a) antallet af pensions- eller rentemodtagere, der  er bosat paa hver af de oevrige medlemsstaters omraade; dette antal kan enten vaere det gennemsnitlige  antal eller det samlede antal i det paagaeldende regnskabsaar, eller antallet paa et givet tidspunkt;  b) beloeb svarende til de saaledes fastsatte og udbetalte pensioner eller renter i det paagaeldende  regnskabsaar. Der skal dels sondres mellem pensions- eller rentemodtagere og efterladte og dels  mellem ordninger for arbejdstagere og ordninger for selvstaendige erhvervsdrivende. 4. For saa vidt  angaar ydelser ved doedsfald udredet i henhold til artikel 65 og artikel 66 i forordning (EOEF) nr.  1408/71, antallet af tilfaelde og beloeb svarende til ydelser ved doedsfald overfoert til modtagere,  der er bosat i en anden medlemsstat. Der maa sondres mellem ordninger for arbejdstagere og ordninger  for selvstaendige erhvervsdrivende. 5. For saa vidt angaar ydelser ved arbejdsloeshed: - antallet af  heltidsarbejdsloese arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, der har modtaget  arbejdsloeshedsunderstoettelse i henhold til artikel 69, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1408/71,  -antallet af dage, for hvilke der er udbetalt arbejdsloeshedsunderstoettelse, -de udbetalte beloeb. 6.  For saa vidt angaar boernetilskud: a) stoerrelsen af de boernetilskud, der i regnskabsaaret er udbetalt  for familiemedlemmer til arbejdstagere og arbejdsloese i medfoer af: i) forordningerne (EOEF) nr.  1408/71 og (EOEF) nr. 574/72, ii) bilaterale overenskomster, iii) den nationale lovgivning, naar  disse familiemedlemmer er bosat paa en anden medlemsstats omraade; naar arbejdstageren eller den  arbejdsloese er omfattet af fransk lovgivning, drejer det sig om stoerrelsen af de boernetilskud, der  af Frankrig er refunderet institutionerne i bopaelslandet; b) antallet af familiemedlemmer, der har  modtaget boernetilskud af bopaelslandet; c) antallet af familier, der har modtaget ovennaevnte  boernetilskud. Dette antal kan enten vaere det gennemsnitlige antal i det paagaeldende regnskabsaar, det  samlede antal i det paagaeldende regnskabsaar, eller antallet paa et givet tidspunkt. 7. Disse  oplysninger skal afgives til sekretariatet i den form, der er fastsat af Revisionsudvalget, inden  31. december i aaret efter det aar, som oplysningerne vedroerer. 8. Disse statistiske oplysninger skal  efter at vaere gennemgaaet sendes til Den administrative Kommission ledsaget af bemaerkninger og  offentliggoeres i Den almindelige beretning om Kommissionens virksomhed. 9. Denne henstilling finder  foerste gang anvendelse paa statistiske oplysninger vedroerende aaret 1985. J. DOWNEY Formand for Den  administrative Kommission


				|

		52013DC0351

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Belgiens nationale reformprogram 2013 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2012-2016 /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Belgiens nationale reformprogram 2013
og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2012-2016

