Avis juridique important

|

32004H0024

Kommissionens henstilling af 19. december 2003 om et koordineret program for offentlig levnedsmiddelkontrol i 2004 (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2003) 4878)

EU-Tidende nr. L 006 af 10/01/2004 s. 0029 - 0037

Kommissionens henstillingaf 19. december 2003om et koordineret program for offentlig levnedsmiddelkontrol i 2004(meddelt under nummer K(2003) 4878)(EØS-relevant tekst)(2004/24/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler(1), særlig artikel 14, stk. 3,som har hørt Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Med henblik på at sikre det indre markeds funktion er det nødvendigt at tilrettelægge koordinerede levnedsmiddelkontrolprogrammer på fællesskabsplan, der er udformet med henblik på at forbedre en harmoniseret gennemførelse af medlemsstaternes offentlige kontrol.(2) I sådanne programmer bør der lægges vægt på overensstemmelse med Fællesskabets fødevarelovgivning, der er udformet med særligt henblik på at beskytte folkesundheden og forbrugerinteresser og at sikre fair handelspraksis.(3) Ifølge artikel 3 i Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(2), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003(3), skal de laboratorier, som der henvises til i artikel 7 i direktiv 89/397/EØF, opfylde kriterierne i EN 45000-standarderne, som nu er erstattet af EN ISO 17025:2000.(4) Resultaterne af den samtidige gennemførelse af nationale programmer og koordinerede programmer kan give oplysninger og erfaring, som kan danne grundlaget for fremtidige kontrolaktiviteter og fremtidig lovgivning,HENSTILLER:1. I 2004 bør medlemsstaterne gennemføre tilsyn og kontrol, bl.a. prøvetagning og analysering af disse prøver på laboratorier, når dette er påkrævet, med henblik på:- at vurdere den bakteriologiske sikkerhed ved oste af rå eller termiseret mælk- at vurdere fersk kølet fjerkrækøds bakteriologiske sikkerhed med hensyn til termofile Campylobacter- at vurdere krydderiers bakteriologiske og toksikologiske sikkerhed.2. Selv om det i denne henstilling ikke er fastsat, hvor mange prøveudtagninger og/eller tilsyn, der skal foretages, bør medlemsstaterne sikre, at der foretages tilstrækkeligt mange til at give et overblik over det pågældende emne i hver medlemsstat.3. Medlemsstaterne bør fremskaffe de ønskede oplysninger og benytter i den forbindelse oplysningsskemaerne i bilaget for derved at sikre en bedre sammenlignelighed af resultaterne. Oplysningerne bør sendes til Kommissionen senest den 1. maj 2005 ledsaget af uddybende forklaringer, herunder kommentarer til resultaterne og til de håndhævelsesforanstaltninger, der er truffet.4. Levnedsmidler, der skal analyseres i medfør af dette program, bør forelægges laboratorier, der opfylder artikel 3 i direktiv 93/99/EØF. Hvis der imidlertid i en medlemsstat ikke findes laboratorier, der kan påtage sig bestemte analyser, som er omfattet af denne henstilling, kan medlemsstaten udpege andre laboratorier, som kan udføre disse analyser.5. Bakteriologisk sikkerhed ved oste af rå eller termiseret mælk5.1. Programmets anvendelsesområdeKontaminerede oste af rå eller termiseret mælk har forårsaget udbrud af fødevareforgiftning hos mennesker med en række typer bakterier, f.eks. Salmonella, Listeria monocytogenes, verotoksinproducerende Escherichia coli og enterotoksin fremkaldt af stafylokokker.Der findes i Fællesskabet en lang tradition for fremstilling og forbrug af oste af rå mælk. For at denne tradition kan fortsætte, samtidig med at fødevaresikkerheden sikres, er der sket betydelige forbedringer af systemet med fremstilling, indsamling og opbevaring af rå mælk, der anvendes til fremstilling af oste. De pågældende fødevarevirksomhedsledere fokuserer i høj grad på hygiejne og kontrol gennem hele fremstillingsprocessen.Formålet med denne del af programmet er at undersøge den mikrobiologiske sikkerhed ved oste af rå eller termiseret mælk med henblik på at fremme et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og at indsamle oplysninger om prævalensen af patogene mikroorganismer og indikatormikroorganismer i de pågældende produkter. Undersøgelsen omfatter et etårigt program, og den vil i det efterfølgende år blive fulgt op af et mere omfattende program vedrørende ostes bakteriologiske sikkerhed. Formålet med dette mere omfattende program er at fastslå den generelle kontaminering i andre ostekategorier med henblik på at drage meningsfulde konklusioner om den risiko, der er specifik for oste af rå eller termiseret mælk. Resultaterne af undersøgelserne under denne første del vedrørende oste af rå eller termiseret mælk vil blive analyseret og fremlagt, idet der tages hensyn til resultaterne af den overordnede gennemgang på dette område, der bliver disponible efter det andet år.5.2. Prøveudtagnings- og analysemetoderUndersøgelserne bør omfatte friske, bløde og faste oste af rå eller termiseret mælk. Medlemsstaternes relevante myndigheder bør udtage repræsentative prøver af produkterne i produktionsleddet og i detailleddet, herunder af importerede produkter, med henblik på at kontrollere forekomsten af Salmonella, Listeria monocytogenes og termofile Campylobacter samt kimtallet for Staphylococcus aureus og Escherichia coli. Hvis der påvises Listeria monocytogenes, bør antallet af disse bakterier angives. Når der udtages prøver i detailleddet, kan man nøjes med at undersøge forekomsten af Salmonella og termofile Campylobacter samt kimtallet for Listeria monocytogenes. Stikprøverne, som hver udgør mindst 100 g eller én ost, hvis den er på under 100 g, bør behandles på en hygiejnisk måde, anbringes i kølebeholdere og straks sendes til laboratoriet med henblik på analyse.Laboratorierne bør have lov til selv at vælge, hvilken metode de vil anvende, under forudsætning af at resultaternes kvalitet svarer til de mål, der skal nås. Med hensyn til påvisning af Salmonella henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 6785- eller EN/ISO 6579-standarden, med hensyn til påvisning af Listeria monocytogenes henstilles det, at man anvender den seneste udgave af EN/ISO 11290-1 og -2-standarderne, med hensyn til påvisning af termofile Campylobacter henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 10272:1995-standarden, med hensyn til tælling af Staphylococcus aureus henstilles det, at man anvender den seneste udgave af EN/ISO 6888-1- eller 2-standarden, med hensyn til tælling af Escherichia coli henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 11866-2,3- eller ISO 16649-1,2-standarden. Der kan også anvendes andre tilsvarende metoder, der er anerkendt af de relevante myndigheder.Det bør være op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag I.6. Fersk kølet fjerkrækøds bakteriologiske sikkerhed med hensyn til termofile Campylobacter6.1. Programmets anvendelsesområdeTermofile Campylobacter er den vigtigste bakterielle årsag til fødevarerelateret sygdom hos mennesker. Antallet af indberettede tilfælde hos mennesker har været stigende i de seneste år, og epidemiologiske undersøgelser viser, at fjerkrækød er en vigtig infektionskilde, og at en betydelig del af fersk fjerkrækød til konsum er kontamineret med Campylobacter.Der foreligger ikke tilstrækkelige videnskabelige oplysninger til, at der kan fastsættes kriterier i EF-lovgivningen for Campylobacter, og yderligere undersøgelser er under udarbejdelse med henblik på bedre forståelse af dette patogens epidemiologi og af den rolle, andre animalske produkter og andre fødevarer generelt har.Formålet med denne del af programmet er at vurdere den mikrobiologiske sikkerhed ved fersk fjerkrækød med hensyn til Campylobacter med henblik på at fremme et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og at indsamle oplysninger om prævalensen af Campylobacter i de pågældende produkter.6.2. Prøveudtagnings- og analysemetoderUndersøgelserne bør omfatte fersk kølet fjerkrækød, navnlig kylling og kalkun. Medlemsstaternes relevante myndigheder bør udtage repræsentative prøver af produkterne i slagterileddet og i detailleddet, herunder importerede produkter, med henblik på at kontrollere forekomsten af termofile Campylobacter. Stikprøverne, der hver udgør 10 g, som tages fra halsskindet, inden slagtekroppene nedkøles, eller hvis prøverne udtages i detailleddet, 25 g eller 25 cm2, som tages fra brystkødet, bør behandles på en hygiejnisk måde, anbringes i kølebeholdere og straks sendes til laboratoriet med henblik på analyse. Prøveudtagningen bør desuden foregå i perioden maj-oktober for derved at sikre en bedre sammenlignelighed af resultaterne.Laboratorierne bør have lov til selv at vælge, hvilken metode de vil anvende, under forudsætning af at resultaternes kvalitet svarer til de mål, der skal nås. Med hensyn til påvisning af termofile Campylobacter henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 10272:1995-standarden. Der kan også anvendes andre tilsvarende metoder, der er anerkendt af de relevante myndigheder.Det bør være op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag II.7. Krydderiers bakteriologiske og toksikologiske sikkerhed7.1. Programmets anvendelsesområdeKrydderier, herunder krydderurter, er værdsat på grund af deres smag, farve og aroma. Krydderier kan dog indeholde et stort antal mikroorganismer, herunder patogene bakterier samt skimmel- og gærsvampe. Hvis de ikke behandles korrekt, kan de forårsage en hurtig forringelse af fødevarer, som de ellers skulle forbedre. Der er indberettet tilfælde, hvor krydderier har været primærkilde til fødevarebårne udbrud, når de er blevet tilsat til fødevarer, der muliggjorde en yderligere vækst af patogenerne. Denne mulighed er større, når krydderier anvendes i fødevarer, som måske ikke er blevet grundigt varmebehandlet. Kontaminering med bestemte stammer af skimmelsvampe kan endvidere forårsage produktion af toksiner, f.eks. aflatoksiner, som kan indebære alvorlige risici for forbrugernes sundhed, hvis de overstiger de grænseværdier, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 af 8. marts 2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler(4).Formålet med denne del af programmet er at vurdere den bakteriologiske og toksikologiske sikkerhed ved krydderier, at indsamle oplysninger om prævalensen af patogene mikroorganismer og at kontrollere, om markedsførte krydderier overholder de grænseværdier for aflatoksiner, der er fastsat i EF-retten, med henblik på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.7.2. Prøveudtagnings- og analysemetoderMedlemsstaternes relevante myndigheder bør udtage repræsentative prøver af krydderier i importleddet, i produktionsleddet/pakkerier, i engrosleddet, på virksomheder, der anvender krydderier i tilberedningen af fødevarer og i detailleddet med henblik på at kontrollere:a) Enterobakterietal, forekomst af Salmonella og kimtallet for Bacillus cereus og Clostridium perfringens.Enterobakterietallet anvendes som en indikator for eventuel bestråling eller andre lignende behandlinger af krydderier. Stikprøverne, som hver udgør mindst 100 g eller én pakning, hvis den er på under 100 g, bør behandles på en hygiejnisk måde og straks sendes til laboratoriet med henblik på analyse. Laboratorierne har lov til selv at vælge, hvilken metode de vil anvende, under forudsætning af at resultaternes kvalitet svarer til de mål, der skal nås. Med hensyn til påvisning af Salmonella henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 6579:2002-standarden, med hensyn til tælling af enterobakterier henstilles det, at man anvender den seneste udgave af EN ISO 5552:1997-standarden, med hensyn til tælling af Bacillus cereus henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 7932:1993-standarden, og med hensyn til tælling af Clostridium perfringens henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 7937:1997-standarden. Der kan også anvendes andre tilsvarende metoder, der er anerkendt af de relevante myndigheder.Det bør være op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag III, afsnit 1 og 2.b) Aflatoksiner: Indholdet af aflatoksiner må ikke overstige den grænseværdi, der er fastsat i EF-retten.Prøveudtagning og analyser bør gennemføres i overensstemmelse med Kommissionens direktiv 98/53/EF af 16. juli 1998 om prøveudtagnings- og analysemetoder til officiel kontrol af indholdet af bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler(5). I henhold til direktivet skal prøvens størrelse udgøre mellem 1 og 10 kg afhængigt af størrelsen af det parti, der skal kontrolleres.Det bør være op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag IV.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2003.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 186 af 30.6.1989, s. 23.(2) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(3) EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1.(4) EFT L 77 af 16.3.2001, s. 1.(5) EFT L 201 af 17.7.1998, s. 93.BILAG I>PIC FILE= "L_2004006DA.003302.TIF">BILAG II>PIC FILE= "L_2004006DA.003402.TIF">BILAG IIIAFSNIT 1>PIC FILE= "L_2004006DA.003502.TIF">AFSNIT 2>PIC FILE= "L_2004006DA.003601.TIF">BILAG IV>PIC FILE= "L_2004006DA.003702.TIF">


