title: Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. juni 2009 om etablering af det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (ECVET) (EØS-relevant tekst)

text:
               8.7.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 155/11

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS HENSTILLING

   af 18. juni 2009
   om etablering af det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (ECVET)
   (EØS-relevant tekst)
   2009/C 155/02
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149, stk. 4, og artikel 150, stk. 4,
   som henviser til forslag fra Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Udvikling og anerkendelse af borgernes viden, kvalifikationer og kompetencer er af afgørende betydning for deres personlige og faglige udvikling samt for konkurrenceevnen, beskæftigelsen og den sociale samhørighed i Fællesskabet. I den forbindelse bør denne udvikling og anerkendelse lette den tværnationale mobilitet for arbejdstagere og lærende og bidrage til en bedre balance mellem udbud og efterspørgsel på det europæiske arbejdsmarked. Deltagelse i livslang læring på tværs af grænserne for alle samt overførsel, anerkendelse og akkumulering af den enkeltes læringsresultater, som er erhvervet i formelle, ikke-formelle og uformelle sammenhænge, bør derfor støttes og forbedres på Fællesskabsniveau.

               (2)

               Det blev på det Europæiske Råds møde i Lissabon i 2000 konkluderet, at øget gennemsigtighed i kvalifikationer skulle være et af de hovedelementer, der er nødvendige for en tilpasning af uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne i Fællesskabet til kravene i det videnbaserede samfund. Endvidere understregede Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002 betydningen af øget gennemsigtighed og af metoder til anerkendelse af erhvervsuddannelser.

               (3)

               Erhvervsuddannelsessystemer, der er et af hovedområderne inden for livslang læring, er direkte forbundet med almen og højere uddannelse samt med de enkelte medlemsstaters beskæftigelses- og socialpolitikker. Gennem deres tværsektorielle virkninger fremmer de ikke alene den europæiske økonomis konkurrenceevne og opfyldelsen af arbejdsmarkedets behov, men også den sociale samhørighed, ligestilling og borgernes deltagelse og engagement.

               (4)

               I Rådets resolution af 19. december 2002 om fremme af et styrket europæisk samarbejde om erhvervsuddannelse (4) (»Københavnprocessen«) og i Rådets og Kommissionens fælles midtvejsrapport fra 2004 om gennemførelsen af arbejdsprogrammet for uddannelse og erhvervsuddannelse 2010 (5), understreges betydningen af et meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse, mens Rådets og Kommissionens fælles situationsrapport fra 2008 (6) understreger nødvendigheden af at øge bestræbelserne på at forbedre erhvervsuddannelsernes kvalitet og gøre dem mere attraktive.

               (5)

               I konklusionerne fra 15. november 2004 fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om de fremtidige prioriteringer inden for et styrket europæisk samarbejde om erhvervsuddannelse ad, prioriterede man udvikling og gennemførelse af et europæisk meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse for at give lærende mulighed for at bygge videre på resultater fra deres uddannelsesforløb ved skift mellem forskellige erhvervsuddannelsessystemer.

               (6)

               Formålet med denne henstilling er at etablere et europæisk meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (»ECVET«), der skal lette overførsel, anerkendelse og akkumulering af de vurderede læringsresultater hos enkeltpersoner, der ønsker at opnå en kvalifikation. Dette vil forbedre den generelle forståelse af borgernes læringsresultater og deres gennemsigtighed, transnationale mobilitet og muligheden for overførsel mellem og i givet fald internt i medlemsstaterne i et område for livslang læring uden grænser og vil også forbedre mobiliteten og muligheden for overførsel af kvalifikationer på nationalt plan mellem forskellige sektorer af økonomien og inden for arbejdsmarkedet. Endvidere vil det bidrage til udvikling og udvidelse af det europæiske samarbejde inden for uddannelse og erhvervsuddannelse.

               (7)

               ECVET bør bygge på de principper og tekniske specifikationer, der er anført i bilag II. Endvidere bør ECVET bygge på de fælles principper for kvalitetssikring, som er anført i Rådets konklusioner af 28. maj 2004 om kvalitetssikring i erhvervsuddannelse og Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. juni 2009 om etablering af en europæisk referenceramme for kvalitetssikring for erhvervsuddannelser (7).

               (8)

               ECVET finder anvendelse på alle læringsresultater, som principielt skal kunne erhverves gennem en lang række forskellige uddannelsesforløb på alle niveauer i den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring (»EQF«) og herefter blive overført og anerkendt. Denne henstilling bidrager derfor til de mere brede mål om at fremme livslang læring og at øge indslusningen på arbejdsmarkedet, åbenhed for så vidt angår mobilitet samt social integration af arbejdstagere og lærende. Den letter især både udviklingen af fleksible og individualiserede forløb og anerkendelsen af de læringsresultater, der erhverves gennem uformel og ikke-formel læring.

               (9)

               Gennemsigtige principper for kvalitetssikring, udveksling af oplysninger og udvikling af partnerskaber mellem institutioner med ansvar for kvalifikationer, udbydere af erhvervsuddannelse og andre relevante aktører, bør medvirke til at opbygge gensidig tillid og lette gennemførelsen af denne henstilling.

               (10)

               Denne henstilling bør gøre det lettere at skabe kompatibilitet, sammenlignelighed og komplementaritet mellem de meritsystemer, der anvendes i erhvervsuddannelser og i det europæiske meritoverførsels- og meritakkumuleringssystem (»ECTS«), som anvendes inden for sektoren for videregående uddannelser, og bør således bidrage til større muligheder for et skift mellem uddannelsesniveauer i overensstemmelse med national lovgivning og praksis.

               (11)

               Valideringen af vurderede ikke-formelle og uformelle læringsresultater bør støttes i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 28. maj 2004 om fælles europæiske principper for identifikation og validering af ikke-formel og uformel læring.

               (12)

               Denne henstilling supplerer Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer (8), som opfordrer medlemsstaterne til at fremme tætte forbindelser mellem EQF og eksisterende eller kommende europæiske systemer til overførsel og akkumulering af merit inden for videregående uddannelser og erhvervsuddannelse. EQF's vigtigste mål er at øge gennemsigtigheden, sammenligneligheden og muligheden for overførsel af erhvervede kvalifikationer, mens ECVET sigter mod at gøre det lettere at overføre og at få anerkendt og akkumuleret enkeltpersoners læringsresultater i deres indsats for at opnå en kvalifikation.

               (13)

               I denne henstilling tages der hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2241/2004/EF af 15. december 2004 om en samlet fællesskabsramme for større gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer (Europass) (9) og til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. december 2006 om tværnational mobilitet i Det Europæiske Fællesskab i uddannelsesøjemed: Det europæiske kvalitetscharter for mobilitet (10).

               (14)

               Denne henstilling bør gøre det lettere om nødvendigt at inddrage kompetente lokale og regionale myndigheder i arbejdet med at koble nationale eller andre referencerammer og -systemer for kvalifikationer til ECVET.

               (15)

               Denne henstilling berører ikke Europa-Parlaments og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (11), hvor både den relevante nationale myndighed og den vandrende arbejdstager gives rettigheder og pålægges forpligtelser. Anvendelsen af ECVET bør ikke have følger for adgangen til arbejdsmarkedet i de tilfælde, hvor erhvervsmæssige kvalifikationer er blevet anerkendt i overensstemmelse med direktiv 2005/36/EF. ECVET giver endvidere ikke borgerne nogen ny ret til at opnå automatisk anerkendelse af hverken læringsresultater eller point.

               (16)

               Indførelse og gennemførelse af ECVET er frivillig i henhold til traktatens artikel 149 og 150 og kan derfor kun ske i overensstemmelse med de eksisterende nationale love og bestemmelser.

               (17)

               Målene for denne henstilling, nemlig at støtte og supplere medlemsstaternes aktiviteter, at lette samarbejde mellem dem, at øge gennemsigtighed og at fremme mobilitet og livslang læring, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af omfanget og virkningerne bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne henstilling ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål, for så vidt den ikke erstatter eller fastsætter nationale kvalifikationssystemer, kvalifikationer eller nationale meritsystemer, ikke foreskriver specifikke læringsresultater eller en enkeltpersons kompetencer, og ikke har som mål eller krav, at kvalifikationssystemer skal opdeles eller harmoniseres —

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:

               1)

               at fremme det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (»ECVET«) som beskrevet i bilag I og II, på alle niveauer af EQF med henvisning til erhvervsuddannelseskvalifikationer, for at lette tværnational mobilitet og anerkendelse af læringsresultater inden for erhvervsuddannelse og livslang læring uden grænser

               2)

               at skabe de nødvendige betingelser og vedtage foranstaltninger, hvis det er hensigtsmæssigt, så det er muligt fra 2012, i overensstemmelse med national lovgivning og praksis og på grundlag af forsøg og afprøvning, gradvist at indføre og anvende ECVET inden for erhvervsuddannelse og uddannelseskvalifikationer på alle niveauer af EQF med henblik på overførsel, anerkendelse og akkumulering af enkeltpersoners læringsresultater, som er erhvervet i en formel og, hvor det er hensigtsmæssigt, i en ikke-formel eller uformel sammenhæng

               3)

               at støtte udviklingen af nationale og europæiske partnerskaber og netværk, som omfatter de institutioner og myndigheder, der er ansvarlige for kvalifikationer og diplomer, udbydere af erhvervsuddannelse, arbejdsmarkedets parter og andre relevante aktører, der beskæftiger sig med afprøvning, gennemførelse og fremme af ECVET

               4)

               at sikre, at aktører og enkeltpersoner inden for erhvervsuddannelse har adgang til oplysninger og vejledning i anvendelse af ECVET, og samtidig at lette udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne. Endvidere at sikre, at anvendelsen af ECVET på kvalifikationer offentliggøres på passende vis af de kompetente myndigheder, og at tilhørende »Europass«-dokumenter, som udstedes af de kompetente myndigheder, indeholder klare, relevante oplysninger

               5)

               i overensstemmelse med national lovgivning og praksis at anvende de fælles principper for kvalitetssikring i erhvervsuddannelse fastsat i Rådets konklusioner af 28. maj 2004 om kvalitetssikring i erhvervsuddannelse ved brug af ECVET, især i forbindelse med vurdering, validering og anerkendelse af læringsresultater

               6)

               at sikre, at koordinations- og overvågningsmekanismer fungerer på de rette niveauer i overensstemmelse med hver enkelt medlemsstats lovgivning, struktur og krav for at sikre kvaliteten, gennemsigtigheden og den nødvendige sammenhæng i de initiativer, der tages til gennemførelse af ECVET,

         OG STØTTER, AT KOMMISSIONEN HAR TIL HENSIGT:

               1)

               at støtte medlemsstaterne i udførelsen af de opgaver, der er omhandlet i punkt 1-6, og i anvendelsen af principperne og de tekniske specifikationer i ECVET, jf. bilag II, især ved at skabe bedre betingelser for afprøvning, samarbejde, gensidig læring, fremstød og lancering af informations- og høringstiltag og samtidig sikre adgang til vejledningsmateriale for alle interesserede borgere

               2)

               at udvikle brugervejledninger og redskaber og tilpasse de relevante Europass-dokumenter i samarbejde med medlemsstaterne, nationale og europæiske eksperter og brugere, at udvikle ekspertise til fremme af kompatibiliteten og komplementariteten mellem ECVET og ECTC, som anvendes i sektoren for videregående uddannelser i samarbejde med eksperter i og brugere af erhvervsuddannelser og videregående uddannelser på europæisk og nationalt plan, og løbende at sørge for oplysninger om udviklingen af ECVET

               3)

               at fremme og sammen med medlemsstaterne deltage i et europæisk ECVET-netværk, som inddrager relevante aktører fra erhvervsuddannelserne og nationale kompetente institutioner med henblik på at formidle og støtte ECVET internt i medlemsstaterne og at oprette en holdbar platform for udveksling af oplysninger og erfaringer mellem medlemsstaterne; at oprette en ECVET-brugergruppe inden for dette netværk for at bidrage til en ajourføring af brugervejledningen og til kvaliteten og den overordnede sammenhæng i samarbejdsprocessen ved gennemførelsen af ECVET

               4)

               at overvåge og følge op på gennemførte handlinger, herunder resultaterne af forsøg og afprøvning og, efter at der i samarbejde med medlemsstaterne er gennemført en vurdering og evaluering af disse handlinger, at aflægge rapport senest den 18. juni 2014 til Europa-Parlamentet og Rådet om de indhøstede erfaringer og følgerne for fremtiden, herunder om nødvendigt en revision og tilpasning af denne henstilling, der omfatter ajourføring af bilagene og vejledningsmaterialet i samarbejde med medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juni 2009.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         Štefan FÜLE

            Formand

      (1)  EUT C 100 af 30.4.2009, s. 140.

