title: Kommissionens henstilling nr. 120/78/EKSF af 18. januar 1978 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold for visse plader af jern og stål, med oprindelse i Tjekkoslovakiet

text:
24 . 1 . 78                                  De Europæiske Fællesskabers Tidende                                        Nr. L 19 /7
                                  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 120/78 / EKSF
                                                       af 18 . januar 1978
                 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold for visse plader af jern og stål ,
                                              med oprindelse i Tjekkoslovakiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE                                      oprindelse i Tjekkoslovakiet er steget fra 43 000 tons
FÆLLESSKABER HAR —                                                  til ca. 120 000 tons i løbet af samme periode, og som
                                                                    følge heraf har importen på de mest berørte markeder,
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det                 nemlig Frankrig og Italien, kunnet opnå en samlet
europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 74 og             andel på over 1 0 % og en andel på 1 ,2 % for så vidt
86,                                                                 angår importen med oprindelse i Tjekkoslovakiet ; op
                                                                    lysningerne viser endvidere, at Fællesskabets jern- og
under henvisning til Kommissionens henstilling 77/                  stålindustri befinder sig i en krisesituation præget af et
329/ EKSF om beskyttelse mod dumping, præmier el                   fald i produktionen af disse produkter på ca. 1 1 %
ler subventioner fra lande, der ikke tilhører Det euro             mellem 1974 og 1977 og af afskedigelser af og arbejds
pæiske Kul - og Stålfællesskab ( ! ), ændret ved henstil           tidnedsættelser for de ansatte, hvis antal er faldet fra
ling nr. 3004/77/EKSF (2), særlig artikel 15 og 19,                 780 000 til 720 000 mellem 1974 og 1977 ; det frem
                                                                    går sluttelig af oplysningerne, at Fællesskabets jern- og
under henvisning til udtalelse fra Det rådgivende Ud               stålindustri har haft betydelige tab i de fleste af de be
                                                                    rørte virksomheder ;
valg nedsat i henhold til henstilling 77/329/ EKSF, og
ud fra følgende betragtninger :                                     for at bøde på denne situation har Kommissionen
                                                                    blandt andet indført et system ved vejledende priser (4)
Kommissionen har modtaget en klage, der er indgivet                 for salg inden for Fællesskabet af visse jern- og stålpro
på den pågældende fællesskabsindustris vegne og som                 dukter fremstillet af den europæiske jern- og stålindu
indeholder beviser for forekomsten af dumping vedrø                stri ;
rende visse plader af jern og stål med oprindelse i
Tjekkoslovakiet og visse andre lande samt beviser for
en deraf følgende væsentlig skade ;                                 importprisen i Fællesskabet på produkter med oprin
                                                                    delse i Tjekkoslovakiet er væsentligt lavere end de
Kommissionen har offentliggjort basispriserne (3) fast             nævnte vejledende priser ; sådanne underpriser for
sat på grundlag af den laveste normale pris eller de la            hindrer de europæiske producenter i at opnå de vejle
veste normale produktionsomkostninger i det eller de                dende priser og bringer ligevægten i det samlede pris
leverandørlande, i hvilke der hersker normale konkur               system i fare, og truer med at forvolde væsentlig skade
rencevilkår, heri er indbefattet transport- og forsik              for Fællesskabets industri eller for en større del af
ringsomkostninger samt told ;                                       denne ;
importprisen til Fællesskabet på de produkter, som er
genstand for klagen, er blevet sammenlignet med                     Kommissionen er af en medlemsstat blevet anmodet
disse basispriser ;                                                 om øjeblikkelig indgriben ;
det fremgår af en foreløbig undersøgelse på grundlag
af denne sammenligning, at disse produkter med op                  i betragtning af den alvorlige situation, som præger
rindelse i Tjekkoslovakiet tilbydes indført i Fællesska            Fællesskabets jern - og stålindustri, er det i Fællesska
bet (det britiske marked) til priser, som ligger under              bets interesse nødvendigt at gribe ind omgående ;
basispriserne, og at der foreligger dumping, hvis mar
gen udgøres af denne prisforskel ;
                                                                    det påhviler Kommissionen, uden at dette foregriber
                                                                    udfaldet af den i henhold til artikel 1 1 i henstilling
 hvad angår skaden for den berørte erhvervsgren, viser              77/329/EKSF indledte undersøgelse, omgående at
de oplysninger, der er forelagt Kommissionen, at im                træffe beslutning om indførelse af foreløbige foranstalt
porten til Fællesskabet af de pågældende produkter er               ninger i form af en midlertidig antidumpingtold på
øget, idet den samlet er steget fra 560 000 tons til ca.            importen af de pågældende produkter med oprindelse
 1 350 000 tons mellem 1974 og 1977 ; importen med                  i Tjekkoslovakiet, hvis sats svarer til forskellen mellem
(>) EFT nr. L 114 af 5. 6. 1977, s . 6 .
                                                                    den af Kommissionen offentliggjorte basispris for
(2 ) EFT nr. L 352 af 31 . 12. 1977, s. 13 .                        dette produkt og dets importpris i Fællesskabet —
(3) Jf. Kommissionens meddelelse af 31 . december 1977 om
     basispriserne for visse jern- og stålprodukter, EFT nr. L      (4) EFT nr. L 114 af 5 . 5 . 1977, s . 1 , EFT nr. C 174 af 22. 7.
     353 af 31 . 12. 1977, s. 1 .                                       1977 og EFT nr. L 352 af 31 . 12. 1977, s . 17.
                         \
 ---pagebreak--- Nr. L 19/8                               De Europæiske Fællesskabers Tidende                                24 . 1 . 78
RETTET FØLGENDE HENSTILLING :                                                        Artikel 3
                        Artikel 1
                                                             Denne henstilling meddeles medlemsstaterne.
1 . En midlertidig antidumpingtold indføres på føl          Den træder i kraft for hver medlemsstat på datoen for
gende produkter med oprindelse i Tjekkoslovakiet :           offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Ti
                                                             dende.
— plader af jern og stål, andre end »elektriske«, kun
    koldtvalsede, af tykkelse under 3 mm,
                                                             Den anvendes, med forbehold af bestemmelserne i ar
— position i den fælles toldtarif : 73.13 B II b) og c),     tikel 18 i henstilling 77/329/ EKSF, indtil ikrafttrædel
— Nimexe nr. : 73.13-43 , 45 , 47 og 49 .                    sen af en retsakt fra Kommissionen , som enten fastsæt
2. Denne told er lig med forskellen mellem den af            ter endelige foranstaltninger, eller forlænger gyldig
Kommissionen offentliggjorte faktiske pris (basispris        hedsperioden for den midlertidige told ; den anvendes
plus tillæg) på disse produkter og den faktiske kontra      dog højst i en periode af 3 måneder.
herede pris (basispris plus tillæg) på de samme produk
ter fastsat franko grænse fortoldet.
3 . De gældende bestemmelser for opkrævning af               Udfærdiget i Bruxelles, den 18 . januar 1978 .
told anvendes på opkrævningen af denne told.
                        Artikel 2
                                                                                På Kommissionens vegne
De i artikel 1 omhandlede produkters overgang til fri                                  Wilhelm HAFERKAMP
omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles
en sikkerhed, der svarer til den midlertidige told .                                       Næstformand


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 28. november 2013 om betalingsstatistik (ECB/2013/44)

text:
               9.1.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 5/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 28. november 2013
   om betalingsstatistik
   (ECB/2013/44)
   2014/C 5/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5.1 og artikel 34.1, tredje led,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (1), særlig artikel 8, stk. 5, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2533/98 kan der indsamles statistisk information inden for betalingsstatistik og betalingssystemstatistik. Med Den Europæiske Centralbanks (ECB) forordning (EU) nr. 1409/2013 (ECB/2013/43) (2) fastsatte ECB rammer for indsamling af betalingsstatistik, der er nødvendig for opfyldelsen af dens opgaver, fra betalingstjenesteudbydere, udstedere af elektroniske penge og betalingssystemoperatører. Disse data er nødvendige for at identificere og overvåge udviklinger på betalingsmarkederne i medlemsstaterne og for at fremme betalingssystemernes smidige funktion.

