title: Kommissionens henstilling (EU) 2021/1970 af 10. november 2021 om et fælles europæisk dataområde for kulturarv

text:
               12.11.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 401/5

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2021/1970
      af 10. november 2021
      om et fælles europæisk dataområde for kulturarv
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Digitale teknologier har ændret vores liv i et hurtigt tempo og skabt nye muligheder for vores samfund, herunder for kulturarvsinstitutioner. De digitale teknologier giver kulturarvsinstitutioner mere effektive værktøjer, som de kan bruge til at digitalisere kulturarvsaktiver og nå ud til et bredere publikum. Dette skaber flere måder, hvorpå offentligheden kan få adgang til, opdage, udforske og nyde godt af kulturaktiver, og skaber flere muligheder for videreanvendelse af kulturaktiver til innovative og kreative tjenester og produkter i forskellige sektorer, f.eks. andre kulturelle og kreative sektorer samt inden for turisme.

                  (2)

                  Som det understreges i meddelelsen »Det digitale kompas 2030: Europas kurs i det digitale årti« (1), har digitale teknologier mere end nogensinde før afgørende betydning for, hvordan vi arbejder, lærer, indgår i sociale sammenhænge, nyder underholdning og får adgang til en lang række tjenester og produkter, lige fra sundhed til kultur.

                  (3)

                  Covid-19-pandemien har vist kulturarvssektorens styrker og sårbarheder og behovet for at fremskynde dens digitale omstilling for at få mest muligt ud af de eksisterende muligheder. Mange kulturinstitutioner har lidt store økonomiske tab eller har måttet lukke. På trods af de økonomiske udfordringer, som pandemien har skabt, er det imidlertid også lykkedes mange at fastholde deres publikum eller endda nå ud til flere ved at udbygge deres digitale tjenester (f.eks. ved at inddrage publikum, dele samlinger eller stille digitale værktøjer til rådighed), og de har på den måde endnu en gang vist deres store værdi for samfundet og den europæiske økonomi.

                  (4)

                  Kulturarven er ikke kun et centralt element i opbygningen af en europæisk identitet, der bygger på fælles værdier, den yder også et vigtigt bidrag til den europæiske økonomi ved at fremme innovation, kreativitet og økonomisk vækst. Kulturturisme udgør f.eks. op til 40 % af al turisme i Europa (2), og kulturarven er en væsentlig del af kulturturismen. Avanceret digitalisering af kulturarvsaktiver og videreanvendelse af sådant indhold kan skabe nye job, ikke blot i kulturarvssektoren, men også i andre kulturelle og kreative sektorer, herunder f.eks. videospil- og filmindustrien. De kulturelle og kreative industrier bidrager med 3,95 % af værditilvæksten i EU (477 mia. EUR), beskæftiger 8,02 mio. mennesker og involverer 1,2 mio. virksomheder, hvoraf 99,9 % er SMV'er (3).

                  (5)

                  Det konkluderedes i evalueringen (4) af Kommissionens henstilling om digitalisering og onlineadgang til kulturelt materiale og digital opbevaring (2011/711/EU), at flere af de udfordringer, som kulturarvssektoren stod overfor for 10 år siden, stadig er til stede i dag, bl.a. det presserende behov for at beskytte og bevare den europæiske kulturarv, navnlig den truede kulturarv. I evalueringen blev det imidlertid også anerkendt, at kulturarvslandskabet havde ændret sig betydeligt i de seneste år med nye behov, men frem for alt med nye muligheder, der yderligere vil kunne øge kulturarvens bidrag til den europæiske økonomi. Der er derfor nødvendigt at sikre en politisk respons, der opfylder disse nye behov og forventninger inden for kulturarvssektoren, de kulturelle og kreative sektorer og samfundet generelt.

                  (6)

                  I denne henstilling opfordres medlemsstaterne til at indføre passende rammer til at styrke genopretningen i og omstillingen af kulturarvssektoren og til at støtte kulturarvsinstitutioner i at blive bedre rustede og mere modstandsdygtige i fremtiden. Dette vil føre til digitalisering, videreanvendelse og digital bevaring af højere kvalitet i hele EU og have afsmittende virkninger på andre centrale sektorer i den europæiske økonomi såsom turisme, forskning og andre kulturelle og kreative sektorer.

                  (7)

                  Medlemsstaterne har forskellige tilgange til kulturarv og tager i varierende grad hensyn til kulturarvsinstitutionernes særlige karakteristika og behov. En omfattende digital strategi for kulturarvssektoren, der opstiller en klar og konkret vision og angiver de mest hensigtsmæssige midler til at gennemføre den, vil sikre en mere effektiv politisk respons og gøre sektoren stærkere. For at opnå en effektiv digital omstilling, skabe tillid og opnå et stærkt samarbejde bør medlemsstaterne inddrage alle relevante interessenter i udarbejdelsen af strategien.

                  (8)

                  Udviklingen af avancerede digitale teknologier såsom 3D, kunstig intelligens, maskinlæring, cloudcomputing, datateknologier, virtual reality og augmented reality har givet hidtil usete muligheder for digitalisering, onlineadgang og digital bevaring. Avancerede digitale teknologier fører til mere effektive processer (f.eks. automatiseret generering af metadata, vidensudtræk, automatiseret oversættelse og tekstgenkendelse ved hjælp af systemer til optisk tegngenkendelse) og indhold af højere kvalitet. De giver mulighed for innovative former for kunstnerisk virksomhed, samtidig med at der åbnes op for nye former for digitalt samarbejde med og udnyttelse af kulturelt indhold gennem fælles kuratering, fælles design og crowdsourcing, hvilket styrker offentlighedens deltagelse. Man kan også undersøge mulighederne for at bruge kunstig intelligens, blockchain og andre avancerede teknologier med henblik på automatisk at identificere kulturgoder, der handles ulovligt. Udbredelsen af sådanne avancerede teknologier har stor betydning for den europæiske genopretning og vækst efter covid-19-pandemien, og medlemsstaterne bør støtte den ved at træffe passende foranstaltninger.

                  (9)

                  Desuden bør medlemsstaterne og kulturarvsinstitutionerne gøre brug af de hidtil usete muligheder, som de avancerede digitale teknologier giver for at fremme klimaindsatsen og støtte omstillingen til en grønnere og mere bæredygtig EU-økonomi i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt (5). Eksempelvis kan kulturarvsaktiver, der digitaliseres i 3D, være en kilde til relevant viden om følger, tilpasning og modstandsdygtighed i relation til klimaet (f.eks. giver 3D mulighed for ikkedestruktiv analyse af aktiverne, visualisering af skader og oplysninger med henblik på restaurering, bevaring osv.). På samme måde kan digitale tvillinger og jordobservationsteknologier være af afgørende betydning for at øge modstandsdygtigheden over for klimaændringer og støtte den forebyggende bevaring af kulturarvsmonumenter, -bygninger og -steder. I den forbindelse er digitalisering også en drivkraft med hensyn til at støtte eksperter i at bekæmpe miljøkriminalitet på bestemte lokaliteter.

                  (10)

                  Det er vigtigt, at medlemsstaterne fortsætter deres bestræbelser på at digitalisere (6) og bevare kulturarvsaktiver digitalt. Opstilling af specifikke mål for digitalisering og bevaring på grundlag af en behovsvurdering og klare og objektive kriterier vil kunne føre til konkrete og målbare resultater. Dette ville være særlig vigtigt for den kulturarv, der er truet. I sådanne tilfælde kan 3D-digitalisering med den højeste detaljeringsgrad endda være en nødvendighed, f.eks. med henblik på bevaring og restaurering. Selv i tilfælde med lav risiko for forfald eller ødelæggelse bør det imidlertid i betragtning af det store potentiale for videreanvendelse af digitaliserede kulturaktiver, f.eks. til innovative oplevelser og bæredygtig turisme, prioriteres at støtte den overordnede genopretning og resiliens i økonomien i overensstemmelse med målene i den europæiske grønne pagt. Desuden bør medlemsstaterne styrke deres indsats inden for underdigitaliserede områder, f.eks. inden for bygninger, monumenter og steder samt immateriel kulturarv.

                  (11)

                  Ud over anvendelse til bevarings- og restaureringsformål kan 3D-teknologier også øge kulturarvsinstitutioners muligheder for at nå ud til et bredere publikum gennem mere fordybelse i oplevelserne, f.eks. via virtuel adgang til steder, der normalt er utilgængelige (f.eks. undervandsområder), eller som er midlertidigt lukkede, eller deres muligheder for at nå ud til personer med synshandicap, f.eks. ved at tilbyde tilgængelige taktile oplevelser. Derfor vil et særligt fokus på 3D-digitalisering af truet kulturarv og af de mest besøgte kultur- og kulturarvsmonumenter, -bygninger og -steder øge kulturarvens værdi og potentiale. Dette vil også være i overensstemmelse med erklæringen om samarbejde om digitaliseringen af kulturarven fra april 2019 (7), hvor medlemsstaterne blev enige om at øge indsatsen og fortsætte fremskridtene sammen inden for rammerne af et paneuropæisk initiativ til 3D-digitalisering af kulturarvsgenstande, -monumenter og -steder.

                  (12)

                  Digitaliseringen indebærer imidlertid ikke automatisk digital bevaring. For at sikre adgang til de digitaliserede aktiver på lang sigt er det nødvendigt, at medlemsstaterne omhyggeligt planlægger og gennemfører den digitale bevaring af deres aktiver under hensyntagen til alle relevante finansielle, organisatoriske og tekniske udfordringer på lang sigt. Målene for digital bevaring behøver således ikke blot at omfatte de kulturarvsaktiver, hvis digitalisering anses for en prioritet (f.eks. truede aktiver, de mest besøgte monumenter og steder eller underdigitaliserede områder), men også aktiver, der er blevet digitaliseret tidligere.

                  (13)

                  Den nuværende finansielle ramme giver medlemsstaterne hidtil usete muligheder for at anvende forskellige finansieringsstrømme med henblik på en betydelig styrkelse af digitalisering og bevaring og at opbygge større kapacitet i kulturarvssektoren. Medlemsstaterne bør øge bevidstheden blandt sektorens aktører om de finansieringsmuligheder, som programmet for et digitalt Europa, Horisont Europa (8), samhørighedsfondene (9), REACT-EU (10), instrumentet for teknisk støtte (11) og genopretnings- og resiliensfaciliteten (12) giver for støtte til de investeringer, der er nødvendige for sektorens genopretning og digitale omstilling, for at give bredere adgang til kultur og opnå en positiv indvirkning på lokalsamfundene.