      (2)  EUT C 325 af 19.12.2008, s. 48.

      (3)  Europa-Parlamentets holdning af 18.12.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 11.5.2009.

      (4)  EFT C 13 af 18.1.2003, s. 2.

      (5)  EUT C 104 af 30.4.2004, s. 1.

      (6)  EUT C 86 af 5.4.2008, s. 1.

      (7)  Se side 1 i denne EUT.

      (8)  EUT C 111 af 6.5.2008, s. 1.

      (9)  EUT L 390 af 31.12.2004, s. 6.

      (10)  EUT L 394 af 30.12.2006, s. 5.

      (11)  EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22.

      BILAG I

         DEFINITIONER

      I denne henstilling forstås ved:

                  a)

                  »Kvalifikation«: et formelt resultat af en vurderings- og valideringsproces, der opnås, når en kompetent myndighed fastslår, at en person har erhvervet læringsresultater i henhold til bestemte standarder.

                  b)

                  »Læringsresultater«: opgørelser over, hvad en lærende ved, forstår, og er i stand til at udføre efter en afsluttet læringsproces, og som defineres i form af viden, kvalifikationer og kompetence.

                  c)

                  »Læringsenheder« (enhed): en del af en kvalifikation, der består af et sammenhængende sæt af viden, kvalifikationer og kompetence, som kan vurderes og valideres.

                  d)

                  »Merit for læringsresultater« (merit): et sæt af en persons læringsresultater, som er blevet vurderet, og som kan akkumuleres til en kvalifikation eller overføres til andre uddannelsesprogrammer eller kvalifikationer.

                  e)

                  »Kompetent institution«: en institution, som er ansvarlig for udformning og tildeling af kvalifikationer eller for anerkendelse af enheder eller andre funktioner i forbindelse med ECVET, såsom tildeling af ECVET-point i forbindelse med kvalifikationer og enheder, vurdering, validering og anerkendelse af læringsresultater i henhold til bestemmelser og praksis i de deltagende lande.

                  f)

                  »Vurdering af læringsresultater«: de metoder og processer, der er anvendt for at fastslå, i hvilket omfang en lærende faktisk har erhvervet en særlig viden, særlige kvalifikationer og særlig kompetence.

                  g)

                  »Validering af læringsresultater«: den proces der bekræfter, at visse vurderede læringsresultater, som en lærende har erhvervet, svarer til de specifikke resultater, der kan kræves for en enhed eller en kvalifikation.

                  h)

                  »Anerkendelse af læringsresultater«: den proces, hvor de erhvervede læringsresultater officielt bekræftes ved tildeling af enheder eller kvalifikationer.

                  i)

                  »ECVET-point«: læringsresultaternes samlede vægt i en kvalifikation og den relative vægt af enheder i forhold til kvalifikationen, udtrykt i tal.

      BILAG II

         ECVET — PRINCIPPER OG TEKNISKE SPECIFIKATIONER

      ECVET er en teknisk ramme for overførsel, anerkendelse og, hvor det er hensigtsmæssigt, akkumulering af enkeltpersoners læringsresultater med henblik på erhvervelse af en kvalifikation. ECVET-redskaber og -metoder omfatter beskrivelsen af kvalifikationer i form af læringsenheder med tilhørende point, en overførsels- og akkumuleringsproces og supplerende dokumenter såsom uddannelsesaftaler, resultatoversigter og ECVET-brugervejledninger.
      ECVET skal gøre det lettere at anerkende læringsresultater i overensstemmelse med national lovgivning i forbindelse med mobilitet med henblik på erhvervelse af en kvalifikation. Det bemærkes, at ECVET ikke giver borgerne nogen ny ret til at opnå automatisk anerkendelse af hverken læringsresultater eller point. Anvendelsen heraf for en given kvalifikation er i overensstemmelse med den lovgivning og de regler og bestemmelser, der gælder i medlemsstaterne, og bygger på følgende principper og tekniske specifikationer:
      1.   Læringsenheder

      En enhed indgår som et element i kvalifikationen og består af et sammenhængende sæt af viden, kvalifikationer og kompetence, som kan vurderes og valideres med en række tilhørende ECVET-point. En kvalifikation omfatter principielt flere enheder og består af hele sættet af enheder. En lærende kan således erhverve en kvalifikation ved at akkumulere de nødvendige enheder, der er erhvervet i forskellige lande og i forskellige sammenhænge (formelt og, hvor det er hensigtsmæssigt, ikke-formelt og uformelt), idet national lovgivning vedrørende akkumulering af enheder og anerkendelse af læringsresultater skal overholdes.
      De enheder, som udgør en kvalifikation, bør være:

                  —

                  beskrevet tydeligt og forståeligt med henvisninger til den viden, de kvalifikationer og de kompetencer, de omfatter

                  —

                  opstillet og struktureret sammenhæng med hensyn til den overordnede kvalifikation

                  —

                  opbygget således, at der er mulighed for en opdelt vurdering og validering af enhedens læringsresultater.

            En enhed kan være knyttet specifikt til en enkelt kvalifikation eller være fælles for flere kvalifikationer. De forventede læringsresultater, som udgør en enhed, kan erhverves, uanset hvor eller hvordan disse er erhvervet. En enhed må således ikke forveksles med et element i et formelt uddannelsesprogram eller uddannelsesudbud.
      Bestemmelserne og procedurerne for fastlæggelse af læringsenhedernes karakteristika og for kombinering og akkumulering af enheder i forbindelse med en given kvalifikation fastlægges af de kompetente institutioner og partnere, der er inddraget i uddannelsesprocessen, i henhold til nationale eller regionale regler.
      Specifikationerne vedrørende en enhed bør omfatte:

                  —

                  den generelle betegnelse for enheden

                  —

                  i givet fald den generelle betegnelse for den kvalifikation (eller de kvalifikationer), som enheden vedrører

                  —

                  en henvisning til kvalifikationen i henhold til EQF-niveau og, hvis det er hensigtsmæssigt, niveauet for den nationale referenceramme for kvalifikationer for livslang læring (»NQF-niveau«) og ligeledes anførelse af ECVET–meritpointene i forbindelse med denne kvalifikation

                  —

                  de læringsresultater, som enheden omfatter

                  —

                  procedurerne og kriterierne for vurdering af disse læringsresultater

                  —

                  ECVET-pointene i forbindelse med denne enhed

                  —

                  hvis relevant enhedens gyldighedsperiode.

            2.   Overførsel og akkumulering af læringsresultater, ECVET-partnerskaber

      I ECVET vurderes læringsenheder, der er erhvervet i én sammenhæng, for efter en positiv vurdering at blive overført til en anden sammenhæng. Resultaterne valideres i denne anden sammenhæng og anerkendes af den kompetente institution som en del af kravene til den kvalifikation, som den lærende ønsker at erhverve. Læringsenheder kan så akkumuleres med henblik på denne kvalifikation i overensstemmelse med nationale eller regionale regler. Procedurer og retningslinjer for vurderingen, valideringen, akkumuleringen og anerkendelsen af læringsenheder udformes af de relevante kompetente institutioner og partnere, der er inddraget i uddannelsesprocessen.
      Meritoverførsel på grundlag af ECVET og anvendt på læringsresultater, der er erhvervet i formelle læringssammenhænge, bør fremmes ved at etablere partnerskaber og netværk, som inddrager kompetente institutioner, der hver især inden for deres eget område bemyndiges til at godkende kvalifikationer eller enheder eller at give merit for erhvervede læringsresultater med henblik på overførsel og validering.
      Målet med oprettelsen af partnerskaber er:

                  —

                  at skabe en generel ramme for samarbejde og netværk mellem partnere, som fastlagt i aftalememorandaer, hvorved der skabes et klima af gensidig tillid

                  —

                  at assistere partnere med at udforme specifikke ordninger for meritoverførsel for lærende.

            I aftalememorandummet bør det bekræftes, at partnerne:

                  —

                  accepterer modpartens status som kompetent institution

                  —

                  accepter modpartens kvalitetssikring, vurdering, validering og anerkendelseskriterier og -procedurer som tilfredsstillende med henblik på meritoverførsel

                  —

                  når til enighed om betingelserne for partnerskabets arbejde, såsom mål, varighed og ordninger for en revision af aftalememorandummet

                  —

                  er enige om sammenlignelighed af kvalifikationer med henblik på overførsel af merit med anvendelse af de af EQF fastlagte referenceniveauer

                  —

                  udpeger andre aktører og kompetente institutioner, som kan blive inddraget i den pågældende proces og deres funktioner.

            Ved anvendelse af ECVET på læringsresultater, der er erhvervet i en ikke-formel og uformel læringssammenhæng eller uden for rammerne af et aftalememorandum bør den kompetente institution, der er bemyndiget til at godkende kvalifikationer eller enheder eller til at give merit, fastlægge procedurer og mekanismer for identifikation, validering og anerkendelse af disse læringsresultater ved at godkende de tilhørende enheder og de medfølgende ECVET-point.
      3.   Uddannelsesaftale og personlig resultatoversigt

      Ved anvendelse af meritoverførsel, der omfatter to partnere og en bestemt mobil lærende, indgås en uddannelsesaftale mellem de to kompetente institutioner, der er inddraget i uddannelses- og valideringsprocessen, og den lærende inden for rammerne af et aftalememorandum. Uddannelsesaftalen bør:

                  —

                  sondre mellem den kompetente »hjeminstitution« og »værtsinstitutionen« (1)

                  —

                  specificere de særlige vilkår for en mobilitetsperiode, såsom den lærendes identitet, varigheden af mobilitetsperioden, de forventede læringsresultater og de tilhørende ECVET-point.