title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Danmarks nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Danmarks opdaterede konvergensprogram for 2011-2015

text:
               20.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 213/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Danmarks nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Danmarks opdaterede konvergensprogram for 2011-2015
   2011/C 213/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (4)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (5)

               Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (6)

               Den 9. maj 2011 afleverede Danmark sin 2011-opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2011-2015 og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (7)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede konvergensprogram i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for programmet, er plausibelt. Det bygger på nogle lidt gunstigere vækstantagelser for 2012 og fremover, men er overordnet set i overensstemmelse med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011. Målet for budgetstrategien i konvergensprogrammet er at få bragt underskuddet ned under referenceværdien på 3 % i 2013 svarende til Rådets henstilling af 13. juli 2010 og at nå den reviderede mellemfristede målsætning om, for det første, at den strukturelle budgetsaldo ikke må være under – 0,5 % af BNP i 2015 og, for det andet, at nå balance på finanserne i 2020. Tilpasningen i retning af denne målsætning er hensigtsmæssig. De målsætninger, der indgår i konvergensprogrammet, og som blev vedtaget af Folketinget i foråret 2010, anses for at være passende til at understøtte budgetmålene, og de vil udgøre en årlig finanspolitisk indsats på omkring 1 % af BNP i perioden 2011-2013. Danmark vil nå den reviderede mellemfristede målsætning inden for konvergensprogrammets horisont. Risiciene for budgetmålene er i det store og hele afbalancerede.

               (8)

               For dansk økonomi startede afmatningen i 2007 samtidig med en korrektion på ejendomsmarkedet, som bidrog til indenlandske bankproblemer, der blev forværret som følge af et stigende antal tilfælde af insolvens og af stigende ledighed. Recessionen var alvorlig — outputtet faldt med 8 % fra efteråret 2007 til foråret 2009 — og ledighedsprocenten steg til 7,4 % i 2010. Beskæftigelsesfrekvensen faldt fra 79,8 % i 2008 til 76,1 % i 2010, og det var især de unge, der blev ramt. I 2009 begyndte et opsving i outputtet, og realvæksten i BNP nåede op på 2,1 % i 2010. Opsvinget har været drevet af en vedvarende indenlandsk efterspørgsel (også som følge af finanspolitisk ekspansion), en kraftig lagerstigning og det robuste opsving hos Danmarks vigtigste handelspartnere.

               (9)

               Automatiske stabilisatorer og kriserelaterede foranstaltninger bevirkede, at den offentlige saldo vendte fra et overskud på 3,2 % af BNP i 2008 til et underskud på 2,7 % af BNP i 2009. På grundlag af Danmarks meddelelse fra foråret 2010 og Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2010 om, at budgetunderskuddet ville blive på mere end 5 % af BNP i 2010, blev der åbnet en procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt stort underskud over for Danmark i juli 2010. Selv om der sidste år var uventede og midlertidige ekstraordinære gevinster fra pensionsbeskatningen, som førte til en stabilisering af budgetunderskuddet på 2,7 % af BNP, så forventes det ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011, at underskuddet vil stige igen til omkring 4 % af BNP i 2011, hvorfor det er nødvendigt med en fortsat ambitiøs konsolideringsindsats i 2012 og 2013 som planlagt. Dette indebærer en stringent implementering af de foranstaltninger, der blev vedtaget i konsolideringsaftalen fra 2010, og udgiftsstyring som fastsat i konvergensprogrammet for at sikre korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2013. Når de holdes op mod den forventede vækst i det potentielle output på mellemlang sigt og under hensyntagen til de skønsmæssige foranstaltninger, synes fremskrivning af udgifterne at sikre en hensigtsmæssig tilpasning mod den reviderede mellemfristede målsætning. Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langfristede holdbarhed at være lave.

               (10)

               Hvis budgetmålene skal kunne nås, er det vigtigt med en stram styring for at undgå tilbagevendende budgetoverskridelser hos kommuner og regioner. I de seneste 20 år har de offentlige udgifter hele tiden ligget over budgetmålene. Regeringen har allerede truffet nogle foranstaltninger, som skal afhjælpe problemet, og planlægger at indføre et nyt system til styring af udgifterne, der skal være underlagt uafhængig kontrol af Det Økonomiske Råd som beskrevet i konvergensprogrammet.

               (11)

               Som følge af demografiske faktorer vil befolkningen i den erhvervsaktive alder (15-64 år) blive reduceret med omkring 1,5 % fra 2010 til 2025 og med næsten 5 % i 2040. På mellemlang sigt vil den økonomiske genopretning kunne føre til stramninger på arbejdsmarkedet, sådan som vi har set det i årene med højkonjunktur. Til trods for en allerede høj erhvervsfrekvens er der plads til at øge arbejdsudbuddet endnu mere. Efterlønsordningen er udbredt blandt de 60-64-årige, hvilket medfører en beskæftigelsesfrekvens for de 60-64-årige på kun 40 %. Desuden er 10 % af den erhvervsaktive del af befolkningen under 40 år enten på førtidspension eller i fleksjob (beskæftigelse med offentligt tilskud).