               (2)

               Nationale centralbanker i medlemsstater, der ikke har euroen som valuta og som deltager i rammerne for indsamling af betalingsstatistik, bør samarbejde med hinanden, med nationale centralbanker i medlemsstater, der har euroen som valuta, og med ECB om anvendelsen af disse rammer i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1409/2013 (ECB/2013/43) —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   I.   Definitioner

   I denne henstilling har begreberne »betalingstjenesteudbyder«, »udsteder af elektroniske penge« og »betalingssystemoperatør« den samme betydning som defineret i forordning (EU) nr. 1409/2013 (ECB/2013/43).
   II.   Tilvejebringelse af statistisk information

   Denne henstillings adressater bør anvende de bestemmelser i forordning (EU) nr. 1409/2013 (ECB/2013/43), der retter sig til de nationale centralbanker.
   III.   Afsluttende bestemmelse

   Denne henstilling er rettet til de nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, for så vidt de deltager i de rammer for indsamling af betalingsstatistik inden for ESCB, som er oprettet i henhold til forordning (EU) nr. 1409/2013 (ECB/2013/43).

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 28. november 2013.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  EFT L 318 af 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 1409/2013 af 28. november 2013 om betalingsstatistik (ECB/2013/43) (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 18).


				|

		52011SC0821

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Hungaryand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Hungary, 2011-2015