                  (14)

                  Digitaliseringen af Europas kulturarv kræver betydelige finansielle ressourcer. For at få andre til at tage del i den finansielle indsats og samtidig fremskynde offentlighedens adgang til kulturarven samarbejder kulturarvsinstitutioner med private aktører. Mange af disse samarbejdsaftaler giver imidlertid private partnere eksklusive rettigheder. I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1024 (13) fastsættes en række minimumsregler for videreanvendelse og ordninger til i praksis at gøre det lettere at videreanvende eksisterende dokumenter, som medlemsstaternes offentlige myndigheder er i besiddelse af. Det kræver navnlig, at kulturarvsinstitutioner under direktivets anvendelsesområde (f.eks. museer, arkiver, biblioteker) overholder specifikke bestemmelser om eneretsaftaler som fastsat i direktivets artikel 12. For at fremme retfærdig og ikkediskriminerende adgang for alle til kulturarvsaktiver bør kulturarvsinstitutioner, der samarbejder med den private sektor, herunder de kulturarvsinstitutioner, der ikke er omfattet af ovennævnte direktiv, sigte mod at anvende principperne i nævnte artikel 12.

                  (15)

                  Som understreget i den europæiske dagsorden for færdigheder (14) har covid-19-pandemien øget den allerede eksisterende mangel på digitale færdigheder, samtidig med at der er opstået nye uligheder, da mange medarbejdere ikke har det niveau af digitale færdigheder, der er nødvendigt på arbejdspladsen. Dette gælder også for kulturarvssektoren, hvor den digitale kløft især efterlader små institutioner (f.eks. museer) i en vanskelig position med hensyn til at gøre brug af avancerede teknologier såsom 3D eller kunstig intelligens. Derfor bør medlemsstaterne i overensstemmelse med den europæiske dagsorden for færdigheder og dens første flagskibsinitiativ, pagten for færdigheder, og til støtte for handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder (15), fastsætte specifikke mål for opkvalificering eller omskoling af medarbejdere på kulturarvsområdet. Som supplement hertil og med udgangspunkt i planen vedrørende alliancen for kulturarv (CHARTER) er de kulturelle og kreative industrier som et af de 14 økosystemer, der er udpeget i strategien for det indre marked, i øjeblikket ved at opbygge et storstilet partnerskab for udvikling af færdigheder, som bør indgå i pagten for færdigheder.

                  (16)

                  Kulturarvsinstitutionerne er stødt på forskellige ophavsretsrelaterede hindringer i forbindelse med digitalisering og deling af kulturarv såsom omkostninger i forbindelse med clearing af rettigheder, mangel på tilstrækkelig ophavsretsekspertise blandt medarbejderne på kulturarvsområdet og begrænsninger med hensyn til grænseoverskridende samarbejde mellem institutioner. Der er derfor truffet specifikke foranstaltninger på EU-plan for at håndtere sådanne udfordringer. F.eks. fastsættes der ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/790 (16) om ophavsret og beslægtede rettigheder på det digitale indre marked forskellige bestemmelser om modernisering af den ophavsretlige ramme, som regulerer kulturarvsinstitutionernes aktiviteter i det digitale miljø. En af de vigtigste ændringer, der indføres med direktivet, er en klar ramme for digitalisering og formidling af ikke længere forhandlede værker, som kulturarvsinstitutioner har i deres samlinger. Direktivet indfører desuden harmoniserede og obligatoriske undtagelser for kulturarvsinstitutioners fremstilling af bevarelseskopier og for tekst- og datamining til videnskabelig forskning. Endelige indeholder direktivet en præcisering af status for billedkunstværker i det offentlige domæne, som har til formål at øge retssikkerheden. De nye regler om ophavsret vil navnlig lette en af kulturarvsinstitutionernes almennyttige kerneopgaver ved at fremme kulturarvens bevarelse og tilgængelighed og ved i væsentlig grad at lette anvendelsen af værker, der ikke længere er kommercielt tilgængelige, til gavn for europæisk kultur og for alle borgere. Medlemsstaterne skal derfor sikre en effektiv gennemførelse og anvendelse af EU's lovgivning om ophavsret, således at kulturarvsinstitutioner fuldt ud kan drage fordel af den ophavsretlige ramme, som navnlig er ajourført ved direktiv (EU) 2019/790.

                  (17)

                  Europeana (17) har været afgørende for at styrke samarbejdet og standardiseringsaktiviteterne på tværs af grænserne i og uden for EU. Dets standardiserede rammer for deling af digitalt indhold og metadata online, navnlig Europeanas datamodel (18), erklæringerne om rettigheder (19) og Europeana Publishing Framework (20), har opnået stor udbredelse i kulturarvssektoren i Europa og internationalt. F.eks. giver Europeanas datamodel mulighed for en standardiseret gengivelse af de data, der stilles til rådighed i Europeana af kulturarvsinstitutioner fra forskellige domæner i forskellige formater. RightsStatements.org-rammen indeholder en række standardiserede erklæringer om rettigheder, der kan anvendes af kulturarvsinstitutioner til at oplyse status for ophavsret og videreanvendelse af digitale objekter til offentligheden. Interoperabilitet er imidlertid fortsat et område, der kræver en vedvarende indsats med hensyn til formater og standarder for digitalt indhold og metadata, f.eks. i forbindelse med 3D eller anvendelse af kontekstuelle enheder og autoritetsfiler med henblik på semantisk interoperabilitet. I erklæringen om samarbejde om fremme af digitaliseringen af kulturarven fra april 2019 blev medlemsstaterne enige om at intensivere deres bestræbelser på yderligere at udvikle og fremme interoperabilitetsstandarder og -rammer i digitaliseringsinitiativer. Medlemsstaterne og kulturarvsinstitutionerne bør derfor styrke deres bestræbelser på at støtte eller overholde de relevante standarder og rammer med henblik på at fremskynde udveksling og videreanvendelse af data.

                  (18)

                  Oprettelsen af et fælles europæisk dataområde for kulturarv vil give kulturarvsinstitutionerne mulighed for at udnytte det indre markeds størrelse i overensstemmelse med den europæiske datastrategi (21). Det vil fremme videreanvendelsen af indhold og stimulere kreativitet i forskellige sektorer og på den måde skabe værdi for hele økonomien og samfundet. Det vil navnlig sikre indhold af høj kvalitet og effektiv, pålidelig og brugervenlig adgang til europæiske digitale kulturarvsaktiver. Området vil styrke yderligere samarbejde, partnerskaber og kontakt med netværket af datapartnere (f.eks. museer, gallerier, biblioteker og arkiver i hele Europa), aggregatorer og eksperter, der arbejder inden for digital kulturarv. Dataområdet vil bygge på den nuværende Europeana-strategi for 2020-2025 (22), der har til formål at styrke kulturarvsinstitutioner i deres digitale omstilling.

                  (19)

                  Europeana giver i øjeblikket adgang til 52 mio. kulturarvsaktiver, hvoraf 45 % kan videreanvendes i forskellige sektorer. Billeder og tekst udgør 97,5 % af aktiverne med kun 2,47 % audiovisuelt indhold og 0,03 % indhold i 3D. Flere bidrag med digitaliserede aktiver af høj kvalitet, f.eks. i 3D, ville fremme innovation og kreativitet gennem anvendelse og videreanvendelse af de digitaliserede kulturarvsaktiver på forskellige centrale områder (f.eks. uddannelse, intelligente byer, miljømodeller, bæredygtig turisme og kulturelle kreative sektorer). Yderligere 40 mio. forskellige typer digitaliserede aktiver af høj kvalitet i dataområdet vil øge den rigdom af materiale, der er tilgængelig online, samtidig med at der vil komme yderligere fokus på vores europæiske kulturarv. Den øgede mængde vil også give mulighed for yderligere videreanvendelse og dermed potentielle nye former for tjenester og anvendelser. Det er vigtigt, at kulturarvsinstitutioner med støtte fra medlemsstaterne yder et betydeligt bidrag til dataområdet.

                  (20)

                  Nationale og domænespecifikke eller tematiske aggregatorer spiller en central rolle på kulturarvsområdet ved at bygge bro mellem de forskellige aktører inden for, men også uden for, kulturarvssektoren på nationalt og europæisk plan. For eksempel samler og beriger nationale aggregatorer indhold til Europeana, og de giver adgang til og fremmer kulturarven i deres land og samler værdifulde ressourcer og viden til kulturarvssektoren. Selv om de fleste aggregatorer i EU har et officielt mandat til deres aktiviteter, er der stadig mange andre, der har brug for et og kæmper for at sikre tilstrækkelige og bæredygtige ressourcer eller organisatorisk støtte. Medlemsstaterne bør tage denne udfordring op ved at styrke aggregatorernes rolle, yde tilstrækkelig støtte og understøtte deres bidrag til det fælles europæiske dataområde for kulturarv.

                  (21)

                  Den forventede stigning i antallet og kompleksiteten af digitale aktiver vil kræve sikre, robuste, effektive og bæredygtige cloudbaserede løsninger med henblik på behandling af, adgang til og forvaltning af sådanne datasæt. Medlemsstaternes støtte (23) til den europæiske sammenslutning af cloud-to-edge-infrastruktur og -tjenester vil derfor være afgørende for at sørge for en effektiv adgang til digitaliserede kulturarvsaktiver.

                  (22)

                  Denne henstilling bygger på og erstatter henstilling 2011/711/EU —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
      KAPITEL I

         ALMINDELIGE BESTEMMELSER

         Formål og anvendelsesområde

                  1.

                  Formålet med denne henstilling er at bane vejen for et fælles europæisk dataområde for kulturarv (»dataområde«) og derved hjælpe kulturarvsinstitutioner med at fremskynde deres digitaliserings- og bevaringsbestræbelser og udnytte den digitale omstillings muligheder. I denne henstilling opfordres medlemsstaterne til at indføre passende rammer til at styrke sektorens genopretning og omstilling og til at støtte kulturarvsinstitutioner i at blive mere modstandsdygtige i fremtiden.

                  2.

                  Denne henstilling omfatter alle former for kulturarv (materiel, immateriel, naturlig, født digital), herunder alle de kategorier af kulturarv, der er truet.

         Definitioner

                  3.