               (12)

               Der har været en faldende tendens i produktivitetsvæksten siden 1995, og en af de potentielle årsager er en svag uddannelsesindsats. Selv om Danmark fortsat bruger meget på sit uddannelsessystem, så er resultaterne kun gennemsnitlige på mange nøgleområder, og ungdomsuddannelsesniveauet i Danmark er det fjerdelaveste i EU. I 2009 var det kun 70,1 % af de 20-24-årige, der havde afsluttet en ungdomsuddannelse (over for et gennemsnit for EU på 78,6 %) (3), og PISA-resultaterne er gennemsnitlige. Frafaldet på ungdoms- og erhvervsuddannelserne er relativt stort, og næsten 50 % af eleverne på de erhvervsfaglige uddannelser dropper ud. Derudover har omkring 20 % af de unge ikke færdiggjort deres uddannelse ud over grundskoleniveau 10 år efter at have forladt skolen. En forbedring af kvaliteten af uddannelsessystemet vil også kunne være med til at forhindre kommende ubalancer på arbejdsmarkedet med hensyn til færdigheder, idet det for øjeblikket ser ud til, at der vil blive et overskud af ufaglærte arbejdstagere og samtidig en mangel på faglærte arbejdstagere. Produktivitetsvæksten har været særlig svag inden for byggesektoren og servicesektoren. Det er især tilfældet inden for borgernær service, detailhandel, engroshandel og personlige tjenesteydelser, hvor konkurrencen inden for visse sektorer kan være lav, for eksempel fordi der er høje adgangsbarrierer for at komme ind på markedet, hvilket kan føre til en ikke-optimal ressourceallokering. Der er skrappe planlægningslove, og det begrænser mulighederne for produktivitet, som kan fremme stordriftsfordele i detailhandelen. Åbne offentlige indkøbsprocedurer dækker kun omkring 25 % af de offentlige indkøb, og derfor har regeringen iværksat en strategi, der skal øge konkurrencen inden for offentlige serviceydelser ved gradvis at øge offentlige indkøb i kommuner og regioner, og fastsat et nyt mål for kommunerne om, at 31,5 % af alle indkøb skal være offentlige i 2015.

               (13)

               Husholdningernes gæld målt i forhold til BNP er den højeste i EU. Med opbygningen af gældsniveauerne, som tog fart med boomet på boligmarkedet mellem 2004 og 2007, er der opstået potentielle risici for økonomien og den finansielle stabilitet. Selv om disse risici er afdæmpet på grund af Danmarks raffinerede realkreditsystem og en overordnet set solid finansiel situation hos hovedparten af husholdningerne (aktiverne overstiger langt passiverne), er der efter korrektionen i boligpriserne kun blevet indført begrænsede foranstaltninger, som skulle lægge en dæmper på procykliske udsving i boligpriserne.

               (14)

               Danmark har givet en række tilsagn i europluspagten. For at forbedre den finanspolitiske holdbarhed er der nået enighed om, at sanktionerne med hensyn til udgiftsstyring i kommunerne skal styrkes og regeringen har til hensigt at fremsætte et lovforslag om udgiftslofter. Beskæftigelsesforanstaltningerne fokuserer på at fremme beskæftigelsen ved at forlænge arbejdslivet ved hjælp af en tilbagetrækningsreform. For at fremme konkurrenceevnen er der en konkurrencepakke med konkrete initiativer, som primært er rettet mod byggesektoren og servicesektoren. Ud over disse tilsagn implementeres en medgiftsordning, som skal gøre det lettere at finde private løsninger for nødlidende banker og støtte den finansielle stabilitet. Sammen henviser disse tilsagn til de fire områder i pagten. Generelt set falder foranstaltningerne sammen med dem, der blev truffet til opfølgning af den årlige vækstundersøgelse, og der gøres fremskridt hen imod Europa 2020-målene, mest mærkbart på beskæftigelsesområdet. Der er ganske vist allerede blevet indført en del af de givne tilsagn, men der bør i nær fremtid implementeres vigtige foranstaltninger, som kan styrke budgetdisciplinen (i kommunerne) og fremme beskæftigelsen. Disse tilsagn er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.

               (15)

               Kommissionen har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram, herunder tilsagnene under europluspagten. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Danmark, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. I lyset heraf mener Kommissionen, at der er behov for en fortsat og ambitiøs finanspolitisk konsolideringsindsats i 2011 og fremover. Der bør også træffes yderligere foranstaltninger for at øge udbuddet af arbejdskraft endnu mere ved at begrænse tidlig tilbagetrækning og fokusere på særlige grupper, for at forbedre kvaliteten i uddannelserne, for at styrke konkurrencen i nøglesektorer og for yderligere at stabilisere ejendomsmarkedet.

               (16)

               På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen til Rådets henstilling af 16. juli 2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Danmarks konvergensprogram, og Rådets udtalelse (4) afspejles især i henstilling 1), nedenfor. Under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Danmarks nationale reformprogram,

         HENSTILLER, at Danmark i perioden 2011-2012 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Gennemføre finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger i 2011, 2012 og 2013 og sikre årlig finanspolitisk indsats på 0,5 % af BNP i perioden 2011-2013 som planlagt og korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013 i overensstemmelse med Rådets henstilling under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Derefter, sikre, som planlagt, en hensigtsmæssig tilpasning mod den mellemfristede målsætning. Fremskynde reduktionen af det offentlige underskud, hvis de økonomiske betingelser viser sig at blive bedre end forventet i øjeblikket. Styrke udgiftsstyringen ved at vedtage bindende flerårige udgiftslofter for kommuner, regioner og stat, som er i overensstemmelse med de overordnede mellemsigtede almindelige budgetmål.

               2.

               Tage yderligere skridt til at øge det langsigtede udbud af arbejdskraft, med henblik på at styrke beskæftigelsen og de offentlige finansers holdbarhed, ved at implementere den nyligt besluttede reform af efterlønsordningen, ved at gennemføre en reform af førtidspensionen og ved i højere grad at målrette tilskudsordninger (fleksjobordningen) mod de mest sårbare grupper.

               3.

               Fremskynde gennemførelsen af reformer for at forbedre kvaliteten i uddannelsessystemet. Nedbringe frafaldsprocenterne, især i den erhvervsfaglige uddannelsessektor, og forøge antallet af lærepladser.

               4.

               Tage skridt til at fjerne hindringer for konkurrencen, især i borgernær service og detailsektoren, ved at revidere planlægningslovgivningen og åbne for indkøb i kommuner og regioner.

               5.

               Samtidig med at den igangværende stabilisering af ejendomsmarkedet efter den seneste priskorrektion understøttes, overveje en præventiv indsats for at styrke den mellemsigtede stabilitet på boligmarkedet og det finansielle system, herunder en gennemgang af realkreditsystemets og ejendomsskattesystemets funktion.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Selv om det bemærkes, at elever i Danmark generelt er ældre når de begynder deres uddannelse, end i andre medlemsstater og dermed også afslutter en ungdomsuddannelse i en højere alder end 24 år. I gruppen af 25-34-årige har 85 % afsluttet mindst en ungdomsuddannelse.

      (4)  Jf. artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31996H0694

96/694/EF: Rådets Henstilling af 2. december 1996 om ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen