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske
politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Rådet vedtog den 13. juli
2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og
Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[5], som tilsammen udgør de
"integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at
tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske
politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Belgiens nationale reformprogram for 2012 og afgav en
udtalelse om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[6],
som markerede starten på det europæiske semester 2013 for samordning af de
økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på
basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[7], hvori Belgien blev udpeget som
en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående
undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de
sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 10. april 2013
offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse[8] for Belgien, jf. artikel 5 i
forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske
ubalancer. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Belgien oplever
makroøkonomiske ubalancer, som fortjener overvågning og politiske
foranstaltninger. Opmærksomheden bør især rettes mod den makroøkonomiske
udvikling af varers eksterne konkurrenceevne og gældsætningen, særlig den store
offentlige gælds følger for realøkonomien.
(8)       Den 29. april 2013 forelagde
Belgien sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2016 og sit nationale
reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem
de to programmer er de blevet vurderet samtidig.
(9)       Baseret på vurderingen af
2013-stabilitetsprogrammet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er
Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag
for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er plausibelt. Sammenlignet
med Kommissionens prognose fra foråret 2013, hvor væksten i BNP forventes at
forblive uændret i 2013 og stige til 1,2 % i 2014, er den en anelse mere
optimistisk (henholdsvis 0,2 % og 1,5 % ). Belgien har siden 2010, og
navnlig i 2012, gennemført konsolideringsforanstaltninger og har ligeledes i
2012 indført strukturreformer i pensionssystemet og
arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet og på produktmarkederne. Den
finanspolitiske indsats har dog ikke været tilstrækkelig for i overensstemmelse
med Rådets henstilling af 2. december 2009 at gøre en ende på det
uforholdsmæssigt store underskud. I lyset af kapitaltilførslen til bankgruppen
Dexia, som påvirkede underskuddet i negativ retning med 0,8 % af BNP, og
den økonomiske udvikling i anden halvdel af 2012, der var værre end forventet,
er fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud
overskredet. Eftersom det uforholdsmæssigt store underskud ikke blev korrigeret
i 2012, forventes underskuddet nu at blive bragt under 3 % af BNP fra
2013. Målsætningen for budgetstrategien i programmet er at opnå et strukturelt
balanceret budget inden 2015 og nå den mellemfristede budgetmålsætning året
efter. I programmet er den mellemfristede budgetmålsætning ændret fra et overskud
på 0,5 % til 0,75 % af BNP. Den nye budgetmålsætning stemmer overens
med kravene i stabilitets‑ og vækstpakten. Programmet er foreneligt med
den nye tidsfrist for proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
underskud for 2013, men ifølge prognosen fra foråret er sikkerhedsmargenen, som
sikrer mod, at traktatens referenceværdi overskrides, snæver med et forventet
underskud på 2,9 % af BNP i 2013. Det forventede årlige fremskridt mod at
nå den mellemfristede budgetmålsætning inden 2016 er på over 0,5 % af BNP
(i strukturelle termer). Der er ikke fastlagt nogen
konsolideringsforanstaltninger for perioden efter 2013. Ifølge programmet
forventes væksten i de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære
foranstaltninger på indtægtssiden, for perioden 2014-2016 at bidrage til en
årlig strukturtilpasning mod den mellemfristede budgetmålsætning med 0,5 %
af BNP. I henhold til programmet når gældskvoten sit højeste på 100 % af
BNP i 2013 og falder derefter gradvist til 93,0 % af BNP i 2016. Fra 2014
og 2016 forventes Belgien at gennemgå en tilpasningsperiode i forhold til at nå
gældsreduktionsmålet. Ifølge prognosen nås gældsreduktionsmålet i slutningen af
tilpasningsperioden. Baseret på Kommissionens prognose for foråret 2013, i
henhold til hvilken det ventes, at gældskvoten når 101,4 % af BNP i 2013
og stiger yderligere til 102,1 % af BNP i 2014 under antagelse af en
uændret politik, bliver tilpasningen mod gældsreduktionsmålet ikke opfyldt i
2014, hvilket tyder på, at der ikke er gjort nok for nå den mellemfristede
budgetmålsætning. Programmet gør ikke rede for, hvordan de forskellige
forvaltningsniveauer skal dele den planlagte tilpasning mellem sig, hvilket
også blev påpeget i sidste års landespecifikke henstilling. Ud over den
regelbaserede, flerårige ramme for de offentlige budgetter er det nødvendigt at
udforme og nå til enighed om eksplicitte samordningsaftaler for at sikre og
håndhæve de tilsagn, der automatisk indgås af Belgiens regioner, fællesskaber
og lokale myndigheder, om at nå budgetmålsætningerne.
(10)     Belgien står allerede i
perioden 2010-2020 over for en betydelig forventet stigning i de
aldersrelaterede udgifter (+2 procentpoint af BNP), navnlig hvad angår
pension og langtidspleje. Den påbegyndte reform af den aldersrelaterede sociale
sikring forventes at have en positiv virkning på beskæftigelsen af ældre
mennesker. Prognosen viser dog, at Belgien ikke kommer til at nå sit 2020‑mål
på området. I betragtning af udfordringens omfang er det nødvendigt at sætte
flere kræfter ind for at udjævne forskellen mellem den effektive pensionsalder
og den lovbestemte pensionsalder. Foranstaltninger, som knytter den lovbestemte
pensionsalder til udviklingen i den forventede levetid, ville gøre det muligt
at sikre pensionssystemets holdbarhed på lang sigt. Det er nødvendigt at afveje
behovet for finansiel holdbarhed mod behovet for opretholdelse af det
aldersrelaterede sociale sikringssystem. Inden for langtidspleje bør man
undersøge muligheden for at omkostningseffektivisere de offentlige udgifter til
langtidspleje, træffe omkostningsbesparende sundhedsforanstaltninger inden for
forebyggelse og rehabilitering og i lyset af de relativt høje udgifter til
institutionel pleje gøre det lettere at føre en uafhængig tilværelse.
(11)     Belgiens konkurrenceevne er på
lang sigt og som følge af forskellige faktorer, herunder
lønfastsættelsessystemet, svigt på outputmarkedet og ikke-omkostningsmæssige
faktorer, der har at gøre med økonomiens innovationsevne, blevet ringere.
1996-lønnormen, som skulle fastholde konkurrenceevnen over for de vigtigste
handelspartnere, har ikke fungeret på alle områder. De øjeblikkelige
foranstaltninger, der er truffet indtil nu for at bringe lønudviklingen mere på
linje med produktionsniveauet, er alle skridt i den rigtige retning, men de er
ikke tilstrækkelige til at sikre, at lønudviklingen på lang sigt følger
produktivitetsudviklingen. Det er stadig nødvendigt at forbedre
lønforhandlingsrammen strukturelt: disse forbedringer omfatter automatiske
korrektioner i tilfælde, hvor lønnormen ikke respekteres, eller hvor stigningen
i sundhedsindekset overstiger lønstigningerne i de vigtigste
handelspartnerlande. Lønforhandlingssystemet bør sikre, at lønudviklingen
følger den lokale produktivitetsdynamik. Belgien er specialiseret i
mellemprodukter, hvor den internationale konkurrence er hård og gør det svært
at indregne udsving i prisen på det færdige produkt i prisen på råvarer. Mens
det stærke belgiske forsknings‑ og innovationssystem har opvejet meget i
forhold til omkostningskonkurrenceevnen, er erhvervslivets stadig kun
involveret i forskning og udvikling på et meget koncentreret område, og i bred
forstand sakker det således stadig bagud. Rammebetingelserne for at fremskynde
overgangen til en mere vidensintensiv økonomi bør styrkes ved at fokusere på
iværksætteri samt lette virksomhedsdynamikken og skabelsen af menneskelig
kapital.
(12)     Priserne på elektricitet, gas
og mange andre varer og tjenesteydelser er højere i Belgien end i andre
medlemsstater, hvilket skyldes ringe konkurrence og strukturelle hindringer.
Priserne i detailsektoren ligger stadig over euroområdets gennemsnit, mens
begrænsninger på professionelle ydelser står i vejen for udviklingen af
innovative virksomhedsmodeller og får samtidig investorerne til at holde sig
tilbage. Belgien har kun gjort begrænset fremskridt med at forbedre
konkurrencen inden for netværksindustrierne, og etableringen af stærke og
uafhængige reguleringsmyndigheder er endnu ikke færdig. Belgien har den
næstdårligste mobilbredbåndsdækning i EU, hvilket i høj grad skyldes
regulerings‑ og koordineringsproblemer med det tilgængelige spektrum.
Selvom et stigende antal kunder skifter operatør, hvilket har været med til at
begrænse den traditionelle energiudbyders markedsdominans, forbliver
konkurrencen på detailplan for elektricitet og gas og på engrosplan for
elektricitet en udfordring, i og med at de høje distributionsomkostninger i
uforholdsmæssig grad fordyrer nettoprisen for industrikunder sammenlignet med
nabolandene. Belgiens beslutning om at kontrollere slutbrugerpriserne på
elektricitet og gas vanskeliggør muligvis kapacitetsinvesteringer og ny tilgang
til markedet. Licensbetingelserne i postsektoren giver stadig anledning til
bekymringer. Indenrigsjernbanetransport er ikke åben for konkurrence og
