title: Kommissionens henstilling af 19. marts 2010 om tilladelser til systemer til mobilkommunikationstjenester om bord på skibe (MCV-tjenester) (EØS-relevant tekst)

text:
               20.3.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 72/42

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 19. marts 2010
   om tilladelser til systemer til mobilkommunikationstjenester om bord på skibe (MCV-tjenester)
   (EØS-relevant tekst)
   (2010/167/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), særlig artikel 19, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               i2010-politikken, der udgør den strategiske ramme for informationssamfundet i Europa, har som mål at fremme en åben og konkurrencebaseret digital økonomi i EU, lægger særlig vægt på ikt som drivkraft for integration i informationssamfundet og livskvalitet og betoner fordelene ved nem adgang til informations- og kommunikationsressourcer inden for alle hverdagslivets områder.

               (2)

               Mobilkommunikationstjenester om bord på skibe (MCV-tjenester) benyttes om bord på fragt- og passagerskibe, der sejler i søterritorierne i EU og i internationale farvande og er ofte af fælleseuropæisk eller tværnational karakter. Systemer, der tilbyder MCV-tjenester (»MCV-systemer«), har til formål at supplere den eksisterende mobilnetdækning i de områder af EU-medlemsstaternes søterritorier, jf. De Forenede Nationers havretskonvention, der ikke er dækket af landbaserede mobilnet.

               (3)

               Et MCV-system består generelt af en eller flere picocellebasestationer om bord på et skib (skibsbasestationer), der giver adgang til et GSM-basisnet via en backhaul-forbindelse, for eksempel via satellit. Skibsbasestationen i et sådant system betjener skibets passagerers og besætningsmedlemmers GSM-mobilterminaler under roaming.

               (4)

               MCV-tjenester udbydes i dag kommercielt udelukkende på grundlag af GSM-standarden og kun i frekvensbåndene 880-915 MHz og 1 710-1 785 MHz til uplink (terminalen sender og basestationen modtager) samt 925-960 MHz og 1 805-1 880 MHz til downlink (basestationen sender og terminalen modtager). I fremtiden vil MCV-tjenester imidlertid muligvis også blive udbudt i forbindelse med andre jordbaserede offentlige mobilkommunikationssystemer på grundlag af andre standarder og i andre frekvensbånd.

               (5)

               Der bør skelnes mellem drift af MCV-systemer som sådan og den udvidede dækning, som landbaserede mobilkommunikationsnet yder i søterritorier, for så vidt som denne dækning er baseret på operatørens ret til at etablere og drive landbaserede mobilnet.

               (6)

               En koordineret fremgangsmåde for regulering af MCV-tjenester vil gøre det lettere at udbyde disse tjenester i hele EU og dermed bidrage til at nå målene for det indre marked i EU. Den vil også være med til at sikre forbrugere og erhvervskunder en sømløs mobilforbindelse og øge potentialet i innovative kommunikationstjenester til søs.

               (7)

               Når medlemsstaterne tillader brug af frekvenser til MCV-tjenester, skal de overholde direktiv 2002/21/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (2). Navnlig skal medlemsstaterne i henhold til artikel 9, stk. 1 og 2, i direktiv 2002/21/EF sikre, at radiofrekvenserne til elektroniske kommunikationstjenester forvaltes effektivt på deres område, og fremme harmoniseringen af frekvensanvendelsen i EU på en måde, der tilgodeser behovet for en virkningsfuld og effektiv udnyttelse.

               (8)

               Ifølge direktiv 2002/21/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder i medlemsstaterne bidrage til udviklingen af det indre marked bl.a. ved at fjerne tilbageværende hindringer for udbud af elektroniske kommunikationsnet, dertil hørende faciliteter og tjenester samt elektroniske kommunikationstjenester på europæisk plan og ved at anspore til etablering og udvikling af transeuropæiske net og paneuropæiske tjenesters interoperabilitet samt end-to-end-forbindelse. De skal også fremme konkurrencen inden for udbud af elektroniske kommunikationsnet, elektroniske kommunikationstjenester og dertil hørende faciliteter og tjenester ved bl.a. at tilskynde til en effektiv udnyttelse og sikre en effektiv forvaltning af radiofrekvenser og nummerressourcer.

               (9)

               I henhold til direktiv 2002/20/EF bør der bruges et system, der er så lidt indgribende som muligt, for tilladelser til udbud af elektroniske kommunikationsnet og -tjenester med henblik på at fremme udviklingen af nye elektroniske kommunikationstjenester og paneuropæiske kommunikationsnet og -tjenester, og så tjenesteudbyderne og forbrugerne kan udnytte enhedsmarkedets stordriftsfordele.

               (10)

               I henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/20/EF kan udbud af elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester med forbehold af de særlige forpligtelser, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, eller brugsrettigheder omhandlet i artikel 5, kun gøres betinget af en generel tilladelse.

               (11)

               Ifølge artikel 5, stk. 1, i direktiv 2002/20/EF skal medlemsstaterne, hvor det er muligt, og navnlig hvor der kun er ubetydelig risiko for skadelig interferens, undlade at gøre brug af radiofrekvenser afhængig af tildeling af individuelle brugsrettigheder, og skal i stedet indføje vilkårene for brug af sådanne radiofrekvenser i en generel tilladelse.

               (12)

               Forudsat at de tekniske vilkår, der er fastsat i Kommissionens afgørelse 2010/166/EU (3), er opfyldt, vil risikoen for skadelig interferens forårsaget af drift af MCV-systemer være minimal, så i princippet bør medlemsstaterne udstede generelle tilladelser til brug af frekvenser til MCV-tjenester.

               (13)

               I nogle medlemsstater er brugen af frekvenser til MCV-tjenester i dag betinget af tildeling af individuelle rettigheder. Denne fremgangsmåde for tilladelser bør revurderes, bl.a. på grundlag af erfaringerne med udbud af MCV-tjenester i medlemsstaternes søterritorier.

               (14)

               Ifølge artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/114/EF af 16. september 2009 om ændring af Rådets direktiv 87/372/EØF om de frekvensbånd, der skal stilles til rådighed for samordnet indførelse af offentlig fælleseuropæisk digital celleopbygget landmobilradiokommunikation i Fællesskabet, (4) skal medlemsstaterne undersøge, hvorvidt den nuværende tildeling af 900 MHz-båndet til konkurrerende mobiludbydere på deres område kan forventes at fordreje konkurrencen på de berørte mobilmarkeder, og afhjælpe sådanne konkurrencefordrejninger i overensstemmelse med artikel 14 i direktiv 2002/20/EF. Medlemsstaterne bør, hvor det er rimeligt, overveje at benytte denne lejlighed til at ændre eventuelle eksisterende eksklusive brugsrettigheder, der er tildelt operatører af landbaserede mobilnet, så de ikke udelukker udbud af MCV-tjenester på de relevante frekvenser.

               (15)

               Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger med hinanden og med Kommissionen for at løse eventuelle problemer med skadelig interferens, der er forårsaget af MCV-tjenester. For så vidt som inddragelse af Kommunikationsudvalget og Frekvensudvalget kan bidrage til en løsning af sådanne problemer, bør Kommissionen underrette disse udvalg.

               (16)

               I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (5) skal medlemsstaterne sikre, at transparente og ajourførte oplysninger om gældende priser og takster samt om standardbetingelser og -vilkår for så vidt angår adgang til og anvendelse af offentligt tilgængelige telefonitjenester er tilgængelige for slutbrugere og forbrugere. Ifølge direktivet skal medlemsstaterne også sikre, at forbrugere, når de abonnerer på tjenester, som giver tilslutning og/eller adgang til det offentlige telefonnet, har ret til en kontrakt med en virksomhed eller virksomheder, der leverer sådanne tjenester; kontrakten skal blandt andet indeholde nærmere oplysninger om priser og takster og om, hvordan der kan indhentes ajourførte oplysninger om samtlige gældende takster og vedligeholdelsesgebyrer.

               (17)

               Internationale aftaler om søfartssikkerhed og/eller offentlig sikkerhed bør ikke berøres af driften af MCV-tjenester.