                  I denne henstilling forstås ved:

                              1)

                              »kulturarvsaktiver«:

                                          a)

                                          materiel kulturarv såsom monumenter, arkæologiske fundpladser, lydmateriale og audiovisuelt materiale, bøger, tidsskrifter, aviser, fotografier, museumsgenstande og arkivdokumenter

                                          b)

                                          immateriel kulturarv

                                          c)

                                          naturarv, herunder landskaber og naturområder, som defineret i artikel 2 i konventionen om beskyttelse af verdens kultur- og naturarv (24)

                                          d)

                                          født digital kulturarv

                              2)

                              »immateriel kulturarv«: praksisser, fremstillinger, udtryksformer, viden, færdigheder — og de værktøjer, genstande og kultursteder, der er forbundet hermed — som samfund, grupper og i nogle tilfælde enkeltpersoner anerkender som en del af deres kulturarv som omhandlet i artikel 2 i konventionen om beskyttelse af den immaterielle kulturarv (25)

                              3)

                              »født digital«: aktiver, der er skabt i digital form, såsom digital kunst eller animation, virtuelle museer uden analogt modstykke, eller kulturelt indhold, der er skabt uden for kulturarvsinstitutioner, f.eks. på sociale medier eller i spilindustrien

                              4)

                              »kulturarvsinstitution«: et offentligt tilgængeligt bibliotek eller museum, et arkiv eller en film- eller lydarvsinstitution som defineret i artikel 2, nr. 3), i direktiv (EU) 2019/790

                              5)

                              »digitalisering«: konvertering af aktiver fra et analogt til digitalt format

                              6)

                              »digital omstilling«: både processen og resultatet af at udnytte digitale teknologier til at ændre, hvordan en organisation fungerer og leverer værdi

                              7)

                              »digital bevaring«: en række aktiviteter, der er nødvendige for at sikre, at digitale objekter kan lokaliseres, gengives, anvendes og forstås i fremtiden.

            KAPITEL II

         AVANCERET DIGITALISERING OG DIGITAL BEVARING AF KULTURARVEN

                  4.

                  Medlemsstaterne bør fastlægge og/eller regelmæssigt ajourføre en omfattende og fremadskuende digital strategi for kulturarven på det relevante nationale eller regionale plan for at fremskynde sektorens digitale omstilling. I forbindelse med udarbejdelsen af den digitale strategi bør medlemsstaterne samarbejde med eller indføre ordninger for samarbejde mellem alle berørte interessenter/parter, herunder kulturarvsinstitutioner og kompetente myndigheder, og de bør tilvejebringe ressourcer/yde støtte til strategiens gennemførelse.

                  5.

                  Den nationale strategi bør indeholde foranstaltninger til at støtte kulturarvsinstitutioner i at anvende avancerede teknologier såsom 3D, kunstig intelligens, extended reality, cloudcomputing, datateknologier og blockchain for at sikre en mere effektiv digitaliseringsproces og digital bevaring og et indhold af højere kvalitet med henblik på bredere adgang, anvendelse og videreanvendelse.

                  6.

                  Den digitale strategi bør indeholde klare mål for digitalisering og digital bevaring. Disse mål bør være baseret på objektive og klare kriterier, herunder:

                              a)

                              truet kulturarv

                              b)

                              de fysisk mest besøgte monumenter, bygninger og steder inden for kultur og kulturarv

                              c)

                              den lave grad af digitalisering for specifikke kategorier af kulturarvsaktiver.

                        Senest i 2030 bør medlemsstaterne digitalisere alle monumenter og lokaliteter, der falder ind under litra a), og 50 % af dem, der falder ind under litra b), i 3D.
                  Senest i 2025 bør medlemsstaterne digitalisere 40 % af de samlede 2030-mål.
                  Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at alle digitaliserede kulturaktiver, der er omhandlet i punkt 6, litra a), b) og c), også bevares digitalt.

                  7.

                  Medlemsstaterne og kulturarvsinstitutionerne bør anlægge en holistisk tilgang ved planlægningen af digitaliseringen. Tilgangen bør f.eks. tage hensyn til formålet med digitaliseringen, målgrupperne, den økonomisk højst mulige kvalitet og den digitale bevaring af de digitaliserede kulturarvsaktiver, herunder aspekter som formater, lagring, fremtidig migration, den fortsatte vedligeholdelse og de nødvendige langsigtede ressourcer med hensyn til økonomi og personale. Den digitale strategi bør give nationale eller regionale aggregatorer et klart og veldefineret mandat til at samarbejde med kulturarvsinstitutionerne om at stille digitaliserede kulturarvsaktiver til rådighed gennem Europeana og dataområdet. Medlemsstaterne bør navnlig styrke aggregatorernes rolle som mellemled mellem Europeana og kulturarvsinstitutionerne og tilskynde dem til at yde et aktivt bidrag til dataområdet.

                  8.

                  Medlemsstaterne bør støtte partnerskaber mellem kulturarvssektoren og andre sektorer såsom de videregående uddannelser og erhvervsuddannelserne, de kreative industrier og den bæredygtige kulturturisme for at stimulere innovation med henblik på nye tjenester og anvendelser.

                  9.

                  Medlemsstaterne bør fremme inddragelsen af små og mellemstore virksomheder for at støtte den digitale omstilling af kulturarvssektoren, navnlig i retning af digitalisering og datadreven innovation.

                  10.

                  Når kulturarvsinstitutioner indgår partnerskaber med den private sektor, bør de sikre, at der fastsættes klare og rimelige betingelser for videreanvendelse af de digitaliserede aktiver i overensstemmelse med konkurrencereglerne og direktiv (EU) 2019/1024, navnlig med reglerne om eneretsaftaler i nævnte direktivs artikel 12, hvor det er relevant.

                  11.

                  Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til at vurdere kløften mellem digitale færdigheder i sektoren, således at kulturarvsinstitutionerne er i stand til fuldt ud at udnytte de avancerede digitale teknologiers muligheder. Medlemsstaterne bør navnlig fastsætte ambitiøse mål for 2030 med henblik på at opkvalificere og omskole medarbejdere på kulturarvsområdet, herunder inden for dataforvaltning og -analyse, kunstig intelligens og teknologier inden for avanceret digitalisering og extended reality.

                  12.

                  For at lette den digitale omstilling af kulturarvsinstitutioner og bidrage til at udvide adgangen til og fremme kulturarven henstilles det til medlemsstaterne fuldt ud at udnytte de muligheder, som den nuværende ophavsretlige ramme giver, ved at:

                              a)

                              sikre korrekt og effektiv gennemførelse af de relevante EU-bestemmelser om ophavsret, navnlig dem, der er fastsat i direktiv (EU) 2019/790

                              b)

                              ledsage alle parter i den praktiske anvendelse af de nationale gennemførelsesbestemmelser

                              c)

                              overvåge de nationale gennemførelsesbestemmelser nøje for at sikre, at deres anvendelse gennemføres, og

                              d)

                              støtte medarbejdere på kulturarvsområdet i forbindelse med erhvervelsen af ophavsrets- og licensrelaterede færdigheder og stille ekspertise inden for ophavsret til rådighed.

                  13.

                  For at finde fælles svar på fælles udfordringer inden for avanceret digitalisering og bevaring og for at udveksle bedste praksis og præsentere og fremme Europas kultur, værdier og succeshistorier bør medlemsstaterne opmuntre til grænseoverskridende samarbejde og partnerskaber med kulturarvsinstitutioner på internationalt plan som supplement til UNESCO's og Europarådets tiltag.

                  14.

                  Medlemsstaterne bør gøre fuld brug af alle finansieringsmuligheder på europæisk og nationalt plan for at sætte skub i digitaliserings- og bevaringsindsatsen.

            KAPITEL III

         VEJLEDENDE PRINCIPPER FOR ET FÆLLES EUROPÆISK DATAOMRÅDE FOR KULTURARV

                  15.

                  Kulturarvsinstitutionerne bør overholde relevante standarder og rammer såsom dem, der anvendes af Europeana-initiativet til deling af digitalt indhold og metadata, herunder Europeana-datamodellen, RightsStatements.org og Europeana Publishing Framework, for at opnå interoperabilitet på europæisk plan. Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til at fremme og lette overholdelsen af sådanne eksisterende og fremtidige standarder og rammer, og de bør samarbejde på europæisk plan om at udvide dem i forbindelse med dataområdet.

                  16.

                  Medlemsstaterne bør aktivt tilskynde kulturarvsinstitutioner til at stille deres digitaliserede aktiver til rådighed gennem Europeana og derigennem bidrage til dataområdet i overensstemmelse med de standarder og rammer, der er omhandlet i punkt 15, og med de vejledende mål i bilag I og II.

                  17.

                  De i punkt 16 omhandlede bidrag fra kulturarvsinstitutioner bør navnlig omfatte 3D-digitaliserede kulturarvsaktiver med henblik på at fremme europæiske kulturperler og forbedre den potentielle videreanvendelse inden for vigtige områder såsom samfundsvidenskab og humaniora, bæredygtig kulturturisme og kulturelle og kreative sektorer, eller med henblik på at bidrage til at identificere kulturelle aktiver, der handles ulovligt.

                  18.

                  På baggrund af resultaterne af deres politikker bør medlemsstaterne sikre, at data fra offentligt finansierede digitaliseringsprojekter bliver og forbliver søgbare, tilgængelige, interoperable og videreanvendelige (»FAIR-principperne«) gennem digitale infrastrukturer (herunder dataområdet) med henblik på at sætte skub i dataudvekslingen.

                  19.

                  Al offentlig finansiering af fremtidige digitaliseringsprojekter af kulturarvsaktiver bør gøres betinget af, at digitaliseret indhold gøres tilgængeligt i Europeana og dataområdet, jf. punkt 16.

                  20.

                  Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for at støtte og øge bevidstheden om Europeana i den brede offentlighed og navnlig i uddannelsessektoren og skolerne, bl.a. ved hjælp af undervisningsmaterialer.

                  21.

                  Medlemsstaternes bør udnytte den europæiske sammenslutning af cloud-to-edge-infrastruktur og -tjenester med henblik på at styrke opbevaringen, forvaltningen og adgangen til digitaliserede kulturarvsaktiver.

            KAPITEL IV

         OPFØLGNING PÅ HENSTILLINGEN

      Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen 24 måneder efter offentliggørelsen af denne henstilling i Den Europæiske Unions Tidende og hvert andet år derefter om foranstaltninger, der træffes som reaktion på denne henstilling.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 10. november 2021.

               På Kommissionens vegne

            Thierry BRETON

               Medlem af Kommissionen

         (1)  COM(2021) 118 final.

         (2)  UNWTO's rapport om synergier mellem turisme og kultur.

         (3)  SWD/2021/351 final.

         (4)  SWD(2021)15 final.

         (5)  COM(2019) 640 final.

         (6)  Herunder 2D-digitalisering.

         (7)  https://digital-strategy.ec.europa.eu/en/news/eu-member-states-sign-cooperate-digitising-cultural-heritage.

         (8)  https://ec.europa.eu/info/horizon-europe_en.