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Ungarns nationale reformprogram for 2011
med Rådets udtalelse
om Ungarns opdaterede konvergensprogram, 2011-2015
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk. 3,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse,
Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som
vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge
EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske
politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[3], som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første
årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk
styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret
politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.
(4)
Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd
sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i
overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts
2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det
understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og
finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af
arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede
medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger,
der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale
reformprogrammer.
(5)
Den 15. april 2011 forelagde Ungarn sit opdaterede
konvergensprogram for perioden 2011-2015 og sit nationale reformprogram for
2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer
er de blevet vurderet sammen.
(6)
Ungarn blev alvorligt ramt af krisen i efteråret
2008, idet landet mistede adgangen til markedsbaseret finansiering. For at
overvinde disse vanskeligheder gennemførte Ungarn et tilpasningsprogram, som
fokuserede på finanspolitisk konsolidering og tilsyn med den finansielle sektor
og blev understøttet af finansiel støtte fra EU og IMF. På den baggrund opnåede
landet igen markedsadgang i foråret 2009, og økonomien kom ud af recessionen:
efter en nedgang på 6,7 % i 2009 steg BNP med 1,2 % i 2010, støttet
af den voksende eksport. Samtidig voksede ledigheden yderligere til over
11 % fra niveauet på under 8 % før krisen. I andet halvår af 2010
bebudede regeringen, at der i 2010-2013 ville blive gennemført betydelige
skattenedsættelser. For at begrænse den finanspolitiske forringelse indførte
den sideløbende hermed ekstraordinære afgifter og besluttede at afskaffe den
obligatoriske private pensionssøjle. Selv om dette gjorde det muligt at
begrænse afvigelsen i 2010 til 0,4% af BNP over underskudsmålet på 3,8 %
af BNP og vil resultere i et overskud i 2011, blev den underliggende stilling
forringet betydeligt. På den baggrund og for at styrke det økonomiske
vækstpotentiale bebudede regeringen et strukturreformprogram i marts 2011 og
vedtog yderligere konsolideringsforanstaltninger.
(7)
Baseret på vurderingen af det opdaterede
konvergensprogram i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af
den opfattelse, at med udgangspunkt i Kommissionens prognoser fra foråret 2011
er det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for
budgetfremskrivningerne, en anelse for optimistisk, især i betragtning af
udviklingen i den indenlandske efterspørgsel. Opdateringen tager sigte på at
korrigere det uforholdsmæssigt store overskud inden den frist i 2011, der blev
sat af Rådet, hvilket skal opnås med et overskud på 2 % af BNP som følge
af de betydelige engangsindtægter fra pensionsaktiverne. Budgettet vil udvise
et underskud på 2,5 % af BNP i 2012 for derefter at falde gradvis til
1,5 % af BNP i 2014, primært på grundlag af udgiftsbegrænsninger.
Opdateringen bekræfter landets mellemfristede målsætning for budgetstillingen i
strukturelle termer, dvs. et underskud på 1,5 % af BNP.
Konsolideringsstrategien forventes at mindske budgetunderskuddet strukturelt og
få gælden til at falde til 64 % af BNP i tiden frem til 2015. Den synes
dog at være koncentreret om den sidste del af perioden, idet de strukturelle
forbedringer først starter fra og med 2012, hvorimod den kumulative
strukturelle forringelse på mere end 3 % af BNP i løbet af 2010 og 2011
ikke er i overensstemmelse med Rådets henstilling fra juli 2009, hvori Ungarn
blev opfordret til at opnå en strukturel tilpasning på mindst 0,5 % af
BNP. Forårsprognosen viser et underskud på 3,3 % af BNP i 2012, som bygger
på antagelsen om visse gennemførelsesrisici; på dette grundlag kan det ikke
udelukkes, at tærsklen igen overskrides i det pågældende år, medmindre der
træffes yderligere foranstaltninger. Desuden vil den forventede udvikling i
underskuddet ikke muliggøre de nødvendige strukturelle tilpasninger, som ville
sikre, at den mellemfristede målsætning kan nås ved programperiodens udgang;
især er der ingen yderligere strukturel tilpasning efter 2013. Endelig vil
afskaffelsen af den obligatoriske private pensionssøjle og de stærke
incitamenter til at skifte til den offentlige pensionssøjle medføre yderligere indtægter
på kort og mellemlang sigt, men vil samtidig øge den langfristede gæld og kan
dermed forringe den finanspolitiske holdbarhed på lang sigt.
(8)
Den finanspolitiske konsolidering er fortsat en
væsentlig udfordring. Uden en stram gennemførelse af de bebudede
foranstaltninger og yderligere foranstaltninger af strukturel art kan det ikke
sikres, at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres på et holdbart
grundlag, og at der gøres passende fremskridt i retning af den mellemfristede
målsætning. Desuden vil den finanspolitiske konsolidering også bidrage til at
bringe gældsnedbringelsen ind på en passende faldende kurs og forbedre den
langsigtede holdbarhed, som synes at stå over for en mellemstor risiko. Hvis
ekstraindtægterne anvendes fuldt ud, vil det kunne bidrage til at fremskynde
den finanspolitiske konsolidering. På den baggrund vil myndighedernes
halvårlige rapporter om fremskridtene i proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud være et nyttigt redskab til nøje at overvåge
fremskridtene med den finanspolitiske konsolidering.
(9)
I den nyligt vedtagne forfatning er der fastlagt en
forfatningsmæssig gældsbremse ved 50 % af BNP, og det fastsættes også, at
det finanspolitiske råd har vetoret i forbindelse med det årlige budget,
hvilket kan være et første skridt i retning af at forbedre de budgetmæssige
rammer. Der er dog en række vigtige detaljer, som først vil blive specificeret
i de efterfølgende overordnede love (f.eks. hvilke midlertidige numeriske
regler der gælder, indtil gældskvoten falder til 50 %, den nøjagtige
fortolkning af undtagelsesklausulen osv.). Indførelsen af et nominelt gældsloft
vil, hvis det anvendes til alle formål, alt andet lige kunne føre til en
procyklisk finanspolitisk situation. Dertil kommer, at det reformerede
finanspolitiske organs kompetencer er relativt snævre (udarbejdelse af en
udtalelse om budgetudkastet, med ret til at nedlægge veto) og ikke omfatter
hele budgetcyklussen (f.eks. gennem realtidsvurderinger af nye politikker med
større budgetmæssige indvirkninger). Endelig er der andre aspekter af den
finanspolitiske styring som f.eks. den finanspolitiske fokusering på mellemlang
sigt og spørgsmålet om gennemsigtighed, der endnu ikke er præciseret.
(10)
Beskæftigelsesfrekvensen er en af de laveste i EU
(60,4 %). Beskæftigelsesfrekvensen for kvinder er også lav (55,0 %),
og forskellen mellem beskæftigelsesfrekvenserne for kvinder med og uden børn i
alderen 0-6 år er den næststørste i EU (33,6 % sammenlignet med et
EU-gennemsnit på 12,1 % procentpoint). Dagplejetjenesterne i Ungarn er
mangelfulde, både hvad angår kapacitet og kvalitet, med særligt ringe tilbud
uden for de større byer og i regioner med meget høj ledighed. En forbedring af
dagplejetjenesterne kan være en vigtig foranstaltning til at fremme begge forældres
erhvervsfrekvens.
(11)
Ungarn har haft et relativt høj skattetryk på
arbejde. I det nye skattesystem for personindkomst rettes der delvis op på de
negative virkninger for beskæftigelsen, men skattetrykket på lavindkomstgrupper
uden børn er faktisk blevet større, specielt i betragtning af den gradvise
afskaffelse af beskæftigelsesrelaterede skattefradrag.
(12)
De offentlige arbejdsformidlinger lider under
utilstrækkelig administrativ kapacitet, og tidligere tilførsler af midler har
ikke forbedret tjenesternes effektivitet med hensyn til få ledige ind på
arbejdsmarkedet. Finansieringen af beskæftigelsesprogrammer er ikke i
tilstrækkelig grad kædet sammen med resultater. Arbejdsløshedsunderstøttelsens
varighed er for nylig blevet sat ned til et af de laveste niveauer i EU. Det
vil være nødvendigt at vurdere denne foranstaltnings indvirkning på
arbejdsmarkedet, især for at afgøre, om den effektivt øger
beskæftigelsesfrekvensen.
(13)
Fattigdom og dertil knyttede faktorer som f.eks.
ledighed eller lave uddannelsesniveauer berører fortsat visse vanskeligt
stillede grupper, især romaerne, i uforholdsmæssig høj grad. De lavtuddannede
har en særlig lav beskæftigelsesfrekvens (36,8 % sammenlignet med det
europæiske gennemsnit på 53,4 %), specielt blandt mænd. Ifølge en række
skøn lever 70 % af romaerne under fattigdomstærsklen. Langt størsteparten
lever i ugunstigt stillede regioner med ringe adgang til
arbejdsmarkedsmuligheder og offentlige tjenester.
(14)
Smv'erne er blevet hæmmet af de komplekse
forskriftsmæssige rammer, en tung administrativ byrde og begrænset ansvarlighed
og gennemsigtighed i den offentlige administration. Smv'erne har haft sværere
ved at få adgang til tidlig finansiering end tilfældet er for gennemsnittet af
smv'ere i EU som helhed. Det nationale reformprogram omfatter et antal
foranstaltninger til at mindske de administrative byrder.
Finansieringsmekanismerne uden for banksektoren spiller en mindre rolle end
den, de spiller i andre europæiske lande. Effektiviteten af tidligere
programmer til støtte for sektoren er ikke systematisk blevet evalueret.
(15)
Kommissionen har vurderet konvergensprogrammet og
det nationale reformprogram for Ungarn og har også taget hensyn til regeringens
hensigt om at følge europluspagten[4].
Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik
og socioøkonomisk politik i Ungarn, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau
ydes bidrag til kommende nationale beslutninger Den finder, at den
finanspolitiske tilpasningsstrategi, som især er baseret på udgiftssiden, er
koncentreret om den sidste del af perioden. Således overholdes den frist i
2011, som Rådet fastsatte for nedbringelsen af underskuddet under tærsklen på
3 % af BNP, kun takket være de betydelige engangsindtægter fra
pensionsaktiverne. Der vil ikke blive iværksat strukturelle forbedringer før
2012, og i betragtning af gennemførelsesricisiene kan det ikke udelukkes, at
tærsklen igen overskrides i det pågældende år, medmindre der træffes yderligere
foranstaltninger. Desuden sikrer konvergensprogrammet på længere sigt ikke
yderligere fremskridt i retning af opfyldelsen af den mellemfristede
målsætning. Yderligere foranstaltninger for at øge erhvervsfrekvensen og
modernisere arbejdsformidlingerne vil kunne bidrage til at øge jobmulighederne.
Yderligere reduktioner af de administrative byrder vil kunne bidrage til at
forbedre erhvervsmiljøet og styrke smv'ernes vækst.
(16)
På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen
til Rådets henstilling af 7. juli 2009 i medfør af artikel 126, stk. 7, i
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt
2011-opdateringen af Ungarns konvergensprogram, og Rådets udtalelse[5] afspejles især i henstillingens nr. 1) og
2). Rådet har under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25.
marts 2011 undersøgt Ungarns nationale reformprogram,
HENSTILLER, at Ungarn for perioden
2011-2012 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:
1)           Den finanspolitiske indsats bør
styrkes for at mindske den strukturelle forringelse i 2011, som det planlagte
budgetoverskud på 2 % af BNP indebærer, og undgå, at budgetbalancen
overskrider tærsklen på 3 % af BNP igen i 2012. Der bør træffes yderligere
finanspolitiske foranstaltninger af permanent art senest i 2012-budgettet for
at sikre budgetmålene for 2012 og 2013 i konvergensprogrammet. Det bør sikres,
at der gøres fremskridt for at opfylde den mellemfristede målsætning på mindst
0,5 % af BNP om året indtil programmets udløb, og eventuelle
ekstraindtægter bør bruges til at fremskynde den finanspolitiske konsolidering.