            I uddannelsesaftalen bør det fastlægges, at hvis den lærende har erhvervet de forventede læringsresultater, og hvis disse er vurderet positivt af »værtsinstitutionen«, bør »hjeminstitutionen« validere og anerkende dem som en del af kravene til en kvalifikation, i henhold til de bestemmelser og procedurer, som den kompetente institution har fastlagt.
      Overførsel mellem partnere kan finde anvendelse på læringsresultater, der er erhvervet i en formel og, hvor det er hensigtsmæssigt, i en ikke-formel eller uformel sammenhæng. Overførslen af merit for erhvervede læringsresultater sker i tre faser:

                  —

                  »Værtsinstitutionen« vurderer de erhvervede læringsresultater og giver den lærende merit. De erhvervede læringsresultater og de tilhørende ECVET-point noteres i den lærendes »personlige resultatoversigt« (2).

                  —

                  »Hjeminstitutionen« validerer meritten som brugbar i opgørelsen over den lærendes resultater.

                  —

                  »Hjeminstitutionen« anerkender herefter de erhvervede læringsresultater. Denne anerkendelse giver anledning til godkendelse af enheder og tilhørende ECVET-point i henhold til bestemmelserne i »hjeminstitutionens« system.

            Den kompetente »hjeminstitutions« validering og anerkendelse afhænger af den kompetente »værtsinstitutions« positive vurdering af læringsresultaterne i overensstemmelse med de aftalte procedurer og kriterier for kvalitetssikring.
      4.   ECVET-point

      ECVET-pointene giver supplerende oplysninger om kvalifikationer og enheder i form af tal. Løsrevet fra de erhvervede læringsresultater for den særlige kvalifikation, som pointene henviser til, har de ingen selvstændig værdi; de repræsenterer erhvervelse og akkumulering af enheder. For at muliggøre et fælles tiltag ved anvendelse af ECVET-point bruges en aftale, i henhold til hvilken der gives 60 point for læringsresultater, som erhverves på et år ved en formel erhvervsuddannelse på fuldtid.
      I ECVET er der normalt to faser ved tildeling af point: først tildeles ECVET-pointene en kvalifikation som helhed og derefter til enhederne i kvalifikationen. Ved en given kvalifikation bruges en formel læringssammenhæng som reference, og på grundlag af aftalen tildeles det samlede antal point for denne kvalifikation. Ud af dette samlede antal ECVET-point gives ECVET pointene herefter til den enkelte enhed, afhængigt af dennes vægt i kvalifikationen.
      Ved kvalifikationer, som ikke kan henføres til et formelt uddannelsesforløb, kan meritpoint i ECVET gives i form af et skøn på grundlag af en sammenligning med en anden kvalifikation, som vedrører en formel sammenhæng. For at sikre, at kvalifikationerne er sammenlignelige, bør den kompetente institution henvise til det tilsvarende EQF-niveau eller eventuelt NQF-niveauet eller til ligheden af læringsresultaterne inden for et nært beslægtet erhvervsområde.
      Den relative vægt af en enhed af læringsresultater i forbindelse med en kvalifikation bør fastsættes ud fra følgende kriterier eller en kombination heraf:

                  —

                  den relative betydning af de læringsresultater, som udgør enheden, for deltagelse på arbejdsmarkedet, højnelse af kvalifikationsniveau eller for social integration

                  —

                  kompleksiteten, dækningsområdet og omfanget af enhedens læringsresultater

                  —

                  den nødvendige indsats hos en lærende for at erhverve den viden, de kvalifikationer og den kompetence, som kræves til denne enhed.

            Den relative vægt af enhver given enhed, der er fælles for flere kvalifikationer, udtrykt i ECVET-point, kan variere fra en kvalifikation til en anden.
      Tildeling af ECVET-point udgør normalt en del af udformningen af kvalifikationer og enheder. De beregnes af den kompetente institution, som er ansvarlig for udformningen og ajourføringen af kvalifikationen, eller som har fået en særlig bemyndigelse til denne opgave. I lande, hvor der allerede findes et nationalt pointsystem, sørger de relevante kompetente institutioner for ordninger for omregning af nationale meritpoint til ECVET-point.
      Erhvervelsen af en kvalifikation eller en enhed medfører tildeling af de tilhørende ECVET-point, uafhængigt af hvor meget tid der er anvendt for at opnå denne kvalifikation eller enhed.
      Normalt medfører overførsel af en enhed, at de tilsvarende ECVET-point overføres, således at de indgår, når de overførte læringsresultater anerkendes i overensstemmelse med nationale eller regionale regler. Om nødvendigt er det den kompetente institution, der tager op til fornyet overvejelse, om der skal tages hensyn til ECVET-pointene, forudsat at bestemmelserne og metoderne, som er fastlagt med henblik herpå, er gennemsigtige og underbygget med principper for kvalitetssikring.
      Enhver kvalifikation erhvervet gennem ikke-formel eller uformel læring, hvor der kan henvises til et formelt uddannelsesforløb, og de tilsvarende enheder, har de samme ECVET-point som reference, eftersom det er de samme læringsresultater, som den lærende har erhvervet.

         (1)  »Hjeminstitutionen« er den institution, som validerer og anerkender de læringsresultater, den lærende har erhvervet. »Værtsinstitutionen« er den institution, som udbyder undervisningen, der fører til de pågældende læringsresultater, og som vurderer de erhvervede læringsresultater.

         (2)  En personlig resultatoversigt er et dokument, som detaljeret viser den lærendes vurderede læringsresultater, enheder og tildelte ECVET-point.


Avis juridique important

|

32001H0207

Rådets henstilling af 12. marts 2001 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) for regnskabsåret 1999

EF-Tidende nr. L 073 af 15/03/2001 s. 0037 - 0037

Rådets henstillingaf 12. marts 2001om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) for regnskabsåret 1999(2001/207/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til fjerde AVS-EF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995,som henviser til Rådets afgørelse 91/482/EØF af 25. juli 1991 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab(1), som ændret ved afgørelse 97/803/EF(2),som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand(3), undertegnet den 20. december 1995 i Bruxelles, særlig artikel 33, stk. 3,som henviser til finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende Den Ottende Europæiske Udviklingsfond(4), særlig artikel 69-74,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1999 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 1999 med Kommissionens tilhørende svar(5),som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) efter henstilling fra Rådet, ogsom tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) i regnskabsåret 1999 har været tilfredsstillende,HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) for regnskabsåret 1999.Udfærdiget i Bruxelles, den 12. marts 2001.På Rådets vegneB. RingholmFormand(1) EFT L 263 af 19.9.1991, s. 1.(2) EFT L 329 af 29.11.1997, s. 50.(3) EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108, berigtiget i EFT L 173 af 18.6.1998, s. 54.(4) EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.(5) EFT C 342 af 1.12.2000, s. 205.


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2009


Avis juridique important

|

31987H0390

87/390/EØF: Kommissionens henstilling af 3. juli 1987 til Den Franske Republik vedrørende tilpasning af det statslige handelsmonopol for forarbejdede tobaksvarer over for de nye medlemsstater (Kun den franske udgave er autentisk)