         (9)  https://ec.europa.eu/regional_policy/en/2021_2027/.

         (10)  https://ec.europa.eu/regional_policy/en/newsroom/coronavirus-response/react-eu.

         (11)  https://ec.europa.eu/info/overview-funding-programmes/technical-support-instrument-tsi_da.

         (12)  https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/recovery-coronavirus/recovery-and-resiliencefacility_en.

         (13)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1024 af 20. juni 2019 om åbne data og videreanvendelse af den offentlige sektors informationer (EUT L 172 af 26.6.2019, s. 56).

         (14)  COM/2020/274 final

         (15)  COM(2021) 102 final

         (16)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/790 af 17. april 2019 om ophavsret og beslægtede rettigheder på det digitale indre marked og om ændring af direktiv 96/9/EF og 2001/29/EF (EUT L 130 af 17.5.2019, s. 92).

         (17)  COM/2018/612 final.

         (18)  https://pro.europeana.eu/page/edm-documentation.

         (19)  https://rightsstatements.org/.

         (20)  https://pro.europeana.eu/post/publishing-framework.

         (21)  COM/2020/66 final.

         (22)  https://op.europa.eu/s/pjHV.

         (23)  https://digital-strategy.ec.europa.eu/en/news/towards-next-generation-cloud-europe.

         (24)  UNESCO's konvention om beskyttelse af verdens kultur- og naturarv, Paris, 16. november 1972.

         (25)  UNESCO's konvention om beskyttelse af den immaterielle kulturarv 2003, Paris, 17. oktober 2003.

         BILAG I
         Vejledende mål for indholdsbidrag til Europeana og dataområdet senest i 2030 pr. medlemsstat (1)

                     A

                     B

                     C

                     D

                     E

                     F

                     Antal registreringer pr. 1. februar 2021

                     Antal registreringer af høj  (2) kvalitet pr. 1. februar 2021

                     Nye registreringer af høj kvalitet senest i 2030

                     Samtal antal registreringer senest i 2030
                     [= A+C]

                     Samlet antal registreringer af høj kvalitet senest i 2030  (3)

                     [=B+C]

                     Digitale aktiver i 3D senest i 2030  (4)

                        Østrig

                     2 372 357

                     1 106 942

                     1 002 892

                     3 375 249

                     2 109 834

                     401 157

                        Belgien

                     2 499 646

                     2 247 432

                     1 215 817

                     3 715 463

                     3 463 249

                     486 327

                        Bulgarien

                     94 447

                     62 647

                     329 454

                     423 901

                     392 101

                     131 782

                        Kroatien

                     67 357

                     5 456

                     235 877

                     303 234

                     241 332

                     94 351

                        Cypern

                     30 959

                     1 858

                     71 466

                     102 425

                     73 324

                     28 586

                        Tjekkiet

                     881 263

                     369 602

                     889 329

                     1 770 592

                     1 258 931

                     355 732

                        Danmark

                     1 032 422

                     662 712

                     676 884

                     1 709 306

                     1 339 596

                     270 754

                        Estland

                     648 205

                     486 024

                     99 825

                     748 030

                     585 849

                     39 930

                        Finland

                     1 093 297

                     960 899

                     548 428

                     1 641 725

                     1 509 327

                     219 371

                        Frankrig

                     3 860 232

                     1 779 567

                     6 381 064

                     10 241 296

                     8 160 631

                     2 552 426

                        Tyskland

                     5 536 786

                     4 107 742

                     8 924 266

                     14 461 052

                     13 032 008

                     3 569 707

                        Grækenland

                     661 593

                     383 327

                     642 175

                     1 303 768

                     1 025 502

                     256 870

                        Ungarn

                     732 033

                     571 425

                     637 732

                     1 369 765

                     1 209 157

                     255 093

                        Irland

                     86 765

                     44 424

                     856 780

                     943 545

                     901 204

                     342 712

                        Italien

                     2 150 207

                     687 421

                     5 119 900

                     7 270 107

                     5 807 321

                     2 047 960

                        Letland

                     128 505

                     113 341

                     117 705

                     246 210

                     231 046

                     47 082

                        Litauen

                     224 359

                     182 337

                     209 875

                     434 234

                     392 212

                     83 950

                        Luxembourg

                     65 600

                     1 325

                     145 567

                     211 167

                     146 893

                     58 227

                        Malta

                     50 310

                     1 006

                     46 013

                     96 323

                     47 019

                     18 405

                        Nederlandene

                     9 126 499

                     7 554 003

                     1 992 463

                     11 118 962

                     9 546 466

                     796 985

                        Polen

                     3 040 221

                     936 996

                     2 477 819

                     5 518 040

                     3 414 815

                     991 127

                        Portugal

                     203 044

                     138 963

                     727 333

                     930 377

                     866 297

                     290 933

                        Rumænien

                     135 213

                     84 549

                     1 209 889

                     1 345 102

                     1 294 438

                     483 956

                        Slovakiet

                     15 106

                     453

                     341 636

                     356 742

                     342 089

                     136 654

                        Slovenien

                     598 310

                     382 081

                     166 799

                     765 109

                     548 880

                     66 720

                        Spanien

                     2 960 596

                     1 228 351

                     3 851 622

                     6 812 218

                     5 079 973

                     1 540 649

                        Sverige

                     4 307 321

                     3 047 430

                     1 098 975

                     5 406 296

                     4 146 404

                     439 590

                        EU-27

                        42 602 653

                        27 148 311

                        40 017 586

                        82 620 239

                        67 165 896

                        16 007 034

            (1)  De vejledende mål pr. medlemsstat er proportionale med befolkningen i hver medlemsstat tilpasset til medlemsstatens BNP pr. indbygger (i PPS)

            (2)  Registreringer af høj kvalitet opfylder kravene til lag 2 eller derover (lag 2+) i Europeana Publishing Framework for indhold og kravene til lag A eller derover for metadata. Disse standarder er nødvendige for at fremme videreanvendelse til forskellige formål.

            (3)  Medlemsstaterne opfordres til at forbedre kvaliteten af registreringerne i lag 1, og derfor kan det samlede antal registreringer af høj kvalitet stige yderligere.

            (4)  40 % af de nye registreringer bør være digitale aktiver i 3D. Antallet af digitale aktiver i 3D, der i øjeblikket er til rådighed i Europeana, anses for at være ubetydeligt.

         BILAG II
         Mellemliggende mål for indholdsbidrag til Europeana og dataområdet senest i 2025 pr. medlemsstat

                     A

                     B

                     C

                     D

                     E

                     F

                     Antal registreringer pr. 1. februar 2021

                     Antal registreringer af høj  (1) kvalitet pr. 1. februar 2021

                     Nye registreringer senest i 2025  (2)

                     Samtal antal registreringer senest i 2025
                     [= A+C]

                     Samlet antal registreringer af høj kvalitet senest i 2025  (3)

                     [=B+C]

                     Aktiver i 3D senest i 2025  (4)

                        Østrig

                     2 372 357

                     1 106 942

                     401 157

                     2 773 514

                     1 508 099

                     60 174

                        Belgien

                     2 499 646

                     2 247 432

                     486 327

                     2 985 973

                     2 733 759

                     72 949

                        Bulgarien

                     94 447

                     62 647

                     131 782

                     226 229

                     194 428

                     19 767

                        Kroatien

                     67 357

                     5 456

                     94 351

                     161 708

                     99 807

                     14 153

                        Cypern

                     30 959

                     1 858

                     28 586

                     59 545

                     30 444

                     4 288

                        Tjekkiet

                     881 263

                     369 602

                     355 732

                     1 236 995

                     725 333

                     53 360

                        Danmark

                     1 032 422

                     662 712

                     270 754

                     1 303 176

                     933 465

                     40 613

                        Estland

                     648 205

                     486 024

                     39 930

                     688 135

                     525 954

                     5 989

                        Finland

                     1 093 297

                     960 899

                     219 371

                     1 312 668

                     1 180 270

                     32 906

                        Frankrig

                     3 860 232

                     1 779 567

                     2 552 426

                     6 412 658

                     4 331 993

                     382 864

                        Tyskland

                     5 536 786

                     4 107 742

                     3 569 707

                     9 106 493

                     7 677 448

                     535 456

                        Grækenland

                     661 593

                     383 327

                     256 870

                     918 463

                     640 197

                     38 530

                        Ungarn

                     732 033

                     571 425

                     255 093

                     987 126

                     826 518

                     38 264

                        Irland

                     86 765

                     44 424

                     342 712

                     429 477

                     387 136

                     51 407

                        Italien

                     2 150 207

                     687 421

                     2 047 960

                     4 198 167

                     2 735 381

                     307 194

                        Letland

                     128 505

                     113 341

                     47 082

                     175 587

                     160 423

                     7 062

                        Litauen

                     224 359

                     182 337

                     83 950

                     308 309

                     266 287

                     12 593

                        Luxembourg

                     65 600

                     1 325

                     58 227

                     123 827

                     59 552

                     8 734

                        Malta

                     50 310

                     1 006

                     18 405

                     68 715

                     19 411

                     2 761

                        Nederlandene

                     9 126 499

                     7 554 003

                     796 985

                     9 923 484

                     8 350 988

                     119 548

                        Polen

                     3 040 221

                     936 996

                     991 127

                     4 031 348

                     1 928 124

                     148 669

                        Portugal

                     203 044

                     138 963

                     290 933

                     493 977

                     429 897

                     43 640

                        Rumænien

                     135 213

                     84 549

                     483 956

                     619 169

                     568 504

                     72 593

                        Slovakiet

                     15 106

                     453

                     136 654

                     151 760

                     137 107

                     20 498

                        Slovenien

                     598 310

                     382 081

                     66 720

                     665 030

                     448 800

                     10 008

                        Spanien

                     2 960 596

                     1 228 351

                     1 540 649

                     4 501 245

                     2 769 000

                     231 097

                        Sverige

                     4 307 321

                     3 047 430

                     439 590

                     4 746 911

                     3 487 019

                     65 938

                        EU-27

                        42 602 653

                        27 148 311

                        16 007 034

                        58 609 687

                        43 155 345

                        2 401 055

            (1)  Registreringer af høj kvalitet opfylder kravene til lag 2 eller derover (lag 2+) i Europeana Publishing Framework for indhold og kravene til lag A eller derover for metadata. Disse standarder er nødvendige for at fremme videreanvendelse til forskellige formål.

            (2)  Mellemliggende mål: 40 % af de vejledende mål senest i 2030.

            (3)  Medlemsstaterne opfordres til at forbedre kvaliteten af registreringerne i lag 1, og derfor kan det samlede antal registreringer af høj kvalitet stige yderligere.