lovgivningen inden for havnearbejde er ikke blevet moderniseret. Da alle de
ovennævnte sektorer er vigtige for landets konkurrenceevne, er der akut behov
for disse foranstaltninger.
(13)     Det belgiske skattesystem er i
uforholdsmæssig grad afhængig af direkte skatter og har smuthuller, der gør det
mindre retfærdigt. Selvom Belgien til en vis grad har gjort en indsats for at
mindske det samlede skattetryk på arbejde, er den indirekte skat stadig en af
de højeste i EU for de fleste slags arbejdstagere. Belgien er fortsat et af de
lande, der har den laveste miljøbeskatning i forhold til de samlede
skatteindtægter. Der er plads til at forenkle og effektivisere skattesystemet,
bl.a. ved at nedbringe og strømline skatteudgifterne og fjerne ubegrundede
eller ineffektive nedsatte momssatser.
(14)     Arbejdsmarkedsdeltagelsen i
Belgien er under gennemsnittet og desuden stagnerende, samtidig med at der
fortsat er betydelige uligheder i beskæftigelsen og arbejdsløsheden regionerne
og befolkningsgrupperne imellem. De befolkningsgrupper, der deltager mindst på
arbejdsmarkedet, omfatter grupper med indvandrerbaggrund, ældre og lavt
kvalificerede unge i alle regioner. Disse grupper oplever også i højere grad
fattigdom og social eksklusion. Reformen af
arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet er et skridt i den rigtige retning, men
garanterer ikke i sig selv en mere effektiv tilpasning af udbuddet af og
efterspørgslen efter arbejdskraft, hvis ikke den kobles sammen med effektiv
bistand til jobsøgning og de rette uddannelsesmuligheder. Samspillet mellem de
målrettede nedskæringer på føderalt plan og de ordninger for beskæftigelse med
offentligt tilskud, som regionerne har gennemført, gør situationen meget
kompleks. Selvom de foranstaltninger, der er rettet mod lavt kvalificerede
unge, formentlig også kommer indvandrere til gode, opfordres Belgien til at
udarbejde en bredere strategi, der er særligt rettet mod denne målgruppe.
Derudover ser det ud til at være svært at finde en løsning op problemet med
manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer uden
i betydelig grad at øge arbejdsmobiliteten regionerne imellem. Der er behov for
en mere tilbundsgående vurdering af, hvordan udbuddet af uddannelser gøres mere
gennemsigtigt og effektivt, og hvordan synergien mellem de forskellige
uddannelsesinstitutioner styrkes.
(15)     Fremskrivningerne for
drivhusgasemissioner indtil 2020 tyder på, at Belgien ikke når målet om at
nedbringe emissionerne med 15 %. Det er stadig ikke klart, hvordan de
forskellige myndigheders isolerede initiativer skal sikre, at målet nås, eller
hvordan byrden skal deles regionerne imellem. Virkningen af de kombinerede
foranstaltninger til at nedbringe emissionerne, især fra transports- og
bygningssektoren, er fortsat uklar. Trafikal overbelastning er en stor byrde
for den belgiske økonomi og vurderes til at udgøre op mod 2 % af BNP og
dermed en af de største i Europa, men gennemførelsen i de tre regioner af et
nyt trafikafgiftsystem er blevet forsinket indtil 2016.
(16)     De samordningsproblemer, der
findes i en regionaliseret struktur, gør en effektiv organisering af den
offentlige forvaltning endnu vigtigere på grund af de mange netværker, niveauer
og aktører, der kan føre til, at strukturer overlapper hinanden, hvilket
medfører en svagere forvaltning og højere administrative omkostninger. Disse
problemer gør sig gældende, hvad angår skatteopkrævning og byrdefordeling i
forbindelse med budgetkonsolideringen, herunder uddannelse og social sikring,
som generelt set kræver en højere grad af samarbejde og samordning.
(17)     Som led i det europæiske
semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Belgiens
økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale
reformprogram og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke
blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Belgien, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden
for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7
nedenfor.
(18)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Belgiens stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[9] afspejles især i henstilling 1
nedenfor.
(19)     På baggrund af Kommissionens
dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået Belgiens
nationale reformprogram og stabilitetsprogram. Rådets henstillinger i henhold
til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 1,
2, 3, 4 og 5 nedenfor.
(20)     I forbindelse med det
europæiske semester har Kommissionen også udført en samlet analyse af den
økonomiske politik i euroområdet. På baggrund deraf har Rådet udstedt særlige
henstillinger til de medlemsstater, der har euroen som valuta. Belgien bør
således også sikre, at disse henstillinger gennemføres til fulde og rettidigt,
HENSTILLER, at Belgien i perioden
2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           Vedtage yderligere
foranstaltninger til at nå den strukturelle tilpasning, der er anført i Rådets
afgørelse om, at det uforholdsmæssigt store underskud skal korrigeres inden
2013 og gøre konsolideringen mere holdbar og troværdig.
En holdbar korrektion af budgetubalancen kræver, at der på troværdig vis
gennemføres en række ambitiøse strukturreformer, der kan øge landets
tilpasningsevne og vækstpotentiale. Når det
uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret, efterstræbe en
strukturel tilpasning i et passende tempo med henblik på at nå den
mellemfristede målsætning inden 2016, og sikre at den høje gældskvote er støt
nedadgående. Med henblik på ovenstående fremlægge vækstfremmende
strukturforanstaltninger for 2014 inden den 15. oktober 2013 til sikring af en
holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud og tilstrækkeligt
fremskridt mod den mellemsigtede budgetmålsætning. Sikre at tilpasningen
spredes over eller endda lægges tidligt i perioden. Vedtage eksplicitte
samordningsaftaler for at sikre, at budgetmålene bliver bindende på føderalt og
subføderalt niveau på mellemlang sigt, herunder øjeblikkeligt vedtagelse af en
bestemmelse om den overordnede styring af den offentlige budgetsaldo/overskud i
overensstemmelse med kravene i traktaten om stabilitet, samordning og styring i
Den Økonomiske og Monetære Union, og for at gøre det mere gennemskueligt,
hvordan byrderne fordeles, og de forskellige forvaltningsniveauer står til
regnskab.
2.           Øge bestræbelserne på at
udjævne forskellen mellem den effektive pensionsalder og den lovbestemte
pensionsalder, bl.a. ved hurtigt at udfase tidlig tilbagetrækning. Understøtte
reformen af det aldersrelaterede sociale sikringssystem med foranstaltninger
til ordninger for beskæftigelse med tilskud og arbejdsmarkedsreformer, der
fremmer aktiv aldring. Fremskynde vedtagelsen af en beslutning om at knytte den
lovbestemte pensionsalder til den forventede levetid. Fortsætte med at gøre de
offentlige udgifter til institutionel langtidspleje mere omkostningseffektive.
3.           Genoprette konkurrenceevnen,
fortsætte den igangværende indsats med at reformere lønfastsættelsessystemet,
herunder dyrtidsreguleringen; navnlig ved i samråd med arbejdsmarkedets parter
og i overensstemmelse med national praksis at træffe strukturelle
foranstaltninger til at sikre, at lønfastsættelsen følger
produktivitetsudviklingen, afspejler de lokale produktivitetsforskelle og
arbejdsmarkedsforhold og korrigeres automatisk, hvis lønudviklingen
underminerer omkostningskonkurrenceevnen.
4.           Fremlægge konkrete og
tidsafgrænsede strukturelle foranstaltninger til at forbedre konkurrencen i
servicesektoren ved at fjerne hindringerne i detailhandlen og de overdrevne
begrænsninger på professionelle tjenesteydelser og forbedre mobilbredbåndsdækningen.
Fortsat forbedre energisektoren ved at nedbringe distributionsomkostningerne,
overvåge detailomkostningerne og styrke reguleringsmyndighedernes uafhængighed
inden for energi-, telekommunikations- og transportsektoren (jernbane-, lufthavns-,
havne- og vejtransport). Fjerne de sidste lovgivningsmæssige hindringer inden
for postvæsenet.
5.           Fremsætte konkrete og
tidsafgrænsede forslag til at omlægge skatbyrden fra arbejdsskat til mindre
vækstforvridende skatter, især ved at udforske potentialet for miljøskatter
f.eks. på diesel, brændsel til opvarmning og beskatning af privat brug af
firmabiler. Forenkle skattesystemet ved at sænke indkomstskatten, øge
momseffektiviteten og forbedre overholdelsen af skattereglerne ved at lukke
eksisterende smuthuller.
6.           Yderligere mindske
incitamenterne til ikke at tage arbejde ved at sikre, at kravene til jobsøgning
effektivt håndhæves, og at alle arbejdsløse tilbydes personlig
jobsøgningsbistand. Træffe foranstaltninger til at øge arbejdsmobiliteten regionerne
imellem. Forenkle og styrke sammenhængen mellem incitamentet til at tage
arbejde, aktiveringspolitikken, arbejdsformidling, uddannelse, livslang læring
og erhvervsuddannelsespolitikken for både unge og ældre. Udvikle omfattende
strategier for social inklusion af indbyggere med indvandrerbaggrund.
7.           Træffe konkrete
foranstaltninger og nå til enighed om en klar arbejdsfordeling mellem de
føderale og regionale myndigheder for at sikre, at målene for reduktion af
drivhusgasemissionerne fra aktiviteter uden for emissionshandelssystemet, især
transport og bygninger, nås.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 351 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 og P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 113 final.
[9]               I henhold til artikel 5, stk. 2, i
forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