2)           Der bør vedtages og gennemføres
forskrifter, der specificerer de operationelle aspekter af de nye forfatningsmæssige
rammer for den finanspolitiske styring, herunder bl.a. de numeriske regler, som
vil blive gennemført på centralt og lokalt niveau, indtil gældskvoten er faldet
til under 50 % af BNP. Det finanspolitiske råds kompetencer bør udvides
til at omfatte hele budgetcyklussen, navnlig gennem realtidsvurderinger af nye
politikker med større budgetmæssige indvirkninger, og de finanspolitiske rammer
bør styrkes, således at de omfatter flerårig finanspolitisk planlægning, og de
offentlige finansers gennemsigtighed forbedres.
3)           Erhvervsfrekvensen bør øges gennem
en budgetneutral lettelse af skattereformens virkninger for
lavindkomstgrupperne. Foranstaltningerne med henblik på at anspore kvindernes
erhvervsfrekvens bør styrkes gennem en udbygning af børnepasnings- og
førskolefaciliteter.
4)           Der bør træffes tiltag for at styrke
arbejdsformidlingernes og andre serviceorganers kapacitet med henblik på at øge
kvaliteten og effektiviteten af uddannelse, jobsøgningsbistand og
individualiserede serviceydelser. Finansieringen af programmer bør kædes sammen
med resultater. Der bør i samråd med interesseparterne indføres skræddersyede
programmer for lavtuddannede og andre særligt vanskeligt stillede grupper.
5)           Erhvervsmiljøet bør forbedres i
kraft af gennemførelsen af alle de foranstaltninger, der er planlagt i
forbindelse med den forskriftsmæssige reform, og en mindskelse af de
administrative byrder i det nationale reformprogram; effektiviteten af de
nuværende politikker til støtte for smv'erne bør vurderes, og de offentlige
programmer bør tilpasses, således at adgangen til finansiering uden for
banksektoren forbedres.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT C af , s. .
[3]               Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af
19. maj 2011.
[4]               SEK(2011) 725.
[5]               Jf. artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr.
1466/97.


Avis juridique important

|

32002H0413

Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 30. maj 2002 om gennemførelse af integreret kystzoneforvaltning i Europa