            (4)  Mellemliggende mål for digitale aktiver i 3D: 15 % af 2030-målene.


title: Rådets henstilling af 16. november 2021 om opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO) og specificering af mere præcise mål og om ophævelse af henstillingen af 15. oktober 2018 2021/C 464/01

text:
               17.11.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 464/1

      RÅDETS HENSTILLING
      af 16. november 2021
      om opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af det permanente strukturerede samarbejde (PESCO) og specificering af mere præcise mål og om ophævelse af henstillingen af 15. oktober 2018
      (2021/C 464/01)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 46, stk. 6,
      som henviser til protokol nr. 10 om permanent struktureret samarbejde etableret ved artikel 42 i traktaten om Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      som henviser til Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2315 af 11. december 2017 om etablering af et permanent struktureret samarbejde (PESCO) og fastlæggelse af listen over deltagende medlemsstater (1),
      som henviser til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Artikel 4, stk. 2, litra b), i afgørelse (FUSP) 2017/2315 fastsætter, at Rådet skal vedtage afgørelser og henstillinger, der opstiller rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser i bilaget til nævnte afgørelse i løbet af to på hinanden følgende indledende faser (årene 2018-2020 og 2021-2025) og i begyndelsen af hver fase specificerer mere præcise mål for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser.

                  (2)

                  Den 15. oktober 2018 vedtog Rådet en henstilling (»henstillingen af 15. oktober 2018«) om opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser inden for rammerne af PESCO og specificering af mere præcise mål (2) for faserne 2018-2020 og 2021-2025.
                  I overensstemmelse med punkt 4 og 27 i henstillingen af 15. oktober 2018 bør Rådet vedtage endnu en række mere præcise mål for fasen 2021-2025. Som anført i Rådets konklusioner af 20. november 2020 om den strategiske gennemgang af PESCO 2020 bør Rådet revidere nævnte henstilling i begyndelsen af næste fase i 2021 med henblik på at fastsætte mål og konkrete resultater for næste PESCO-fase 2021-2025 i overensstemmelse med den strategiske gennemgang af PESCO.

                  (3)

                  I lyset af konklusionerne af 20. november 2020 bør resultaterne og anbefalingerne fra den samordnede årlige gennemgang vedrørende forsvar (CARD) danne grundlag for målene og de konkrete resultater for næste PESCO-fase (2021-2025).

                  (4)

                  I overensstemmelse med Rådets afgørelse (FUSP) 2020/1639 (3) kan et tredjeland undtagelsesvis indbydes til at deltage i et PESCO-projekt og levere en væsentlig merværdi til projektet og bidrage til styrkelsen af PESCO og den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP) og opfylde mere bindende forpligtelser.

                  (5)

                  Rådet bør derfor vedtage endnu en henstilling og ophæve henstillingen af 15. oktober 2018,

            HAR VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
      I.   Formål og anvendelsesområde

                  1.

                  I lyset af Rådets konklusioner af 20. november 2020 om den strategiske gennemgang af PESCO vil det overordnede mål for anden indledende fase frem til 2025 være at opfylde de mere bindende forpligtelser, som de deltagende medlemsstater har indgået med hinanden, herunder ved at arbejde hen imod en sammenhængende fuldspektret styrkepakke i overensstemmelse med PESCO-underretningen (4), som bidrager til opfyldelsen af EU’s ambitionsniveau. En sådan sammenhængende fuldspektret styrkepakke bør videreudvikles af medlemsstaterne i forbindelse med det strategiske kompas (5).

                  2.

                  Formålet med denne henstilling er at sikre en fælles tilgang og gøre det muligt for de deltagende medlemsstater at opfylde de mere bindende forpligtelser i bilaget til afgørelse (FUSP) 2017/2315. Det er at lette den årlige evalueringsproces, der er omhandlet i nævnte afgørelses artikel 6, på grundlag af et komplet sæt relevante data, herunder køreplaner. Med henblik på at bistå de deltagende medlemsstater med at planlægge opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser og lette evalueringen af fremskridt med PESCO i rapporten fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) indeholder denne henstilling mellemmål, milepæle med tilhørende fremskridtsindikatorer, herunder for operationelle forpligtelser med henblik på at yde et rimeligt bidrag til den respektive styrkeopbygning for FSFP-missioner og -operationer inden for rammerne af medlemsstaternes midler og kapaciteter. Disse data bør årligt stilles til rådighed af de deltagende medlemsstater i deres nationale gennemførelsesplaner, revideret og ajourført, hvis det er relevant, i overensstemmelse med nævnte afgørelses artikel 3, stk. 2. Sikkerhedsreglerne i Rådets afgørelse 2013/488/EU (6) bør også gælde for de nationale gennemførelsesplaner og andre relevante dokumenter på grundlag af oplysningerne deri. De deltagende medlemsstater bør med støtte fra PESCO-sekretariatet sikre gennemsigtighed blandt alle deltagende medlemsstater og videreudvikle sammenhæng og konsekvens i forbindelse med de oplysninger, der kræves og fremlægges inden for rammerne af PESCO og andre forsvarsrelaterede initiativer, herunder CARD. Sammenhængen mellem forskellige forsvarsrelaterede initiativer bør udvikles og styrkes yderligere, herunder hvad angår medlemsstaternes rapportering, for at lette den administrative byrde og forbedre kvaliteten af de nationale gennemførelsesplaner. Dette arbejde bør tage hensyn til de konstaterede erfaringer ved slutningen af første indledende PESCO-fase (2018-2020), navnlig gennem den tilhørende strategiske gennemgang.

                  3.

                  I overensstemmelse med forpligtelserne i bilaget til afgørelse (FUSP) 2017/2315 og uden at ændre dem eller indføre nye forpligtelser indeholder denne henstilling vejledning om rækkefølgen for opfyldelsen af disse forpligtelser for fasen 2021-2025 og specificerer mere præcise mål for hver forpligtelse, idet den fremhæver, at de deltagende medlemsstater bør gennemføre disse forpligtelser hurtigst muligt, navnlig de forpligtelser, der skulle opfyldes senest i 2020.

                  4.

                  De mere præcise mål, der er omhandlet i afdeling II, og som også omfatter indikatorer for fremskridt, når det er relevant, for specifikke forpligtelser, vil gøre det muligt for de deltagende medlemsstater at planlægge opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser på en struktureret og gennemsigtig måde og give detaljerede oplysninger, som kan evalueres, om de fremskridt, der er sket med opfyldelsen af de enkelte forpligtelser i deres nationale gennemførelsesplaner. Der bør sikres regelmæssig udveksling mellem medlemsstaterne i Rådets relevante forberedende organer som omhandlet i den strategiske gennemgang af PESCO, navnlig på de områder, hvor indsatsen skal opretholdes eller styrkes.

                  5.

                  Målet er at tilpasse de eksisterende mere præcise mål på grundlag af erfaringerne fra første indledende fase for at hjælpe de deltagende medlemsstater med bedre at opnå konkrete resultater og lette gennemførelsen med hensyn til opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser så hurtigt som muligt og inden udgangen af 2025. Der bør lægges særlig vægt på de områder, hvor der er behov for forbedringer, herunder på projektniveau i overensstemmelse med konklusionerne om den strategiske gennemgang af PESCO, og på at sikre vedvarende fremskridt efter de to på hinanden følgende indledende faser (årene 2018-2020 og 2021-2025). Ved slutningen af de to på hinanden følgende indledende faser i 2025 vil Rådet foretage en strategisk gennemgang, som evaluerer den enkelte deltagende medlemsstats opfyldelse af de mere bindende PESCO-forpligtelser, der er fastsat i afgørelse (FUSP) 2017/2315, og vil ajourføre og om nødvendigt udvide disse forpligtelser på baggrund af de resultater, der er opnået via PESCO, for at afspejle Unionens sikkerhedsmiljø under forandring og dens operationelle behov samt medlemsstaternes og Unionens kapacitetsudviklingsprioriteter. I denne forbindelse bør Rådet i begyndelsen af 2026 efter ovennævnte strategiske gennemgang vedtage en tredje række mere præcise mål, ajourført og om nødvendigt udvidet, under hensyntagen til artikel 4, stk. 2, litra c), i afgørelse (FUSP) 2017/2315.

            II.   Opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af forpligtelserne gennem specificering af mere præcise mål
      Forpligtelse 1-5

                  6.

                  Forpligtelse 1: De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner fremlægge præcise finansielle data om udviklingen af de samlede forsvarsudgifter i forhold til det foregående år i faste priser (7), herunder i absolutte tal, og fremvise en plan for en regelmæssig stigning i udgifterne. I den forbindelse bør de deltagende medlemsstater i deres nationale gennemførelsesplaner også fremlægge deres nationalt aftalte udgiftsprognoser for de kommende år. Disse deltagende medlemsstater, som også er medlemmer af NATO og har udgifter på eller over NATO’s relevante retningslinjer for forsvarsudgifter, bør oplyse om deres planer om at fastholde eller ændre dette niveau for forsvarsudgifter. Inden for rammerne af deres nationale gennemførelsesplaner vil arbejde hen imod fastholdelse eller overskridelse af NATO’s nuværende relevante retningslinjer for forsvarsudgifter (8) blive anset for at vise en positiv tendens med hensyn til at opfylde denne mere bindende forpligtelse. På grundlag af oplysningerne i de nationale gennemførelsesplaner vil den årlige rapport fra den højtstående repræsentant også give en detaljeret oversigt over udviklingen i de deltagende medlemsstaters forsvarsudgifter i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i afgørelse (FUSP) 2017/2315.

                  7.

                  Forpligtelse 2: De deltagende medlemsstater bør hver især fremlægge præcise finansielle data i deres nationale gennemførelsesplaner om, hvordan de agter at bidrage til det kollektive benchmark på 20 % (9) for forsvarsinvesteringer. Disse oplysninger bør omfatte en prognose i faste priser som en procentdel af det samlede forsvarsbudget med hensyn til stigningen i forhold til det foregående år. Tallene bør omfatte investeringer i indkøb af forsvarsmateriel og forskning og udvikling (FoU). De deltagende medlemsstater, der allerede har udgifter på eller over det (kollektive) benchmarks niveau, bør oplyse, om de planlægger at fastholde eller ændre dette udgiftsniveau.

                  8.