EF-Tidende nr. L 319 af 10/12/1996 s. 0011 - 0015

RÅDETS HENSTILLING af 2. december 1996 om ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen (96/694/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 235,som henviser til forslag fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Rådet har vedtaget en række retsakter og indgået flere politiske forpligtelser vedrørende ligebehandling og lige muligheder for mænd og kvinder (3) (4) (5) (6);(2) stats- og regeringscheferne, forsamlet i Det Europæiske Råd i Essen, i Cannes og i Madrid, har understreget, at bekæmpelsen af arbejdsløshed samt lige muligheder for mænd og kvinder er prioriterede opgaver for Den Europæiske Union og dens medlemsstater;(3) kvinders adgang til beslutningstagningen har været genstand for særlig opmærksomhed i Rådets henstilling 84/635/EØF af 13. december 1984 om fremme af positive foranstaltninger til fordel for kvinder (7), i Rådets anden resolution af 24. juli 1986 om fremme af lige muligheder for mænd og kvinder (8), i Rådets resolution af 21. maj 1991 om Fællesskabets tredje handlingsprogram på mellemlang sigt om lige muligheder for kvinder og mænd (1991-1995) (9), i Rådets resolution af 27. marts 1995 om ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningstagningen (10) og i Rådets afgørelse 95/593/EF af 22. december 1995 om Fællesskabets handlingsprogram på mellemlang sigt om lige muligheder for mænd og kvinder (1996-2000) (11);(4) Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 11. februar 1994 om kvinders deltagelse i beslutningsprocesserne (12) anmodet Kommissionen om »med henblik på at afskaffe de individuelle hindringer for kvinder med hensyn til deltagelse i beslutningsprocessen energisk at gå ind for gennemførelsen af ligestillingspolitikken under Fællesskabets tredje handlingsprogram« samt at definere »foranstaltninger og aktioner til fremme af kvinders deltagelse i beslutningsprocessen«;(5) i erklæringen og i handlingsprogrammet fra fjerde verdenskonference om kvinder (den 4.-15. september 1995 i Beijing) lægges der stor vægt på behovet for at sikre en ligelig fordeling af ansvar, magt og rettigheder, og medlemsstaterne har erklæret sig villige til at iværksætte handlingsprogrammet;(6) kvinders deltagelse i beslutningsprocessen forudsætter, at de er repræsenteret i besluttende organer på alle niveauer i det politiske, økonomiske, sociale og kulturelle liv, og kræver navnlig, at de beklæder ansvarsfulde stillinger og besluttende poster;(7) kvinderne er stadig underrepræsenteret i besluttende organer på det politiske, økonomiske, sociale og kulturelle område;(8) den ringe repræsentation af kvinder i besluttende organer skyldes bl.a. kvinders sene adgang til ligestilling med hensyn til borgerlige rettigheder, barrierer for gennemførelsen af deres økonomiske uafhængighed samt vanskeligheder med at forlige de professionelle og familiemæssige forpligtelser;(9) ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen er et demokratisk krav;(10) den ringe repræsentation af kvinder på besluttende poster er et tab for samfundet som helhed og kan forhindre, at hele befolkningens interesser og behov tages fuldt ud i betragtning;(11) foranstaltningerne med hensyn til ligelig deltagelse af kvinder og mænd i beslutningsprocessen i alle sektorer bør gennemføres parallelt med, at kvinder og mænd sikres lige muligheder inden for alle politikker og aktioner;(12) ved en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen kan der opstå idéer, værdier og anderledes adfærd, som går i retning af en mere retfærdig og mere ligeværdig verden såvel for mænd som for kvinder;(13) medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter, de politiske partier og organisationer, de ikke-statslige organisationer samt medierne spiller en afgørende rolle i opbygningen af et samfund, hvor ansvar på det politiske, økonomiske, sociale og kulturelle område udøves på ligelig basis af mænd og kvinder;(14) der må fastlægges retningslinjer for at fremme en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen med henblik på at sikre lige muligheder for mænd og kvinder, og i forbindelse med Fællesskabets handlingsprogram på mellemlang sigt om lige muligheder for kvinder og mænd (1996-2000) må disse retningslinjer gøres mere effektive gennem udveksling af information om god praksis;(15) denne henstilling anvendes kun inden for rammerne af Fællesskabets beføjelser; ligebehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere er et af Fællesskabets mål, for så vidt det navnlig drejer sig om at fremme en udjævning af arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår på et stadigt stigende niveau;(16) traktaten indeholder ikke anden hjemmel til vedtagelse af denne henstilling end artikel 235,I. HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:1. at vedtage en samlet, integreret strategi for at fremme en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen og med henblik herpå at udvikle eller indføre passende foranstaltninger, eventuelt i form af love og/eller administrative bestemmelser og/eller incitamenter;2. a) at bevidstgøre alle, der er involveret i undervisnings- og uddannelsesprocessen på alle niveauer, herunder dem, der er ansvarlige for undervisningsmateriale, over for vigtigheden af:- at der gives et realistisk og fuldstændigt billede af kvinders og mænds roller og kunnen i samfundet uden diskriminerende fordomme og stereotyper- en mere ligelig fordeling af ansvar i arbejds- og familielivet samt i sociale sammenhænge mellem kvinder og mænd, og- en ligelig deltagelse af kvinder og mænd i beslutningsprocessen på alle niveauerb) på alle uddannelses- og undervisningsniveauer at tilskynde piger og kvinder til aktivt at deltage og udtrykke sig lige så aktivt og i lige så fuldt omfang som drenge og mænd i uddannelses- og undervisningsaktiviteter med henblik på at forberede dem på at spille en aktiv rolle i samfundet, herunder i det politiske, økonomiske, sociale og kulturelle liv, og især i beslutningsprocessenc) at bevidstgøre befolkningen om betydningen af at formidle et billede af mænd og kvinder, der hverken forstærker eller underbygger de diskriminerende stereotyper, der er baseret på en kønsbestemt fordeling af opgaverd) uden at indskrænke foreningers og organisationers autonomi, at opmuntre og støtte disses anstrengelser i alle samfundslag for at fremme kvinders adgang til beslutningsprocessen samt mænd og kvinders ligelige deltagelse i besluttende organere) uden at indskrænke arbejdsmarkedets parters autonomi at fremme og støtte disses bestræbelser for at fremme mænds og kvinders ligelige deltagelse i deres aktiviteter og understrege disses ansvar for, at der tilskyndes til opstilling af kvindelige kandidater ved udnævnelsen af medlemmer af forskellige offentlige udvalg og kommissioner i de forskellige medlemsstater og på fællesskabsplanf) at udarbejde, iværksætte og fremme offentlige kampagner, som skal gøre befolkningen bevidst om nytteværdien og fordelene for samfundet som helhed ved en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen;3. a) at fremme og forbedre indsamling og offentliggørelse af statistiske data, som kan give bedre viden om mænds og kvinders relative deltagelse på alle niveauer i beslutningsprocessen på det politiske, økonomiske, sociale og kulturelle områdeb) at støtte, udvikle og tilskynde til kvantitative og kvalitative studier af mænds og kvinders deltagelse i beslutningsprocessen og især af- juridiske, sociale og kulturelle barrierer for det ene eller det andet køns adgang til og deltagelse i beslutningsprocessen- strategier, som vil gøre det muligt at overvinde disse forhindringer, og- nytteværdien og fordelene for samfundet og for demokratiet ved en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessenc) at fremme, støtte og tilskynde til initiativer, som kan give eksempler på god praksis inden for forskellige områder af beslutningsprocessen, og at udvikle programmer til udbredelse og udveksling af erfaringer med henblik på at gøre sådanne aktioner almindelige;4. a) at fremme en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i organer og udvalg inden for den statslige sektor på alle niveauerb) at bevidstgøre de involverede parter om vigtigheden af at tage initiativer, der tager sigte på at udvirke, at mænd og kvinder repræsenteres ligeligt i offentlige stillinger på alle niveauer, idet der lægges særlig vægt på at fremme en afbalanceret sammensætning af udvalg, kommissioner og arbejdsgrupper såvel på nationalt plan som på fællesskabsplanc) at fastsætte, iværksætte eller udvikle en sammenhængende række strategier, der fremmer ligestillingen i den offentlige sektor, og som respekterer begrebet om ligelig deltagelse i beslutningsprocessen, og sørge for, når rekrutteringen sker ved hjælp af udvælgelsesprøver, at sammensætningen af de udvalg, som skal udarbejde prøverne, og sammensætningen af udvælgelseskomitéerne har en så ligelig fordeling af mænd og kvinder som muligtd) at tilskynde den private sektor til at øge deltagelsen af kvinder på alle beslutningsniveauer, blandt andet gennem vedtagelse eller inden for rammerne af ligestillingsplaner og positive særforanstaltninger,II. ANMODER DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS INSTITUTIONER, ORGANER SAMT KONTORER OG AGENTURER:om at udarbejde en strategi for at opnå ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen i alle De Europæiske Fællesskabers institutioner, organer samt kontorer og agenturer,III. OG ANMODER KOMMISSIONEN OM:1. inden for rammerne af Rådets afgørelse af 22. december 1995 om Fællesskabets handlingsplan på mellemlang sigt om lige muligheder for mænd og kvinder (1996-2000) at tilskynde til og foranledige en systematisk udveksling af oplysninger og erfaringer mellem medlemsstaterne om god praksis og en evaluering af virkningen af de foranstaltninger, der træffes for at tilvejebringe en bedre balance mellem mænd og kvinder i beslutningsprocessen;2. med dette for øje og inden for disse rammer at intensivere sit arbejde med at informere, mobilisere, tilskynde til forskning og fremme af aktioner med henblik på ligelig deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen;3. at forelægge Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport, første gang tre år efter vedtagelsen af denne henstilling og derefter hvert år, om gennemførelsen heraf på baggrund af de oplysninger, som medlemsstaterne og De Europæiske Fællesskabers institutioner, organer samt kontorer og agenturer indsender til Kommissionen.Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 1996.På Rådets vegneE. FITZGERALDFormand(1) EFT nr. C 166 af 10. 6. 1996, s. 276.(2) EFT nr. C 204 af 15. 7. 1996, s. 21.(3) - Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder (EFT nr. L 45 af 19. 2. 1975, s. 19).- Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (EFT nr. L 39 af 14. 2. 1976, s. 40).- Rådets direktiv 79/7/EØF af 9. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (EFT nr. L 6 af 10. 1. 1979, s. 24).- Rådets direktiv 86/378/EØF af 24. juli 1986 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger (EFT nr. L 225 af 12. 8. 1986, s. 40).- Rådets direktiv 86/613/EØF af 11. december 1986 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om beskyttelse af kvinder i selvstændige erhverv i forbindelse med graviditet og barsel (EFT nr. L 359 af 19. 12. 1986, s. 56).- Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (EFT nr. L 348 af 28. 11. 1992, s. 1).(4) - Rådets afgørelse 95/593/EF af 22. december 1995 om Fællesskabets handlingsprogram på mellemlang sigt om lige muligheder for mænd og kvinder (1996-2000) (EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 37).(5) - Rådets henstilling 84/635/EØF af 13. december 1984 om fremme af positive foranstaltninger til fordel for kvinder (EFT nr. L 331 af 19. 12. 1984, s. 34).- Rådets henstilling 92/241/EØF af 31. marts 1992 om børnepasning (EFT nr. L 123 af 8. 5. 1992, s. 16).(6) - Rådets resolution af 12. juli 1982 om fremme af lige muligheder for kvinder (EFT nr. C 186 af 21. 7. 1982, s. 3).- Rådets resolution af 7. juni 1984 om foranstaltninger til bekæmpelse af kvindearbejdsløsheden (EFT nr. C 161 af 21. 6. 1984, s. 4).- Resolution vedtaget af Rådet og af undervisningsministrene, forsamlet i Rådet den 3. juni 1985, om et handlingsprogram om lige muligheder for piger og drenge på uddannelsesområdet (EFT nr. C 166 af 5. 7. 1985, s. 1).- Rådets anden resolution af 24. juli 1986 om fremme af lige muligheder for mænd og kvinder (EFT nr. C 203 af 12. 8. 1986, s. 2).- Rådets resolution af 16. december 1988 om kvinders tilbagevenden til eller sene indtræden på arbejdsmarkedet (EFT nr. C 333 af 28. 12. 1988, s. 1).- Rådets resolution af 29. maj 1990 om beskyttelse af kvinders og mænds værdighed på arbejdspladsen (EFT nr. C 157 af 27. 6. 1990, s. 3).- Rådets resolution af 21. maj 1991 om Fællesskabets tredje handlingsprogram på mellemlang sigt om lige muligheder for kvinder og mænd (1991-1995) (EFT nr. C 142 af 31. 5. 1991, s. 1).- Rådets resolution af 22. juni 1994 om fremme af lige muligheder for mænd og kvinder gennem strukturfondene (EFT nr. C 231 af 20. 8. 1994, s. 1).- Resolution, vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, af 6. december 1994 om kvinders ligeberettigede deltagelse i en beskæftigelsesfremmende strategi for økonomisk vækst i Den Europæiske Union (EFT nr. C 368 af 23. 12. 1994, s. 3).- Rådets resolution af 27. marts 1995 om ligevægt i kvinders og mænds deltagelse i beslutningstagningen (EFT nr. C 168 af 4. 7. 1995, s. 3).- Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, af 5. oktober 1995, om kvinders og mænds image i reklamer og medier (EFT nr. C 296 af 10. 11. 1995, s. 15).(7) EFT nr. L 331 af 19. 12. 1984, s. 34.(8) EFT nr. C 203 af 12. 8. 1986, s. 2.(9) EFT nr. C 142 af 31. 5. 1991, s. 1.(10) EFT nr. C 168 af 4. 7. 1995, s. 3.(11) EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 37.(12) EFT nr. C 61 af 28. 2. 1994, s. 248.