EF-Tidende nr. L 203 af 24/07/1987 s. 0058 - 0059

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 3. juli 1987  til Den Franske Republik vedroerende tilpasning af det statslige handelsmonopol for forarbejdede tobaksvarer over for de nye medlemsstater  (Kun den franske udgave er autentisk)  (87/390/EOEF)  1. Den franske regering underrettede ved skrivelse af 1. april 1986 Kommissionen om, at den for forarbejdede tobaksvarer henhoerende under pos. 24.02 A, B, C og D i den faelles toldtarif havde opretholdt sit importmonopol efter EOEF-Traktatens artikel 37 over for de nye medlemsstater.  Ved lov nr. 80/495 af 2. juli 1980 blev det fastsat, at selskabet SEITA (Société Nationale d'exploitation Industrielle des tabacs manufacturés) skulle varetage de opgaver, som ved lov nr. 76/448 af 24. maj 1976 hidtil var tillagt »Service d'exploitation industrielle des tabacs manufacturés« i forbindelse med fremstilling og salg i detailleddet af forarbejdede tobaksvarer samt import og salg i en gros-leddet af tobaksvarer fremstillet eller indfoert fra tredjelande.  I henhold til artikel 2 i loven af 24. maj 1976 har den franske stat eneret paa import og salg i en gros-leddet af tobaksvarer fremstillet i eller indfoert fra tredjelande, men denne ret gaelder imidlertid ikke for varer fra de oevrige medlemsstater.  2. I henhold til tiltraedelsesaktens artikel 48, stk. 1, foerste afsnit, og artikel 208, stk. 1, foerste afsnit, skal Spanien og Portugal fra den 1. januar 1986 gradvis tilpasse deres statslige handelsmonopoler, som er omfattet af EOEF-Traktatens artikel 37, stk. 1, saaledes at det senest den 31. december 1991 for Spaniens vedkommende og senest den 31. december 1992 for Portugals vedkommende sikres, at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsaetningsvilkaar er udelukket.  Desuden er det i artikel 48, stk. 1, andet afsnit, og artikel 208, stk. 1, andet afsnit, fastsat, at de oevrige medlemsstater over for Spanien og Portugal paatager sig forpligtelser svarende til dem, der i foerste afsnit fastsaettes for de to nye medlemsstater.  I henhold til artikel 48, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 208, stk. 1, tredje afsnit, skal Kommissionen rette henstillinger til De Ti vedroerende fremgangsmaaden og tempoet for gennemfoerelsen af de i denne artikel fastsatte tilpasninger.  3. For de nye medlemsstaters vedkommende er det kun i Spanien, at der findes et handelsmonopol for forarbejdede tobaksvarer. Tiltraedelsesaktens artikel 48, stk. 3, indeholder meget praecise regler for tilpasning af dette monopol, der skal ske ved gradvis aabning af importkontingenter allerede fra 1. januar 1986. Kontingenterne for 1986 og forhoejelserne heraf for de efterfoelgende aar er angivet paa listen i bilag V til tiltraedelsesakten.  For Frankrigs vedkommende maa det fastslaas, at den franske regering hidtil ikke har truffet foranstaltninger til at ophaeve restriktionerne for import af forarbejdede tobaksvarer fra de nye medlemsstater.  I de seneste fem aar forud for tiltraedelsen har disse varer praktisk taget ikke vaeret genstand for nogen samhandel mellem Frankrig og de nye medlemsstater, hvilket fremgaar af de statistiske oplysninger, som den franske regering fremsendte den 18. juli 1986.  4. Kommissionen finder, at den i tiltraedelsesaktens artikel 48 og 208 fastsatte tilpasning boer indebaere en gradvis afskaffelse af restriktionerne for import af forarbejdede tobaksvarer fra Spanien og Portugal gennem oejeblikkelig aabning af kontingenter og en aarlig forhoejelse af disse kontingenter med det formaal at sikre en fuldstaendig tilpasning henholdsvis pr. 31. december 1991 for Spaniens vedkommende og pr. 31. december 1992 for Portugals vedkommende.  Kommissionen er af den opfattelse, at som foelge af at der praktisk taget ikke finder nogen samhandel med forarbejdede tobaksvarer sted mellem Frankrig og Spanien, vil det vaere hensigtsmaessigt, at fastsaettelsen af det kontingent, der skal aabnes af Frankrig for disse varer, i foerste omgang sker paa basis af en bestemt procentandel af monopollandets nationale produktion af forarbejdede tobaksvarer.  Da De Ti i henhold til tiltraedelsesaktens artikel 48, stk. 1, og artikel 208, stk. 1, paatager sig tilsvarende forpligtelser som dem, der paahviler Spanien og Portugal, finder Kommissionen, at det med henblik paa tilpasningen af det franske monopol vil vaere rimeligt at foelge samme kriterier, som i henhold til tiltraedelsesaktens artikel 48, stk. 3, samt bilag V anvendes paa Spanien med hensyn til gradvis tilpasning af det spanske tobaksmonopol. I denne forbindelse er det bl.a. blevet fastslaaet, at basiskontingenterne for Spaniens vedkommende mindst boer svare til en bestemt procentandel (5-6 % efter omstaendighederne) af den samlede gennemsnitlige produktion i Spanien i de seneste tre aar foer tiltraedelsen, for hvilke der foreligger statistikker.  Desuden er der fastsat en mindstesats for den gradvise, aarlige forhoejelse af kontingenterne paa 20 % ved hvert aars begyndelse, saaledes at det foregaaende aars kontingent konsekvent forhoejes med 20 %.  5. I betragtning af at Frankrigs produktion af forarbejdede tobaksvarer er af samme stoerrelsesorden som de to nye medlemsstaters produktion tilsammen, og at det samme er tilfaeldet med disse landes befolkningstal, finder Kommissionen, at det kontingent, som Frankrig i foerste omgang allerede fra 1. januar 1986 skal aabne for de nye medlemsstater, boer ligge paa 5,5 % af Frankrigs produktion.  Kommissionen finder det i oevrigt hensigtsmaessigt, at det kontingent, der aabnes af Frankrig, fordeles mellem Spanien og Portugal i forhold til de to landes respektive produktion. Ifoelge de oplysninger, Kommissionen raader over, har den gennemsnitlige produktion i Spanien og Portugal i de seneste tre aar (1983 til 1985) ligget paa henholdsvis 58 og 14 milliarder enheder.  Kommissionen er derfor af den opfattelse, at Frankrig boer forbeholde Spanien og Portugal henholdsvis 80 % og 20 % af det kontingent, der aabnes.  For at lette forvaltningen af kontingentet finder Kommissionen, at det - til trods for at overgangsperioden er et aar laengere for Portugal end for Spanien - vil vaere rimeligt ikke at behandle de to medlemsstater forskelligt, i det mindste indtil 1991.  6. Af ovennaevnte aarsager og med forbehold af den holdning, Kommissionen eventuelt senere maatte indtage i lyset af resultaterne af naervaerende henstilling, henstiller Kommissionen i henhold til tiltraedelsesaktens artikel 48, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 208,  stk. 1, tredje afsnit, til Den Franske Republik:  a) for import af forarbejdede tobaksvarer henhoerende under pos. 24.02 A, B, C og D i den faelles toldtarif fra Spanien og Portugal  - for hver vare og for den resterende del af 1987 at aabne et kontingent svarende til mindst 6,6 % af den nationale produktion i 1985, som fordeles med 80 % til Spanien og 20 % til Portugal,  - for 1988 at forhoeje 1987-kontingentet med mindst 20 %,  - i de efterfoelgende aar at forhoeje det foregaaende aars kontingent med mindst 20 %;  det forudsaettes, at efter senest den 31. december 1991 for Spaniens vedkommende og senest den 31. december 1992 for Portugals vedkommende vil ingen kvantitative restriktioner laengere vaere tilladt;  kontingenterne forvaltes paa en maade, der sikrer gennemsigtighed, objektivitet og ikke-forskelsbehandling. De aabnes for alle erhvervsdrivende uden restriktioner. De varer, der indfoeres under disse kontingenter, maa i Frankrig i en gros-leddet ikke goeres til genstand for eneret med hensyn til afsaetning;  det forudsaettes, at detailhandelen reguleres paa objektiv og ikke-diskriminerende vis;  b) at underrette alle beroerte, bl.a. ved en bekendtgoerelse til importoererne i Journal Officiel de la République Française, om de muligheder, de inden for rammerne af ovennaevnte kontingenter har for at koebe deres leverancer af forarbejdede tobaksvarer henhoerende under pos. 24.02 A, B og C i den faelles toldtarif fra Spanien og Portugal.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. juli 1987.  Paa Kommissionens vegne  Peter SUTHERLAND  Medlem af Kommissionen


title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Sveriges nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Sveriges opdaterede konvergensprogram for 2011-2014

text:
               23.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/9

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Sveriges nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Sveriges opdaterede konvergensprogram for 2011-2014
   2011/C 217/03
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (4)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (5)

               Den 29. april 2011 afleverede Sverige sin 2011-opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2011-2014 og sit nationale reformprogram for 2011. Disse programmer er blevet vurderet sammen.

               (6)

               Før den økonomiske krise i 2008 og 2009 oplevede den svenske økonomi i over ti år en stærk vækst drevet både af den indenlandske efterspørgsel og nettoeksporten. Sveriges økonomi er eksportorienteret med en omfattende finanssektor, og derfor blev den hårdt ramt af det voldsomme fald i den udenlandske efterspørgsel og lammelsen af de finansielle markeder i 2008, hvilket fik BNP til at falde med 5,1 % i 2009 og arbejdsløsheden til at stige fra ca. 6 % til over 9 %. Takket være den gunstige udgangsposition uden større behov for justeringer i husholdningerne, banksektoren og den offentlige sektor samt et passende monetær- og finanspolitisk udspil blev recessionen ret kortvarig og berørte hovedsagelig den eksportorienterede fremstillingssektor. Efterhånden som der igen kom gang i verdenshandelen, oplevede den svenske økonomi et meget kraftigt og bredt opsving med en realvækst i BNP på 5,7 % i 2010. På grund af den samlede virkning af automatiske stabilisatorer og diskretionære foranstaltninger udviklede den offentlige saldo sig fra et overskud på 3,7 % af BNP i 2007 til et underskud på 0,9 % i 2009, inden den igen kom i balance i 2010.

               (7)

               På baggrund af vurderingen af det opdaterede konvergensprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er plausibelt, undtagen for 2012, hvor det forekommer for optimistisk sammenholdt med Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret. Budgetstrategien som skitseret i det opdaterede konvergensprogram er fyldestgørende, idet den vil være en medvirkende årsag til, at Sverige kan nå sin mellemfristede målsætning om et budgetoverskud på 1 % af BNP over et konjunkturforløb. Dette ville give en vis margin, så risikoen for, at referenceværdien på 3 % af BNP overskrides i en eventuel fremtidig nedgang, reduceres. Ifølge programmet forventes det offentlige overskud at vokse fra 0,6 % af BNP i 2011 til 3,7 % af BNP i 2014, der er det sidste år, som programmet dækker. En sådan forbedring må forventes at komme fra en forventet stærk økonomisk vækst, eftersom programmet ikke indeholder nogen konsolideringsindsats i de pågældende år. Risiciene for budgetmålene forekommer i det store hele afbalancerede. Eftersom de anslåede indtægter i programmet er noget forsigtige for 2011, kan budgetresultaterne vise sig at blive lidt bedre i år, mens visse nedgangsrisici i forbindelse med budgetfremskrivningen fra 2012 og frem hænger sammen med gunstige makroøkonomiske antagelser. Den svenske finanslov for 2011 indeholder yderligere ekspansive finanspolitiske foranstaltninger (bl.a. femte trin af skattelettelserne for lønmodtagere, yderligere forhøjelse af indkomstskattegrænsen, lavere moms på restaurationsydelser og lavere skat på pensioner), som ifølge regeringen vil kunne blive gennemført fra 2012 og frem, hvis der er tilstrækkeligt skattemæssigt råderum til det, og derfor er der risiko for, at der opstår en procyklisk finanspolitisk situation. I betragtning af de demografiske prognoser er det derfor vigtigt, at finanspolitikken bevares på en kurs, der sikrer, at den mellemfristede målsætning fortsat opfyldes. Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være lave.

               (8)

               Den nuværende situation på bolig- og realkreditmarkedet er en kilde til potentiel ustabilitet. Efter et kortvarigt og meget begrænset fald i boligpriserne i Sverige, da finanskrisen var på sit højeste, noteres der — i modsætning til i andre lande — igen samme kraftigt opadgående tendens, som har kendetegnet markedet siden anden halvdel af 1990'erne, og boligpriserne er nu rekordhøje. Den kraftige stigning i boligpriserne er gået hånd i hånd med husholdningernes voksende gæld, som i midten af 2010 udgjorde ca. 170 % af den disponible indkomst, hvilket er historisk højt. Endvidere er en stor del af realkreditgælden til variabel rente og med begrænset afdrag. Dette gør de svenske husholdninger særdeles sårbare over for rentestigninger eller fald i beskæftigelsen. En justering af boligmarkedet kan få negative virkninger for den makroøkonomiske stabilitet, ved at husholdningerne skærer ned på forbruget, så det er i tråd med deres budgetter, og ved at øge de svenske bankers finansieringsomkostninger.

               (9)

               Med hensyn til det svenske arbejdsmarked står unge og tredjelandsborgere relativt svagt i forhold til EU-gennemsnittet. Det er vigtigt at forbedre sådanne borgers arbejdsmarkedssituation for at øge den samlede beskæftigelse og udbuddet af arbejdskraft på lang sigt, så den demografiske udfordring, der ligger i en aldrende befolkning, kan tages op. Den svenske regering er for øjeblikket ved at gennemføre en række reformer for at forbedre beskæftigelsessituationen for begge grupper såsom øgede midler til vejledning, praktikpladser, erhvervsuddannelse for voksne, vejledning om lærlingeuddannelse, målrettede løntilskud og strømlinede svenskkurser. Ifølge de nyeste statistikker er der klart tegn på, at det svenske arbejdsmarked er i generel bedring, undtagen for udenlandskfødte kvinder.

               (10)

               Kommissionen har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at EU yder bidrag til kommende nationale beslutninger. Den vurderer, at programmerne i tilstrækkelig grad tager de største udfordringer, som Sverige står overfor, op. Regeringens finanspolitiske strategi for fortsat at opfylde de mellemfristede målsætninger er fyldestgørende, men Sverige må dog være påpasselige fra 2012 og frem, så finanspolitikken ikke bliver for løs i perioder med god vækst. Der bør foretages en vurdering af risikoen for makroøkonomisk uligevægt, bl.a. den risiko, som de stigende boligpriser og husholdningernes gæld medfører. Endvidere bør sårbare gruppers erhvervsfrekvens overvåges og øges, især for så vidt angår unge og udenlandskfødte kvinder.

               (11)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Sveriges konvergensprogram, og Rådets udtalelse (3) afspejles især i henstilling 1) nedenfor. Under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Sveriges nationale reformprogram,

         HENSTILLER, at Sverige træffer foranstaltninger i perioden 2011-2012 med henblik på at:

               1.