               (18)

               Det bør jævnligt undersøges nøje, om de retlige og tekniske elementer af den fælles politik for tilladelser til brug af frekvenser til MCV-tjenester i EU fortsat udgør et tilfredsstillende grundlag for at nå det overordnede mål om at undgå skadelig interferens; hvis dette ikke er tilfældet, bør der overvejes korrigerende foranstaltninger.

               (19)

               Foranstaltningerne i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra Kommunikationsudvalget —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Formålet med denne henstilling er at samordne de nationale tilladelsesvilkår og -procedurer vedrørende brug af radiofrekvenser til mobilkommunikationstjenester om bord på skibe (MCV-tjenester) i medlemsstaternes søterritorier for at lette udbredelsen af disse tjenester i EU og undgå, at MCV-tjenester forårsager skadelig interferens til gene for landbaserede elektroniske mobilkommunikationstjenester.
               De nationale tilladelsesvilkår og -procedurer, som denne henstilling henviser til, finder anvendelse — uden at det berører de retlige forpligtelser vedrørende søfartssikkerhed og offentlig sikkerhed og forskrifter og/eller administrative bestemmelser vedrørende udstyr til MCV-tjenester, der er indført af medlemsstaterne — i overensstemmelse med EU-lovgivningen, særlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (6), samt gældende EU-instrumenter og internationale instrumenter vedrørende maritimt udstyr.

               2.

               Ved »mobilkommunikationstjenester om bord på skibe (MCV-tjenester)« forstås elektroniske kommunikationstjenester, som defineret i artikel 2, litra c), i direktiv 2002/21/EF, der leveres af en virksomhed for at give personer om bord på skibe mulighed for at kommunikere via offentlige kommunikationsnet ved hjælp af et GSM-system uden at etablere direkte forbindelse med landbaserede mobilnet.

               3.

               Denne henstilling vedrører tilladelse til brug af radiofrekvenser i de frekvensbånd, der er fastsat i afgørelse 2010/166/EU, til udbud af MCV-tjenester i medlemsstaternes søterritorier, jf. De Forenede Nationers havretskonvention. Udbud af MCV-tjenester på åbent hav, satellitkommunikation mellem skibe og rumstationer og udbud af mobilsatellittjenester (MSS) til slutbrugere om bord på skibe er ikke omfattet af denne henstilling.

               4.

               Senest 12 måneder efter vedtagelsen af denne henstilling bør medlemsstaterne træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for, at de kan tillade brug af frekvenser i de frekvensbånd eller delfrekvensbånd, der stilles til rådighed i overensstemmelse med afgørelse 2010/166/EU, til udbud af MCV-tjenester i deres søterritorier om bord på skibe, der sejler under deres flag, og til udbud af MCV-tjenester i deres søterritorier, alt efter hvad der er relevant.

               5.

               Medlemsstaterne bør kun tillade brug af frekvenser til udbud af MCV-tjenester, som opfylder de tekniske vilkår, der er fastlagt i afgørelse 2010/166/EU.

               6.

               Medlemsstaterne kan kræve, at MCV-systemer kun bruger de bestemte frekvensbånd eller delbånd, der stilles til rådighed i overensstemmelse med afgørelse 2010/166/EU til drift af MCV-systemer i deres søterritorier.

               7.

               Medlemsstaterne bør gøre brugen af frekvenser til MCV-tjenester betinget af en generel tilladelse. Hvor brugen af frekvenser til udbud af MCV-tjenester er betinget af individuelle tilladelser, bør medlemsstaterne revurdere behovet for sådanne individuelle tilladelser med det mål hurtigst muligt og senest tre år efter, at denne henstilling er vedtaget, at indarbejde de vilkår, der er knyttet til de individuelle tilladelser, i en generel tilladelse, jf. dog artikel 5, stk. 1, i direktiv 2002/20/EF.

               8.

               Senest 12 måneder efter vedtagelsen af denne henstilling bør medlemsstaterne sørge for ikke at gøre brug af de frekvenser, der stilles til rådighed til udbud af MCV-tjenester i deres søterritorier, betinget af yderligere tilladelse, hvis en anden medlemsstat allerede har godkendt brugen af frekvenser til det pågældende MCV-system i overensstemmelse med sin tilladelsesordning og med denne henstilling.

               9.

               Medlemsstaterne bør overveje at undlade at gøre brug af frekvenser i deres søterritorier til udbud af MCV-tjenester om bord på skibe, der sejler under tredjelandes flag, betinget af yderligere tilladelse, hvis de pågældende tredjelande allerede har godkendt brugen af frekvenser til udbud af MCV-tjenester på disse skibe på samme vilkår som dem, der er fastsat i afgørelse 2010/166/EU.

               10.

               Medlemsstater, der inden vedtagelsen af denne henstilling har tildelt eksklusive, individuelle brugsrettigheder i de frekvensbånd eller delbånd, der stilles til rådighed til drift af MCV-systemer, med henblik på udbud af landbaserede elektroniske mobilkommunikationsnet og/eller -tjenester, som også omfatter deres søterritorier, bør i forbindelse med den første revurdering, ændring, udvidelse eller fornyelse af sådanne eksklusive rettigheder og med hjemmel i EU-lovgivningen eller den nationale lovgivning ændre disse rettigheder, hvor det er hensigtsmæssigt, for at tillade drift af MCV-systemer i deres søterritorier. Indtil der sker en sådan første revurdering, ændring, udvidelse eller fornyelse, bør den pågældende medlemsstat fremme udbud af MCV-tjenester i deres søterritorier på grundlag af handel med frekvenser, delt brug af frekvenser eller lignende ordninger med de operatører af landbaserede mobilsystemer, der nyder de pågældende eksklusive rettigheder.

               11.

               Medlemsstaterne bør samarbejde aktivt, konstruktivt og i en solidarisk ånd og benytte de eksisterende procedurer, hvor det er hensigtsmæssigt, til at løse eventuelle problemer med skadelig interferens, der menes forårsaget af driften af MCV-systemer.

               12.

               I tilfælde af problemer med skadelig interferens, der menes forårsaget af et MCV-system, som hører under en anden medlemsstats kompetence, bør medlemsstaterne straks underrette den pågældende medlemsstat samt Kommissionen. Hvor det er hensigtsmæssigt, bør Kommissionen underrette Kommunikationsudvalget og Frekvensudvalget om ovennævnte problemer med henblik på at finde en løsning.

               13.

               En medlemsstat, der har kompetence over et MCV-system, som mistænkes for at forårsage skadelig interferens til gene for tjenester på en anden medlemsstats område, bør reagere og omgående udrede problemet.

               14.

               Medlemsstaterne bør træffe alle rimelige foranstaltninger for at sikre, at forbrugere og andre slutbrugere informeres tilstrækkeligt om vilkårene for brug af MCV-tjenester.

               15.

               Medlemsstaterne bør nøje følge brugen af frekvenser til udbud af MCV-tjenester, særlig hvad angår faktiske eller potentielle tilfælde af skadelig interferens, og de bør indberette deres konklusioner til Kommissionen med sigte på rettidig nyvurdering af denne henstilling, hvor det er nødvendigt.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2010.

            På Kommissionens vegne

         Neelie KROES

            Næstformand

      (1)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 21.

      (3)  Se side 38 i denne EUT.

      (4)  EUT L 274 af 20.10.2009, s. 25.

      (5)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.

      (6)  EFT L 91 af 7.4.1999, s. 10.


title: Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling af 21. marts 2016 om ændring af henstilling ESRB/2012/2 om kreditinstitutters finansiering (ESRB/2016/2)

text:
               21.4.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 140/1

         DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICIS HENSTILLING
   af 21. marts 2016
   om ændring af henstilling ESRB/2012/2 om kreditinstitutters finansiering
   (ESRB/2016/2)
   (2016/C 140/01)
   DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICI HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1), særlig artikel 3, stk. 2, litra b), d) og f) og artikel 16-18,
   under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 af 20. januar 2011 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (2), navnlig artikel 15, stk. 3, litra e), og artikel 18-20, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det Almindelige Råd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) vedtog den 20. december 2012 henstilling ESRB/2012/2 (3). Henstillingen skal tilskynde skabelsen af holdbare finansieringsstrukturer for kreditinstitutter.