EF-Tidende nr. L 148 af 06/06/2002 s. 0024 - 0027

Europa-Parlamentets og Rådets henstillingaf 30. maj 2002om gennemførelse af integreret kystzoneforvaltning i Europa(2002/413/EF)EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1,som henviser til forslag fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(1),som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget(2),som henholder sig til proceduren i traktatens artikel 251(3), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Kystzonen er af stor miljømæssig, økonomisk, social, kulturel og rekreativ betydning for Europa.(2) Biodiversiteten i kystzoner er enestående med hensyn til både flora og fauna.(3) Der bør tages hensyn til kapitel 17 i Agenda 21, som blev vedtaget på det topmøde, De Forenede Nationers konference om miljø og udvikling afholdt i Rio i juni 1992.(4) Det Europæiske Miljøagenturs vurderingsrapport fra 1999 viser, at forholdene i Europas kystzoner konstant forværres, hvad angår såvel selve kysterne som kystfarvandenes kvalitet.(5) Truslen mod kystzonerne i Fællesskabet øges på grund af klimaændringer, som får havene til at stige og medfører ændringer med hensyn til stormhyppighed og -styrke samt øget erosion af kyster og risiko for oversvømmelser.(6) Den voksende befolkning og de tiltagende erhvervsaktiviteter er til stadig større fare for både den miljømæssige og sociale ligevægt i kystzonerne.(7) Nedgangen i fiskeriaktiviteterne og den hermed forbundne beskæftigelse gør mange fiskeriafhængige områder særligt sårbare.(8) De eksisterende regionale forskelle i Fællesskabet påvirker forvaltningen og beskyttelsen af kysterne på forskellig vis i hvert enkelt tilfælde.(9) Det er vigtigt at gennemføre en miljømæssigt bæredygtig, økonomisk ligevægtig, socialt ansvarlig og kulturelt følsom kystzoneforvaltning, som bevarer denne vigtige ressources integritet, samtidig med at der tages hensyn til traditionelle lokale aktiviteter og skikke, som ikke udgør nogen trussel for følsomme naturområder og for opretholdelsen af den status, som vilde arter har i kystfaunaen og -floraen.(10) Fællesskabet går ind for en integreret forvaltning på højere plan ved hjælp af tværgående instrumenter. Disse aktiviteter bidrager derfor til den integrerede kystzoneforvaltning.(11) Kommissionen bemærker i sine meddelelser(4) til Rådet og Europa-Parlamentet, at integreret kystzoneforvaltning kræver strategisk, koordineret og samstemmende handling på lokalt og regionalt plan, vejledet og støttet af en passende ramme på nationalt plan.(12) Der er i Kommissionens demonstrationsprogram for integreret kystzoneforvaltning fastlagt principper for god kystzoneforvaltning.(13) Der er behov for en sammenhængende aktion på europæisk niveau, med samarbejde og drøftelser med regionale havorganisationer og internationale organisationer, såsom Den Internationale Søfartsorganisation, til at behandle grænseoverskridende kystzoneproblemer.(14) Rådets resolution af 6. maj 1994 om en EF-strategi for en integreret forvaltning af kystområderne(5) og Rådets resolution af 25. februar 1992 om Fællesskabets fremtidige politik vedrørende de europæiske kystområder(6) konstaterer begge, at der er behov for en samordnet europæisk handling for at gennemføre en integreret kystzoneforvaltning.(15) Den Europæiske Union har siden vedtagelsen af Rådets resolution af 6. maj 1994 oplevet et tiltagende pres på kystressourcerne, en befolkningstilvækst i kystområderne og en udbygning af infrastrukturen på og ved kysterne.(16) Integreret kystzoneforvaltning bygger på flere forskellige aspekter, hvoraf fysisk planlægning og arealanvendelse kun er en accessorisk del.(17) I overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincipperne, jf. traktatens artikel 5, og med protokol 7 til Amsterdam-traktaten om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet og i betragtning af mangfoldigheden i kystzonernes vilkår og de retlige og institutionelle rammer i medlemsstaterne kan målene for denne handling bedst nås ved retningslinjer på fællesskabsplan -HENSTILLER FØLGENDE:KAPITEL IEn strategisk holdningMedlemsstaterne indtager på baggrund af strategien for bæredygtig udvikling og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om Fællesskabets sjette miljøhandlingsprogram(7) en strategisk holdning til forvaltningen af deres kystzoner, baseret på:a) beskyttelse af kystmiljøet på grundlag af en økosystemstrategi, der bevarer dets integritet og drift, og bæredygtig forvaltning af naturressourcerne både i kystzonens marine og terrestriske komponenterb) anerkendelse af den trussel, som klimaændringer udgør for kystzoner, og af farerne som følge af stigende vandstand og stormenes tiltagende hyppighed og voldsomhedc) hensigtsmæssige og økologisk ansvarlige kystbeskyttelsesforanstaltninger, herunder beskyttelse af kystbebyggelser og den kulturelle arvd) bæredygtige økonomiske muligheder og beskæftigelsesvalgmulighedere) et fungerende socialt og kulturelt system i lokalsamfundenef) tilstrækkeligt åbent land til brug for offentligheden, både til rekreative formål og til æstetisk nydelseg) opretholdelse eller fremme af fjerntliggende kystsamfunds samhørighedh) en bedre samordning af de foranstaltninger, der træffes af alle de berørte myndigheder, både på havet og på landjorden, med henblik på forvaltning af samspillet mellem hav og land.KAPITEL IIPrincipperVed udformning af nationale strategier og foranstaltninger baseret på disse strategier bør medlemsstaterne følge principperne for integreret kystzoneforvaltning med henblik på at sikre god kystzoneforvaltning, idet de tager hensyn til god praksis fastlagt i bl.a. Kommissionens demonstrationsprogram for integreret kystzoneforvaltning. Kystzoneforvaltningen bør især være baseret på:a) et bredt generelt perspektiv (tematisk og geografisk), der tager hensyn til, at natursystemer og menneskelige aktiviteter, der har indflydelse på kystzonerne, er indbyrdes afhængige og forskelligeb) et langsigtet perspektiv, der tager hensyn til forsigtighedsprincippet og nuværende og kommende generationers behovc) en forvaltning, der er let at tilpasse, og som er under konstant udvikling samt åbner mulighed for justeringer, efterhånden som problemer og viden ændrer sig. Dette indebærer behov for et sundt videnskabeligt grundlag vedrørende udviklingen af kystzonend) kendskab til de europæiske kystzoners lokale særpræg og store forskelligheder, som gør det muligt at dække deres konkrete behov ved hjælp af specifikke løsninger og fleksible foranstaltningere) arbejde med naturlige processer og overholdelse af økosystemernes bæreevne, som vil gøre de menneskelige aktiviteter mere miljøvenlige, socialt ansvarlige og økonomisk sunde i det lange løbf) inddragelse af alle berørte parter (de økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter, de organisationer, der repræsenterer beboerne i kystzonerne, ikke-statslige organisationer og erhvervslivet) i forvaltningsprocessen, f.eks. via fælles forpligtelser og ansvarg) støtte fra og involvering af relevante administrative organer på nationalt, regionalt og lokalt plan, mellem hvilke der bør etableres eller opretholdes passende kontakter med henblik på bedre samordning af de forskellige eksisterende politikker. Partnerskab med og mellem regionale og lokale myndigheder bør eventuelt anvendesh) anvendelse af en kombination af instrumenter, der skal bidrage til sammenhæng mellem sektorpolitiske mål og mellem planlægning og forvaltning.KAPITEL IIINational statusopgørelseMedlemsstaterne foretager eller ajourfører en generel statusopgørelse for at analysere, hvilke vigtige aktører, love og institutioner der har indflydelse på forvaltningen af deres kystzone. Denne statusopgørelse børa) omfatte (men ikke være begrænset til) følgende sektorer og områder: fiskeri, akvakultur, transport, energi, ressourceforvaltning, beskyttelse af arter og naturtyper, kulturarv, beskæftigelse, regionaludvikling i både land- og byområder, turisme og rekreation, industri og råstofudvinding, affaldshåndtering, landbrug og uddannelseb) omfatte alle administrative niveauerc) analysere borgernes, de ikke-statslige organisationers og erhvervslivets interesser, roller og problemerd) identificere relevante tværregionale organisationer og samarbejdsstrukturer, oge) gøre status over gældende politikker og lovgivningsforanstaltninger.KAPITEL IVNationale strategier1. Hver berørt medlemsstat bør på grundlag af resultaterne af statusopgørelsen i partnerskab med de regionale myndigheder eller de tværregionale organisationer udvikle en national strategi eller i givet fald flere strategier til gennemførelse af principperne for en integreret kystzoneforvaltning.2. Disse strategier kan være specifikke for kystzonen eller kan eventuelt indgå i en geografisk bredere strategi eller et bredere program til fremme af integreret forvaltning for et større område.3. Disse strategier børa) identificere den rolle, som forskellige administrative aktører, hvis kompetenceområde omfatter aktiviteter eller ressourcer i forbindelse med kystzonen, skal spille inden for landet eller regionen, samt mekanismerne for deres koordinering. Denne identifikation af roller bør muliggøre en passende kontrol og en passende strategi og konsekvens i aktionerneb) identificere en passende blanding af instrumenter til gennemførelse af de principper, der er skitseret i kapitel II, inden for de nationale, regionale eller lokale, retlige og administrative rammer. Ved opstillingen af disse strategier bør medlemsstaterne overveje, om det er hensigtsmæssigti) at udarbejde nationale strategiske planer for kysten til fremme af integreret forvaltning, der bl.a. sikrer kontrol med ny bymæssig bebyggelse og med udnyttelsen af ikke-bymæssige områder, samtidig med at kystmiljøets naturegenskaber respekteresii) at foretage opkøb af landarealer og udpege arealer til offentlige områder for at sikre offentlig adgang til rekreative formål, uden at dette berører beskyttelsen af følsomme områderiii) at udvikle kontraktmæssige eller frivillige aftaler med kystzonebrugerne, herunder miljøaftaler med industrieniv) at benytte økonomiske og skatte- og afgiftsmæssige incitamenter, ogv) at arbejde med regionaludviklingsplanerc) udvikle eller opretholde national og eventuelt regional eller lokal lovgivning eller politikker og programmer, som omfatter både hav- og landområder i kystområderd) særligt pege på foranstaltninger til fremme af bottom-up-initiativer og offentlig deltagelse i integreret forvaltning af kystzonen og dens ressourcere) finde kilder til varig finansiering af initiativer vedrørende integreret kystzoneforvaltning, hvor der er behov for det, og undersøge, hvorledes eksisterende finansieringsmekanismer både på fællesskabsplan og på nationalt plan bedst kan anvendesf) fastlægge ordninger, der sikrer fuldstændig og samordnet gennemførelse og anvendelse af fællesskabslovgivning og -politikker, som har indvirkning på kystområder, herunder ved revision af fællesskabspolitikkerg) indføre egnede systemer til overvågning og formidling til offentligheden af information om deres kystzone. Disse systemer bør indsamle og viderebringe oplysninger i passende og kompatible formater til beslutningstagere på nationalt, regionalt og lokalt plan for at lette integreret forvaltning. Det Europæiske Miljøagenturs arbejde kan bl.a. tjene som grundlag for dette formål. Disse data bør være offentligt tilgængelige i overensstemmelse med relevant EF-lovgivning, især Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF(8)h) bestemme, hvorledes nationale uddannelsesprogrammer kan understøtte gennemførelsen af integrerede forvaltningsprincipper i kystzonen.KAPITEL VSamarbejde1. Medlemsstaterne bør fremme, indlede eller opretholde en dialog og gennemføre eksisterende konventioner med nabolande, herunder tredjelande omkring samme regionale hav, så der kan indføres ordninger til bedre koordination af reaktionerne på grænseoverskridende problemer.2. Medlemsstaterne bør også arbejde aktivt sammen med EF-institutionerne og andre berørte parter i kystområderne for at bidrage til fremskridt hen imod en fælles holdning til integreret kystzoneforvaltning samt undersøge behovet for et europæisk forum for berørte parter i kystområderne. Denne proces bør også omfatte en udforskning af mulighederne for at anvende eksisterende institutioner og konventioner.3. Samarbejdet med ansøgerlandene bør i den forbindelse opretholdes og udbygges.KAPITEL VIRapportering og revision1. Medlemsstaterne rapporterer til Kommissionen om erfaringerne med gennemførelsen af denne henstilling 45 måneder efter vedtagelsen.2. Disse rapporter gøres tilgængelige for offentligheden og omfatter blandt andet oplysninger om:a) resultaterne af den nationale statusopgørelseb) den strategi eller de strategier, der er foreslået på nationalt plan til gennemførelse af integreret kystzoneforvaltningc) et resumé af de foranstaltninger, der er truffet eller skal træffes for at gennemføre den nationale strategi eller de nationale strategierd) en evaluering af strategiens eller strategiernes forventede virkninger på kystzonens tilstande) en evaluering af gennemførelsen og anvendelsen af fællesskabslovgivning og -politikker, som har indvirkning på kystområder.3. Kommissionen bør revidere denne henstilling senest 55 måneder efter datoen for dens vedtagelse og forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport, eventuelt ledsaget af et forslag om yderligere fællesskabsforanstaltninger.Udfærdiget i Bruxelles, den 30. maj 2002.På Europa-Parlamentets vegneP. CoxFormandPå Rådets vegneJ. Piqué I CampsFormand(1) EFT C 155 af 29.5.2001, s. 17.(2) EFT C 148 af 18.5.2001, s. 23.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 5.7.2001 (EFT C 65 E af 14.3.2002, s. 309), Rådets fælles holdning af 13.12.2001 (EFT C 58 E af 5.3.2002, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 10.4.2002. Rådets afgørelse af 7.5.2002.(4) KOM(97) 744 og KOM(2000) 547.(5) EFT C 135 af 18.5.1994, s. 2.(6) EFT C 59 af 6.3.1992, s. 1.(7) Endnu ikke offentliggjort i EFT.(8) Endnu ikke offentliggjort i EFT.