32002H0216

Rådets henstilling af 5. marts 2002 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 2000

EF-Tidende nr. L 072 af 14/03/2002 s. 0023 - 0023

Rådets henstillingaf 5. marts 2002om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 2000(2002/216/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til tredje AVS-EØF-konvention, undertegnet den 8. december 1984 i Lomé,som henviser til Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab(1),som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand(2), undertegnet den 19. februar 1985 i Bruxelles, ændret ved afgørelse 86/281/EØF(3), særlig artikel 29, stk. 3,som henviser til finansforordningen af 11. november 1986 vedrørende Den Sjette Europæiske Udviklingsfond(4), særlig artikel 66-73,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2000 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2000 med Kommissionens tilhørende svar(5),som tager følgende i betragtning:(1) Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 29, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) efter henstilling fra Rådet.(2) Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) i regnskabsåret 2000 har været tilfredsstillende,HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 2000.Udfærdiget i Bruxelles, den 5. marts 2002.På Rådets vegneR. de Rato y FigaredoFormand(1) EFT L 175 af 1.7.1986, s. 1.(2) EFT L 86 af 31.3.1986, s. 210.(3) EFT L 178 af 2.7.1986, s. 13.(4) EFT L 325 af 20.11.1986, s. 42.(5) EFT C 359 af 15.12.2001, s. 421.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 26. april 2013 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Suomen Pankki (ECB/2013/12)

text:
               3.5.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 126/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 26. april 2013
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Suomen Pankki
   (ECB/2013/12)
   2013/C 126/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for Suomen Pankki's nuværende eksterne revisorer udløb efter revisionen for regnskabsåret 2012. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2013.

               (3)

               Suomen Pankki har valgt PricewaterhouseCoopers Oy som eksterne revisorer for regnskabsårene 2013 til 2019 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers Oy udnævnes til Suomen Pankki's eksterne revisorer for regnskabsårene 2013 til 2019.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 26. april 2013.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


title: 2014/661/EU: Kommissionens henstilling af 10. september 2014 om overvågning af forekomsten af 2- og 3-monochlorpropan-1,2-diol (2- og 3-MCPD), 2- og 3-MCPD-fedtsyreestere og glycidylfedtsyreestere i fødevarer  EØS-relevant tekst

text:
               12.9.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 271/93

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 10. september 2014
   om overvågning af forekomsten af 2- og 3-monochlorpropan-1,2-diol (2- og 3-MCPD), 2- og 3-MCPD-fedtsyreestere og glycidylfedtsyreestere i fødevarer
   (EØS-relevant tekst)

      (2014/661/EU)

   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               3-monochlorpropan-1,2-diol (3-MCPD) er et forurenende stof dannet ved fødevareforarbejdning og klassificeret som muligvis kræftfremkaldende hos mennesker, for hvilket der er fastsat et tolerabelt dagligt indtag (TDI) på 2 μg/kg legemsvægt (1). Der blev ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 (2) fastsat en grænseværdi på 20 μg/kg for hydrolyseret vegetabilsk protein (HVP) og sojasauce for produkter i flydende form med 40 % tørstof svarende til en grænseværdi på 50 μg/kg tørstof.

               (2)

               Estere af 2- og 3-monochlorpropan-1,2-diol (MCPD) og glycidylestere er vigtige forurenende stoffer i forarbejdede spiseolier, der anvendes som fødevarer eller fødevareingredienser. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (CONTAM) var enigt i skønnet på 100 % frigørelse af 3-MCPD fra dets estere hos mennesker (3).

               (3)

               Glycidylfedtsyreestere (GE) er forurenende stoffer, der dannes i desodoriseringsprocessen ved raffinering af spiseolie. Den toksikologiske relevans af glycidylfedtsyreestere er endnu ikke belyst fuldt ud. Glycidol alene er kategoriseret som sandsynligvis kræftfremkaldende hos mennesker. De nyeste videnskabelige undersøgelser viser en (næsten) fuldstændig frigørelse af glycidol fra fedtsyreestere i menneskets fordøjelseskanal.

               (4)

               Den 20. september 2013 offentliggjorde EFSA en videnskabelig rapport om analysen af forekomsten af 3-monochlorpropan-1,2-diol (3-MCPD) i fødevarer i Europa i perioden 2009-2011 og en foreløbig vurdering af eksponeringen (4).

               (5)

               En mere nøjagtig vurdering af eksponeringen kræver flere data om forekomsten af MCPD-fedtsyreestere og glycidylfedtsyreestere.