               (2)

               For at kunne nå målene i henstilling ESRB/2012/2 er de nationale tilsynsmyndigheder, de nationale makroprudentielle myndigheder og Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) blevet anmodet om at træffe visse foranstaltninger inden for de frister, der er fastsat i afsnit 2, nr. 3, i henstilling ESRB/2012/2.

               (3)

               Det Almindelige Råd besluttede den 16. september 2014 at forlænge nogle af fristerne med seks til tolv måneder. I henhold til den reviderede tidsplan bør EBA senest den 31. marts 2016 forelægge en statusrapport for ESRB, der indeholder en første vurdering af resultaterne af gennemførelsen af henstilling A, stk. 5, i henstilling ESRB/2012/2, og senest den 30. juni 2016 forelægge en endelig rapport for ESRB og Rådet for Den Europæiske Union. Disse rapporter bør baseres på data om finansieringsplaner, som de nationale tilsynsmyndigheder har indsendt til EBA. EBA har dog meddelt, at den ikke kan opfylde de specificerede tidsfrister som følge af forsinkelser i forbindelse med indsendelsen af data.

               (4)

               ESRB's overordnede formål er rettidigt og effektivt at forebygge eller begrænse systemiske risici. Det Almindelige Råd er af den opfattelse, at det ikke vil bringe de finansielle markeders ordentlige funktion i fare eller indebære at henstilling A, stk. 5 ikke bliver gennemført, hvis statusrapporten og den endelige rapport om henstilling A, stk. 5, samles i én rapport, som fremlægges af EBA, eller hvis tidsfristen for aflevering af rapporten til ESRB og Rådet forlænges med 12 måneder.

               (5)

               Det Almindelige Råd bør derfor forlænge den relevante tidsfrist for at give EBA tilstrækkelig tid til at træffe de skridt, der er nødvendige, for at gennemføre henstilling A, stk. 5.

               (6)

               Henstilling ESRB/2012/2 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   Henstilling ESRB/2012/2 ændres således:

               1)

               Afsnit 2, nr. 3, punkt 1, erstattes af følgende:

                           »1.

                              Henstilling A — Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn, nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat samt EBA anmodes om at aflægge rapport ifølge nedenstående tidsplan:

                                       a)

                                       Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultaterne af gennemførelsen af henstilling A, stk. 1 og 2.

                                       b)

                                       Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. juli 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om henstilling A, stk. 1 og 2.

                                       c)

                                       Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultatet af gennemførelsen af henstilling A, stk. 3.

                                       d)

                                       Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 30. september 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 3.

                                       e)

                                       EBA anmodes om senest den 30. juni 2014 at forelægge ESRB og Rådet de i henstilling A, stk. 4, omhandlede retningslinjer.

                                       f)

                                       EBA anmodes om senest den 31. marts 2017 om at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 5.«

               2)

               I bilaget erstattes punkt V.1.3.1 af følgende:
               »V.1.3.1.   Tidslinje

               Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn, nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat og EBA anmodes om at aflægge rapport til ESRB og Rådet om de foranstaltninger, som de har truffet på baggrund af denne henstilling, eller i givet fald at begrunde undladelsen af at gennemføre foranstaltninger, ifølge nedenstående tidsplan:

                           a.

                           Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultaterne af gennemførelsen af henstilling A, stk. 1 og 2.

                           b.

                           Nationale tilsynsmyndigheder med ansvar for banktilsyn anmodes om senest den 31. juli 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om henstilling A, stk. 1 og 2.

                           c.

                           Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 31. december 2015 at forelægge ESRB en statusrapport med en indledende vurdering af resultatet af gennemførelsen af henstilling A, stk. 3.

                           d.

                           Nationale tilsynsmyndigheder og andre myndigheder med et makroprudentielt mandat anmodes om senest den 30. september 2016 at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 3.

                           e.

                           EBA anmodes om senest den 30. juni 2014 at forelægge ESRB og Rådet de i henstilling A, stk. 4, omhandlede retningslinjer.

                           f.

                           EBA anmodes om senest den 31. marts 2017 om at forelægge ESRB og Rådet en endelig rapport om gennemførelsen af henstilling A, stk. 5.«

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 21. marts 2016.

         Mario DRAGHI

            Formand for ESRB

      (1)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

      (2)  EUT C 58 af 24.2.2011, s. 4.

      (3)  Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2012/2 af 20. december 2012 om kreditinstitutters finansiering (EUT C 119 af 25.4.2013, s. 1).


title: Rådets henstilling af 21. februar 2017 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ellevte EUF) for regnskabsåret 2015

text:
               23.2.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 58/4

         RÅDETS HENSTILLING
   af 21. februar 2017
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ellevte EUF) for regnskabsåret 2015
   (2017/C 58/04)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   som henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), som senest ændret,
   som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Den Europæiske Unions bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020 i overensstemmelse med AVS-EU-partnerskabsaftalen samt om tildeling af finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke fjerde del i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder anvendelse (2) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Ellevte Europæiske Udviklingsfond (ellevte EUF), særlig artikel 11, stk. 7,
   som henviser til Rådets forordning (EU) 2015/323 af 2. marts 2015 om finansforordningen for 11. Europæiske Udviklingsfond (3), særlig artikel 43–45,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2015 vedrørende transaktionerne under ellevte EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2015, med Kommissionens svar (4), der er indeholdt i denne beretning, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til den interne aftales artikel 11, stk. 7, Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af ellevte EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under ellevte EUF i regnskabsåret 2015 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under ellevte EUF for regnskabsåret 2015.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2017.

            På Rådets vegne

         E. SCICLUNA

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 210 af 6.8.2013, s. 1.

      (3)  EUT L 58 af 3.3.2015, s. 17.

      (4)  EUT C 375 af 13.10.2016, s. 287.


title: Henstilling med henblik på Rådets henstilling til Frankrig for at advare mod fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Portugals nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/94

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Portugals nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2015
   (2015/C 272/25)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (4) om Portugals nationale reformprogram for 2014 og afgav udtalelse om Portugals opdaterede stabilitetsprogram for 2014. I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) afgav Kommissionen den 28. november 2014 udtalelse om Portugals udkast til budgetplan for 2015.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse som indledning til det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Portugal blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skal gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 godkendte Det Europæiske Råd prioriteterne om fremme af investeringer, intensivering af strukturreformer og forfølgelse af en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Portugal for 2015. Den analyserede Portugals fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten indeholder også resultaterne af den dybdegående undersøgelse, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer på grundlag af sin analyse, at Portugal har uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer, som kræver beslutsom politisk handling og særlig overvågning. Der er ganske vist gjort betydelige fremskridt via tilpasningsprogrammet, både med hensyn til økonomisk tilpasning og økonomiske politikker. Trods nedgearingen i husholdninger og ikkefinansielle selskaber er der stadig store risici forbundet med den høje gældsætning, både internt og eksternt og på tværs af forskellige sektorer, og disse risici bør følges nøje. Der er også et kraftigt nedgearingspres på grund af lav vækst, lav inflation og høj arbejdsløshed.

               (7)

               Den 28. april 2015 forelagde Portugal sit nationale reformprogram for 2015 og sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til sammenhængene mellem de to programmer er de blevet vurderet på samme tid.