Avis juridique important

|

31991H0444

91/444/Euratom: Kommissionens henstilling af 26. juli 1991 om gennemførelse af artikel 33, tredje og fjerde afsnit, i Euratom-Traktaten

EF-Tidende nr. L 238 af 27/08/1991 s. 0031 - 0033

KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 26. juli 1991  om gennemfoerelse af artikel 33, tredje og fjerde afsnit, i Euratom-Traktaten  (91/444/Euratom)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, saerlig artikel 33, andet afsnit, og artikel 124, andet led, og  som tager foelgende i betragtning:  I artikel 2, litra b), i Traktaten bestemmes det, at der indfoeres ensartede sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod farer i forbindelse med ioniserende straaling;  for at naa dette maal vedtager Raadet i henhold til artikel 31 i Traktaten de grundlaeggende normer vedroerende straalebeskyttelse;  Raadet og Kommissionen har paa grundlag af denne artikel vedtaget en raekke retsakter paa omraadet sundhedsbeskyttelse af befolkningen og arbejdstagerne (1);  de grundlaeggende normer udvikler sig og kan kompletteres paa grundlag af artikel 32;  i henhold til artikel 33, foerste afsnit, i Traktaten vedtager hver medlemsstat de love og administrative bestemmelser, der er egnede til at sikre overholdelsen af de fastlagte grundlaeggende normer, og traeffer de noedvendige foranstaltninger med hensyn  til undervisning og faglig uddannelse;  i andet afsnit i samme artikel bestemmes det, at Kommissionen afgiver alle henstillinger med henblik paa at sikre en harmonisering af de gaeldende bestemmelser i medlemsstaterne;  i henhold til artikel 33, tredje afsnit, i Traktaten meddeler medlemsstaterne Kommissionen forslag til ovennaevnte love og administrative bestemmelser, og i henhold til fjerde afsnit i samme artikel har Kommissionen en frist paa tre maaneder fra  meddelelsen af disse forslag til at fremsaette eventuelle henstillinger;  formaalet med denne fremgangsmaade er at sikre, at de gundlaeggende normers ensartede karakter viderefoeres i de nationale bestemmelser og at naa frem til en harmonisering af medlemsstaternes lovgivninger paa omraadet beskyttelse af befolkningens og  arbejdstagernes sundhed mod ioniserende straaling;  Kommissionens henstillinger har til formaal at sikre en tilpasning af forslagene til love og administrative bestemmelser til de grundlaeggende normer;  Kommissionens henstillinger kan kun faa fuld virkning, hvis de meddeles medlemsstaterne, inden de vedtager de fremsatte forslag;  medlemsstaterne boer derfor ikke endeligt vedtage et forslag foer efter udloebet af den tre maaneders frist, som Kommissionen har i henhold til artikel 33, fjerde afsnit, i Traktaten;  det er vigtigt, at medlemsstaterne, i overensstemmelse med artikel 192 i Traktaten, og for at lette Kommissionens opgave, giver Kommissionen meddelelse om de endeligt vedtagne bestemmelser, saa Kommissionen, saaledes som det bestemmes i artikel 124 i  Traktaten, kan drage omsorg for gennemfoerelsen af faellesskabsretten;  for at sikre en korrekt gennemfoerelse af den i artikel 33 omhandlede fremgangsmaade, er det noedvendigt at praecisere, hvilke lovforslag, der i denne forbindelse skal meddeles Kommissionen;  der tages hensyn til de erfaringer, der er indhoestet i forbindelse med gennemfoerelsen af artikel 33, tredje og fjerde afsnit, i Traktaten -  HENSTILLER 1. til medlemsstaterne, at de efter afslutningen af den hoeringsprocedure, der er fastlagt inden for rammerne af den nationale beslutningsproces, og under alle omstaendigheder senest tre maaneder inden vedtagelse, i overensstemmelse med artikel  33, tredje afsnit, i Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, meddeler Kommissionen de forslag til love og administrative bestemmelser, der er defineret i bilaget, og som har til formaal at sikre overholdelse af de grundlaeggende  normer;  2. til medlemsstaterne, at de afholder sig fra definitivt at vedtage et forslag, foer Kommissionen har meddelt dem sine henstillinger eller under alle omstaendigheder foer udloebet af den tre maaneders periode fra Kommissionens modtagelse af meddelelsen, der  er fastsat i artikel 33, fjerde afsnit, i Traktaten;  3. til medlemsstaterne, at de meddeler Kommissionen enhver vaesentlig aendring af et forslag, der allerede er indsendt til Kommissionen med henblik paa henstillinger;  4. til medlemsstaterne, at de giver Kommissionen meddelelse om den vedtagne retsakt samt om datoen for dennes ikrafttraeden.  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 26. juli 1991. Paa Kommissionens vegne  Carlo RIPA DI MEANA  Medlem af Kommissionen   (1) Direktiv 80/836/Euratom, EFT nr. L 246 af 17. 9. 1980, s. 1. Direktiv 84/466/Euratom, EFT nr. L 265 af 5. 10. 1984, s. 1. Direktiv 84/467/Euratom, EFT nr. L 265 af 5. 10. 1984, s. 4. Direktiv 89/618/Euratom, EFT nr. L 357 af 7. 12. 1989,  s. 31. Direktiv 90/641/Euratom, EFT nr. L 349 af 13. 12. 1990, s. 21. Beslutning 87/600/Euratom, EFT nr. L 371 af 30. 12. 1987, s. 76. Forordning (Euratom) nr. 3954/87, EFT nr. L 371 af 30. 12. 1987, s. 11. Forordning (Euratom) nr. 2218/89, EFT nr. L  211 af 22. 7. 1989, s. 1. Forordning (Euratom) nr. 944/89, EFT nr. L 101 af 13. 4. 1989, s. 17. Forordning (Euratom) nr. 770/90, EFT nr. L 83 af 30. 3. 1990, s. 78.    BILAG  Ved »love og administrative bestemmelser« forstaas i henhold til artikel 33, foerste afsnit, i Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab:  - alle love og andre bindende retsakter  - cirkulaerer, direktiver og generelle normer, der ikke er bindende, men som forpligter administrationen  - nationale, regionale eller lokale beredskabsplaner, afhaengigt af den valgte organisationsmetode i de enkelte medlemsstater, med henblik paa at imoedegaa straalingsfare i overensstemmelse med Raadets direktiv 80/836/Euratom og 89/618/Euratom  - for saa vidt der ikke er fastlagt bestemmelser vedroerende nedenstaaende i ovennaevnte retsakter:  - programmer for uddannelse af arbejdstagere, godkendte laeger og sagkyndige i henhold til artikel 24 og artikel 40, stk. 3, i direktiv 80/836/Euratom og for laeger, tandlaeger og andre praktikere samt assisterende personale i henhold til artikel 2 i  direktiv 84/466/Euratom  - planerne for underretning af befolkningen og af de personer, der kan taenkes at skulle deltage i redningsaktioner i tilfaelde af straalingsfare i henhold til direktiv 89/618/Euratom  - den opgoerelse over det medicinske radiologiske udstyr, der er omhandlet i artikel 3 i direktiv 84/466/Euratom  der kan sikre overholdelse af de normer, der er fastsat i de direktiver, som er vedtaget paa grundlag af artikel 31 i Traktaten.