               (6)

               Det er derfor hensigtsmæssigt at henstille til overvågning af forekomsten af MCPD, MCPD-estere og glycidylestere i vegetabilske olier og fedtstoffer, fødevarer afledt heraf og fødevarer, der indeholder vegetabilske olier og fedtstoffer —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør med aktiv inddragelse af foder- og fødevarevirksomhedslederne overvåge forekomsten af 2- og 3-MCPD, 2- og 3-MCPD-fedtsyreestere og glycidylfedtsyreestere i fødevarer, navnlig i:

                           a)

                           vegetabilske olier og fedtstoffer og produkter afledt heraf såsom margarine og lignende

                           b)

                           fødevarer til særlig ernæring, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/39/EF (5), og bestemt til spædbørn og småbørn, herunder modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn, jf. Kommissionens direktiv 2006/141/EF (6), og diætpræparater til særlige medicinske formål, jf. Kommissionens direktiv 1999/21/EF (7), der er beregnet til spædbørn

                           c)

                           finere bagværk, brød, boller og rundstykker

                           d)

                           kødkonserves (røget) og fiskekonserves (røget)

                           e)

                           kartoffel- eller cerealiebaserede snacks, andre produkter baserede på stegte kartofler

                           f)

                           fødevarer, der indeholder vegetabilsk olie, og fødevarer, der er tilberedt/fremstillet med vegetabilske olier.

                     Det erkendes, at analysen af 2- og 3-MCPD, 2- og 3-MCPD-fedtsyreestere og glycidylfedtsyreestere i de fødevarer, der er nævnt i litra b)-f), er meget krævende, og at der endnu ikke findes analysemetoder, som er blevet valideret ved en ringtest. Derfor skal analyser af de fødevarer, der er nævnt i litra b)-f), foretages med særligt fokus på at sikre, at de genererede data er pålidelige.
               Medlemsstater, der har til hensigt at analysere forekomsten af 2- og 3-MCPD, 2- og 3-MCPD-fedtsyreestere og glycidylfedtsyreestere i de fødevarer, der er nævnt i litra b)-f), kan derfor, hvis det er relevant og nødvendigt, anmode om teknisk bistand fra Kommissionens Fælles Forskningscenter, Institut for Referencematerialer og -målinger (IRMM), Kontoret for Standarder for Biovidenskab inden for Fødevarer.

               2.

               For at sikre, at prøverne er repræsentative for det parti, hvoraf de er udtaget, bør medlemsstaterne følge prøveudtagningsprocedurerne i del B i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 (8).

               3.

               Ved bestemmelse af esterbundet MCPD og glycidol anbefales det at benytte American Oil Chemists' Societys standardmetoder. Disse metoder består i gaskromatografi/massespektroskopi (GC-MS), som er blevet valideret ved en ringtest for vegetabilske olier og fedtstoffer og er tilgængelige på www.aocs.org.
               Bestemmelsesgrænsen (LOQ) bør ikke være højere end 100 μg/kg for analysen af MCPD og glycidol bundet til fedtsyreestere i spiselige olier og fedtstoffer. For andre fødevarer, der indeholder over 10 % fedt, må LOQ helst ikke være proportionalt højere end fødevarens fedtindhold, dvs. LOQ bør ved analyse af MCPD's og glycidols fedtsyreestere i fødevarer, der indeholder 20 % fedt, ikke være højere end 20 μg/kg på helvægtsbasis. For fødevarer, der indeholder mindre end 10 % fedt, bør LOQ ikke være højere end 10 μg/kg på helvægtsbasis.

               4.

               Laboratorier bør have kvalitetskontrolprocedurer, der sikrer, at glycidylestere ikke transformeres om til MCPD-estere eller omvendt under analysen. Endvidere kræves der en utvetydig specifikation af målestørrelsen og særskilt indberetning for det frie 2- og 3-MCPD, som forekommer i den analyserede matrix, og 2- og 3-MCPD-fedtsyreestere, da de begge måles som 3-MCPD. Følgende målestørrelser bør indberettes separat:

                           —

                           2-MCPD

                           —

                           3-MCPD

                           —

                           2-MCPD-estere

                           —

                           3-MCPD-estere

                           —

                           glycidylestere.

                     Der er på nuværende tidspunkt intet bevis for forekomst af fri glycidol i fødevarer nævnt i punkt 1. Hvis fri glycidol analyseres, bør dette imidlertid indberettes særskilt.

               5.

               Medlemsstaterne bør sikre, at analyseresultaterne indberettes regelmæssigt (hver sjette måned) til EFSA i EFSA's dataindgivelsesformat i overensstemmelse med kravene i EFSA's vejledning om standardprøvebeskrivelse for fødevarer og foder (Standard Sample Description for Food and Feed) (9) og EFSA's supplerende specifikke indberetningskrav.
               Der vil blive stillet et forenklet format med færre obligatoriske felter at udfylde til rådighed for at sikre, at der indsendes flest mulige brugbare foreliggende overvågningsdata.

               6.

               Der vil blive udarbejdet et vejledningsnotat for at sikre en ensartet anvendelse af nærværende henstilling og sammenlignelige indberetninger af resultaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. september 2014.

            På Kommissionens vegne

         Tonio BORG

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Opinion of the Scientific Committee on Food on 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) updating the SCF opinion of 1994 (vedtaget den 30. maj 2001), http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf.

      (2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (EUT L 364 af 20.12.2006, s. 5).

      (3)  Statement of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain (CONTAM) on a request from the European Commission related to 3-MCPD esters, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf.

      (4)  Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, 2013, Analysis of occurrence of 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) in food in Europe in the years 2009-2011 and preliminary exposure assessment. EFSA Journal 2013;11(9):3381, 45 pp. doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Tilgængelig online: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/39/EF af 6. maj 2009 om fødevarer bestemt til særlig ernæring (EUT L 124 af 20.5.2009, s. 21).

      (6)  Kommissionens direktiv 2006/141/EF af 22. december 2006 om modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn og om ændring af direktiv 1999/21/EF (EUT L 401 af 30.12.2006, s. 1).

      (7)  Kommissionens direktiv 1999/21/EF af 25. marts 1999 om diætpræparater til særlige medicinske formål (EFT L 91 af 7.4.1999, s. 29).

      (8)  Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 af 28. marts 2007 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af indholdet af bly, cadmium, kviksølv, uorganisk tin, 3-MCPD og polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer (EUT L 88 af 29.3.2007, s. 29).

      (9)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm.


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Litauens nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Litauens stabilitetsprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/62

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Litauens nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Litauens stabilitetsprogram for 2017
   (2017/C 261/14)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Litauen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen desuden en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd godkendte den 9.-10. marts 2017. Den 21. marts 2017 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (»henstillingen til euroområdet«) (3).

               (2)

               Da Litauen har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Litauen sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet som afspejlet i henstilling 2 nedenfor.