               (8)

               Portugal er i øjeblikket omfattet af stabilitets- og vækstpagtens korrigerende del. I henhold til Portugals stabilitetsprogram for 2015 er det regeringens plan at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2015 i overensstemmelse med den frist, som Rådet har fastsat. Den vil nedbringe det samlede underskud til 2,7 % af BNP i 2015 og derefter gradvis nedbringe det til 0,6 % af BNP i 2018. Ifølge stabilitetsprogrammet agter regeringen at opfylde den mellemfristede målsætning — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — i 2016. Den offentlige gældskvote forventes at falde til 124,2 % i 2015 og til ca. 112,1 % i 2018. Det makroøkonomiske scenarie, der understøtter disse budgetfremskrivninger, er sandsynligt for 2015 og 2016, men temmelig optimistisk for 2017 og 2018, hvor også det portugisiske råd vedrørende de offentlige finanser har påpeget visse risici. I henhold til Kommissionens forårsprognose fra 2015 er den rettidige og holdbare korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2015 endnu ikke sikret, men den er inden for rækkevidde. Samtidig gøres der finanspolitisk ikke så meget, som Rådet har henstillet til. Hvis det antages, at det uforholdsmæssigt store underskud bliver korrigeret, vil Portugal blive omfattet af pagtens forebyggende del fra 2016. De foranstaltninger, der skal skabe en bedre balance og understøtte de planlagte underskudsmål fra 2016 og frem, er ikke håndgribelige nok, og de synes ikke at være tilstrækkeligt vidtrækkende. Der synes derfor at være risiko for en betydelig afvigelse fra den krævede tilpasning hen imod den mellemfristede målsætning i 2016, og der bliver behov for yderligere strukturelle foranstaltninger. Rådet finder på grundlag af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og i lyset af Kommissionens forårsprognose fra 2015, at der er en risiko for, at Portugal ikke vil kunne overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (9)

               Det er nødvendigt at understøtte den finanspolitiske konsolidering ved at forbedre de offentlige udgifters effektivitet og kvalitet på alle niveauer i den offentlige forvaltning og ved at gennemføre yderligere reformer af systemet for forvaltning af de offentlige finanser. Der skal navnlig gøres en større indsats for at sikre en streng udgiftskontrol ved at håndhæve loven om kontrol af forpligtelser og styrke ansvarligheden. Loven om den fælles lønskala blev offentliggjort i september 2014 og er blevet anvendt siden januar 2015, og gennemførelsen af bekendtgørelsen om den fælles løntillægsskala er undervejs. Omstruktureringen af statsejede virksomheder er endnu ikke afsluttet. Der er sket begrænsede fremskridt med udvikling af nye omfattende foranstaltninger som led i den igangværende pensionsreform efter forfatningsdomstolens domme i august 2014. Portugal har i løbet af de seneste to år gennemført en vidtrækkende reform af sit skatte- og afgiftssystem med fokus på selskabsskat, personlig indkomstskat og miljøafgifter. De samlede virkninger af denne reform bør vurderes. Der er rig mulighed for at gennemføre yderligere reformer med henblik på at modernisere forvaltningen af indtægter og sikre, at skatteyderne i højere grad overholder skattereglerne.

               (10)

               Der er for nylig blevet gennemført adskillige reformer af det kollektive overenskomstsystem, men det er ikke alle reformerne, der fremmer en bedre overensstemmelse mellem løn og produktivitet på sektor- og virksomhedsniveau. Udfordringen er at give virksomhederne mulighed for at tilpasse sig særlige omstændigheder. Dette omfatter en effektiv udnyttelse af eksisterende bestemmelser, som giver virksomheder mulighed for under særlige omstændigheder at fravige kollektive overenskomster på sektorniveau. Trods de seneste års fastfrysning er mindstelønnen siden 2008 nominelt set steget væsentligt hurtigere end gennemsnitslønnen, og andelen af arbejdstagere, der tjener mindstelønnen, er steget fra 5 % i 2005 til 12,9 % i 2014.

               (11)

               Der er gjort væsentlige fremskridt med hensyn til anvendelsen af aktive arbejdsmarkedspolitikker og reformen af de offentlige arbejdsformidlinger. Det er dog stadig et problem at nå ud til unge, som hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse. Det er nødvendigt at øge digitaliseringen af de serviceorganer, der har til opgave at afstemme udbud og efterspørgsel på arbejdsmarkedet. Det er fortsat en stor udfordring at sikre, at de sociale ydelsers dækning er tilstrækkelig, navnlig minimumsindkomstordningens. Der er gjort visse fremskridt med at forbedre uddannelsernes kvalitet og arbejdsmarkedsrelevans. Portugal har ændret læseplanerne og lærernes ansættelsesbetingelser for at forbedre kvaliteten af undervisningen. Anvendelsen af overvågningsværktøjet og diversificeringen af adgangsmulighederne ved hjælp af nye erhvervsuddannelsesprogrammer forventes at kunne afhjælpe skolefrafaldet og være med til at forbedre gennemførelsesprocenterne. Nye reformer har til formål at modernisere erhvervsuddannelsessystemet, men det er fortsat vanskeligt at gøre disse uddannelser mere attraktive for de studerende. Det er også stadig vanskeligt at skabe videnoverførsler mellem videregående uddannelsesinstitutioner, firmaer i den private sektor og forskningsorganisationer.

               (12)

               Portugisiske virksomheders store gæld belaster fortsat deres resultater og hindrer nye investeringer, og husholdningernes gældsætning er faldet markant. Som opfølgning på den omfattende vurdering har centralbanken skærpet sin kontrol med bankernes likviditet og kapitalpositioner og også vurderet bankernes genopretningsplaner. Procentdelen af misligholdte erhvervslån er stadigt høj (over 18 %), og lånene er en byrde i bankernes regnskaber. Med reformen af selskabsbeskatningen, som blev påbegyndt i 2014, sænkes fradraget for finansielle nettoudgifter, men der kan gøres mere for at modvirke selskabsbeskatningens gældsfremmende virkninger. Virksomhedsomstruktureringsværktøjerne PER og SIREVE er ved at blive ændret for at lægge større vægt på at hjælpe levedygtige virksomheder med at fortsætte driften og undgå konkurs. Nedgearingstallene for 2014 viser en betydelig fremgang med gennemførelsen af foranstaltninger, der skal mindske virksomhedernes gældsbyrde. Den strategiske plan for omstrukturering af virksomhedernes gæld, som blev offentliggjort i maj 2014, tager gradvist form i lovgivningen via forskellige foranstaltninger. Det går også fremad med at øge udbuddet af finansieringsmuligheder for virksomheder uden for den finansielle sektor gennem fremme af egenkapitalinvesteringer. Den udviklingsfinansieringsinstitution, der formelt blev oprettet i september 2014, har til opgave at håndtere markedssvigt, som begrænser SMV'ers adgang til finansiering.

               (13)

               Der er muligt at styrke de foranstaltninger, som skal øge retsvæsenets effektivitet og kvalitet, især hvad angår evalueringen af retternes aktiviteter og anvendelsen af onlineværktøjer, og foretage undersøgelser blandt brugerne af retterne og retsvæsenets aktører. Ifølge EU's resultattavle for retsvæsenet for 2015 er sagsbehandlingstiden i civil- og handelsretlige sager fortsat lang (386 dage). Antallet af tvangsfuldbyrdelsessager falder stadig en smule, men gennemløbstiden er fortsat lang (1 045 dage i 2014). Det går langsommere fremad med reformerne af skatte- og forvaltningsretterne end med andre reformer af retsvæsenet. Stigningen i antallet af konkurssager har understreget behovet for flere ressourcer og mere uddannelse til retterne i første instans på dette område. Virksomhedernes likviditet forværres fortsat på grund af især den offentlige sektors store overskridelser af betalingsfristerne. Der er ikke truffet nye foranstaltninger eller givet nye tilsagn med henblik på at rette op på disse forsinkede betalinger. Der er ikke tilstrækkelig gennemsigtighed i offentlig-private partnerskaber på lokalt og regionalt forvaltningsniveau og på koncessionsområdet på alle niveauer. Forebyggelsen af korruption hæmmes af en ineffektiv håndhævelse af det eksisterende regelværk, og der er behov for bedre kontrol, gennemførelse og håndhævelse af sanktioner.

               (14)

               Den nye tilsynsmyndighed på transportområdet er endnu ikke operationel. Det går langsomt med liberaliseringstiltagene inden for havnekoncessioner, jernbaner og offentlig transport i storbyområder, og det lykkes derfor ikke at fremme investeringerne. Der er kun sket begrænsede fremskridt med gennemførelsen af den langsigtede transportplan og tidsplanen for reformen af havnesektoren. Der har været forsinkelser i forbindelse med transportkoncessionerne for storbyområderne Lissabon og Porto. Der er desuden gjort begrænsede fremskridt i genforhandlingerne af havnekoncessionerne og i jernbanesektoren. Fusionen mellem infrastrukturoperatøren på jernbaneområdet (REFER) og på vejområdet (EP), som skulle forbedre den finansielle stabilitet i det nye organ for vej- og jernbaneinfrastruktur, er endnu ikke gennemført. Antallet af ansatte i statsejede virksomheder i transportsektoren er blevet reduceret.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen foretaget en omfattende analyse af Portugals økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Portugal har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Portugal, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. De henstillinger, der fremsættes som led i det europæiske semester, er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets udtalelse (6) er især afspejlet i henstilling 1 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i henstilling 1-4 nedenfor.