Avis juridique important

|

31998H0318

98/318/EF: Rådets henstilling af 3. maj 1998 om udnævnelse af formanden og næstformanden for Den Europæiske Centralbank samt de øvrige medlemmer af dennes direktion

EF-Tidende nr. L 139 af 11/05/1998 s. 0036 - 0036

RÅDETS HENSTILLING af 3. maj 1998 om udnævnelse af formanden og næstformanden for Den Europæiske Centralbank samt de øvrige medlemmer af dennes direktion (98/318/EF) RÅDETS FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109 A, stk. 2, og artikel 109 L, stk. 1, andet led, og artikel 50 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank,INDSTILLER:1. Wim DUISENBERG som formand for Den Europæiske Centralbank for en periode på otte år.2. Christian NOYER som næstformand for Den Europæiske Centralbank for en periode på fire år.3. Otmar ISSING som medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en periode på otte år.4. Tommaso PADOA SCHIOPPA som medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en periode på syv år.5. Eugenio DOMINGO SOLANS som medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en periode på seks år.6. Sirkka HÄMÄLÄINEN som medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en periode på fem år.Denne henstilling forelægges med henblik på afgørelse for regeringerne for de medlemsstater på stats- og regeringschefsniveau, der vedtager den fælles valuta, efter høring af Europa-Parlamentet og Rådet for Det Europæiske Monetære Institut.Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 3. maj 1998.På Rådets vegneG. BROWNFormand


title: Kommissionens henstilling af 7. april 2008 om tilladelser til mobilkommunikationstjenester om bord på fly (MCA-tjenester) i Det Europæiske Fællesskab (meddelt under nummer K(2008) 1257) (EØS-relevant tekst)

text:
               10.4.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 98/24

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 7. april 2008
   om tilladelser til mobilkommunikationstjenester om bord på fly (MCA-tjenester) i Det Europæiske Fællesskab
   (meddelt under nummer K(2008) 1257)
   (EØS-relevant tekst)
   (2008/295/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), navnlig artikel 19, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               EU's politik for informationssamfundet og i2010-initiativet lægger vægt på fordelene ved nem adgang til informations- og kommunikationsressourcer inden for alle hverdagslivets områder. En koordineret fremgangsmåde for regulering af mobilkommunikationstjenester om bord på fly (mobile communication services on aircraft — MCA-tjenester) vil medvirke til at virkeliggøre disse fordele og gøre det lettere at udbyde grænseoverskridende elektroniske kommunikationstjenester i hele EU.

               (2)

               Når medlemsstaterne udsteder tilladelser til MCA-tjenester, skal de overholde rammedirektivet og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (2).

               (3)

               Ifølge rammedirektivet skal de nationale tilsynsmyndigheder i medlemsstaterne bidrage til udviklingen af det indre marked bl.a. ved at fjerne tilbageværende hindringer for udbud af elektroniske kommunikationsnet, dertil hørende faciliteter og tjenester samt elektroniske kommunikationstjenester på europæisk plan og ved at anspore til etablering og udvikling af transeuropæiske net og paneuropæiske tjenesters interoperabilitet samt end-to-end-forbindelse.

               (4)

               I henhold til tilladelsesdirektivet bør der bruges et system, der er så lidt indgribende som muligt, for tilladelser til udbud af elektroniske kommunikationsnet og -tjenester med henblik på at fremme udviklingen af nye elektroniske kommunikationstjenester og paneuropæiske kommunikationsnet og -tjenester, og så tjenesteudbyderne og forbrugerne kan udnytte enhedsmarkedets stordriftsfordele. Disse mål kan i almindelighed bedst nås gennem brug af generelle tilladelser for alle elektroniske kommunikationsnet og -tjenester.

               (5)

               De tekniske betingelser, der er nødvendige for at reducere risikoen for, at driften af MCA-tjenester forårsager skadelig interferens med jordbaserede mobilnet, behandles særskilt i Kommissionens beslutning 2008/294/EF (3).

               (6)

               Det tekniske grundlag for beslutning 2008/294/EF er rapport 016 fra Den Europæiske Konference af Post- og Teleadministrationer (CEPT), der er udarbejdet på grundlag af Kommissionens mandat til CEPT vedrørende MCA-tjenester af 12. oktober 2006.

               (7)

               ETSI's harmoniserede standard EN 302 480 danner grundlag for formodning om overensstemmelse med de væsentlige krav i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (4), for så vidt angår udstyr, der benyttes til MCA-tjenester i EU.

               (8)

               Hensynet til luftfartssikkerheden er af allerstørste betydning, og MCA-tjenester må kun udbydes på betingelse af, at de opfylder kravene til luftfartssikkerhed, således som godtgjort ved passende luftdygtighedscertificering og andre gældende bestemmelser om luftfartssikkerhed, og at de opfylder kravene til elektronisk kommunikation. Luftdygtighedscertifikater, der er gyldige i hele Fællesskabet, udstedes af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA).

               (9)

               Forudsat at de tekniske betingelser, der er fastsat i beslutning 2008/294/EF og i den harmoniserede standard EN 302 480 eller tilsvarende standarder og relevante luftdygtighedscertifikater opfylder de relevante krav, vil risikoen for skadelig interferens være minimal, og det bør derfor overvejes at udstede generelle tilladelser for MCA-tjenester.

               (10)

               Ansvaret for udstedelse af tilladelser vedrørende MCA-tjenester bør ligge hos det land, hvor luftfartøjet er registreret, og være i overensstemmelse med dette lands tilladelsesordning.

               (11)

               Adgang til og udveksling af fyldestgørende oplysninger burde medvirke til at løse eventuelle grænseoverskridende interferensproblemer forårsaget af MCA-tjenester.

               (12)

               Medlemsstaterne skal levere nogle af de nødvendige oplysninger til Det Europæiske Radiokommunikationskontors frekvensinformationssystem (EFIS) i henhold til Kommissionens beslutning af 2007/344/EF 16. maj 2007 om ensartet fremlæggelse af oplysninger om brugen af frekvenser i Fællesskabet (5). Andre relevante oplysninger kan fås fra operatørerne af MCA-tjenester eller fra de civile luftfartsmyndigheder.

               (13)

               Et særligt register over relevante oplysninger for alle MCA-bærende luftfartøjer, der flyver inden for EU, samt til og fra EU, kunne være med til at løse interferensproblemer, ved at alle oplysningerne indsamles i rette tid og i et fælles format. I første omgang vil et sådant register skulle føres af de pågældende MCA-operatører og stilles til rådighed for Kommissionen og medlemsstaterne; en sådan ordning bør jævnligt tages op til fornyet overvejelse.