               Føre en finanspolitik, som sikrer, at den mellemfristede målsætning fortsat opfyldes.

               2.

               Træffe forebyggende foranstaltninger for at imødegå de makroøkonomiske risici, der er forbundet med de stigende boligpriser og husholdningernes voksende gæld. En bred vifte af foranstaltninger, så som gennemgang af realkreditsystemet, herunder kapitalkravene til bankerne, huslejelovgivning, ejendomsbeskatning og byggetilladelser kan overvejes.

               3.

               Overvåge og øge erhvervsfrekvensen for unge og andre sårbare grupper.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Jf. artikel 9, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 25. august 2011 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de Portugal (ECB/2011/11)

text:
               2.9.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 258/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 25. august 2011
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de Portugal
   (ECB/2011/11)
   2011/C 258/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer i Banco de Portugal udløb efter revisionen for regnskabsåret 2010. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2011.

               (3)

               Banco de Portugal har valgt PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2011 til 2016 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. udnævnes som eksterne revisorer for Banco de Portugal for regnskabsårene 2011 til 2016.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 25. august 2011.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB


Avis juridique important

|

31992H0382

92/382/EØF: Rådets henstilling af 5. juni 1992 om harmoniseret tilrådighedstillelse af et minimumssæt pakkekoblede datatjenester på grundlag af ONP- principperne