               (18)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet rettet særlige henstillinger til de medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Portugal bør som et land, der har euroen som valuta, også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Portugal i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2015 ved at træffe de nødvendige foranstaltninger; opnå en finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP hen imod den mellemsigtede budgetmålsætning i 2016; anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af underskuddet og gælden; håndhæve loven om kontrol af forpligtelser for at sikre en bedre udgiftskontrol; forbedre pensionssystemets holdbarhed på mellemlang sigt; beskytte statsejede virksomheders finansielle stabilitet; forbedre overholdelsen af skattereglerne og effektiviteten i skatteforvaltningen yderligere

               2)

               fremme overensstemmelsen mellem løn og produktivitet på sektor- og/eller virksomhedsniveau i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med portugisisk praksis samt under hensyntagen til forskelle i kvalifikationer og lokale arbejdsmarkedsforhold og forskelle mellem de økonomiske resultater i forskellige regioner, sektorer og selskaber; sikre, at udviklingen i mindstelønnen er i tråd med målsætningen om at fremme beskæftigelsen og konkurrenceevnen

               3)

               forbedre de offentlige arbejdsformidlingers effektivitet, især gennem flere opsøgende aktiviteter rettet mod unge, der ikke er registrerede; sikre effektiv aktivering af personer på overførselsindkomst og sikre, at de sociale ydelsers, navnlig mindsteindkomstordningens, dækning er tilstrækkelig

               4)

               træffe yderligere foranstaltninger til at reducere virksomhedernes gældsbyrde, nedbringe procentdelen af misligholdte erhvervslån hos bankerne og mindske selskabsbeskatningens gældsfremmende virkninger; forbedre effektiviteten af gældsomlægningsværtøjerne for rentable virksomheder ved at indføre incitamenter for banker og låntagere til at iværksætte omlægninger på et tidligt tidspunkt

               5)

               fremskynde foranstaltningerne og øge gennemsigtigheden med hensyn til koncessioner, bl.a. i transportsektoren, og offentlig-private partnerskaber på lokalt og regionalt plan.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Portugals nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 102).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  EUT C 272 af 18.8.2015, s. 98.


title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Litauens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Litauens stabilitetsprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/70

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Litauens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Litauens stabilitetsprogram for 2015
   (2015/C 272/18)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (3) om Litauens nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Litauens opdaterede konvergensprogram for 2014.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Litauen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at stimulere investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Litauen for 2015. Den analyserede Litauens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014.

               (7)

               Den 13. april 2015 afleverede Litauen sit nationale reformprogram for 2015 og den 30. april 2015 sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Litauen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2015 har Litauen anmodet om at gøre brug af klausulen om pensionsreform. Litauen anslår budgetomkostningerne ved pensionsreformen til 0,1 % af BNP i 2016. Med forbehold af Eurostats bekræftelse af, at pensionsreformen opfylder de nødvendige betingelser, og under hensyntagen til at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien for underskud, er Rådet af den opfattelse, at Litauen i 2016 vil kunne være berettiget til den anmodede midlertidige afvigelse fra den påkrævede tilpasningskurs i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. I sit stabilitetsprogram forventer regeringen at opnå et samlet underskud på 1,2 % af BNP i 2015 og vende det til et overskud på 0,7 % af BNP i 2018. Regeringen agter at fastholde den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et strukturelt underskud på 1 % af BNP, i hele programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote at toppe på 42,2 % af BNP i 2015 og falde til 32,9 % af BNP i 2018. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Men foranstaltningerne til at støtte det planlagte mål for underskuddet fra 2016 og frem er ikke tilstrækkeligt specificerede. Ifølge Kommissionens forårsprognose fra 2015 er der risiko for en vis afvigelse fra den nødvendige tilpasning hen imod den mellemfristede målsætning i 2015, idet nettoudgifterne overskrider benchmarket med 0,3 % af BNP. For perioden 2015-2016 vil både den strukturelle saldo og væksten i udgifterne afvige markant fra den påkrævede tilpasningskurs, og der er dermed risiko for en betydelig afvigelse i 2016. Derfor bliver der behov for yderligere foranstaltninger i begge år. På grundlag af vurderingen af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose fra 2015 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Litauen ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Trods nylige fremskridt bør de nuværende budgetrammer desuden forbedres yderligere ved at styrke deres bindende karakter og sikre fuld overensstemmelse med EU's finanspolitiske bestemmelser. Litauens skatteindtægter afhænger i høj grad af indirekte beskatning og beskatning af arbejdskraft, mens indtægterne fra miljø- og formuebeskatning fortsat er meget lave. Litauen står fortsat over for udfordringer med hensyn til overholdelsen af skattereglerne, især i forbindelse med moms.

               (9)

               Litauen kan forvente et betydeligt fald i den erhvervsaktive del af befolkningen som følge af demografiske forandringer, migration og et dårligt fungerende sundhedssystem. Der er fortsat et lavt niveau af deltagelse i livslang læring, og det er ikke befordrende for at styrke den menneskelige kapital, forbedre beskæftigelsesegnetheden og øge produktiviteten. Skolerne har flere elever med ringe grundlæggende færdigheder end gennemsnittet, hvilket tyder på, at der er behov for at modernisere læreruddannelsen og fremme løbende videreuddannelse. Uddannelsesudbuddet er ikke altid relevant for arbejdsmarkedet. Andelen af studerende, der følger erhvervsuddannelsesprogrammer på sekundærtrinnet, er lav. Litauen har taget skridt til at forbedre og fremme lærlingeuddannelse og arbejdsbaseret læring, men antallet og kvaliteten af sådanne programmer er stadig ikke tilstrækkelig. Antallet af hospitalssenge pr. indbygger er fortsat højt sammenlignet med resten af Unionen, hvilke tyder på, at der er ubalance i udbuddet af sundhedsydelser. Samtidig ligger de samlede offentlige investeringer i sundhedssektoren stadig lavt. Der berettes om høj forekomst af uformel betaling for sundhedsydelser, og det viser sammen med bekymringer over korruption ved offentlige indkøb af medicinske artikler, at der er behov for at forbedre forvaltningen af sundhedssystemet.

               (10)

               De pensionsreformforanstaltninger, der er blevet vedtaget, er ikke tilstrækkelige til at løse problemet med pensionssystemets bæredygtighed på mellemlang sigt. Den lovbestemte pensionsalder øges gradvist frem til 2026, men pensionssystemet tager ikke hensyn til indikatorer for den forventede levetid. Reglerne for indeksering af pensioner er endvidere uklare. Lav deltagelse i frivillige pensionsopsparingsordninger og fraværet af arbejdsmarkedstilknyttede pensionsordninger skaber risici for pensionernes tilstrækkelighed i fremtiden. Regeringen vil gennemføre en omfattende reform af pensionssystemet som led i en bredere »ny social model«. Denne strategi er imidlertid endnu ikke klar og vedtaget, og samrådet med arbejdsmarkedets parter skal først afsluttes. Litauen har indført finansielle støtteforanstaltninger for ældre og finansielle incitamenter til beskæftigelse af ældre arbejdstagere. Der mangler dog fortsat en samlet strategi for aktiv aldring.

               (11)

               Over 30 % af Litauens befolkning er truet af fattigdom eller social udstødelse. Reformen af kontanthjælp kombineret med en forbedret økonomisk situation har ført til et betydeligt fald i udgifterne til samt i antallet af modtagere af sociale ydelser. Der findes imidlertid stadig kun begrænsede aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger og andre tilbud til bistandsmodtagere.

               (12)

               Litauen har gjort betydelige fremskridt med at reformere statsejede virksomheder og har vedtaget lovgivning med henblik på at sikre, at reformerne har en varig virkning. Regeringen har gennemført adskillelsen af kommercielle og ikke-kommercielle aktiviteter, som nu angives i årsberetninger. De resterende statsejede selskaber skal udpege uafhængige bestyrelsesmedlemmer inden udgangen af september 2015.