Avis juridique important

|

31984H0221

84/221/EØF: Rådets henstilling af 10. april 1984 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den europæiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1982

EF-Tidende nr. L 104 af 17/04/1984 s. 0023 - 0023

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 10. april 1984  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsaaret 1982  (84/221/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER,  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 206 b,  som henviser til Lomé-konventionen AVS-EOEF, undertegnet den 28. februar 1975,  som henviser til Raadets afgoerelse 76/568/EOEF af 29. juni 1976 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1),  som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Faellesskabets bistand (1), undertegnet den 11. juli 1975, saerlig artikel 31, stk. 3,  som henviser til finansforordningen af 27. juli 1976 vedroerende Den fjerde europaeiske Udviklingsfond (2), saerlig artikel 64 til 67,  som har gennemgaaet forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1982 vedroerende transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) samt Revisionsrettens beretning vedroerende regnskabsaaret 1982 med Kommissionens tilhoerende svar (3),  som tager i betragtning, at der i henhold til artikel 31, stk. 3, i den interne aftale meddeles Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) efter fremgangsmaaden i artikel 206 i traktaten,  som tager i betragtning, at Kommissionens gennemfoerelse af alle transaktioner under Den europaeiske Udviklingsfond (1975 (fjerde EUF) i regnskabsaaret 1982 har vaeret tilfredsstillende,  HENSTILLER:  til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsaaret 1982.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 10. april 1984.  Paa Raadets vegne  C. CHEYSSON  Formand  (1) EFT nr. L 176 af 1. 7. 1976, s. 8.  (1) EFT nr. L 25 af 30. 1. 1976, s. 168.  (2) EFT nr. L 229 af 30. 8. 1976, s. 9.  (3) EFT nr. C 357 af 31. 12. 1983, s. 131, 159 og 233.