                  Forpligtelse 3: De deltagende medlemsstater bør fremlægge detaljerede oplysninger i deres nationale gennemførelsesplaner om, hvordan og med hvilke midler de søger at øge antallet, omfanget og virkningen af fælles, samarbejdsbaserede projekter omhandlende strategiske forsvarskapaciteter, og også nævne budgettal samt de specifikke projekter, som modtager eller har modtaget finansiel bistand fra Unionen. I den forbindelse bør de deltagende medlemsstater hver især fremlægge præcise finansielle data om, hvordan de planlægger at bidrage i faste priser til at nå det europæiske samarbejdsbaserede kollektive benchmark for indkøb af forsvarsmateriel – 35 % af de samlede udgifter til materiel – og det kollektive benchmark for europæisk samarbejdsbaseret forsvarsrelateret forskning og teknologi (F&T) – 20 % af de samlede udgifter til forsvarsrelateret F&T. De deltagende medlemsstater, der allerede har nået disse udgiftsniveauer, bør oplyse, om de planlægger at fastholde eller ændre disse udgiftsniveauer.

                  9.

                  Forpligtelse 4: Med henblik på at bistå med overvågningen af de reelle fremskridt fra år til år bør de deltagende medlemsstater hver især i deres nationale gennemførelsesplaner tydeligt fremlægge præcise finansielle data om, hvordan de vil bidrage med henblik på at nå tættere på de 2 % af de samlede forsvarsudgifter (kollektivt benchmark) som en andel af de samlede forsvarsudgifter til forsvarsrelateret F&T, herunder udgiftsprognoser.

                  10.

                  Forpligtelse 5: De deltagende medlemsstater opfordres til hvert år at bruge deres nationale gennemførelsesplaner til at dele deres erfaringer med hensyn til planlægning af og bidrag til opfyldelsen af forpligtelse 1-4 i lyset af ovennævnte mere præcise mål. Ved udgangen af 2025 vil der blive foretaget en gennemgang af disse forpligtelser på grundlag af udgiftsdataene i de nationale gennemførelsesplaner med det sigte om nødvendigt at tilpasse indikatorerne og målene for disse forpligtelser, med henblik på godkendelse i Rådet.

            Forpligtelse 6-11

                  11.

                  Forpligtelse 6: Senest i 2025 vil de deltagende medlemsstater have gjort fremskridt med systematisk at tage hensyn til og bedst muligt udnytte Unionens kapacitetsudviklingsværktøjer og -initiativer, f.eks. kapacitetsudviklingsplanen (CDP) og CARD, for at give input til deres nationale beslutningstagning, prioritering og forsvarsplanlægning og gøre den mere sammenhængende, hvilket sikrer sammenhæng mellem output og de respektive NATO-processer, hvor kravene overlapper hinanden, idet de to organisationers forskellige karakter og deres respektive ansvarsområder og medlemsskaber anerkendes. Dette vil indebære, at medlemsstaterne fremhæver deres væsentlige rolle i forbindelse med kapacitetsudvikling i Unionen, herunder ved at angive de foretrukne områder for udvikling af samarbejdsbaserede aktiviteter vedrørende forsvarskapacitet inden for Unionen med henvisning til CARD-resultaterne og -anbefalingerne. Med henblik herpå bør de deltagende medlemsstater i deres nationale gennemførelsesplaner angive, hvordan de gennemfører Unionens kapacitetsudviklingsprioriteter, der hidrører fra CDP, herunder gennem national prioritering, og skitsere deres planer og mål for de respektive prioriteter, der skal nås i de kommende år.

                  12.

                  Forpligtelse 7: Hvert år bør de enkelte deltagende medlemsstater i deres nationale gennemførelsesplaner angive, hvordan de har gjort bedst mulig brug af Unionens disponible redskaber og processer, og hvordan de planlægger at gå videre med dette arbejde. Dette omfatter støtte til CARD-processen, herunder gennem fremlæggelse af alle påkrævede relevante oplysninger, gennemførelse af bilaterale CARD-dialoger og udveksling af resultaterne af de nationale forsvarsgennemgange, når det er muligt. I deres nationale gennemførelsesplaner bør de deltagende medlemsstater medtage oplysninger om, hvordan de har gennemført og/eller planlægger at bruge de handlingsrettede anbefalinger i de aftalte CARD-rapporter.

                  13.

                  Forpligtelse 8: Hvert år vil de deltagende medlemsstater gøre bedst mulig brug af Den Europæiske Forsvarsfond til støtte for deres samarbejdsbaserede projekter vedrørende kapacitetsudvikling. De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner angive, til hvilke EU-kapacitetsudviklingsprioriteter, som er aftalt inden for CDP- og CARD-fokusområderne, der er modtaget eller i fremtiden kan søges om finansiel bistand fra EU, og så vidt muligt, hvor stor en andel af de nationale forsvarsinvesteringer de har afsat til eller planlægger at afsætte til disse samarbejdsprojekter. De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner angive anvendeligheden og merværdien af EU-finansieringen for den nationale indsats for forsvarskapacitetsudvikling. Senest ved udgangen af 2025 bør de deltagende medlemsstater også angive deres hensigt om at sikre opfølgning af resultaterne af både den forberedende foranstaltning vedrørende forsvarsforskning (2017-2019), programmet for udvikling af den europæiske forsvarsindustri (2019-2020) og Den Europæiske Forsvarsfond for samarbejdsprojekter med en påvist EU-merværdi.

                  14.

                  Forpligtelse 9: De deltagende medlemsstater bør udarbejde en liste over de relevante igangværende samarbejdsbaserede projekter vedrørende kapacitetsudvikling i overensstemmelse med CDP i PESCO samt inden for andre rammer med angivelse af den planlagte indledning og afslutning af harmoniseringen af kravene. Den berammede igangsættelse af harmoniseringen af kapacitetskrav bør også angives for de planlagte og påtænkte projekter. Dette bør ske i de kommende år med særligt fokus på at afhjælpe de kapacitetsmangler, der er identificeret i CDP, og under hensyntagen til CARD.

                  15.

                  Forpligtelse 10: De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner kortlægge de kapaciteter og faciliteter, som de har planlagt at stille til rådighed og levere med henblik på fælles brug for andre deltagende medlemsstater, med konkrete eksempler som f.eks. uddannelse, øvelser, militærbaser og logistisk støtte, og angive, hvilke af dem der også er til rådighed i tilfælde af operationer. De deltagende medlemsstater kunne i deres nationale gennemførelsesplaner også kortlægge, hvilke kapaciteter, herunder infrastruktur, som tilbydes af andre deltagende medlemsstater, der kunne danne grundlag for samarbejde. De nationale gennemførelsesplaner bør angive, hvorledes et sådant samarbejde kunne optimere de tilgængelige ressourcer og forbedre deres samlede effektivitet, herunder ved at fremlægge eventuelle oplysninger om potentielle besparelser. De deltagende medlemsstater bør bruge samarbejdsdatabasen (CODABA), navnlig som støtte til at udveksle oplysninger om deres relevante forsvarsplaner og -interesser i denne henseende. De deltagende medlemsstater bør regelmæssigt komme med input hertil og følgelig rapportere i deres nationale gennemførelsesplaner, at dette er gjort.

                  16.

                  Forpligtelse 11: De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner angive, hvordan de vil øge samarbejdet om cyberforsvar, herunder gennem eksisterende initiativer eller nye samarbejdsbaserede aktiviteter. I deres nationale gennemførelsesplaner bør de senest i 2025 angive, hvordan de planlægger at opretholde eller yderligere øge graden af deres deltagelse i multinationale cyberøvelser og deres samarbejde, herunder inden for rammerne af EDA og Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (ESDC). De deltagende medlemsstater bør ligeledes senest i 2025 angive, hvordan de agter at etablere et løbende samarbejde med andre deltagende medlemsstater om cyberforsvar og dermed beslægtede aktiviteter såsom udveksling af oplysninger, uddannelse og operationel støtte, men også kapacitetsudvikling. Oplysninger fra de nationale gennemførelsesplaner om de deltagende medlemsstaters samarbejde om cyberforsvar og deres bidrag til cyberforsvar og dermed beslægtede aktiviteter, herunder kapacitetsudvikling, vil indgå i den højtstående repræsentants årlige rapport om status for gennemførelsen af PESCO som et bilag.

            Forpligtelse 12-14

                  17.

                  Forpligtelse 12: Senest i 2025 bør de deltagende medlemsstater:

                              a)

                              delforpligtelse 12.1:

                                          —

                                          bidrage til EU-styrkekataloget med alle deployerbare nationale kapaciteter, der svarer til behovene i det seneste EU-behovskatalog, hen imod en sammenhængende fuldspektret EU-styrkepakke i overensstemmelse med PESCO-underretningen (10), der bygger på den EU-styrkepakke, som er fastlagt i fremskridtskataloget (11). I overensstemmelse med princippet om ét sæt styrker bør de deltagende medlemsstaters input være i tråd med instrukserne for processen vedrørende det overordnede mål og bør omfatte alle deployerbare aktiver (herunder hovedkvarterer og kapaciteter, der kan anvendes til støtte for missioner og operationer). De deltagende medlemsstater bør rapportere om disse input i deres nationale gennemførelsesplaner

                                          —

                                          fokusere på den fremtidige disponibilitet af kapaciteter, der er nødvendige for at opfylde kapacitetsmålene med stor virkning, og dermed optimere de planlagte bidrag til EU-styrkekataloget på kort og mellemlang sigt. Der bør lægges vægt på opfyldelse af alle kortsigtede kapacitetsmål med stor virkning. Deres planlægningsindsats vil blive målt gennem processen vedrørende det overordnede mål. De deltagende medlemsstater bør rapportere om denne planlægningsindsats i deres nationale gennemførelsesplaner

                              b)

                              delforpligtelse 12.2: i overensstemmelse med EU-konceptet for hurtig militær reaktion færdiggøre databasen vedrørende hurtig reaktion, således at den kan blive et nyttigt militært planlægningsværktøj til at bidrage til at opfylde EU’s ambitionsniveau. Ved at bidrage til databasen vedrørende hurtig reaktion vil de deltagende medlemsstater med forbehold af eventuelle forfatningsmæssige bestemmelser vedrørende deployeringsbeslutninger sende et signal om deres potentielle bidrag i form af umiddelbart deployerbare formationer, kapaciteter og relevant støtteinfrastruktur, som hurtigt kan deployeres eller anvendes i en militær FSFP-mission eller operation til støtte for EU’s ambitionsniveau. Med henblik herpå bør de enkelte deltagende medlemsstater forud for den årlige konference om koordinering af hurtig militær reaktion i databasen vedrørende hurtig reaktion ajourføre listen over deres militære formationer og kapaciteter, der er til rådighed. Dette omfatter ajourføring eller færdiggørelse af databaserne for jord, sø og luft og indeholder en angivelse af graden af parathed for kapaciteter og styrker, hvor det er relevant. Med forbehold af krav om klassificering bør denne del af databasen vedrørende hurtig reaktion være tilgængelig for deltagende medlemsstater med henblik på at støtte evnen til at foretage en indledende evaluering af muligheden for at iværksætte en militær FSFP-mission eller -operation. I denne forbindelse vil en prognose over formationer og kapaciteter baseret på en behovsanalyse, der er udledt af de illustrative scenarier, gøre det muligt for de deltagende medlemsstater at bidrage til databasen vedrørende hurtig reaktion på en mere nøjagtig måde. De deltagende medlemsstater bør lade deres bidrag til denne database afspejle i deres nationale gennemførelsesplaner