               (13)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Litauens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Litauen har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 til 3 nedenfor.

               (14)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (5) er især afspejlet i henstilling 1 nedenfor.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (6). Som et land, der har euroen som valuta, bør Litauen også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Litauen i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Undgå afvigelse fra den mellemfristede målsætning i 2015 og sikre, at afvigelsen i 2016 er begrænset til, hvad der er godkendt i forbindelse med den systemiske pensionsreform. Udvide skattegrundlaget og forbedre overholdelsen af skattereglerne.

               2.

               Tage hånd om de udfordringer, der er forbundet med faldet i den erhvervsaktive del af befolkningen, ved at gøre uddannelserne mere arbejdsmarkedsrelevante, sikre større opnåelse af grundlæggende færdigheder og forbedre sundhedssystemet; mindske beskatningen af lavtlønnet indkomst ved at flytte skattebyrden over på andre kilder, som i mindre grad hæmmer væksten.

               3.

               Vedtage en omfattende reform af pensionssystemet, der også tager fat om udfordringen i forbindelse med pensionernes tilstrækkelighed. Forbedre arbejdsløshedsydelsernes og kontanthjælpens dækning og tilstrækkelighed samt forbedre beskæftigelsesegnetheden for arbejdssøgende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1

      (2)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Litauens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 67).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  EUT C 272 af 18.8.2015, s. 98.


title: Kommissionens henstilling af 11. oktober 2007 om det elektroniske net af officielt udpegede mekanismer til central opbevaring af regulerede oplysninger, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF (meddelt under nummer K(2007) 4607) (EØS-relevant tekst)

text:
               12.10.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 267/16

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 11. oktober 2007
   om det elektroniske net af officielt udpegede mekanismer til central opbevaring af regulerede oplysninger, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF
   (meddelt under nummer K(2007) 4607)
   (EØS-relevant tekst)
   (2007/657/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF af 15. december 2004 om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (1) skal investorernes adgang til oplysninger om udstederne tilrettelægges bedre på fællesskabsniveau for aktivt at fremme de europæiske kapitalmarkeders integration.

               (2)

               Direktiv 2004/109/EF forpligter de kompetente myndigheder i medlemsstaterne til at udarbejde retningslinjer med henblik på yderligere at lette offentlighedens adgang til oplysninger, der skal offentliggøres i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (2), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (3) samt i henhold til direktiv 2004/109/EF; endvidere forpligter direktivet de kompetente myndigheder til at skabe et enkelt elektronisk net (herefter »det elektroniske net«) eller en platform af elektroniske net på tværs af medlemsstaterne, som forbinder de forskellige mekanismer, der er udpeget på nationalt plan til opbevaring af sådanne oplysninger (herefter »opbevaringsmekanismerne«).

               (3)

               De kompetente myndigheder i medlemsstaterne formulerede i Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg, der er nedsat ved Kommissionens afgørelse 2001/527/EF (4), en udtalelse til Kommissionen den 30. juni 2006, hvori de udtrykte præference for et forenklet elektronisk net til sammenkædning af opbevaringsmekanismerne. Adgang til et sådant net vil kunne ske via en fælles grænseflade, der indeholder en liste over alle børsnoterede selskaber i Fællesskabet, og som omdirigerer brugeren til den relevante opbevaringsmekanismes netsted. De relevante oplysninger vil således fortsat blive opbevaret på nationalt plan, og det vil ikke være nødvendigt at oprette en fælles infrastruktur, der rummer alle de relevante oplysninger, som i forvejen findes på nationalt plan; dermed undgås urimelige ekstraomkostninger.

               (4)

               I den nuværende fase bør der fastlægges frivillige standarder, der er tilstrækkeligt fleksible og giver opbevaringsmekanismerne mulighed for at tilpasse sig det elektroniske nets måde at fungere på.

               (5)

               Der bør være elektronisk forbindelse mellem opbevaringsmekanismerne, så investorer og andre interesserede parter nemt kan få adgang til finansielle oplysninger om børsnoterede selskaber i hele Fællesskabet. For at et sådant elektronisk net hurtigt kan komme på plads, bør det bygge på enkle regler som dem, der er foreslået af de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. Et forenklet net bør også rumme mulighed for at tilbyde investorerne merværditjenester.

               (6)

               For at gøre det nemmere for investorerne at få adgang til finansielle oplysninger om børsnoterede selskaber bør opbevaringsmekanismerne opfordres til, hvor som helst det er muligt, at inkorporere relaterede finansielle oplysninger, der er offentliggjort af udstederne i overensstemmelse med andre fællesskabsretsakter eller nationale retsakter.

               (7)

               For at muliggøre en effektiv indførelse af det elektroniske net bør medlemsstaternes kompetente myndigheder opfordres til i Værdipapirtilsynsudvalgets regi og i tæt samråd med opbevaringsmekanismerne at opstille en aftale om forvaltning af nettet; denne aftale bør indeholde grundlæggende bestemmelser om oprettelse og finansiering af det elektroniske net samt om, hvordan nettet skal fungere, og bør navnlig udpege et organ til at varetage den daglige forvaltning af nettet.

               (8)

               For at opbevaringsmekanismerne kan bevare deres økonomiske levedygtighed er det vigtigt, at de fortsat frit kan fastlægge deres egen prispolitik. Dog bør de i deres prispolitik ikke diskriminere mellem brugerne af det elektroniske net og de brugere, der har adgang til opbevaringsmekanismerne på nationalt plan.

               (9)

               For at det elektroniske net kan fungere hensigtsmæssigt, og for at sikre, at nettets brugere overalt i Fællesskabet tilbydes sammenlignelige tjenester, er det nødvendigt at opstille minimumsstandarder for opbevaring af regulerede oplysninger på nationalt plan. Det er vigtigt, at opbevaringsmekanismerne garanterer en tilstrækkelig sikkerhed, for så vidt angår datakommunikation samt opbevaring af og adgang til oplysninger. Det er ligeledes vigtigt at skabe systemer, der giver vished med hensyn til kilden til og indholdet af de oplysninger, der registreres hos opbevaringsmekanismerne. For at gøre det lettere at benytte automatisk elektronisk registrering samt dato- og tidsstempling og at viderebehandle de registrerede oplysninger, bør opbevaringsmekanismerne overveje at indføre krav om brug af passende formater og skabeloner. Desuden bør der stilles passende søgefaciliteter og brugerservicefunktioner til rådighed for at gøre det lettere for slutbrugerne at få adgang til de opbevarede oplysninger. For at skabe et sammenhængende system bør kravene så vidt muligt være ens for alle opbevaringsmekanismer, der er med i nettet, og for det organ, der er udpeget til at varetage den daglige forvaltning af nettet.

               (10)

               Det forekommer nødvendigt at gå gradvist frem for at sikre, at det elektroniske net af opbevaringsmekanismer vil kunne leve op til udstedernes og investorernes forventninger på lang sigt, navnlig forventningen om, at nettet kan blive en virtuel kvikskranke for adgang til finansielle oplysninger, der offentliggøres af børsnoterede selskaber. Derfor bør der iværksættes en undersøgelse af mulighederne for at forbedre nettet fremover. For at skabe sammenhæng med den indledende etablering af nettet bør denne undersøgelse gennemføres af medlemsstaternes kompetente myndigheder i Værdipapirtilsynsudvalgets regi. Arbejdet bør som minimum omfatte en undersøgelse af muligheden for at sammenkoble dette elektroniske net med det elektroniske net, der er ved at blive udviklet af de nationale selskabsregistre, som er omfattet af Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (5).

               (11)

               Medlemsstaterne bør opfordres til at forelægge Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for, at Kommissionen kan følge situationen nøje og vurdere, om der er behov for yderligere tiltag, herunder muligheden for at vedtage gennemførelsesforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 22, stk.2, i direktiv 2004/109/EF —

         HENSTILLER:
   KAPITEL I
   FORMÅL

               1.