EF-Tidende nr. L 200 af 18/07/1992 s. 0001 - 0009

RAADETS HENSTILLING af 5. juni 1992 om harmoniseret tilraadighedstillelse af et minimumssaet pakkekoblede datatjenester paa grundlag af ONP-principperne (92/382/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - som henviser til Raadets direktiv 90/387/EOEF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemfoerelse af tilraadighedstillelse af aabne net ONP (Open Network Provision - tilraadighedstillelse af aabne net) (1),  som henviser til forslag fra Kommissionen, og som tager foelgende i betragtning:  I direktiv 90/387/EOEF fastlaegges det bl.a., at ONP-principperne skal anvendes inden for pakke- og kredsloebskoblet datatransmission;  det er fastlagt i nr. 3) i bilag 3 til direktiv 90/387/EOEF, at der skal vedtages en henstilling om tekniske graenseflader, brugsbetingelser og takstprincipper for udbud af pakkekoblede datatjenester, der er i overensstemmelse med princippet om aabne net;   pakkekoblede datatjenester stilles i alle medlemsstaterne hyppigst til raadighed gennem offentlige pakkekoblede datanet;  udviklingen af offentlige pakkekoblede datanet er sket paa nationalt grundlag; det er en forudsaetning, at der i alle medlemsstater er adgang til offentlige pakkekoblede datanet, og at disse har samme funktioner og fuldt ud kan sammenkobles indbyrdes,  hvis behovet for faelleseuropaeiske datanet skal tilgodeses, saaledes at der kan stilles tillaegsttjenester til raadighed;  pakkekoblede datatjenester er vigtige som grundlag for faelleseuropaeiske tillaegstjenester;  i direktiv 90/387/EOEF opfordres der til, at der i alle medlemsstater indfoeres en harmoniseret pakkekoblet datatjeneste;  medlemsstaterne boer meddele Kommissionen, hvilke selskabers udbud af pakkekoblede datatjenester der saetter medlemsstaterne i stand til at opfylde bestemmelserne i nr. 3) i bilag 3 til direktiv 90/387/EOEF; andre selskaber kan tilbyde pakkekoblede  datatjenester i overensstemmelse med denne henstilling;  princippet om ikke-diskriminering forudsaetter, at pakkekoblede datatjenester tilbydes og efter anmodning stilles til raadighed for alle brugere uden forskelsbehandling; de betingelser og bestemmelser, der gaelder for teleselskaber, der anvender  pakkekoblede datanet til at stille tjenester til raadighed, for hvilke der ikke kan opretholdes saerlige eller eksklusive rettigheder, skal vaere de samme som de betingelser og bestemmelser, der gaelder for andre brugere;  som fastlagt i direktiv 90/387/EOEF maa ONP-bestemmelserne ikke begraense adgangen til og brugen af pakkekoblede datatjenester, medmindre dette sker under henvisning til de i naevnte direktiv fastsatte vaesentlige krav; saadanne begraensninger skal vaere  objektivt begrundet, opfylde proportionalitetsprincippet og staa i forhold til det tilsigtede maal;  Kommissionen fastsaetter paa grundlag af artikel 3, stk. 5, i direktiv 90/387/EOEF de naermere vilkaar for en ensartet anvendelse af de vaesentlige krav efter fremgangsmaaden i artikel 10 i naevnte direktiv;  brugsbetingelser for pakkekoblede datatjenester, der fastlaegges paa grundlag af vaesentlige krav i overensstemmelse med faellesskabslovgivningen, skal sikres overholdt gennem forskrifter og ikke gennem tekniske restriktioner;  i henhold til Kommissionens direktiv 90/388/EOEF (2) kan medlemsstaterne goere levering af pakke- og kredsloebskoblede datatjenester betinget af godkendelses- og anmeldelsesprocedurer, naar dette sker for at tilgodese vaesentlige krav, for at overholde  handelsbestemmelser vedroerende tjenestens permanente tilgaengelighed, disponibilitet og kvalitet eller for at overholde bestemmelser, der tager sigte paa at sikre varetagelsen af opgaver af almen oekonomisk interesse, som medlemsstaten har overdraget et  teleselskab med sigte paa at stille koblede datatjenester til raadighed, dersom der er risiko for, at varetagelsen af denne opgave bringes i fare som foelge af private tjenesteudbyderes aktiviteter;  Kommissionen har som fastlagt i direktiv 90/387/EOEF offentliggjort en liste i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (3) over ONP-egnede standarder for offentlige pakkekoblede datanet; denne liste kan aendres ved senere offentliggoerelse;  for at opmuntre til brugen af pakkekoblede datatjenester og skabe konkurrence paa tillaegstjenesteomraadet i hele Faellesskabet vil det vaere oenskeligt at indfoere ensartede bestillingsordninger samt etstedsbestilling, etstedsfakturering og  etstedsfejlmelding, hvilket brugerne ogsaa har udtrykt oenske om; ethvert samarbejde mellem selskaberne i denne forbindelse er underkastet Faellesskabets konkurrenceregler; det gaelder navnlig, at saadanne ordninger ikke maa resultere i nogen form for aftalt  prisfastsaettelse eller markedsopdeling; ordningerne skal fastlaegges gennem kommercielle aftaler, f.eks. aftalememoranda (Memoranda of Understanding);  teleselskabernes indfoerelse af etstedsbestilling og etstedsfakturering maa ikke vaere til hinder for tilbud fra andre tjenesteudbydere end teleselskaberne;  for at fremme Europa-daekkende udbud fra tjenesteudbydere, der anvender pakkekoblede datatjenester, boer der gives mulighed for at etablere et system, hvorved den kaldte abonnent betaler for opkald til bestemte numre, saaledes at tjenesteudbyderen kan  tilbyde de abonnenter, der goer brug af hans tjeneste, gratis opkald (frikald);  for at fremme smaa og mellemstore udbydere af tillaegstjenesters brug af pakkekoblede datatjenester, er det oenskeligt at indfoere en faktureringsordning, der goer det nemmere at drive saadanne tjenester i hele Faellesskabet; i denne ordning skal taksten for  brugen af tillaegstjenesten og taksten for opkaldet kunne kombineres i en enkelt regning, der opkraeves af det selskab, som stiller den pakkekoblede datatjeneste til raadighed (kiosk-ordning);  det er i denne sammenhaeng vigtigt, at der soerges for en passende allokering af harmoniserede numre, saaledes at der kan indfoeres saadanne ordninger overalt i Faellesskabet; denne allokering skal ske i overensstemmelse med principperne om gennemsigtighed og  ens behandling;  et vaesentligt aspekt i en pakkekoblingstjeneste er brugerens opfattelse af tjenestens kvalitet; oplysninger beregnet for brugerne skal goere det muligt at sammenligne den faktiske performans og de typiske eller maalsatte vaerdier;  i henhold til direktiv 90/387/EOEF skal taksterne baseres paa objektive kriterier under hensyntagen til, at taksterne i et konkurrencemiljoe vil tilnaerme sig omkostningerne; de skal vaere gennemsigtige og skal offentliggoeres paa passende maade; de skal i  tilstraekkeligt omfang fastsaettes saerskilt i overensstemmelse med Traktatens konkurrenceregler; de maa ikke vaere diskriminerende og skal sikre ens behandling;  medlemsstaterne kan begraense brugen og tilraadighedstillelsen af pakkekoblede datatjenester, i det omfang det er noedvendigt for at sikre overholdelsen af bestemmelser om databeskyttelse, herunder beskyttelse af personoplysninger, fortrolighed af  information, der transmitteres eller oplagres, samt beskyttelse af privatlivets fred, i overensstemmelse med Faellesskabets bestemmelser;  andre tjenester, som stilles til raadighed af selskaber, der tilbyder pakkekoblede datatjenester, ud over de tjenester, der stilles til raadighed paa grundlag af bestemmelserne i denne henstilling, maa ikke vaere til hinder for, at minimumssaettet stilles til  raadighed;  i overensstemmelse med princippet om, at myndighedsopgaver og driftsopgaver skal holdes adskilte, samt i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet skal det nationale myndighedsorgan i den enkelte medlemsstat spille en vigtig rolle i forbindelse med  gennemfoerelsen af denne henstilling;  medlemsstaterne skal stille den fornoedne information til raadighed for Kommissionen, saaledes at denne effektivt kan overvaage anvendelsen af denne henstilling;  det udvalg, der henvises til i artikel 9 og 10 i direktiv 90/387/EOEF, boer spille en vigtig rolle i forbindelse med gennemfoerelsen af denne henstilling - HENSTILLER:  1) at medlemsstaterne under hensyn til markedets behov sikrer, at et minimumssaet pakkekoblede datatjenester med harmoniserede tekniske specifikationer som beskrevet i bilag I stilles til raadighed paa deres omraade 2) at Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 10 i direktiv 90/387/EOEF traeffer afgoerelse om de aendringer, der er noedvendige for at tilpasse bilag I til den seneste tekniske udvikling og til aendringer i efterspoergslen paa markedet, under hensyntagen  til de nationale nets udviklingstrin 3) at medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at der for saa vidt angaar de i punkt 1 omhandlede pakkekoblede datatjenester offentliggoeres oplysninger om tekniske specifikationer, leverings- og brugsvilkaar, takster,  godkendelses- og anmeldelsesbetingelser og vilkaar for tilslutning af terminaludstyr som anfoert i bilag II 4) at de leveringsvilkaar, der henvises til i punkt 3, mindst indeholder foelgende:  - oplysning om fremgangsmaaden ved bestilling - typisk leveringstid, som er den tid, der gaar fra den dato, hvor brugeren har afgivet endelig bestilling paa den paagaeldende tjeneste, og indtil 80 % af alle henstillinger af hver enkelt type pakkekoblet datatjeneste er etableret hos brugerne - dette tidsrum beregnes paa grundlag af de faktiske leveringstider for hver type pakkekoblet datatjeneste inden for et aktuelt tidsinterval af en rimelig varighed. I beregningen maa ikke medtages tilfaelde, hvor leveringen er sket sent efter brugerens  eget oenske. For nye typer pakkekoblede datatjenester offentliggoeres en maalsat typisk leveringstid i stedet for den typiske leveringstid - kontraktperiode, dvs. den periode, kontrakten normalt loeber, samt den minimumskontraktperiode, som brugeren skal acceptere for hver type pakkekoblet datatjeneste - typisk reparationstid, dvs. den tid, der gaar fra det tidspunkt, hvor en fejl er meldt til den ansvarlige afdeling i det selskab, som stiller den paagaeldende pakkekoblede datatjeneste til raadighed, til det tidspunkt, hvor 80 % af alle pakkekoblede  datatjenester af samme type er reetableret, og brugeren i givet fald har faaet meddelelse herom. For nye typer pakkekoblede datatjenester offentliggoeres en maalsat typisk reparationstid i stedet for den typiske reparationstid. I tilfaelde, hvor der  tilbydes forskellige kategorier reparationskvalitet for samme type pakkekoblede datatjenester, offentliggoeres de forskellige typiske reparationstider - alle regler for tilbagebetaling - maalsatte vaerdier for indikatorer for tjenestens kvalitet, beregnet som fastlagt i punkt 6 5) at medlemsstaterne, der tager hensyn til arbejdet i Den Europaeiske Konference af Post- og Teleadministrationer (CEPT) (4), opmuntrer til, at der i overensstemmelse med de proceduremaessige og materielle aspekter af Traktatens konkurrenceregler og i  samraad med brugerne indfoeres ensartede procedurer for adgang til pakkekoblede datatjenester, som stilles til raadighed i overensstemmelse med denne henstilling, isaer ved etablering af foelgende procedurer:  - en ensartet bestillingsprocedure for pakkekoblede datatjenester overalt i Faellesskabet: en bestillingsprocedure, der sikrer, at de selskaber, som udbyder pakkekoblede tjenester, naar der bestilles pakkekoblede datatjenester inden for Faellesskabet,  stiller samme krav med hensyn til, hvilke oplysninger der skal gives af brugerne og af de selskaber, som udbyder pakkekoblede datatjenester, og hvorledes disse oplysninger skal forelaegges - en procedure for etstedsbestilling af pakkekoblede datatjenester, der anvendes, naar brugeren anmoder derom: en ordning, hvorved alle brugerinvolverede transaktioner i forbindelse med bestilling af pakkekoblede datatjenester inden for Faellesskabet, som  mere end ét selskab stiller til raadighed for én enkelt bruger, kan afvikles paa ét enkelt sted mellem brugeren og ét enkelt selskab, som udbyder pakkekoblede datatjenester - en procedure for etstedsfakturering af pakkekoblede datatjenester, der anvendes, naar brugeren anmoder derom: en ordning, hvorved alle fakturerings- og betalingstransaktioner i forbindelse med pakkekoblede datatjenester inden for Faellesskabet, som mere  end ét selskab stiller til raadighed for én enkelt bruger, kan afvikles paa ét enkelt sted mellem brugeren og ét enkelt selskab, som udbyder pakkekoblede datatjenester - en procedure for etstedsfejlmelding for pakkekoblede datatjenester, der anvendes, naar brugeren anmoder derom: en ordning, hvorved fejlmelding i forbindelse med pakkekoblede datatjenester inden for Faellesskabet, som mere end ét selskab stiller til  raadighed for én enkelt bruger, kan ske paa ét enkelt sted mellem brugeren og ét enkelt selskab, som udbyder pakkekoblede datatjenester, idet dette koordinerer tjenestens reetablering.  Det boer overvejes at indfoere takst- og faktureringsordninger i hele Faellesskabet, som bl.a. boer omfatte faciliteter, der saetter den kaldte abonnent i stand til at betale for opkaldet (5), eller goer det muligt i en enkelt regning at kombinere taksten for  opkaldet og taksten for tillaegstjenesten (6), idet der skal tages hensyn til, baade om det teknisk og administrativt kan lade sig goere, og om det er rentabelt.  Saadanne harmoniserede ordninger skal fastlaegges gennem kommercielle aftaler, f.eks. aftalememoranda (Memoranda of Understanding),  6) at der med hensyn til kvaliteten af den tjeneste, som ydes af selskaber, der stiller pakkekoblede datatjenester til raadighed i overensstemmelse med denne henstilling, indfoeres ensartede indikatorer samt ensartede maalemetoder for aspekter vedroerende  nettets performans, isaer for de i bilag III omhandlede indikatorer, for at goere det muligt at bestemme et repraesentativt udsnit af de pakkekoblede datatjenesters performans og den statistiske end-to-end performans af nettet som helhed 7) at det nationale myndighedsorgan traeffer de noedvendige foranstaltninger, saaledes at aarlige statistiske oplysninger, der viser den faktiske tjenesteperformans i forhold til indikatorerne for tjenestens kvalitet i bilag III, stilles til raadighed for  offentligheden.  Den foerste periode boer loebe fra 1. januar 1993 til 31. december 1993.  8) at taksterne er gennemsigtige og baseret paa objektive kriterier, og at de for et givet tjenesteudbud er uafhaengige af brugernes anvendelse af de pakkekoblede datatjenester 9) at taksterne for pakkekoblede datatjenester normalt indeholder foelgende elementer:  - en oprettelsesafgift - en abonnementsafgift, dvs. en fast lejeafgift pr. periode - en brugsafgift.  Anvendes der andre takstelementer, skal disse vaere i overensstemmelse med punkt 8 10) at medlemsstaterne inden den 31. december 1992 giver Kommissionen meddelelse om, hvilke selskabers udbud af pakkekoblede datatjenester der saetter medlemsstaterne i stand til at opfylde bestemmelserne i nr. 3) i bilag 3 til Raadets direktiv  90/387/EOEF, og efter dette tidspunkt giver Kommissionen meddelelse om alle senere aendringer i disse oplysninger 11) at det nationale myndighedsorgan udarbejder aarlige sammenfattende rapporter navnlig vedroerende disponibiliteten af pakkekoblede datatjenester, som udbydes i overensstemmelse med punkt 1. Disse sammenfattende rapporter boer sendes til Kommissionen  senest fem maaneder efter udloebet af hvert kalenderaar, idet Kommissionen i loebet af 1995 tager dette krav op til fornyet vurdering i samraad med ONP-Udvalget i overensstemmelse med artikel 9 i direktiv 90/387/EOEF. Kommissionen sender de sammenfattende  rapporter til ONP-Udvalget 12) at det nationale myndighedsorgan er i besiddelse af oplysninger og paa anmodning stiller disse til raadighed for Kommissionen, for saa vidt angaar den i punkt 3 og 4 naevnte anvendelse af leveringsbetingelser og de i punkt 7 omhandlede statistiske  oplysninger 13) at det nationale myndighedsorgan etablerer enkle procedurer, som brugere af pakkekoblede datatjenester kan paaberaabe sig ved eventuele vanskeligheder i forbindelse med gennemfoerelsen af denne henstilling 14) at Kommissionen i samraad med ONP-Udvalget paa grundlag af de i punkt 11 omhandlede sammenfattende rapporter undersoeger, hvordan denne henstilling gennemfoeres, for saa vidt angaar opfyldelsen af maalsaetningerne i direktiv 90/387/EOEF.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 5. juni 1992.  Paa Raadets vegne Joaquim FERREIRA DO AMARAL Formand (1) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 1.(2) EFT nr. L 192 af 24. 7. 1990, s. 10.(3) EFT nr. C 327 af 29. 12. 1990, s. 19. - Liste over henvisninger til standarder - Offentlige pakkekoblede datanet.(4) Specifik tidsplan for etstedsbetjening af  offentlige pakkekoblede datanet - Komitéen vedroerende Markedsforhold (CAC), oktober 1990.(5) Frikald.(6) Kiosk-ordninger.   BILAG I   HARMONISEREDE TEKNISKE SPECIFIKATIONER FOR ET MINIMUMSSAET EF-DAEKKENDE PAKKEKOBLEDE DATATJENESTER, JF. PUNKT 1, SAMT VEJLEDENDE FRISTER FOR INDFOERELSEN HERAF  A. GENERELT Denne henstilling tager sigte paa, at de selskaber, der er anmeldt i overensstemmelse med punkt 10, paa et harmoniseret grundlag stiller et minimumssaet pakkekoblede datatjenester baseret paa ONP-principperne til raadighed for brugerne med henblik paa at  fremme udviklingen af faelleseuropaeiske tjenester.  Naevnte tjenester boer:  i) stilles til raadighed paa en saadan maade, at de enkelte elementer i et rimeligt omfang tilbydes saerskilt, saaledes at brugerne faar maksimal fleksibilitet ii) struktureres (individuelt) som foelger:  ONP-grundtjeneste - dette er et saet tilslutningsmuligheder/funktioner, der skal staa til raadighed i alle net - brugeren behoever blot at abonnere paa ét enkelt saet for at faa en basal tjeneste - saettet takstfastsaettes som én samlet pakke ONP-faciliteter - alle net skal stille enhver af disse faciliteter til raadighed individuelt - brugerne kan frit abonnere paa en eller flere faciliteter - i visse tilfaelde kan faciliteterne traede i stedet for funktioner i grundtjenesterne iii) tage hensyn til den teknologiske udvikling og den stigende disponibilitet af nye funktioner, der ikke allerede indgaar i tjenesterne i dette bilag.  B. STANDARDER, SOM SKAL ANVENDES Som standarder for dette minimumssaet pakkekoblede datatjenester med harmoniserede tekniske specifikationer anvendes isaer de standarder, der er anfoert i den vejledende liste over ONP-egnede standarder for offentlige pakkekoblede datanet, der er  offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende efter fremgangsmaaden i artikel 5, stk. 1, i direktiv 90/387/EOEF. Den oprindelige vejlendende liste over ONP-egnede standarder for offentlige pakkekoblede datanet, som allerede er offentliggjort i De  Europaeiske Faellesskabers Tidende, vil blive aendret/ajourfoert ved senere offentliggoerelse sammesteds.   C. TEKNISKE KARAKTERISTIKA FOR DE ENKELTE TJENESTER SAMT VEJLEDENDE FRISTER FOR INDFOERELSEN AF TJENESTERNE C.1. Tjenester, der skal staa til raadighed senest den 31. december 1992  C.1.   TJENESTE TJENESTEUDBUD X.25 GRUNDTJENESTE bithyppighed i abonnenttilslutningen:  2 400, 4 800, 9 600 bit/s lag 3 for VC (1 logisk kanal) FACILITETER supplerende logiske kanaler op til i alt mindst 32 for 9 600 bit/s faciliteter markeret (¹) med E eller AE i CEPT T/TE 08-02 (²)     C.1.   TJENESTE TJENESTEUDBUD X.28 (³) kun indvalg GRUNDTJENESTE bithyppighed i abonnenttilslutningen:  300 bit/s (V.21-modem), 1 200 bit/s (V.22-modem) X.28-standardterminalprofiler FACILITETER NUI valg af supplerende standardiserede profiler (& {È%};) modtager-betaler (& {È%};) X.32 uden identifikation GRUNDTJENESTE til indenlandsk brug mindst et af foelgende to saet:  1. 2 400 bit/s (V.22 bis eller V.32-modem) 2. 4 800, 9 600 bit/s (V.32-modem) 1 eller flere logiske kanaler modtager-betaler VC-drift X.32 med identifikation kun indvalg GRUNDTJENESTE bithyppighed og modemer som for X.32 uden identifikation NUI- eller XID-identifikationsmetode mulighed for anvendelse af DTE-udstyr som for X.32 uden identifikation 1 eller flere logiske kanaler, VC-drift (¹) Dog undtaget: - omstyring af opkald inden for net med samme DNIC - internationale lukkede brugergrupper - international modtager-betaler facilitet - faellesnummer - adviserung om aendring af kaldt nummer - udvidet interrupt - CCITT-specificerede DTE-faciliteter.  (²) Interworking-aspekter i forbindelse med pakkekoblede offentlige datanet.  (³) X.28-meddelelser er ikke beregnet til automatisk DTE-drift og kan foelgelig vaere nationalt afhaengig. Efterhaanden som X.3 (1988) og X.28 (1988) implementeres, bliver der mulighed for at saette en X.3-parameter, saaledes at det kan konstateres, om der  skal bruges CCITT-standardiserede eller nationale meddelelser i graensefladen.  (& {È%};) Til indenlandsk brug.    C.2. Tjenester ud over de i C.1 anfoerte, der skal stilles til raadighed senest den 30. juni 1993   C.1.   TJENESTE TJENESTEUDBUD X.25 GRUNDTJENESTE bithyppighed i abonnenttilslutningen:  48 000 eller 64 000 bit/s FACILITETER supplerende logiske kanaler (op til i alt mindst 128) for 48 000 eller 64 000 bit/s faellesnummer omstyring af opkald inden for et net med samme DNIC udvidet interrupt CCITT-specificerede DTE-faciliteter mulighed for lukkede brugergrupper (CUG) inden for EF advisering om aendring af kaldt nummer   C.3. Tjenester ud over de i C.1 og C.2 anfoerte, der skal stilles til raadighed senest den 31. december 1993   C.1.   TJENESTE TJENESTEUDBUD X.25 FACILITETER mulighed for modtager-betaler inden for EF X.28 Kun indvalg GRUNDTJENESTE bithyppighed i abonnenttilslutningen:  2 400 bit/s (V.22 bis modem) FACILITETER mulighed for modtager-betaler inden for EF X.32 uden identifikation GRUNDTJENESTE mulighed for at bruge tjenesten overalt i EF   BILAG II   OFFENTLIGGOERELSE AF OPLYSNINGER VEDROERENDE PAKKEKOBLEDE DATATEJENESTER, JF. PUNKT 3  De oplysninger, der er omhandlet i denne henstillings punkt 3, boer opstilles saaledes:  A. TEKNISKE SPECIFIKATIONER De tekniske specifikationer omfatter saavel fysiske og elektriske egenskaber som de detaljerede tekniske og performansrelaterede specifikationer, der gaelder i nettermineringspunktet, jf. dog direktiv 83/189/EOEF (¹) om en informationsprocedure med hensyn  til tekniske standarder og forskrifter. Der skal gives en klar henvisning til de standarder, der er implementeret.  B. LEVERINGSVILKAAR Leveringsvilkaarene skal som minimum indeholde de elementer, der er anfoert i punkt 4.  C. BRUGSBETINGELSER De forhold, der er resultatet af anvendelsen af bestemmelserne om de vaesentlige krav.  D. TAKSTER I overensstemmelse med punkt 9 vil takster normalt omfatte oprettelsesafgift, abonnementsafgift og brugsafgift. Brugsafgiften vil normalt indbefatte:  a) en afgift paa det enkelte opkald bestaaende af enten en minimumskaldslaengdeafgift og/eller volumenafgift eller en opkaldsafgift b) en volumenafhaengig afgift baseret paa brugen af et helt antal segmenter (²) c) en afgift paa forbindelsens varighed baseret paa et tidsinterval, der er tilstraekkelig kort til, at kortvarige transaktioner ikke udsaettes for diskrimination.  Andre takster, f.eks. takster baseret paa tjenestens kvalitet, samt mulighederne for maengderabatter skal klart anfoeres.  E. EVENTUELLE GODKENDELSES- OG/ELLER ANMELDELSESORDNINGER FOR BRUG AF PAKKEKOBLEDE DATATJENESTER Disse skal omfatte oplysninger om, hvilke godkendelsesbetingelser brugeren eller dennes kunder skal opfylde.  F. VILKAAR FOR TILSLUTNING AF TERMINALUDSTYR Vilkaar, som er godkendt af det nationale myndighedsorgan, i overensstemmelse med direktiv 91/263/EOEF (³).  (¹) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.  (²) Et segment bestaar af op til 64 bytes, hvor hver byte bestaar af 8 bits.  (³) EFT nr. L 128 af 23. 5. 1991, s. 1.   BILAG III   INDIKATORER FOR DE ASPEKTER AF PAKKEKOBLEDE DATATJENESTERS KVALITET, DER VEDROERER NETTETS PERFORMANS  Indikatorerne for de aspekter af pakkekoblede data-tjenesters kvalitet, der vedroerer nettets performans, og maalemetoderne, skal baseres paa det arbejde,  der udfoeres i CEPT, herunder navnlig anbefaling T/CAC 2 (¹), T/CAC 3 (²) og T/CAC 4 (³).  For hvert af ovennaevnte felter skal der fastlaegges indikatorer, som er repraesentative for tjenesten:  DisponibilitetProcenten af mislykkede opkald som foelge af spaer i nettet (Unsuccessful Network Congestion (NC) call ratio - UNCR) Tjenestens disponibilitet Driftssikkerhed Gennemsnitligt interval mellem nedkoblinger foraarsaget af nettet (Mean Time between NC disconnections - MTNC).  Overfoeringshastighed Afsendt throughput (transmitted throughput - TTP) Modtaget throughput (received throughput - RTP) Sloejfeforsinkelse (Round trip delay - RTD) Forsinkelse ved kaldsopsaetning (Call set-up delay - CSD).  (¹) Indikatorer for de aspekter af tjenestens kvalitet, der vedroerer nettets performans, i forbindelse med internationale pakkekoblede tjenester.  (²) Overvaagning af de aspekter af tjenestens kvalitet, der vedroerer nettets performans, i forbindelse med internationale pakkekoblede tjenester, ved hjaelp af internt afledte indikatorer.  (³) Overvaagning af de aspekter af tjenestens kvalitet, der vedroerer nettets performans, i forbindelse med internationale pakkekoblede tjenester, ved hjaelp af eksternt afledte indikatorer.