				|

		52014DC0427

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Finlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0427 final */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Finlands nationale reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger
samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstillingen fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutningerne fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske
Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa
2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere
på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas
potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af Kommissionens
forslag, en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes
og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010
vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling
om Finlands nationale reformprogram for 2013 og afgav en udtalelse om Finlands ajourførte
stabilitetsprogram for 2012-2016. Den
15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 473/2013[5]
sin udtalelse om Finlands budgetudkast for 2014[6].
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[7],
som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[8], hvori Finland blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en
dybtgående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede Det
Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel
stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det
understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende
finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien,
fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser
af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen
resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Finland[9], jf. artikel 5 i
forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion,
at Finland fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og
politisk handling. Det er navnlig nødvendigt at holde øje med de senere års dårlige
eksportresultater, som skyldes omstruktureringer i industrien og omkostningsfaktorer
og andre faktorer, der har indflydelse på konkurrenceevnen.
(8)
Den 17. april 2014 forelagde Finland sit
nationale reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. På grund
af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der foretaget en
samtidig vurdering af dem.
(9)
Formålet med den budgetstrategi, der er beskrevet i
stabilitetsprogrammet for 2014, er at vende tilbage til den mellemfristede
målsætning i 2015, at holde den strukturelle saldo over denne målsætning i
resten af programmets løbetid og at have balance i det offentlige budget fra
2017 og fremefter. Finlands mellemfristede målsætning om et strukturelt
underskud på højst 0,5 % af BNP afspejler målene i stabilitets- og vækstpagten.
Finland nåede sin mellemfristede målsætning i 2013 og planlægger at forblive
tæt på den i 2014, hvilket også er i overensstemmelse med benchmarket for
udgifter. Finland planlægger at ligge over sin mellemfristede målsætning i 2015
og agter fortsat at overholde benchmarket for udgifter. Overordnet er dette stort
set i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Samtidig er
bruttogældskvoten stigende og forventes midlertidigt at gennembryde loftet på
60 % af BNP i 2015, hvilket hovedsageligt skyldes de svage makroøkonomiske
udsigter. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de
budgetmæssige fremskrivninger i programmet, som ikke er udarbejdet uafhængigt,
er realistisk omend en smule mere optimistisk end Kommissionens forårsprognose
for den økonomiske vækst i 2014 og 2015. I Kommissionens forårsprognose 2014
regnes med en forringelse af den strukturelle saldo på 0,3 % af BNP i
2014, hvilket indebærer en afvigelse fra den mellemfristede målsætning, og en
forbedring på 0,6 % af BNP i 2015, samtidig med at benchmarket for udgifter
forventes overholdt i begge år. På grundlag af denne vurdering af programmet og
Kommissionens prognose i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 mener
Rådet, at Finland kan forventes at nå målene for sit program, som generelt er i
overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.
(10)
Langfristet er Finland udsat for en høj
holdbarhedsrisiko på grund af de budgetmæssige virkninger af omkostninger i
forbindelse med befolkningens aldring. Finland er opmærksom på dette
holdbarhedsgab og har forelagt et strukturpolitikprogram i 2013, som sigter mod
at lukke gabet og sætte fornyet gang i væksten. Et andet stort skridt er
udgiftsgrænser for centralregeringen og de generelle offentlige budgetmål for
2015-2018 fra marts 2014, hvori der regnes med tilpasningsforanstaltninger,
strukturelle reformer og investeringer i vækst. På indtægtssiden vedrører
tilpasningerne først og fremmest øget indkomst- og produktbeskatning.
(11)
Offentlige tjenesters effektivitet har ikke holdt
trit med produktivitetsudviklingen i den private sektor. Finland er ved at
forberede administrative reformer af kommunestrukturen og social- og
sundhedstjenester. Reformen af kommunerne bygger på en frivillig sammenlægning
af kommuner med finansielle incitamenter fra staten. Resultatet af de
frivillige sammenlægninger kendes endnu ikke. Social- og sundhedstjenesterne
skal leveres af fem regionale leverandører, og kommunerne vil fortsat deltage i
leveringen af disse tjenester. Detaljerne kendes endnu ikke, og det er planlagt
at fremsætte et lovforslag i efteråret 2014. De nye strukturer burde være på
plads i begyndelsen af 2017. Loven fra juli 2013, som støtter ældre borgeres
funktionsevner ved at fokusere mere på forebyggelse, genoptræning og en
uafhængig tilværelse, burde bidrage til at mindske behovet for institutionel
pleje og begrænse de fremtidige omkostninger til langtidspleje.
(12)
Finlands vigtigste udfordring på arbejdsmarkedet er
fortsat arbejdsstyrken på langt sigt, idet antallet af personer, som forlader
arbejdsmarkedet nu er større end det antal, som kommer ind på det. Et længere
arbejdsliv og en større arbejdsstyrke er en forudsætning for at kunne opfylde
efterspørgslen efter arbejdskraft fremover. Regeringens strukturpolitikprogram
for 2013 omfatter foranstaltninger, som forlænger arbejdslivet og øger arbejdsstyrken,
herunder også incitamenter til at tage imod arbejdstilbud. Finland er ved at
begrænse mulighederne for en tidlig udtræden af arbejdsmarkedet, men f.eks. den
såkaldte "arbejdsløshedstunnel", hvor ældre arbejdsløse under visse
omstændigheder kan fortsætte med at få arbejdsløshedsunderstøttelse frem til
pensionsalderen, findes stadig. Den nyligt indførte koefficient for forventet
levetid og tredoblingen af optjeningssatsen for pensionsrettigheder lader kun
til at have haft en begrænset virkning på tilbagetrækningsalderen. Derudover
stiger den forventede levetid mere end forventet, og hvis arbejdstagerne ikke
arbejder længere, er der en risiko for, at pensionernes tilstrækkelighed ikke
kan bibeholdes. Finland har selv sat sig som mål at hæve den effektive
pensionsalder til mindst 62,4 år frem til 2025. Det er tvivlsomt, om dette
mål kan nås uden at gennemføre nye tiltag såsom at hæve den lovbestemte
pensionsalder og at styrke ældre arbejdstageres attraktivitet for
arbejdsmarkedet. Arbejdsmarkedets sociale parter arbejder på deres forslag til
en pensionsreform, der skal gennemføres efter parlamentsvalget i foråret 2015
og træde i kraft i begyndelsen af 2017. Finland har iværksat egnede og
ambitiøse foranstaltninger for at tackle ungdoms- og langtidsarbejdsløshed. En
permanent forbedring af målgruppernes jobrelevante kvalifikationer og deres
muligheder på arbejdsmarkedet vil tage tid.
(13)
Finland har truffet foranstaltninger til at
forbedre det generelle konkurrenceklima, og der er gjort visse fremskridt med at
gennemføre programmet til fremme af sund konkurrence. Konkurrence- og
forbrugermyndighederne er blevet lagt sammen, og den nye struktur er stadig ved
at blive gennemført. Konkurrenceloven omfatter nu en tærskelværdi for, hvornår
der er tale om en dominerende stilling i detailhandelssektoren for
forbrugsgoder, og der er givet særlige beføjelser til den finske konkurrence-
og forbrugermyndighed, så denne under visse omstændigheder kan gribe ind mod
offentlige virksomheders økonomiske aktiviteter, når disse fordrejer
konkurrencen på markedet. Detailhandelsmarkedet i Finland er meget
koncentreret, og der er nogle faktorer i den relevante lovgivning, som
potentielt gør konkurrencen mindre effektiv og styrker den stilling, som
indehaves af de to ledende aktører på detailmarkedet. Det gælder f.eks.
byplanlægningskrav, som er meget strenge, både for store kommercielle
butiksarealer og for små arealer. Arealanvendelses- og planlovgivningen
gennemgås i øjeblikket, hvilket er en lejlighed til at sørge for, at den i større
omfang støtter en "sund" konkurrence. Detailhandelssektoren er
fortsat en af de mest regulerede i medlemsstaterne, bl.a. fordi der findes
konkurrencehindringer i form af regulering af store detailbutiksarealer.
(14)
At skabe fornyet vækst og konkurrenceevne er en af
de vigtigste udfordringer for den finske økonomi. Finland står meget stærkt i
internationale konkurrenceevnemålinger, men er ikke desto mindre den
EU-medlemsstat, der hurtigst har tabt markedsandele på eksportmarkedet i
perioden 2007-2012. Erhvervssektorens F&U-intensitet er faldende, og den
nationale målsætning for F&U-udgifter synes at være rykket længere uden for
rækkevidde. Den effektivitet, hvormed det finske forsknings- og
innovationssystem kan omsætte investeringer i F&U til nye innovative
produkter og tjenester, er et kritisk punkt. Aktuelt investeres der ikke nok
til at omsætte F&U-potentialet til nye produkter. Handlen og den
potentielle vækst bremses af et fåtal store eksportvirksomheder med et
begrænset produktudvalg og små finske virksomheders utilbøjelighed til at
eksportere. Eksportpotentialet kunne øges ved at give yderligere skræddersyet
støtte til at udvikle små virksomheder til internationale aktører. Finland har
iværksat reformer, som skal øge kapaciteten til at frembringe innovative
produkter og støtte en diversificering af industrien, herunder bl.a. en
omfattende reform af forskningsinstitutter og forskningsstøttemidler.
Regeringens strukturpolitikprogram for 2013 og begrænsningen af de offentlige
udgifter og budgetmålene for 2015-2018 fra marts 2014 omfatter ikke kun
tilpasningsforanstaltninger og strukturreformer, men også vækst- og
innovationsfremmende initiativer. Finland vil også med fordel kunne
diversificere sin energiforsyning, navnlig fordi man er afhængig af en enkelt
kilde til gas.
(15)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Finlands økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Den har ikke
blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Finland, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau
ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5
nedenfor.
(16)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Finlands stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[10] afspejles især i
henstilling 1 nedenfor.
(17)
På baggrund af Kommissionen dybtgående undersøgelse
og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og
stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning
(EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2, 4 og 5 nedenfor.
(18)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
også foretaget en analyse af den økonomiske politik i hele euroområdet. På
dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til de
medlemsstater, der har euroen som valuta. Finland bør også sikre fuld og
rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Finland i perioden
2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           Styrke
budgetforanstaltningerne for 2014 i lyset af det gab, der er ved at opstå i
forhold til den mellemfristede målsætning. I 2015 og fremover overholde den
mellemfristede målsætning som planlagt, og sikre at gældskriteriet er opfyldt
og samtidig føre en vækstfremmende finanspolitik. Gennemføre de reformer, der
er beskrevet i strukturpolitikprogrammet og regeringens udgiftsbegrænsnings- og
budgetmål for 2015-2018, med sigte på at mindske det budgetmæssige
holdbarhedsgab og styrke betingelserne for vækst.
2.           Sikre en effektiv
gennemførelse af de igangværende administrative reformer af kommunestrukturen
og social- og sundhedstjenesterne for at øge omkostningseffektiviteten for
offentlige tjenester.
3.           Øge udnyttelsen af det
samlede arbejdsstyrkepotentiale på arbejdsmarkedet, herunder ved at øge ældre
arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens og beskæftigelsesegnethed, ved at
begrænse adgangen til tidlig tilbagetrækning og ved at tilpasse den lovbestemte
pensionsalder til ændringerne i den forventede levetid. Øge
beskæftigelsesudsigterne for unge og langtidsarbejdsløse ved hjælp af øget
fokus på erhvervsfaglige uddannelser og målrettet aktivering.
4.           Fortsætte bestræbelserne på
at øge konkurrencen på produkt- og tjenestemarkeder, navnlig inden for
detailhandelssektoren, ved at gennemføre programmet om fremme af sund konkurrence,
herunder også ændring af loven om arealanvendelse og byggeri, for at støtte en
sund konkurrence.
5.           Fortsætte med at stimulere
Finlands evne til at levere innovative produkter og tjenester og
højvækstvirksomheder i et miljø i hastig forandring og fortsætte den
industrielle diversifikation, bl.a. ved at øge incitamenterne til at investere
i Finland og ved yderligere at fremme små virksomheders deltagelse på
eksportmarkederne. Fremskynde udviklingen af en grænseoverskridende
gasforbindelse til Estland.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formanden
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 427 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[5]               EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8012 final
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 89 final.
[10]             I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.


Avis juridique important

|

31986K0198

86/198/EKSF: Kommissionens henstilling af 13. maj 1986 om indførelse af privilegium for krav på afgifter på produktion af kul og stål

EF-Tidende nr. L 144 af 29/05/1986 s. 0040 - 0041 den finske specialudgave: kapitel 1 bind 2 s. 0067  den svenske specialudgave: kapitel 1 bind 2 s. 0067