                              c)

                              delforpligtelse 12.3: have evalueret muligheden for en hasteprocedure i forbindelse med politiske tilsagn på nationalt plan under overholdelse af deres forfatningsmæssige bestemmelser, herunder gennem en eventuel gennemgang af deres nationale beslutningsprocedurer, hvis dette ikke allerede er sket, med henblik på at foretage forbedringer. Hvis det er relevant, bør de nationale gennemførelsesplaner også afspejle gennemførelsen af beslutningsprocedurer i scenarier for hurtig reaktion gennem øvelser af POLEX-typen samt relevante konklusioner

                              d)

                              delforpligtelse 12.4:

                                          —

                                          inden for rammerne af deres midler og kapaciteter have ydet betydelig støtte til militære FSFP-missioner og -operationer, der tager sigte på at opfylde opgørelserne over behov og dermed overholder det aftalte ambitionsniveau for FSFP-missionerne og -operationerne. Med henblik herpå skal de deltagende medlemsstater yde et rimeligt bidrag til styrkeopbygning, for hvilket de bør definere parametrene hurtigst muligt og senest inden sommeren 2022

                                          —

                                          disse bidrag til de militære FSFP-missioner og -operationer, der er gengivet i en tabel, vil indgå i den højtstående repræsentants årlige rapport om gennemførelsen af PESCO som et bilag og bør fremhæves positivt. De deltagende medlemsstater bør hvert år i deres nationale gennemførelsesplaner rapportere om deres bidrag til opfyldelse af opgørelserne over behov for de militære FSFP-operationer og -missioner, idet de tager sigter på at opretholde eller øge disse bidrag og således yde et rimeligt bidrag til styrkeopbygningen for FSFP-missioner og -operationer

                                          —

                                          i denne proces kan de deltagende medlemsstater henvise til deres nationale og internationale forpligtelser, der bidrager til europæisk og international fred og sikkerhed

                                          —

                                          disse elementer bør øge gennemsigtigheden i de deltagende medlemsstaters indsats med henblik på at anerkende væsentlige bidrag. De bør også anvendes til at tilskynde og støtte medlemsstaterne til inden for deres midler og kapaciteter at øge deres bidrag til FSFP-missioner og -operationer. Til dette formål vil der blive fremsat henstillinger, og gennemførelsen af disse henstillinger vil blive gennemgået regelmæssigt, herunder på politisk plan.

                              e)

                              delforpligtelse 12.5: bekræfte deres væsentlige og regelmæssige bidrag til EU’s kampgrupper, principielt mindst fire år i forvejen, og forberede og uddanne deres bidragende styrker og kapaciteter i overensstemmelse med EU’s kampgruppekoncept og EU’s kampgruppeforberedelsesvejledning. Med henblik herpå bør de deltagende medlemsstater hurtigst muligt bidrage til at fylde tjenestelisten for EU’s kampgrupper og lade deres bidrag afspejle i deres nationale gennemførelsesplaner. De enkelte deltagende medlemsstaters bidrag til tjenestelisten for EU’s kampgrupper, der dækker en femårig periode, vil indgå i den højtstående repræsentants årlige rapport om gennemførelsen af PESCO som et bilag

                              f)

                              delforpligtelse 12.6: have ydet et konkret bidrag til gennemførelsen af EU’s handlingsplan for militær mobilitet og PESCO-projekterne på dette område med forbehold af national suverænitet, beslutningstagning, love og bestemmelser, herunder ved at arbejde videre med de fire foranstaltninger på nationalt plan som aftalt i Rådets konklusioner af 25. juni 2018 om sikkerhed og forsvar. Med henblik herpå bør de deltagende medlemsstater som anført i nævnte konklusioners punkt 18 udvikle nationale planer for gennemførelse af militær mobilitet, udstede tilladelse til passage af landegrænser og diplomatisk tilladelse inden for fem arbejdsdage og overveje at afkorte denne periode yderligere for hurtige udrykningsenheder, etablere et stærkt sammenkoblet net af nationale kontaktpunkter, herunder deres mandater, og træne militær mobilitet ved nationale og/eller multinationale øvelser hurtigst muligt og senest i 2024. De deltagende medlemsstater, der endnu ikke har udviklet nationale planer for gennemførelse af militær mobilitet, bør gøre det omgående og yde de pågældende nationale bidrag via den fælles arbejdsplatform og desuden lade dem afspejle i de nationale gennemførelsesplaner. De deltagende medlemsstaters indsats i denne henseende bør indgå i den højtstående repræsentants årlige rapport om gennemførelsen af PESCO som et bilag.

                  18.

                  Forpligtelse 13: På området styrkers interoperabilitet bør de deltagende medlemsstater:

                              a)

                              delforpligtelse 13.1:

                                          —

                                          anvende EU’s kampgruppeforberedelsesvejledning, herunder de fælles kriterier for evaluering og validering af EU’s kampgruppestyrkepakke, der er i overensstemmelse med NATO’s standarder, og samtidig bibeholde national certificering. I deres nationale gennemførelsesplaner bør de deltagende medlemsstater erklære, hvordan de uddanner og certificerer deres styrker, f.eks. ved at udarbejde et EU-kampgruppeøvelsesprogram med henblik på forberedelsesfasen og ved at gennemføre en endelig liveøvelse (LIVEX) som led i kampgruppecertificeringspakken

                                          —

                                          i deres nationale gennemførelsesplaner præcisere, hvordan de agter at gennemføre de fælles tekniske og operationelle standarder, der skal anvendes af styrker fra alle de deltagende medlemsstater, idet der anerkendes et behov for at sikre interoperabilitet og sammenhæng mellem Unionen og NATO, og det sikres, at passende forudsætninger for maksimal interoperabilitet er på plads, så alle deltagende medlemsstater kan opfylde deres forpligtelser

                              b)

                              delforpligtelse 13.2: i deres nationale gennemførelsesplaner angive deres nuværende deltagelse eller deres bestræbelser på at deltage og en hensigt om, hvis det er muligt, at styrke deres deltagelse i og bidrag til de europæiske multinationale strukturer, navnlig dem, som Unionen har til rådighed. De deltagende medlemsstaters bidrag til de europæiske multinationale strukturer vil indgå i den højtstående repræsentants årlige rapport om gennemførelsen af PESCO som et bilag.

                  19.

                  Forpligtelse 14:

                              —

                              I overensstemmelse med artikel 75, stk. 1, om revurdering af Rådets afgørelse (FUSP) 2021/509 (12) om oprettelse af en europæisk fredsfacilitet bør de deltagende medlemsstater påtage sig at overveje og kortlægge og tilskyndes til at foreslå modeller og muligheder for udvikling af en ambitiøs tilgang til fælles finansiering af militære FSFP-operationer og -missioner, ud over hvad der er fastlagt som fælles udgifter i overensstemmelse med Rådets afgørelse (FUSP) 2021/509. I denne henseende opfordres de deltagende medlemsstater til at gøre status over de udgifter, for hvilke der er anmodet om særlig finansieringsberettigelse i løbet af året på ad hoc-basis, og/eller udgifter, der set ud fra et nationalt synspunkt kan foreslås som også værende potentielt berettigede til fælles finansiering. I overensstemmelse med revurderingsbestemmelsen i Rådets afgørelse (FUSP) 2021/509 opfordres de deltagende medlemsstater til i forbindelse med de planlagte revurderinger af nævnte afgørelse hvert tredje år eller på anmodning af en medlemsstat i fællesskab og på behørig vis at overveje disse forslag i udvalget vedrørende den europæiske fredsfacilitet med henblik på at give input til den efterfølgende drøftelse i Rådet om eventuelle ændringer af listen over fælles udgifter.

                              —

                              Desuden opfordres de deltagende medlemsstater også til i deres forslag at medtage potentielle yderligere måder, hvorpå der kan bidrages til finansieringen af udgifterne til militære FSFP-operationer og -missioner. De deltagende medlemsstater tilskyndes til i deres nationale gennemførelsesplaner at medtage deres resultater vedrørende begge aspekter.

                              —

                              Derudover kan mulighederne for en mere systematisk anvendelse af de eksisterende finansielle incitamenter (f.eks. momsfritagelsen for ad hoc-projekter i EDA) til støtte for forsvarssamarbejde, herunder til militære FSFP-missioner og -operationer, undersøges.

            Forpligtelse 15-17

                  20.

                  Forpligtelse 15: Senest i 2025 bør de deltagende medlemsstater have øget antallet og omfanget af deres kapacitetsudviklingsprojekter og have gjort fremskridt med gennemførelsen heraf, hvilket bidrager til at afhjælpe de kapacitetsmangler, der er identificeret i CDP (herunder kapacitetsmål med stor virkning) og beskrevet i Unionens kapacitetsudviklingsprioriteter, herunder i de dertil knyttede cases i strategisk kontekst og ved at anvende CARD-resultater og -anbefalinger, herunder de identificerede samarbejdsmuligheder, navnlig fokusområderne. I denne sammenhæng skal de deltagende medlemsstater være mere opmærksomme på samarbejde på følgende områder: imødegåelse af hybride trusler, klimaændringer, energisikkerhed, maritim sikkerhed, rumrelaterede aspekter og nye og disruptive teknologier, herunder kunstig intelligens. De deltagende medlemsstater bør fremlægge deres planer for de kommende år med en beskrivelse af antallet og den anslåede mængde af deres samarbejdsprojekter i finansiel forstand og fremlægge oplysninger om deres nationale projekter, der kan bidrage til at afhjælpe manglende kapacitet, som er identificeret i henhold til CDP. De deltagende medlemsstater bør også dele deres vurdering af disse projekters betydning for en forbedring af Unionens strategiske autonomi og en mere integreret, bæredygtig, innovativ og konkurrencedygtig europæisk forsvarsteknologisk og -industriel base (EDTIB). For de aktiviteter, der har en industriel eller teknologisk dimension, bør de deltagende medlemsstater angive, hvilken type europæisk industrisektor eller teknologi, de planlægger at styrke.

                  21.