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om gennemførelsen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik i de medlemsstater, der har euroen som valuta

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/95

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om gennemførelsen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik i de medlemsstater, der har euroen som valuta
   2012/C 219/28
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Siden Eurogruppens dannelse har den spillet en central rolle og varetaget et særligt ansvar i forbindelse med den økonomiske styring i euroområdet. Den økonomiske krise blotlagde de nære indbyrdes forbindelser i euroområdet og understregede behovet for en sammenhængende fælles politik, som afspejler de stærke afsmittende virkninger mellem de lande, der har euroen som valuta, og for effektive foranstaltninger med henblik på samordning af politikker for hurtigt at kunne reagere på ændringer i det økonomiske miljø.

               (2)

               Rådet har rettet landespecifikke henstillinger til hver af de medlemsstater, der har euroen som valuta (»medlemsstaterne i euroområdet«). Disse henstillinger omhandler de økonomiske udfordringer på nationalt plan, samtidig med at de er et centralt element i påvisningen af stabilitet og vækst i euroområdet som helhed. Medlemsstaterne i euroområdet har også givet en række tilsagn om at gennemføre yderligere vidtrækkende politikreformer inden for rammerne af europluspagten, som sigter mod fremme af konkurrenceevnen og beskæftigelsen, bidrag til de offentlige finansers holdbarhed og forbedring af den finansielle stabilitet. Den 2. marts 2012 undertegnede medlemsstaterne i euroområdet sammen med otte andre medlemsstater (»medlemsstater uden for euroområdet«) traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union, hvori de indvilliger i at sikre, at alle større reformer af den økonomiske politik, de påtænker at foretage, forinden vil blive drøftet og, når det er hensigtsmæssigt, samordnet imellem dem. En forudgående samordning i euroområdet, ved at der forelægges udkast til budgetplaner og drøftes planer om større reformer af den økonomiske politik, vil bidrage til, at der tages højde for de afsmittende virkninger, som de nationale tiltag har på euroområdet som helhed.

               (3)

               Veludformede budgetmæssige rammer, der styrker den nationale finanspolitiske styring, er et nøgleelement i en sund forvaltning af de offentlige finanser og bidrager til de offentlige finansers holdbarhed i euroområdet som helhed. I juli og oktober 2011 forpligtede stats- og regeringscheferne i euroområdet sig til at indføre nationale finanspolitiske rammer som fastsat i Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer (1), allerede ved udgangen af 2012, hvilket er forud for den i direktivet fastsatte tidsplan, og at gå videre end kravene i direktivet. Ved den 2. marts 2012 at undertegne traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union forpligtede medlemsstaterne i euroområdet og otte medlemsstater uden for euroområdet sig desuden til en yderligere styrkelse af deres nationale finanspolitiske styring, især ved at indføre bindende regler for de offentlige budgetstillinger med henblik på, at disse når den mellemfristede budgetmålsætning.

               (4)

               Arbejdet med finanspolitisk konsolidering er et centralt element i strategien til at komme gennem krisen i euroområdet. EU's finanspolitiske ramme giver mulighed for en differentiering med hensyn til medlemsstaternes konsolideringstempo afhængigt af deres finanspolitiske spillerum og de makroøkonomiske omstændigheder. Stabilitets- og vækstpagten og traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union har fokus på de strukturelle saldi, og derfor er det muligt at tage højde for cykliske virkninger og engangsforanstaltninger i den samlede budgetsaldo. Vurderingen af om Rådets henstillinger med henblik på korrektion af uforholdsmæssigt store underskud er fulgt op af virkningsfulde foranstaltninger, foretages i strukturel henseende. Det er afgørende, at konsolideringen sammensættes således, at tilliden til konsolideringens permanente karakter i euroområdet øges, og at dens negative kortsigtede virkninger på væksten begrænses. Det er nødvendigt, at vækstfremmende udgifter, især investeringsudgifter, bliver prioriteret. Der kan udpeges produktive investeringsprojekter i flere medlemsstater i euroområdet, hvor både det private og det sociale udbytte vil overstige de aktuelle lave rentesatser. Der er et presserende behov for reformer af langtidsydelserne, navnlig på sundheds- og pensionsområdet, for at underbygge de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. En passende skattepolitik ved f.eks. at flytte skattebyrden væk fra arbejde, udvide beskatningsgrundlaget og mere effektive tiltag til at bekæmpe skattesvig kan bidrage til konsolideringen, samtidig med at konkurrenceevnen øges, og der skabes bedre vækstbetingelser.