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 13. maj 1986  om indfoerelse af privilegium for krav paa afgifter paa produktion af kul og staal  (86/198/EKSF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 49 og 50,  efter hoering af Raadet (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og  ud fra foelgende betragtninger:  Den befoejelse til at laegge afgifter paa produktion af kul og staal og fastsaette betingelserne for paaligning og opkraevning heraf, som ved traktatens artikel 49 og 50 er tillagt Den hoeje Myndighed, omfatter ogsaa befoejelse til at traeffe alle foranstaltninger, der kan sikre opkraevning af afgifterne, herunder i tilfaelde af den afgiftspligtiges insolvens;  De europaeiske Faellesskabers Domstol har i dom af 17. maj 1983 i sag 168/82 (3) fastslaaet den fiskale karakter af den kompetence, der saaledes er tillagt Den hoeje Myndighed med henblik paa, at denne under de bedst mulige vilkaar kan udfoere de opgaver, der er tillagt den ved traktaten;  i alle medlemsstaterne, paa naer Danmark, tillaegges statens skattekrav privilegium i forbindelse med fuldbyrdelsesprocedurer, hvor der foreligger konkurrerende krav; for at sikre, at produktionsafgifterne, der er Kul- og Staalfaellesskabets vigtigste indtaegtskilde, kan inddrives effektivt og paa lige fod med medlemsstaternes skattekrav, maa kravene paa produktionsafgifter tillaegges samme privilegium som indenlandske skattekrav;  det forhold, at skatteprivilegiet afhaengig af skattens art i visse medlemsstater tillaegges forskellig rang, noedvendiggoer, at man blandt de forskellige indenlandske skatter maa vaelge en skat, som EKSF-afgifterne kan ligestilles med; der boer derfor saa vidt muligt henvises til en skat, der er faelles for alle medlemsstaterne, saaledes at en saadan henvisning har samme betydning i alle medlemsstaternes nationale lovgivning; mervaerdiafgiften opfylder dette krav;  det forekommer noedvendigt, at privilegiet for EKSF-afgifterne er ens i hele Faellesskabet, og at foraeldelsesfristen er tilstraekkelig lang, for at Faellesskabet kan udoeve privilegiet lige effektivt i alle medlemsstaterne;  de forhoejelser, der ifoelge traktatens artikel 50, stk. 3, og artikel 6 i Den hoeje Myndigheds beslutning nr. 3/52 (4), senest aendret ved beslutning nr. 3614/85/EKSF (5), kan paalaegges i tilfaelde af forsinkelse, er en uadskillelig del af EKSF's fiskale krav;  Faellesskabet skal kunne goere det paagaeldende privilegium gaeldende i forbindelse med procedurer, hvor der foreligger konkurrerende krav, og som stadig verserer paa det tidspunkt, hvor denne henstilling gennemfoeres, for derved at sikre, at krav paa EKSF-afgifter, der er opstaaet i aarene forud for henstillingens vedtagelse, saa vidt muligt kan inddrives; medlemsstaterne boer derfor ved hjaelp af passende overgangsbestemmelser sikre den afgiftspligtige virksomheds oevrige kreditorer passende retsbeskyttelse for deres krav, bl.a. for saa vidt angaar retsmidlerne mod den indplacering af kravene, der finder sted som foelge af gennemfoerelsen af denne henstilling;  ifoelge traktatens artikel 50, stk. 2, skal betingelserne for paaligning og opkraevning fastsaettes ved en af Den hoeje Myndighed vedtaget generel beslutning efter hoering af Raadet; ifoelge artikel 14, sidste stykke, kan Den hoeje Myndighed, naar den er befoejet til at vedtage en beslutning, indskraenke sig til at rette en henstilling; dette retlige instrument synes det mest velegnede med henblik paa den valgte loesning, hvorefter krav paa EKSF-afgifter faar samme stilling som den, der tillaegges indenlandske skattekrav i henhold til de enkelte medlemsstaters lovgivning;  VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  Medlemsstater, der tillaegger indenlandske skattekrav privilegium, som omfatter hele eller en del af den afgiftspligtiges formue, tillaegger krav paa afgifter af den i traktatens artikel 49 og 50 naevnte art samme privilegium i alle de tilfaelde, hvor der i henhold til den nationale lovgivning anses at foreligge konkurrerende krav.  Artikel 2  De medlemsstater, hvori indenlandske skattekrav tillaegges et almindeligt eller saerligt privilegium, men med forskellig rang, afhaengig af skattens art, tillaegger krav paa EKSF-afgifter et almindeligt eller saerligt privilegium af samme rang som den, der i henhold til vedkommende stats nationale lovgivning tillaegges krav paa mervaerdiafgift.  Artikel 3  Det i artikel 1 og 2 naevnte privilegium bestaar, saa laenge kravet paa EKSF-afgiften ikke er foraeldet.  Privilegiet omfatter det skyldige afgiftsbeloeb med tillaeg af den i traktatens artikel 50, stk. 3, og den i artikel 6 i Den hoeje Myndigheds beslutning nr. 3/52 naevnte forhoejelse for forsinkelse.  Artikel 4  Medlemsstaterne saetter de noedvendige ved lov eller administrativt fastsatte retsforskrifter i kraft for senest den 1. januar 1988 at efterkomme denne henstilling. De underretter straks Kommissionen herom.  Medlemsstaterne foreskriver, at disse retsforskrifter finder anvendelse paa de fuldbyrdelsesprocedurer, der verserer paa det tidspunkt, hvor denne henstilling gennemfoeres, idet de ved hjaelp af passende overgangsbestemmelser sikrer den afgiftspligtige virksomheds oevrige kreditorer passende retsbeskyttelse for deres krav.  Artikel 5  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. maj 1986.  Paa Kommissionens vegne  Jacques DELORS  Formand  (1) EFT nr. C 65 af 20. 3. 1986, s. 5.  (2) EFT nr. C 229 af 9. 9. 1985, s. 10.  (3) Sml. 1983, s. 1681.  (4) EKSF-Tidende nr. 1 af 30. 12. 1952, s. 4.  (5) EFT nr. L 344 af 21. 12. 1985, s. 37.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Østrigs nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2012-2017

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/1

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Østrigs nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2012-2017
   2013/C 217/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik,
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Østrigs nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2011-2016.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for 2013 om samordning af de økonomiske politikker. Ligeledes den 28. november 2012 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Østrig ikke blev identificeret som en af de medlemsstater, hvor der skulle udføres en dybtgående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 16. april 2013 afleverede Østrig sit nationale reformprogram for 2013 og sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Østrig har gjort en betydelig konsolideringsindsats for at bringe budgettet på en kurs, hvor det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres. Med hensyn til stabilitetsprogrammet forekommer det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, optimistisk. Hovedformålet med den skitserede budgetstrategi i stabilitetsprogrammet er gradvist at reducere det offentlige underskud for at opnå et budget i balance i nominelle termer senest i 2016 og opfylde den mellemfristede målsætning senest i 2017. I stabilitetsprogrammet stadfæstes den tidligere mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,45 % af BNP. Den mellemfristede målsætning er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. I henhold til de aktuelle fremskrivninger er Østrig er på rette vej med hensyn til at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013, da det offentlige underskud udgør 2,5 % af BNP i 2012 og forventes at falde yderligere til 2,2 % af BNP i 2013 og til 1,8 % af BNP i 2014 ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose. Dog kunne yderligere potentielle udgifter til afvikling af en stor bank få en betydelig underskudsforøgende virkning. Efter en solid forbedring, som går videre end den krævede tilpasningskurs ifølge proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i 2012, forventes underskuddet på den strukturelle saldo at stige op til 1,8 % i 2013. En mindre forøgelse af det strukturelle underskud i 2013 fremgår også af Kommissionens tjenestegrenes prognose. Ifølge oplysningerne i stabilitetsprogrammet planlægges der ifølge den genberegnede strukturelle saldo en strukturel tilpasning fra og med 2014 på mere end 0,5 % i 2014 og 2015, hvilket kan gøre det muligt for Østrig at opfylde den mellemfristede målsætning to år forud for det scenario, der præsenteres i stabilitetsprogrammet, dvs. i 2015 i stedet for 2017.
               Hvad angår stabilitets- og vækstpagtens benchmark for udgifter ifølge oplysningerne i stabilitetsprogrammet forventes vækstraten i de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger, i perioden 2014 og 2016 at bidrage til en årlig strukturel tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning med 0,5 % af BNP. Det fremskrevne betydelige fald i udgifts/BNP-forholdet ifølge stabilitetsprogramscenariet er meget ambitiøst, idet de skønnede udgifter forventes at nå et af de laveste niveauer i mere end 15 år målt på BNP. Østrig kan forventes at være i en overgangsperiode fra 2014 til 2016 med hensyn til opfyldelse af gældskriteriet, og de planlagte foranstaltninger vil sikre tilstrækkelige fremskridt mod overholdelse.
               Styrkelsen af de budgetmæssige rammer har stort set ikke påvirket de finanspolitiske forbindelser mellem de forskellige forvaltningsniveauer, og overlappende ansvarsområder og manglende overensstemmelse mellem finansiering og udgifter udgør fortsat en udfordring. Det komplekse system med løbende aftaler mellem de nationale myndigheder, udbydere af social sikring og delstatsniveauet udgør en risiko for gennemførelsen af foranstaltninger, der tager sigte på at begrænse udgifterne på sundhedsområdet. På uddannelsesområdet udgør forhandlingerne om et 6-punktsforslag, bl.a. om afskaffelsen af skolemyndighederne på distriktsplan, et positivt skridt hen imod at strømline ansvaret mellem forskellige forvaltningsniveauer, men der er behov for yderligere forenkling for at mindske opsplitningen i mere betydelig grad.

               (10)

               Østrigs arbejdskraftpotentiale forventes at falde fra 2020, og økonomien bliver mere videnintensiv. Der er råderum til at optimere udnyttelsen af den erhvervsaktive del af befolkningen, og dette gælder navnlig kvinder, indvandrere og ældre arbejdstagere.

               (11)

               Ældre arbejdstagere har stadig en lavere beskæftigelsesfrekvens end EU-gennemsnittet (43,1 % i forhold til 48,8 %), til trods for, at den forbedres markant og nærmer sig EU-gennemsnittet, og næsten 30 % af arbejdstagerne tilbringer mellem halvandet og tre år som arbejdsløs eller sygemeldt lige inden pensionen. Den stadig forholdsvis udbredte anvendelse af førtidspensionering og invalidepensionsordninger tillige med en relativt lav lovbestemt pensionsalder for kvinder (60), der kun forhøjes meget gradvist fremover, påvirker udbuddet af arbejdskraft blandt de ældre arbejdstagere i negativ retning. En række foranstaltninger blev vedtaget i 2012 for at øge den faktiske pensionsalder, hovedsageligt ved at mindske anvendelsen af førtidspensioner og invalidepensioner.