               (3)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Litauen 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Litauens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Litauens nationale Europa 2020-mål.

               (4)

               Litauen fremlagde sit nationale reformprogram for 2017 den 27. april 2017 og sit stabilitetsprogram for 2017 den 28. april 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (6)

               Litauen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2017 har regeringen planlagt en forbedring af den samlede saldo fra et underskud på 0,4 % af BNP i 2017 til et overskud på 1,3 % af BNP i 2020. Den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et strukturelt underskud på 1 % af BNP, forventes opfyldt med en margen for hele programperioden. Den tilladte tilpasningssti inkluderer den systemiske pensionsreform, der startede fra 2016. I 2017 afspejler den yderligere gennemgribende strukturelle arbejdsmarkeds- og pensionsreformer. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2017 ventes den offentlige gældskvote at falde fra 40,2 % af BNP i 2016 til 33,8 % i 2020. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte overskudsmål fra og med 2018, ikke tilstrækkeligt præciseret.

               (7)

               I sit stabilitetsprogram for 2017 har Litauen anmodet om at gøre brug af en midlertidig afvigelse på 0,5 % af BNP under den forebyggende del i henhold til »den fælles holdning til fleksibilitet i stabilitets- og vækstpagten«, der blev godkendt af Økofinrådet i februar 2016 i lyset af den planlagte gennemførelse af store strukturreformer med positiv indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Dette vedrører navnlig en forbedring af pensionssystemets bæredygtighed gennem styrket indeksering og en gradvis forlængelse af pensionsopsparingsperioden. Reformerne kunne imidlertid ikke sikre en automatisk forbindelse mellem pensionsalder og forventet levetid. Desuden moderniserer reformerne arbejdsmarkedsrelationerne ved at indføre nye former for ansættelseskontrakter, kortere opsigelsesvarsler, lavere fratrædelsesgodtgørelser og mere fleksible arbejdstider. Reformerne styrker også arbejdsløshedsunderstøttelsens og de sociale ydelsers dækning og tilstrækkelighed, samtidig med at omfanget af aktive arbejdsmarkedspolitikker udvides, og omfanget af ulovlige og uforsikrede ansættelsesforhold mindskes. Myndighederne skønner, at reformerne har en positiv virkning på de offentlige finanser ved at skabe en årlig besparelse i pensionsudgifterne på gennemsnitlig op til 3,8 % af BNP på lang sigt, samtidig med at reformens arbejdsmarkedsdel muligvis kan øge det gennemsnitlige årlige antal beskæftigede med op til 10 %, hvilket synes at være en overvejende realistisk antagelse. Hvis denne reform gennemføres fuldt ud og rettidigt, vil den derfor have en positiv indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed. På dette grundlag kan Litauen på nuværende tidspunkt anses for at være berettiget til at anvende en midlertidig afvigelse i 2017, forudsat at landet på hensigtsmæssig vis gennemfører de aftalte reformer, som fortsat vil blive overvåget inden for rammerne af det europæiske semester. I betragtning af behovet for at sikre, at minimumsbenchmarket fortsat overholdes (dvs. et strukturelt underskud på 1,5 % af BNP), og under hensyntagen til det tidligere tilladte afvigelse inden for rammerne af klausulen om en systemisk pensionsreform (0,1 % af BNP) kan Litauen på nuværende tidspunkt anses for at være berettiget til at anvende en midlertidig afvigelse på 0,4 % af BNP i 2017, hvilket er lidt lavere end de 0,5 % af BNP, der er anmodet om.

               (8)

               Den 12. juli 2016 henstillede Rådet, at Litauen i 2017 sikrer, at afvigelsen fra den mellemfristede budgetmålsætning begrænses til den tilladte afvigelse i forbindelse med den systemiske pensionsreform (5). Under hensyntagen til de for 2016 tilladte afvigelser i forbindelse med pensionsreformen og den for 2017 midlertidige afvigelse i forbindelse med gennemførelsen af strukturreformer kan den strukturelle saldo forringes med 1,3 % af BNP i 2017. På baggrund af Kommissionens forårsprognose 2017 forventes Litauen at overholde dette krav i 2017. I 2018 burde Litauen nå sin mellemfristede målsætning under hensyntagen til de afvigelser, der blev tilladt for 2016 i forbindelse med gennemførelsen af den systemiske pensionsreform og for 2017 i forbindelse med strukturreformen, idet midlertidige afvigelser fremføres i en periode på tre år. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2017 svarer dette til en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter (6) på 6,4 % i 2018, hvilket svarer til en forringelse af den strukturelle saldo med -0,6 % af BNP. Med en uændret politik forventes Litauen at opfylde dette krav i 2018. Rådet er af den generelle opfattelse, at Litauen ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2017 og 2018.

               (9)

               Efter den seneste forhøjelse af den ikkeskattepligtige mindsteløn er skattebyrden for de lavtlønnede i de seneste år faldet betydeligt og er nu tæt på EU-gennemsnittet. Samtidig har de kompenserende skatteforhøjelser været begrænsede, og derfor er skatteindtægterne målt som andel af BNP fortsat blandt de laveste i Unionen, hvilket begrænser Litauens evne til at løse sine sociale udfordringer. De lave skatteindtægter skyldes den sorte økonomis forholdsvis store andel og de relativt lave indtægter fra miljø- og kapitalbeskatning.

               (10)

               Selv om Litauen i de senere år har gjort fremskridt for at forbedre momsopkrævningen, er momsgabet blandt de højeste i Unionen. Problemet med lav skatteopkrævning forværres af underrapportering af lønninger. En bedre overholdelse af skattelovgivningen vil øge budgetindtægterne og forbedre skattesystemets rimelighed og økonomiens effektivitet.

               (11)

               Stigningen i ældrekvoten forventes at blive intensiveret, og inden for rammerne af de eksisterende pensionsregler forventes pensionsudgifter som en andel af BNP at stige med omkring 50 % i slutningen af 2030'erne. Det er væsentligt at knytte pensionsydelser sammen med forventet levetid for at begrænse det pres, som pensionsudgifterne vil lægge på de offentlige finanser.