               (5)

               Et stabilt og velfungerende finansielt system er en forudsætning for at undgå et »scenarie om det tabte årti« med langsom vækst i euroområdet og for at øge investorernes tillid. Eftersom der er behov for en yderligere nedbringelse af gearingen i bankernes balancer, er det vigtigt at sikre, at det sker på en velordnet måde, og at der stadig kan opretholdes en passende kreditstrøm til realøkonomien. For at modvirke den fremvoksende tendens til finansiel fragmentering er der behov for yderligere fremskridt med integrationen af tilsynsstrukturer og -praksis såvel som i krisestyringen på tværs af grænserne.

               (6)

               En velordnet afvikling af de makroøkonomiske ubalancer inden for euroområdet er afgørende for bæredygtig vækst og stabilitet i euroområdet. Processen med at nedbringe ubalancerne er påbegyndt, men det er nødvendigt at videreføre den beslutsomt. Det er mere påtrængende at træffe foranstaltninger til at korrigere ubalancerne i lande med underskud, hvor der er behov for reformer for at øge konkurrenceevnen og lette overførslen af ressourcer til handelsbare sektorer. Samtidig kan lande med overskud bidrage til at genskabe balancerne ved at fjerne unødvendige lovgivningsmæssige og øvrige begrænsninger af den indenlandske efterspørgsel, ikkehandelsbare aktiviteter og investeringsmulighederne.

               (7)

               Anerkendelse af den indbyrdes afhængighed mellem økonomierne i medlemsstaterne i euroområdet og de fordele, som stabilitet i denne monetære union kan bringe dens medlemmer og Unionen generelt, er en forudsætning for videreudviklingen af en økonomisk sammenslutning. Fremover vil det være nødvendigt for medlemsstaterne i euroområdet at uddybe deres integration for at opnå fuldstændig økonomisk og monetær union.

               (8)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 (2) og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012,

         HENSTILLER, at medlemsstaterne i euroområdet i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger på egen hånd og i fællesskab, uden at det dog berører Rådets beføjelser hvad angår samordningen af medlemsstaternes økonomiske politik, men især i forbindelse med samordningen af den økonomiske politik inden for rammerne af Eurogruppen, med henblik på at:

               1)

               styrke Eurogruppens arbejdsmetoder, så den kan tage ansvar for den fælles politik i euroområdet, effektivt reagere på ændringerne i det økonomiske miljø og styre samordningen af den økonomiske politik i forbindelse med de styrkede overvågningsrammer, som er gældende for medlemsstaterne i euroområdet

               2)

               styrke samarbejdet om politikker i Eurogruppen ved at udveksle oplysninger og drøfte budgetplaner og planer for større reformer, der kan have afsmittende virkninger på euroområdet. Sikre, at der gennemføres reformer, som er nødvendige for et stabilt og robust euroområde, herunder også gennemførelsen af Rådets henstillinger til hver medlemsstat i euroområdet, og som ikke blot tager hånd om problemerne på nationalt plan, men har en indflydelse på euroområdet som helhed

               3)

               styrke den finanspolitiske disciplin og de finanspolitiske institutioner både på nationalt og subnationalt plan med henblik på at øge markedets tillid til de offentlige finansers holdbarhed i euroområdet på mellemlang og lang sigt. Efter aftalen mellem stats- og regeringscheferne i euroområdet i juli og oktober 2011 og den 2. marts 2012 fremskynde gennemførelsen af direktiv 2011/85/EU til ultimo 2012, og styrke den finanspolitiske styring yderligere, navnlig ved at indføre reglerne for strukturelt afbalancerede budgetter og de automatiske korrektionsmekanismer i den nationale lovgivning i alle medlemsstaterne i euroområdet

               4)

               sikre en sammenhængende fælles finanspolitik i euroområdet på grundlag af Det Europæiske Råds konklusioner af 1.-2. marts 2012 ved at arbejde med den finanspolitiske konsolidering som angivet i Rådets henstillinger og afgørelser, der i overensstemmelse med reglerne i stabilitets- og vækstpagten tager hensyn til den makrofinansielle situation i hver medlemsstat. De medlemsstater, der lider under store og potentielt stigende risikopræmier, bør begrænse afvigelserne fra de nominelle balancemål, selv hvis de står over for makroøkonomiske situationer, der er værre end forventet. Andre medlemsstater bør lade de automatiske stabilisatorer arbejde hen imod tilpasningsstien i strukturelle termer og stå klar til at tilpasse hastigheden for konsolideringen, hvis de makroøkonomiske forhold skulle forværres yderligere. Fordelingen af de offentlige udgifter og indtægter bør afspejle, hvordan udgiftsposterne og indtægtskilderne påvirker væksten. Især bør hele det budgetmæssige spillerum, der er til rådighed, udnyttes til at fremme offentlige investeringer i euroområdet, herunder ved at tage højde for forskelle i finansieringsomkostningerne på tværs af grænserne

               5)

               træffe foranstaltninger til at gøre det finansielle system i euroområdet mere velfungerende og stabilt. Fremskynde tiltagene til en mere integreret finansarkitektur, som omfatter tilsyn med bankerne og krisehåndtering på tværs af grænserne

               6)

               gennemføre strukturreformer, som også fremmer fleksible løntilpasninger, hvilket sammen med en differentieret finanspolitik ville fremme en velordnet afvikling af de makroøkonomiske ubalancer i euroområdet og dermed fremme væksten og beskæftigelsen. Dette omfatter tiltag på nationalt plan, der afspejler den særlige nationale situation og tager højde for Rådets henstillinger til de enkelte medlemsstater i euroområdet.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 41.

      (2)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.


Avis juridique important

|

32002H0236

Kommissionens henstilling af 11. marts 2002 om en fælles europæisk formular for curricula vitæ (cv'er) (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2002) 516)

EF-Tidende nr. L 079 af 22/03/2002 s. 0066 - 0072

Kommissionens henstillingaf 11. marts 2002om en fælles europæisk formular for curricula vitæ (cv'er)(meddelt under nummer K(2002) 516)(EØS-relevant tekst)(2002/236/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149, 150 og 211, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Rådet opfordrer i sin resolution af 3. december 1992(1) medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger med henblik på at gøre kvalifikationer og kompetencer mere gennemsigtige ved at indføre en fælles formular til videregivelse af informationer om enkeltpersoners færdigheder (kompetenceattest), herunder en fælles formular for cv'er.(2) I formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23.-24. marts 2000(2) hedder det, at der bør udvikles en fælles europæisk formular for curricula vitæ til brug på frivilligt grundlag med henblik på at lette mobiliteten ved at bidrage til både uddannelsesinstitutionernes og arbejdsgivernes vurdering af de erhvervede kundskaber.(3) Europa-Parlamentet og Rådet fremhæver i deres henstilling af 10. juli 2001 om mobilitet i Det Europæiske Fællesskab for studerende, personer under erhvervsuddannelse, volontører, undervisere og erhvervslærere(3), at der er behov for en fælles europæisk formular for cv'er for at gøre det lettere for de enkelte borgere at videregive informationer om deres kvalifikationer og kompetencer på en effektiv og gennemsigtig måde.(4) Kommissionen fremhæver i sin meddelelse om realiseringen af et europæisk område for livslang læring(4) den rolle, som en fælles europæisk formular for cv'er kommer til at spille for fremme af gennemsigtige kvalifikationer og kompetencer.(5) Kommissionen anmoder i sin meddelelse til Rådet med overskriften "Nye arbejdsmarkeder i EU, der er åbne for alle og giver adgang for alle"(5) om at få udviklet en online-cv-serviceordning, som skal forvaltes af European Employment Services (Eures), og en fælles europæisk formular for cv'er.(6) De nationale ressourcecentre for erhvervsvejledning (NRCVG) bør som led i deres særlige arbejde med at fremme erhvervsvejledning og -rådgivning på nationalt og europæisk niveau medvirke til at udbrede cv-formularen.(7) Eures-netværket har blandt sine tjenesteydelser til jobsøgende en online-cv-ordning ("Eures CV-search"), som bygger på de samme principper som den fælles europæiske formular for cv'er -HENSTILLER:1. Den fælles europæiske formular for curricula vitæ (cv'er), som er indeholdt i bilaget, bør være tilgængelig for borgerne og kunne benyttes på frivilligt grundlag, når de videregiver informationer om deres kvalifikationer og kompetencer til arbejdsgivere og uddannelsesinstitutioner i deres bopælsland og/eller i udlandet.2. Medlemsstaterne fremmer og udbreder den fælles europæiske formular for curricula vitæ, således at den bliver almindelig kendt og tilgængelig for borgerne.Den offentlige arbejdsformidling, arbejdsmarkedets parter og ikke-statslige organisationer opfordres til at gøre den fælles formular tilgængelig for deres medlemmer, uanset om de er enkeltpersoner, virksomheder eller andre organer, og at anbefale den som et nyttigt værktøj.3. I slutningen af 2004 foretager Kommissionen en evaluering af den fælles formular for curricula vitæ og af ordningens gennemførelse.Kommissionen anbefaler ændringer af formularen, hvis evalueringen viser, at det er nødvendigt.Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2002.På Kommissionens vegneViviane RedingMedlem af Kommissionen(1) EFT C 49 af 19.2.1993, s. 1.(2) EFT C 73 af 23.3.2002.(3) EFT L 215 af 9.8.2001, s. 30.(4) KOM(2001) 678 endelig.(5) KOM(2001) 116 endelig.BILAGFælles europæisk formular for curricula vitæ (cv'er)FORKLARENDE NOTE1. Den fælles europæiske formular for cv'er er et middel til systematisk, kronologisk og fleksibel videregivelse af informationer om enkeltpersoners kvalifikationer og kompetencer.2. Formularen findes i en lettilgængelig onlineudgave og i papirudgave. Cv-formularen indeholder forskellige punkter til videregivelse af informationer om:a) personlige forhold, sprogkundskaber, erhvervserfaring samt almen og erhvervsfaglig uddannelseb) yderligere kompetencer med vægt på den enkeltes tekniske, organisatoriske, kunstneriske og sociale kundskaberc) yderligere informationer, som kan tilføjes cv'et i form af et eller flere bilag, og en vejledning om, hvordan det kan gøres enkelt og klart.3. Den fælles europæiske formular for cv'er understøttes af onlineeksempler på cv'er, som viser, hvordan enkeltpersoner i forskellige lande, med forskellig arbejds- og uddannelsesmæssig baggrund, har anvendt cv-modellen til forskellige formål.4. Der er links til redskaber og midler på fællesskabsniveau og nationalt niveau, som viser, hvordan man videregiver informationer om kvalifikationer og kompetencer (f.eks. tillæg til eksamensbeviser og certifikater, Europass, Det Europæiske Meritoverføringssystem, osv.). Cv-formularen er derfor et led i en mere overordnet strategi for mere gennemskuelige kvalifikationer og kompetencer.5. "Jobseeker's database" ("CV-job search"), som er udviklet og forvaltes af Eures, afspejler ovenstående principper og krav.>PIC FILE= "L_2002079DA.006901.TIF">>PIC FILE= "L_2002079DA.007001.TIF">>PIC FILE= "L_2002079DA.007101.TIF">>PIC FILE= "L_2002079DA.007201.TIF">