               Formålet med denne henstilling er at tilskynde medlemsstaterne til at sikre, at der tages de nødvendige skridt til på en effektiv måde at sammenkoble de officielt udpegede mekanismer for central opbevaring af regulerede oplysninger, der er omhandlet i artikel 21, stk. 2, i direktiv 2004/109/EF (herefter »opbevaringsmekanismerne«), i et enkelt elektronisk net i Fællesskabet, således som anført i artikel 22, stk. 1, andet afsnit, litra b), i førnævnte direktiv (herefter »det elektroniske net«).

         KAPITEL II
   DET ELEKTRONISKE NET
   2.   Aftalen om forvaltning af det elektroniske net

               2.1.

               Medlemsstaterne bør fremme etableringen og udviklingen af det elektroniske net i den indledende fase ved at give de kompetente myndigheder, jf. artikel 24 i direktiv 2004/109/EF, mandat til inden for rammerne af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg, der er nedsat ved afgørelse 2001/527/EF, at opstille en aftale om forvaltning af det elektroniske net (herefter »forvaltningsaftalen«). Opbevaringsmekanismerne bør inddrages tæt i udformningen af denne aftale.
               Medlemsstaterne bør udpege en instans, der bemyndiges til at indgå denne aftale. I den forbindelse bør de tage hensyn til opbevaringsmekanismernes, de kompetente myndigheders og andre relevante instansers respektive beføjelser.

               2.2.

               Forvaltningsaftalen bør som minimum dække følgende områder:

                           a)

                           etableringen af en netplatform

                           b)

                           betingelserne for deltagelse i det elektroniske net

                           c)

                           konsekvenserne af manglende opfyldelse af deltagelsesbetingelserne samt midlerne til at håndhæve disse betingelser

                           d)

                           udpegning af et organ, der skal varetage den daglige forvaltning af netplatformen, samt de vigtigste betingelser for denne forvaltning

                           e)

                           bestemmelser om, hvordan der træffes afgørelse om opgradering af det elektroniske net; i forbindelse med sådanne afgørelser bør der, hvor det er relevant, tages hensyn alle interesseparters, herunder slutbrugernes, synspunkter

                           f)

                           finansieringsvilkårene

                           g)

                           en ordning for tvistbilæggelse

                           h)

                           bestemmelser om, hvordan selve aftalen ændres.

               2.3.

               Medlemsstaterne bør træffe passende forholdsregler for at sikre, at opbevaringsmekanismerne overholder forvaltningsaftalen.

         3.   Bestemmelser om det elektroniske nets tekniske interoperabilitet
   Det elektroniske net, der etableres i henhold til forvaltningsaftalen, bør som minimum indeholde følgende:

               a)

               en central applikationsserver og en central database, der indeholder en liste over alle udstedere med en fælles grænseflade, og som for hver enkelt udsteder gør det muligt at forbinde slutbrugeren med den opbevaringsmekanisme, der ligger inde med de regulerede oplysninger om den pågældende udsteder

               b)

               et enkelt adgangspunkt for slutbrugerne, som enten kan etableres centralt eller ved hver enkelt opbevaringsmekanisme

               c)

               et grænsefladesprogregister, der er til rådighed for slutbrugerne ved adgangspunktet, og som omfatter de sprog, der er accepteret på nationalt plan af de opbevaringsmekanismer, der deltager i det elektroniske net

               d)

               adgang til alle dokumenter, der er til rådighed på nationalt plan i de opbevaringsmekanismer, der deltager i det elektroniske net, herunder — hvor de foreligger — oplysninger, der er offentliggjort af udstederne i overensstemmelse med direktiv 2003/6/EF, direktiv 2002/71/EF og andre fællesskabsretsakter eller nationale retsakter

               e)

               mulighed for videre anvendelse af de oplysninger, der er tilgængelige via det elektroniske net, hvor det er muligt.

         4.   Fastsættelse af priser for adgang til oplysningerne i det elektroniske net

               4.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør frit kunne fastlægge deres egen prispolitik. Dog bør de ikke diskriminere mellem de slutbrugere, der får adgang til deres oplysninger direkte gennem de nationale adgangspunkter, og dem, der får adgang til oplysningerne via det fælles adgangspunkt i det elektroniske net.

               4.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør overveje at give investorer og andre interesserede parter gratis adgang til de regulerede oplysninger, i det mindste i en vis periode efter at de er modtaget fra udstederen.

               4.3.

               Punkt 4.1 og 4.2 vedrører ikke merværditjenester, der ydes af opbevaringsmekanismerne eller tredjeparter, i forbindelse med de oplysninger, der er tilgængelige via det elektronisk net.

         KAPITEL III
   MINIMUMSSTANDARDER

      Afdeling 1

      Generelt

               5.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de opbevaringsmekanismer, der deltager i det elektroniske net, opfylder standarder svarende til de modelstandarder, der opstilles i dette kapitel.
               Medlemsstaterne bør også sikre, at det organ, der er udpeget i henhold til forvaltningsaftalen, jf. punkt 2.2.d), opfylder de standarder, der er fastlagt i afdeling 2 og 3.

               6.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de standarder, der gælder for udstedere, som defineret i artikel 2, stk. 1, litra d), i direktiv 2004/109/EF, også gælder for personer, der har anmodet om optagelse til handel på et reguleret marked uden udstederens samtykke, jf. artikel 21, stk. 1, i samme direktiv.

      Afdeling 2

      Sikkerhed

   7.   Kommunikationssikkerhed

               7.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør anvende robuste sikkerhedssystemer, der garanterer sikkerheden i de kommunikationsmidler, som bruges til at forbinde udstederne med mekanismerne, og giver vished med hensyn til kilden til de oplysninger, der indsendes.

               7.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør af sikkerhedshensyn have ret til at begrænse udvalget af kommunikationsmidler, der kan benyttes, men de bør som minimum kunne modtage elektroniske oplysninger via et system, der er tilgængeligt for udstederne.
               Under alle omstændigheder bør de typer kommunikationsmidler, der skal benyttes, være let tilgængelige, alment anvendte og alment til rådighed til lave omkostninger.

         8.   De opbevarede regulerede oplysningers integritet

               8.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør opbevare oplysningerne i et sikkert elektronisk format og bør anvende passende sikkerhedssystemer, der minimerer risikoen for dataforvanskning og uautoriseret adgang.

               8.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør sikre, at de regulerede oplysninger, som de opbevarer således som modtaget fra udstederne, er komplette, og at indholdet af oplysningerne ikke kan ændres under opbevaringen.
               Hvis opbevaringsmekanismerne accepterer at modtage oplysninger, der ikke er i elektronisk format, bør de, når de konverterer dokumenterne til elektroniske dokumenter, sikre, at oplysningerne indholdsmæssigt er komplette og uændrede i forhold til de oplysninger, de oprindelig har modtaget fra udstederen.

               8.3.

               Oplysninger, der er indsendt til opbevaringsmekanismerne og gjort tilgængelige, bør ikke fjernes fra opbevaringsmekanismerne. Hvis det er nødvendigt at tilføje eller rette noget i oplysningerne, bør det fremgå af tilføjelsen/rettelsen, hvilket punkt den vedrører, og den nye tekst bør være markeret som en tilføjelse/rettelse.

         9.   Validering

               9.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør være i stand til at validere de oplysninger, de modtager, hvilket betyder, at der bør iværksættes en automatisk kontrol af, om de indsendte dokumenter teknisk opfylder de fastlagte standarder, om de er komplette, og om formatet er korrekt.

               9.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør anvende systemer, der kan spore afbrydelser i den elektroniske tilførsel af oplysninger og anmode om, at oplysninger, der ikke når frem, sendes på ny.

         10.   Pålidelig adgang til tjenesterne

               10.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør råde over sikkerhedssystemer, der kan garantere, at deres tjenester er tilgængelige for udstedere og slutbrugere uden afbrydelse alle ugens dage, døgnet rundt.
               Hver enkelt opbevaringsmekanisme bør fastlægge sine egne krav, baseret på de enkelte systemers kendetegn og de særlige vilkår, hvorunder mekanismen fungerer.
               Systemernes kapacitet, dvs. serverkapaciteten og den disponible båndbredde, bør være tilstrækkelig til at kunne efterkomme de forventede anmodninger fra udstederne, for så vidt angår arkivering af oplysninger, og fra slutbrugerne, for så vidt angår adgang til oplysningerne.