               (14)

               Bestemmelserne i ITU’s internationale radioreglement om anmeldelse og registrering af frekvenstildelinger og om rapportering af skadelig interferens kan også medvirke til at løse interferensproblemer mellem medlemsstaterne.

               (15)

               Det vil lette udstedelsen af tilladelser til MCA-bærende fly, der flyver inden for medlemsstaternes luftrum, men som er registreret uden for EU, hvis industrien stiller relevante oplysninger fra sit særlige MCA-register til rådighed, og hvis der gøres brug af relevante bestemmelser i ITU’s radioreglement. En fælles politik for aftaler med lande, hvor ikke-EU-fly er registreret, om gensidig anerkendelse af MCA-tilladelser, kan ligeledes være nyttig.

               (16)

               Medlemsstaterne har allerede tildelt rettigheder til brug af frekvenser til jordbaseret mobilkommunikation. Disse tilladelser omfatter ikke MCA-tjenester og er generelt begrænset til jordbaserede mobiltjenester.

               (17)

               I forbindelse med denne henstilling anses et flys kabine for at være underlagt registreringslandets jurisdiktion og kontrol.

               (18)

               Brugen af MCA-tjenester kan også have følger for den offentlige sikkerhed. Der kan træffes passende foranstaltninger på nationalt plan eller i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2320/2002 af 16. december 2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart (6) for at sikre, at mobiltelefoner om bord på fly ikke bruges til ulovlige formål.

               (19)

               Det bør jævnligt undersøges nøje, om de retlige og tekniske elementer af den fælles politik for tilladelser til MCA-tjenester i EU fortsat udgør et tilfredsstillende grundlag for at nå det overordnede mål om at undgå skadelig interferens; hvis dette ikke er tilfældet, bør der overvejes korrigerende foranstaltninger.

               (20)

               Foranstaltningerne i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra Kommunikationsudvalget —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:

               1)

               Formålet med denne henstilling er at samordne de nationale tilladelsesvilkår og -procedurer vedrørende brug af radiofrekvenser til mobilkommunikationstjenester om bord på fly (MCA-tjenester) for at lette indførelsen af disse tjenester i Fællesskabet og undgå, at MCA-tjenester forårsager skadelig interferens under flyvninger på tværs af landegrænserne.
               Spørgsmål vedrørende den menneskelige faktor i forbindelse med brugen af MCA-tjenester og satellitkommunikation mellem fly og rumstationer ligger uden for denne henstillings rækkevidde.
               De nationale tilladelsesvilkår og -regler, der henvises til i denne henstilling, tilsidesætter ikke de retlige forpligtelser vedrørende luftfartssikkerhed og den offentlige sikkerhed.

               2)

               Ved »mobilkommunikationstjenester om bord på fly (MCA-tjenester)« forstås elektroniske kommunikationstjenester, som defineret i artikel 2, litra c), i rammedirektivet, der leveres af en virksomhed for at give flypassagerer mulighed for at benytte offentlige kommunikationsnet under flyvning uden at etablere direkte forbindelse med jordbaserede mobilnet.

               3)

               Medlemsstaterne bør senest seks måneder efter vedtagelsen af denne henstilling træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for, at de kan tillade udbud af MCA-tjenester i fly, der er registreret under deres jurisdiktion.
               Medlemsstaterne bør udstede tilladelser til MCA-tjenester efter de principper, der opstilles i denne henstilling. Bestemmelserne i henstillingen bør ikke hindre, at de bedste mulige sikkerhedsvilkår opretholdes.
               Medlemsstaterne bør ikke kræve, at der indhentes yderligere tilladelse til drift af MCA-tjenester over deres område i fly, der er registreret i andre medlemsstater i overenstemmelse med de vilkår, der er vedtaget i medfør af punkt 4.
               MCA-tjenester i fly, der er registreret uden for Fællesskabet, bør også fritages for krav om tilladelse i Fællesskabet, forudsat at de opfylder de betingelser, der er vedtaget i medfør af punkt 4 og registreret i overensstemmelse med de relevante ITU-regler.

               4)

               Medlemsstaterne bør kun udstede tilladelse til MCA-tjenester, der opfylder de tekniske betingelser, som er fastlagt i beslutning 2008/294/EF.

               5)

               Medlemsstaterne bør overveje at lade udbud af MCA-tjenester i fly, der er registreret under deres jurisdiktion, være omfattet af generelle tilladelser.
               Hvor brug af frekvenser til drift af MCA-tjenester gøres betinget af individuelle tilladelser, bør medlemsstaterne jævnligt tage behovet for sådanne individuelle tilladelser op til fornyet overvejelse i lyset af de høstede erfaringer; målet bør være at indarbejde de betingelser, der er knyttet til disse tilladelser, i en generel tilladelse.
               I sådanne tilfælde bør medlemsstaterne sikre, at MCA-tjenester og jordbaserede elektroniske mobilkommunikationstjenester inden for samme frekvensbånd drives i henhold til særskilte tilladelser.

               6)

               Medlemsstaterne bør hurtigst muligt underrette Kommissionen og hinanden om, hvilke MCA-tjenester de har godkendt til drift i fly, der er registreret under deres jurisdiktion, samt om anmodninger om tilladelse til drift i deres nationale luftrum af MCA-tjenester i fly, der er registreret uden for EU.
               Hvor det er nødvendigt, bør medlemsstaterne bede operatører af MCA-tjenester forelægge de oplysninger, der er brug for til det formål, som er anført i foregående afsnit.

               7)

               Medlemsstaterne bør samarbejde aktivt, konstruktivt og i en solidarisk ånd og benytte de eksisterende ITU-procedurer, hvor det er hensigtsmæssigt, til at løse eventuelle problemer med skadelig interferens, der menes forårsaget af driften af MCA-tjenester.
               I tilfælde af problemer med skadelig interferens, der menes forårsaget af MCA-tjenester, som er godkendt i en anden medlemsstat, bør medlemsstaterne straks underrette den medlemsstat, der er ansvarlig for godkendelsen af den pågældende MCA-tjeneste, samt Kommissionen. Hvor det er hensigtsmæssigt, bør Kommissionen underrette Kommunikationsudvalget og Frekvensudvalget om ovennævnte problemer med henblik på at finde en løsning.
               Medlemsstater, der har udstedt tilladelse til MCA-tjenester, som mistænkes for at forårsage skadelig interferens med tjenester på en anden medlemsstats område, bør omgående gribe ind og løse problemet.

               8)

               Medlemsstaterne bør nøje følge brugen af frekvenser til MCA-tjenester, særlig hvad angår faktiske eller potentielle tilfælde af skadelig interferens, og de bør indberette deres konklusioner til Kommissionen med sigte på rettidig nyvurdering af denne henstilling, hvor det er nødvendigt.

               9)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. april 2008.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33. Ændret ved forordning (EF) nr. 717/2007 (EUT L 171 af 29.6.2007, s. 32).

      (2)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 21.

      (3)  Se side 19 i denne EUT.

      (4)  EFT L 91 af 7.4.1999, s. 10. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EUT L 129 af 17.5.2007, p. 67.

      (6)  EFT L 355 af 30.12.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 849/2004 (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 1. Berigtiget i EUT L 229 af 29.6.2004, s. 3).