               (12)

               Litauen har udsat ikrafttrædelsen af den nye arbejdslovgivning og anden lovgivning vedrørende den nye sociale model. Dette giver mulighed for at sikre en god balance mellem fleksibilitet og sikkerhed i arbejdsrelationerne. Den høje andel personer, der risikerer fattigdom eller social udstødelse, udgør sammen med den stadig mere ulige indkomstfordeling fortsat store udfordringer for Litauen. Forholdet mellem indkomsterne for de rigeste 20 % og de fattigste 20 % af husstandene steg fra 5,3 i 2012 til 7,5 i 2015, og er nu det næsthøjeste i Unionen. Dette hæmmer den økonomiske vækst, den makroøkonomiske stabilitet og udviklingen af et inklusivt samfund. I øjeblikket håndteres denne udfordring ikke effektivt af det sociale sikkerhedsnet, da udgifterne til social beskyttelse er lave. Desuden er forskellen i ulige indkomstfordeling før og efter beskatning og sociale overførsler en af de mindste i Unionen. Regeringen har imidlertid sat bekæmpelsen af fattigdom og social udstødelse højt på sin dagsorden. I lovgivningen vedrørende den nye sociale model påtænkes det at øge arbejdsløshedsunderstøttelsens dækning og tilstrækkelighed, og der føres drøftelser om at sikre en mere hensigtsmæssig social bistand. Disse vigtige beslutninger mangler endnu at blive vedtaget og gennemført. For at bekæmpe fattigdom blandt ældre supplerede Litauen i 2016 sin pensionslovgivning med en indekseringsmekanisme, der kan bruges til at forbedre pensionernes tilstrækkelighed.

               (13)

               Det er vigtigt, at Litauen imødegår sine udfordringer med hensyn til færdigheder og tackler de negative følger af faldet i befolkningen i den erhvervsaktive alder. Andelen af elever med utilstrækkelige grundlæggende færdigheder er fortsat høj. Til trods for de høje tal for gennemførelse af videregående uddannelse er de videregående uddannelser præget af ringe kvalitet og finansielle incitamenter, der fremmer overdimensioner og ineffektivitet i stedet for resultater. Der bør fortsat gøres en indsats for at sikre undervisning af høj kvalitet på alle uddannelsesniveauer (bl.a. ved at reformere karriere- og arbejdsvilkår). Dette er afgørende for at håndtere dårlige resultater og uddannelsesmæssige mangler og sikre kvalitet i de videregående uddannelser (bl.a. ved at indføre resultatbaseret finansiering og ved at konsolidere videregående uddannelsesinstitutioner). Den vedvarende lave deltagelse i voksenuddannelse i Litauen gør det vanskeligt at opnå effektive arbejdsmarkedsreformer og en bedre kvalificeret arbejdsstyrke. Litauen har fokuseret sin indsats på at øge udbuddet og relevansen af de læringsmuligheder, der tilbydes i offentligt regi, men dette har indtil videre ikke ført til konkrete resultater. For at opnå højere og vedvarende deltagelse i voksenuddannelse vil Litauen også skulle tilskynde enkeltpersoner til at påbegynde uddannelse og skabe incitamenter for arbejdsgiverne til at tilbyde flere uddannelsesmuligheder for deres ansatte.

               (14)

               Arbejdsløsheden blandt lavtuddannede og personer med kvalifikationer på mellemhøjt niveau ligger fortsat over EU-gennemsnittet. Der er en høj fattigdomsrate blandt personer med handicap, bl.a. på grund af deres svage integration på arbejdsmarkedet. De aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger spiller i øjeblikket en begrænset rolle i indsatsen for at hjælpe mennesker med at komme tilbage på arbejdsmarkedet i Litauen. Litauen har betydelige muligheder for at gøre arbejdsmarkedet mere rummeligt, bl.a. ved at tilbyde flere støtteforanstaltninger til personer med handicap. Det indebærer f.eks. en opskalering af støttet beskæftigelse og af det erhvervsmæssige revalideringsprogram samt større adgang til rehabiliteringsbudgetter. Den nyligt vedtagne lov om beskæftigelse vil kunne forbedre tilvejebringelsen af aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger.

               (15)

               Litauen har i de senere år gjort fremskridt for at forbedre den sociale dialog. Arbejdsmarkedets parter deltager aktivt i drøftelserne om den nye arbejdsmarkedslov og den nye sociale model, og regeringen har iværksat en handlingsplan for at styrke den sociale dialog. Den tager sigte på at opbygge kapacitet hos arbejdsmarkedets parter, fremme kollektive forhandlinger og forbedre den sociale dialog på alle niveauer.

               (16)

               Sundhedsresultaterne i Litauen har fortsat en betydelig negativ indvirkning på den potentielle disponible arbejdskraft og arbejdsproduktiviteten. Selv om der arbejdes på at flytte patienter til mere omkostningseffektive sundhedsydelser, hæmmes sundhedssystemet fortsat af stor afhængighed af hospitalspleje og et lavt niveau af udgifter til forebyggende sundhedsarbejde og folkesundhed. Patienters egenbetaling er meget høj, navnlig hvad angår lægemidler.

               (17)

               Den negative demografiske udvikling betyder, at væksten i stigende grad vil afhænge arbejdsproduktiviteten. I perioden 2000-2015 har Litauen været en af de medlemsstater, som har haft de højeste vækstrater for arbejdsproduktivitet, selv om vækstraterne på det seneste været faldende. Litauens offentlige investeringer lider under dårlig planlægning og utilstrækkelig sammenkædning med landets strategiske mål. Den offentlige FoU-intensitet voksede til en værdi, der lå lidt over EU-gennemsnittet i 2015, hvorimod den erhvervsmæssige FoU-intensitet stadig halter bagefter. De litauiske retningslinjer for politiske reformer inden for videnskab og innovation, der blev vedtaget i 2016, fokuserer på at tage fat om de vedvarende udfordringer inden for forskning og innovation. Dette skal ske gennem opfordring til reform af institutionel FoU-finansiering, konsolidering af forsknings- og højere uddannelsesinstitutioner samt videnskabs- og teknologiparker og bedre politikkoordination, overvågning og evaluering. Litauen har gjort visse fremskridt med hensyn til at støtte alternative finansieringsmidler. Det har bidraget til at etablere en række venturekapitalfonde og fonde for startkapital. Parlamentet har også for nylig vedtaget en lov om crowdfunding.

               (18)

               Antallet af sager vedrørende bestikkelse, der er blevet indbragt for domstolene, har været i støt stigning i de seneste år, hvilket viser, at Litauen har optrappet bestræbelserne på at bekæmpe korruption. På visse vigtige områder som f.eks. sundhedsydelser og offentlige indkøb anvendes bestemmelserne mod småkorruption og korruption på højt niveau dog ikke altid i praksis. Sundhedssektoren lider under den udbredte praksis med uformelle betalinger til læger. Der er ikke tilstrækkelig gennemsigtighed i offentlige indkøb, navnlig på kommunalt plan. Desuden modvirker de svage whistleblower-ordninger, at der gives tip om potentielle uregelmæssigheder i den offentlige og private sektor. Regeringen har sat bekæmpelse af korruption i sundhedssektoren som en prioritet i sit program for bekæmpelse af korruption. For at mindske risikoen for korruption og interessekonflikter i forbindelse med offentlige indkøb af lav værdi har regeringen pålagt de ordregivende myndigheder at offentliggøre information online om iværksatte udbud, de udvalgte tilbudsgivere og de tildelte kontrakter. Det er dog nødvendigt med fortsat overvågning for at sikre gennemførelsen af disse politikker.