                  Forpligtelse 16: De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner lade afspejle, hvilke passende beslutninger og skridt der er taget på nationalt plan med henblik på i højere grad at prioritere en europæisk samarbejdsbaseret tilgang til fremtidige projekter for at afhjælpe kapacitetsmangler, der er konstateret på nationalt plan. Aktiv brug af CODABA samt samarbejdsmuligheder identificeret i forbindelse med CARD og navnlig fokusområderne kan gøre det lettere at opfylde denne forpligtelse. De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner opføre samarbejdsprojekter og multinationale aktiviteter, som de forventer vil afhjælpe konstaterede mangler på nationalt plan, og dele planer om, hvordan de agter at øge brugen af de samarbejdsbaserede tilgange i denne henseende.

                  22.

                  Forpligtelse 17: Da alle de deltagende medlemsstater bidrager til et eller flere PESCO-projekter, bør de nationale gennemførelsesplaner give oplysninger om deres samlede bidrag i form af ressourcer og ekspertise over tid til PESCO-projekter og om, hvordan disse projekter indvirker strategisk på Unionens og de deltagende medlemsstaters forsvarskapacitetssituation. Dette kan også afspejle de roller, som de deltagende medlemsstater har til hensigt at påtage sig inden for kapacitetsudvikling i en europæisk sammenhæng.

            Forpligtelse 18-20:

                  23.

                  Forpligtelse 18: I hele PESCO-fasen 2021-2025 bør de deltagende medlemsstater sikre, at de gør bedst mulig brug af EDA som det europæiske forum for fælles kapacitetsudvikling. Med henblik herpå bør de deltagende medlemsstater i deres nationale gennemførelsesplaner angive, hvilke projekter de deltager i, og angive det dermed forbundne finansielle omfang, der kanaliseres gennem EDA, idet de anvender tallene for 2020 som udgangspunkt, fastholder et treårigt perspektiv for hver ajourføring af nationale gennemførelsesplaner som minimumsstandard og opfører de planlagte aktiviteter for de følgende år, herunder de kapacitetsområder og den aktivitetstype, der er planlagt i overensstemmelse med national lovgivning. De deltagende medlemsstater opfordres til i deres nationale gennemførelsesplaner at angive, hvordan og i hvilke situationer de anser Den Fælles Organisation for Forsvarsmaterielsamarbejde (OCCAR) for at være den foretrukne forvaltningsorganisation for samarbejdsprogrammer, og fremlægge oplysninger om trufne beslutninger om udvælgelse af en eventuel anden multinational programforvaltningsorganisation, idet de har overvejet OCCAR som en mulighed. Dette foregriber ikke anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/81/EF (13).

                  24.

                  Forpligtelse 19: I hele PESCO-fasen 2021-2025 bør de deltagende medlemsstater påvise, at deres samarbejdsbaserede kapacitetsprojekter, herunder PESCO-projekter, bidrager til at fremme konkurrenceevne, effektivitet og innovation i forsvarsindustrien i hele Unionen ved at støtte og muliggøre grænseoverskridende samarbejde, herunder for SMV’er, samt styrke og forbedre forsyningssikkerheden for forsvarsprodukter og -teknologier. De deltagende medlemsstater vil i overensstemmelse med erklæringen fra medlemmerne af Det Europæiske Råd af 26. februar 2021 også sigte mod at fremme forskning, teknologisk udvikling og innovation og nedbringe den europæiske strategiske afhængighed inden for kritiske teknologier og værdikæder, uden at dette berører nationale beslutningsprocedurer.

                              a)

                              De nationale gennemførelsesplaner bør præcisere, hvordan en passende industripolitik, hvis en sådan findes, styrer udviklingen af samarbejdsbaserede kapacitetsudviklingsprojekter for at undgå unødvendig overlapning, ved hjælp af oplysninger om de industrigrene, der er blevet styrket, og de områder, hvor overlapninger er blevet forhindret.

                              b)

                              De deltagende medlemsstater vil aflægge rapport om, hvilke samarbejdsprogrammer der modtager samfinansiering fra Unionen under programmet for udvikling af den europæiske forsvarsindustri og/eller Den Europæiske Forsvarsfond i overensstemmelse med forpligtelse 3 og 8.

                  25.

                  Forpligtelse 20:

                              a)

                              I hele PESCO-fasen 2021-2025 bør de deltagende medlemsstater påvise, at deres samarbejdsprogrammer er til gavn for enheder, der skaber merværdi på Unionens område (f.eks. aspekter vedrørende frembragte resultater og intellektuelle ejendomsrettigheder, teknologiske forbedringer og skabelse af markedsmuligheder). I overensstemmelse med artikel 7, stk. 5, i afgørelse (FUSP) 2020/1639 bør de nationale gennemførelsesplaner, alt efter omstændighederne, indeholde oplysninger om de relevante enheder, der drager fordel af samarbejdsprogrammer, og den dermed forbundne indvirkning på EDTIB.

                              b)

                              De deltagende medlemsstater vil i overensstemmelse med direktiv 2009/81/EF påvise, at de erhvervelsesstrategier, som de har gennemført fra 2021 til 2025, har en positiv indvirkning på EDTIB. Dette kan angives ved at opføre det absolutte omfang af forsvarsinvesteringer og den relative andel, som tildeles løsninger udviklet og produceret i Unionen. De nationale gennemførelsesplaner bør navnlig indeholde oplysninger om kapacitets- og teknologiområder som fastlagt i CDP og opkøbsstrategi i forhold til kapacitetsprojekter, der har en industriel dimension.

            III.   Vejen frem

                  26.

                  Efter vedtagelsen af denne henstilling vil de deltagende medlemsstater gennemgå og ajourføre deres nationale gennemførelsesplaner i overensstemmelse hermed og meddele dem til PESCO-sekretariatet senest den 10. marts 2022 og hvert år herefter senest på samme dato, jf. artikel 3, stk. 2, i afgørelse (FUSP) 2017/2315, med henblik på den evalueringsproces, der er fastsat i nævnte afgørelses artikel 6, stk. 3. De nationale gennemførelsesplaner bør hvert andet år ledsages af en politisk erklæring på højt plan, hvori de deltagende medlemsstater kan anføre de vigtigste resultater og angive specifikke nationale prioriteter samt dele deres erfaringer, hvad angår planlægning og bidrag til opfyldelsen af alle mere bindende forpligtelser. Regelmæssige politiske drøftelser på højt plan mellem de deltagende medlemsstater og den højtstående repræsentant bør fortsætte for at sikre politisk momentum.

                  27.

                  I lyset af PESCO-underretningen, som også minder om den særlige karakter af visse medlemsstaters sikkerheds- og forsvarspolitik, og under hensyntagen til resultatet af det strategiske kompas vil de deltagende medlemsstater i forbindelse med den strategiske gennemgang, der skal fortages inden udgangen af 2025, vurdere opfyldelsen af alle PESCO-forpligtelser og drøfte og træffe afgørelse om nye forpligtelser med henblik på indledning af en ny fase hen imod europæisk sikkerheds- og forsvarsintegration. I overensstemmelse med resultatet af den strategiske gennemgang bør Rådet i begyndelsen af 2026 vedtage en tredje række mere præcise mål, ajourført og om nødvendigt udvidet, under hensyntagen til artikel 4, stk. 2, litra c), i afgørelse (FUSP) 2017/2315.

                  28.

                  Den højtstående repræsentant bør fra og med 2022 tage hensyn til denne henstilling i den årlige rapport om PESCO, som vil underbygge evalueringen af de enkelte deltagende medlemsstaters opfyldelse af de mere bindende forpligtelser.

                  29.

                  Henstillingen af 15. oktober 2018 ophæves.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 16. november 2021.

               På Rådets vegne

               Formand

            J. BORRELL FONTELLES

         (1)  EUT L 331 af 14.12.2017, s. 57.

         (2)  EUT C 374 af 16.10.2018, s. 1.

         (3)  Rådets afgørelse (FUSP) 2020/1639 af 5. november 2020 om fastsættelse af de generelle betingelser, hvorpå tredjelande undtagelsesvis kan indbydes til at deltage i individuelle PESCO-projekter (EUT L 371 af 6.11.2020, s. 3).

         (4)  Navnlig bilag I - Principper for PESCO.

         (5)  Som anført i Rådets konklusioner af 17. juni 2020 om sikkerhed og forsvar: »Med udgangspunkt i trusselsanalysen og andre mulige tematiske input vil det strategiske kompas fastlægge politikretningslinjer og specifikke målsætninger«.

         (6)  Rådets afgørelse 2013/488/EU af 23. september 2013 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU’s klassificerede informationer (EUT L 274 af 15.10.2013, s. 1).

         (7)  I overensstemmelse med Det Europæiske Forsvarsagenturs (EDA’s) liste over definitioner af forsvarsdata (EDA201807105).

         (8)  Ifølge NATO’s nuværende relevante retningslinjer om forsvarsudgifter gælder de 2 % af BNP udelukkende for de deltagende medlemsstater, der også er medlem af NATO, og det udgør ikke et aftalt PESCO-mål.

         (9)  I november 2007 godkendte EDA-styringsrådet fire kollektive benchmarks for investeringer: 20 % af de samlede forsvarsudgifter for indkøb af materiel (herunder FoU/F&T), 35 % af de samlede udgifter til materiel for europæisk samarbejdsbaseret indkøb af materiel, 2 % af de samlede forsvarsudgifter for forsvarsrelateret forskning og teknologi (F&T) og 20 % af de samlede udgifter til forsvarsrelateret F&T for europæisk samarbejdsbaseret F&T.

         (10)  Navnlig bilag I - Principper for PESCO.

         (11)  Formålet med processen vedrørende det overordnede mål og navnlig styrkekataloget er at opnå en fuldstændig forståelse af, hvilke styrker der potentielt er til rådighed for FSFP-missioner og -operationer og kapaciteter i tilknytning hertil, uden at dette berører eller er forbundet med styrkeopbygningsprocesser for FSFP-missioner og -operationer.

         (12)  Rådets afgørelse (FUSP) 2021/509 af 22. marts 2021 om oprettelse af en europæisk fredsfacilitet og om ophævelse af afgørelse (FUSP) 2015/528 (EUT L 102 af 24.3.2021, s. 14).

         (13)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/81/EF af 13. juli 2009 om samordning af fremgangsmåderne ved ordregivende myndigheders eller ordregiveres indgåelse af visse bygge- og anlægs-, vareindkøbs- og tjenesteydelseskontrakter på forsvars- og sikkerhedsområdet og om ændring af direktiv 2004/17/EF og 2004/18/EF (EUT L 216 af 20.8.2009, s. 76).