               (12)

               Selv om kvindernes beskæftigelsesfrekvens er forholdsvis høj i Østrig (70,3 % sammenlignet med 62,4 % på EU-plan i 2012), er der stadig råderum for at øge den ved at reducere den kønsbestemte opsplitning på arbejdsmarkedet. Andelen af kvinder i deltidsarbejde er blandt de højeste i Unionen, og udbuddet af børnepasning og langtidspleje er begrænset. Kvinders beskæftigelsesfrekvens målt i fuldtidsækvivalenter tyder på, at Østrig har særlige problemer med fuldt ud at udnytte kvinders arbejdskraft. Dertil kommer, at kvinder næsten dobbelt så ofte befinder sig i marginaliseret beskæftigelse og er stærkt koncentreret i lavtlønnet beskæftigelse. Disse mønstre resulterer i en lønforskel mellem mænd og kvinder på 24 %, som er den tredjehøjeste i Unionen. En reduktion af skattebyrden for lavtlønnede kunne forhøje incitamentet til at øge beskæftigelsesfrekvensen. Det østrigske skattesystems struktur giver råderum for at omlægge beskatningen til andre kilder, der ikke påvirker væksten i så høj grad. I Østrig tegner skatteindtægter på fast ejendom sig reelt for 0,5 % af BNP, hvilket er væsentligt under EU-gennemsnittet på 2,1 % af BNP. Blandt andet udgør indtægterne fra periodiske ejendomsskatter, som anses for at være den mindst skadelige for væksten, de tredje laveste i Unionen svarende til 0,2 % af BNP i 2011 (EU-gennemsnit: 1,3 %).

               (13)

               Da 19 % af den erhvervsaktive befolkning i 2011 er født i udlandet, har Østrig en af de største andele af erhvervsaktive indvandrere blandt de lande, der er med i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Indvandrere støder ofte på vanskeligheder på arbejdsmarkedet og har en betydeligt højere ledighed (9,7 % mod 3,6 %) og en lavere beskæftigelsesfrekvens (ikke-EU 27 statsborgere 62,8 % mod østrigerne 76,4 %). Hertil kommer, at mennesker med indvandrerbaggrund er ansat og betalt under deres faktiske kvalifikationsniveau tre gange oftere end østrigerne (2008: 27,5 % mod 9,7 %). Derudover opnår de et lavere uddannelsesniveau, og deres fattigdomsrisiko er dobbelt så høj (26,6 % mod 12,6 %).

               (14)

               Ifølge fremskrivningerne udgør de mellem- og langfristede pensions- og sundhedsudgifter en risiko for holdbarheden i de offentlige finanser. Fremskrivningerne af udgifterne til langtidspleje peger ligeledes i retning af en risiko for holdbarheden omend i mindre udstrækning. De seneste reformer af pensionssystemet vil sandsynligvis til en vis grad mindske bæredygtighedsrisici, hvis de ledsages af forbedringer af vilkårene på arbejdsmarkedet, som giver ældre arbejdstagere mulighed for at blive længere på arbejdsmarkedet. Der mangler imidlertid stadig en fremskyndet harmonisering af pensionsalderen for mænd og kvinder samt en forhøjelse af den faktiske pensionsalder ved at bringe pensionsalderen eller pensionsydelser på linje med ændringer i den forventede levealder. Spørgsmålet om sundheds- og langtidsplejesystemets finanspolitiske holdbarhed må behandles – ikke mindst i betragtning af det stigende behov og efterspørgslen efter langtidspleje. De nylig trufne politiske foranstaltninger for sundhedssektoren vil sandsynligvis gå i den rigtige retning, selv om deres effektivitet må overvåges nøje i de kommende år. Der er råderum for at forbedre forebyggelse, rehabilitering og en uafhængig levevis med henblik på at begrænse de fremtidige udgifter til langtidspleje.

               (15)

               Ifølge sammenlignende internationale undersøgelser og test ligger uddannelsesresultaterne i Østrig for 10- til 15-åriges vedkommende under gennemsnittet, selv om Østrigs udgifter til uddannelse i 2009 var på 6,01 % af BNP, et godt stykke over EU-gennemsnittet på 5,41 %. Mere end 25 % af unge på 15 år har ringe læsefærdigheder, og resultaterne i matematik er kun lidt bedre. Den uddannelsesmæssige niveauforskel mellem unge mennesker med indvandrerbaggrund og deres indfødte jævnaldrende er blandt de højeste i Unionen. Forøgelsen af antallet af studerende på de videregående uddannelser lægger pres på de finansielle og organisatoriske systemer, men andelen af studerende, som afslutter deres studier med succes, er lav. Opgavefordelingen med hensyn til forvaltning og finansiering af uddannelsessystemet er også opsplittet.

               (16)

               Østrig er en af de medlemsstater, der kunne få størst fordel (målt på BNP) af at begrænse hindringer for levering af serviceydelser på tværs af grænserne. Der er dog stadig betydelige hindringer for markedsadgang til og en reel konkurrence i servicesektoren. Disse hindringer er særlig udtalt inden for liberale erhverv og jernbanetransport. De liberale erhverv spiller en vigtig rolle i forbindelse med markederne for virksomhedstjenesteydelser, der tegner sig for 10 % af BNP og 11 % af den samlede beskæftigelse. Der findes stadig restriktioner for adgangen til og udøve erhverv i servicesektoren f.eks. med hensyn til juridisk form og besiddelsen af et selskabs kapital. Der er god grund til at vurdere berettigelsen af disse restriktioner, og om samme målsætninger af almen interesse ikke kan opfyldes med mindre strenge lovgivningsmæssige ordninger. En nylig ændring af konkurrencelovgivningen vil styrke den østrigske konkurrencemyndigheds beføjelser, men dens finansielle og personalemæssige ressourcer lever stadig ikke op til niveauet i økonomier af en tilsvarende eller endog mindre størrelse.

               (17)

               Østrig har gjort fremskridt inden for det finansielle tilsynssamarbejde mellem hjem- og værtsstater på tværs af landegrænser. Desuden er der skabt yderligere fremskridt med hensyn til omstruktureringen af nationaliserede eller delvist nationaliserede banker, der har modtaget omstruktureringsstøtte. På grund af risici, der er forbundet med en yderligere forringelse af aktivernes kvalitet i disse banker, findes der imidlertid stadig nogle uløste sårbare områder, der må overvåges nøje.

               (18)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Østrigs økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Østrig, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.

               (19)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (20)

               Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (6). Østrig bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Østrig træffer foranstaltninger i perioden 2013-2014 med henblik på følgende:

               1.

               Gennemføre budgettet for 2013 som planlagt med henblik på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud på en holdbar måde og opnå den gennemsnitlige årlige strukturelle tilpasning, der er angivet i Rådets henstillinger under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Efter at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret fortsætte den strukturelle tilpasningsindsats i et passende tempo med henblik på at opfylde de mellemfristede målsætninger senest i 2015. Strømline de finanspolitiske forbindelser mellem forvaltningsniveauer f.eks. ved at forenkle de organisatoriske rammer og afpasse ansvaret for udgifter og finansieringsforpligtelser.

               2.

               Fremskynde harmoniseringen af pensionsalderen for mænd og kvinder, øge den faktiske pensionsalder ved at bringe pensionsalderen eller pensionsydelser på linje med ændringer i den forventede levealder, gennemføre og overvåge de seneste reformer med henblik på at begrænse adgangen til førtidspension og yderligere forbedre ældre arbejdstageres beskæftigelsesevne for at øge den reelle pensionsalder og ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens.

               3.

               Træffe nye foranstaltninger til at øge kvinders beskæftigelsesfrekvens navnlig ved yderligere at forbedre børnepasnings- og langtidsplejeordninger og imødegå den betydelige forskel mellem mænds og kvinders løn og pension. Fuldt ud udnytte beskæftigelsespotentialet hos mennesker med indvandrerbaggrund ved fortsat at forbedre anerkendelsen af deres kvalifikationer og uddannelsesmæssige resultater. Reducere den effektive skatte- og socialsikringsbyrde på arbejde for lavtlønnede på en budgetneutral måde ved at satse mere på andre kilder til beskatning, som i mindre grad påvirker væksten negativt, f.eks. periodiske ejendomsskatter.

               4.

               På effektiv vis gennemføre de nyeste reformer af sundhedssystemet for at sikre, at de forventede effektivitetsgevinster virkeliggøres. Udvikle en økonomisk bæredygtig model for udbuddet af langtidspleje og fokusere stærkere på forebyggelse, rehabilitering og en uafhængig levevis.

               5.

               Forbedre de uddannelsesmæssige resultater, navnlig hos dårligt stillede unge, bl.a. ved at forbedre undervisningen i den tidlige barndom og mindske de negative virkninger af tidlig niveaudeling. Yderligere forbedre den strategiske planlægning med hensyn til videregående uddannelser og fremme foranstaltninger til at mindske skolefrafald.

               6.

               Yderligere styrke den føderale konkurrencemyndigheds beføjelser og ressourcer og overvåge gennemførelsen af reformen af konkurrencelovgivningen. Fjerne uberettigede restriktioner for serviceudbydere. Dette omfatter en gennemgang af, om de gældende restriktioner for adgang til og udøvelse af de regulerede erhverv er berettiget ud fra den almene interesse, og tilskyndelse til at øge konkurrencen navnlig i jernbanesektoren.

               7.

               Med henblik på at fastholde den finansielle stabilitet fortsat nøje overvåge de nationaliserede og delvist nationaliserede banker og fremskynde deres omstrukturering.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  Se side 97 i denne EUT.