               (19)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Litauens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2017 og det nationale reformprogram for 2017 samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Litauen i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (20)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2017, og dets holdning (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Litauen i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Føre en finanspolitik, der er i overensstemmelse med bestemmelserne under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, hvilket indebærer fortsat opfyldelse af den mellemfristende budgetmålsætning i 2018 under hensyntagen til de midlertidige afvigelser, der er tilladt i forbindelse med gennemførelsen af den systemiske pensionsreform og strukturreformerne. Forbedre overholdelsen af skattereglerne og udvide skattegrundlaget til også at omfatte kilder, der er mindre skadelige for væksten. Tage skridt til at tackle udfordringen med hensyn til den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i relation til pensioner.

               2.

               Afhjælpe manglen på kvalificeret arbejdskraft ved hjælp af effektive aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger og voksenuddannelse og forbedre de uddannelsesmæssige resultater ved at belønne høj kvalitet i undervisningen og på de videregående uddannelser. Forbedre sundhedssystemets effektivitet ved at styrke ambulant behandling, sygdomsforebyggelse og prismæssig overkommelighed. Forbedre det sociale sikkerhedsnets tilstrækkelighed.

               3.

               Træffe foranstaltninger til at styrke produktiviteten ved at gøre de offentlige investeringer mere effektive og sørge for, at de i højere grad sammenkædes med landets strategiske mål.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 92 af 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Litauen har lov til at afvige fra sin mellemfristede budgetmålsætning i 2017 og 2018 i kraft af den tilladelse inden for rammerne af klausulen om en systemisk pensionsreform, der blev givet for 2016, idet midlertidige afvigelser fremføres i en periode på tre år.

      (6)  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes i løbet af en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

      (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31977K0328

77/328/EKSF: Kommissionens Henstilling af 15. april 1977 om beskyttelse mod indførsler, der alvorligt skader eller truer med at skade produktionen inden for det fælles marked af tilsvarende eller direkte konkurrerende produkter

EF-Tidende nr. L 114 af 05/05/1977 s. 0004 - 0005 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 3 s. 0064  den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 3 s. 0064  den græske specialudgave: Kapitel 11 bind 9 s. 0026  den spanske specialudgave: Kapitel 13 bind 7 s. 0054  den portugisiske specialudgave: Kapitel 13 bind 7 s. 0054

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 15 . april 1977  om beskyttelse mod indfoersler , der alvorligt skader eller truer med at skade produktionen inden for det faelles marked af tilsvarende eller direkte konkurrerende produkter   ( 77/328/EKSF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 og 86 , og  ud fra foelgende betragtninger :  I henhold til artikel 74 i traktaten er Kommissionen befoejet til at traeffe alle forholdsregler , som er i overensstemmelse med traktaten , og til at rette alle noedvendige henstillinger , hvis et af de i artikel 81 i samme traktat naevnte produkter indfoeres paa en eller flere medlemsstaters omraade i saa foroegede maengder og paa saadanne betingelser , at disse indfoersler alvorligt skader eller truer med at skade produktionen inden for det faelles marked af tilsvarende eller direkte konkurrerende produkter ;  da der findes et faelles marked for kul og staal , kan indfoerelse af nationale forholdsregler ikke , selv med gensidig hjaelp udgoere en effektiv og hensigtsmaessig beskyttelse mod saadanne indfoersler , men kunne tvaertimod forstyrre dette faelles markeds funktion og bringe dets resultater i fare , navnlig den faelles toldtarif , der anvendes over for tredjelande ;  af disse grunde kan Kommissionen blive foranlediget til at bringe sine befoejelser i anvendelse i henhold til artikel 74 , stk . 3 , i traktaten ;  for at give Kommissionen mulighed for at udoeve sine befoejelser hurtigt og effektivt boer der opstilles visse procedureregler og oprettes et samarbejde med medlemsstaterne ;  for paa den ene side at undgaa modsaetningsforhold mellem Kommissionens og medlemsstaternes forholdsregler og paa den anden side sikre , at medlemsstaterne , i tilfaelde hvor Faellesskabets interesser ikke er indblandet , kan traeffe hensigtsmaessige forholdsregler til beskyttelse af en national produktion , boer der fastsaettes regler om at nationale forholdsregler kan indfoeres efter forudgaaende konsultation , saafremt der ikke tages et faellesskabsinitiativ -  RETTET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  1 . Medlemsstaterne underretter Kommissionen om enhver fare , der maatte opstaa som foelge af importudviklingen , og som kunne noedvendiggoere anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger .  2 . Kommissionen underretter straks de oevrige medlemsstater .  Artikel 2  Kommissionen konsulterer medlemsstaterne inden otte hverdage , efter at Kommissionen har modtaget den i artikel 1 omhandlede underretning .  Artikel 3  Konsultationerne vedroerer navnlig :  a ) importvilkaarene og udviklingen af disse samt de forskellige faktorer i den oekonomiske og handelsmaessige situation for det paagaeldende produkt ;  b ) de forholdsregler , der eventuelt boer traeffes .  Artikel 4  1 . Saafremt Kommissionen efter afholdelse af den i artikel 2 omhandlede konsultation skoenner , at den boer tage de i artikel 74 , stk . 3 , i traktaten anfoerte bestemmelser i anvendelse , underretter den medlemsstaterne herom inden 10 arbejdsdage efter konsultationen .  2 . Saafremt Kommissionen ikke ved udloebet af denne frist har givet den i stk . 1 omhandlede information , kan den eller de omhandlede medlemsstater traeffe nationale forholdsregler . Dog skal Kommissionen og de oevrige medlemsstater konsulteres inden vedtagelsen af saadanne forholdsregler . Kommissionen afholder denne konsultation inden for 5 arbejdsdage , efter at den har modtaget anmodningen fra den eller de involverede medlemsstater . Konsultationen har navnlig til formaal at undersoege de paataenkte foranstaltninger med hensyn til deres overensstemmelse med traktatens maal og bestemmelser og med gaeldende internationale aftaler , deres indvirkning paa det faelles markeds funktion og de eventuelt fornoedne foranstaltninger til gensidig hjaelp .  Artikel 5  Denne henstilling meddeles medlemsstaternes regeringer og bekendtgoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Den traeder i kraft for hver medlemsstat paa datoen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 15 . april 1977 .  Paa Kommissionens vegne  Roy JENKINS  Formand