               10.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør have ret til at lukke for adgangen til deres systemer i korte perioder, når det er nødvendigt for at udføre grundlæggende vedligeholdelse af systemerne eller for at opgradere tjenesterne. Hvor det er muligt, bør sådanne afbrydelser varsles på forhånd.

         11.   Undtagelser og genopretning
   Opbevaringsmekanismerne bør have en evalueringsprocedure for behandling og godkendelse eller afvisning af anmodninger om undtagelse for indsendelser, der modtages for sent som følge af tekniske problemer hos opbevaringsmekanismerne, samt af indsendelser, der ikke opfylder standarderne. De bør også stille genopretningsværktøjer til rådighed, der gør det muligt for udstederne at benytte andre arkiveringsmekanismer i stedet for den foreskrevne, når denne er ude af drift. Udstederne bør dog være forpligtet til at genindsende oplysningerne til den foreskrevne mekanisme, når driften er genoprettet.
   12.   Backup-systemer

               12.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør være teknologisk uafhængige og have tilstrækkelige backup-faciliteter til at kunne opretholde og genetablere sine tjenester inden for et rimeligt tidsrum.

               12.2.

               Det bør være op til de enkelte opbevaringsmekanismer at vurdere, hvordan deres backupsystemer skal udformes, under hensyntagen til deres systemers særlige kendetegn.

      Afdeling 3

      Vished vedrørende informationskilden

   13.   Vished vedrørende informationskilden og dens ægthed

               13.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør råde over pålidelige systemer, der giver vished vedrørende kilden til de oplysninger, der indsendes. De bør således have vished for, at de oplysninger, de modtager, stammer fra en autentisk kilde. De bør endvidere kontrollere, at de regulerede finansielle oplysninger, som de modtager, stammer direkte fra den person eller virksomhed, der har pligt til at indsende oplysningerne, eller fra en person eller virksomhed, der er bemyndiget til at indsende oplysningerne på den førnævnte persons eller virksomheds vegne.

               13.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør være i stand til at kvittere elektronisk for modtagelsen af dokumenter. De bør enten bekræfte, at de har accepteret indsendelsen, eller afvise indsendelsen med en forklaring herpå, og de bør have en »uafviselighedsfunktion«.

         14.   Brugerautentificering
   Opbevaringsmekanismernes sikkerhedsforanstaltninger bør være udformet med henblik på at fastslå afsenderens ægthed eller kontrollere en persons beføjelse til at sende bestemte oplysninger. Opbevaringsmekanismerne bør kunne kræve, at der benyttes digital underskrift, adgangskode eller andre passende midler, der giver tilstrækkelig sikkerhed.
   15.   Dataintegritet
   Opbevaringsmekanismerne bør forvisse sig om, at der ikke er nogen væsentlig risiko for, at de oprindelige oplysninger ændres eller forvanskes, hverken utilsigtet eller bevidst, og de skal kunne fastslå enhver eventuel ændring af indholdet.

      Afdeling 4

      Tidsregistrering

   16.   Elektronisk registrering samt dato- og tidsstempling

               16.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør kunne registrere elektroniske indsendelser automatisk samt dato- og tidsstemple indsendelserne.

               16.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør have ret til at kræve, at oplysningerne indsendes i forudfastlagte formater og skabeloner, der muliggør fuldautomatisk behandling (»straight-through processing« — STP).
               Hvis opbevaringsmekanismerne stiller krav om brug af bestemte formater, bør de dog anvende systemer med åben arkitektur til indsendelse af oplysninger og bør som minimum acceptere:

                           a)

                           filformater og transmissionsprotokoller, der ikke er ejendomsretligt beskyttede, og som ikke er bundet til software, der kun fås fra en enkelt leverandør

                           b)

                           alment anvendte og generelt accepterede ejendomsretligt beskyttede formater.

                     Hvis opbevaringsmekanismerne stiller krav om brug af bestemte skabeloner, bør de sikre, at disse er let tilgængelige, og at de er i overensstemmelse med dem, der eventuelt bruges til indsendelse af de samme regulerede oplysninger til de kompetente myndigheder.

               16.3.

               Oplysningerne bør dato- og tidsstemples, så snart de modtages af opbevaringsmekanismerne, uanset om de kontrolleres af den kompetente myndighed før eller efter modtagelsen.

      Afdeling 5

      Nem adgang for slutbrugerne

   17.   Præsentation af oplysningerne
   Når opbevaringsmekanismerne præsenterer tjenesterne for slutbrugerne, bør de skelne mellem regulerede finansielle oplysninger, der indsendes i henhold til en retlig forpligtelse, og de merværditjenester, som mekanismerne eventuelt tilbyder.
   18.   Sprogordning

               18.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør arkivere og lette adgangen til alle de sprogversioner af oplysningerne, som udstederne indsender. Dette betyder dog ikke, at opbevaringsmekanismerne skal oversætte oplysningerne til andre sprog end dem, udstederne har leveret oversættelser til.

               18.2.

               Søgefaciliteterne i den enkelte opbevaringsmekanisme bør være til rådighed på det sprog, der accepteres af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor mekanismen befinder sig, samt på mindst ét sprog, der er gængs i den internationale finansverden.

         19.   Teknisk tilgængelighed

               19.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør benytte systemer med en åben arkitektur til at give adgang til de opbevarede oplysninger. Ved udformningen af systemerne bør opbevaringsmekanismerne sikre, at deres systemer er teknisk interoperable med andre opbevaringsmekanismer i samme medlemsstat eller i andre medlemsstater, eller at de i det mindste giver mulighed for at opnå en sådan interoperabilitet.

               19.2.

               Oplysninger bør gøres tilgængelige for slutbrugerne så hurtigt efter modtagelsen, som det er teknisk muligt, idet der tages hensyn til opbevaringsmekanismernes struktur og driftsprocedurer. Opbevaringsmekanismerne bør ikke bevidst forsinke denne proces.

               19.3.

               Opbevaringsmekanismerne bør give slutbrugerne uafbrudt adgang til alle de regulerede oplysninger, de opbevarer, under de vilkår, der er beskrevet i punkt 10.

               19.4.

               Opbevaringsmekanismerne bør tilbyde brugerservice til sine brugere. Hvor omfattende en brugerservice den enkelte opbevaringsmekanisme skal yde, afgøres på nationalt plan.

         20.   Formatet af de oplysninger, som slutbrugerne har adgang til

               20.1.

               Opbevaringsmekanismerne bør opbevare de regulerede oplysninger i et format, der gør det nemt for brugerne at se, downloade og udskrive hele indholdet, uanset hvor brugerne befinder sig. Adgangen til de regulerede oplysninger indebærer dog ikke, at opbevaringsmekanismerne skal stille udskrifter af oplysningerne til rådighed.

               20.2.

               Opbevaringsmekanismerne bør give slutbrugerne mulighed for at søge i, rette forespørgsler til og bestille de regulerede oplysninger.

               20.3.

               Opbevaringsmekanismerne bør registrere tilstrækkelige referenceoplysninger vedrørende de regulerede oplysninger, som de modtager. Referenceoplysningerne bør som minimum omfatte følgende punkter:

                           a)

                           identifikation af oplysningerne som regulerede oplysninger

                           b)

                           navnet på den udsteder, som de regulerede oplysninger stammer fra

                           c)

                           dokumentets titel

                           d)

                           dato og tidspunkt for offentliggørelsen af de regulerede oplysninger

                           e)

                           dokumentets sprog

                           f)

                           typen af regulerede oplysninger.

                     Opbevaringsmekanismerne bør ordne og klassificere de regulerede oplysninger, som minimum i overensstemmelse med de punkter, der er opstillet i første afsnit.
               Opbevaringsmekanismerne bør kunne kræve, at udstederne leverer de nødvendige referenceoplysninger, når de indsender regulerede oplysninger.
               Opbevaringsmekanismerne bør samordne disse kategorier med hinanden, særlig hvad angår typerne af regulerede oplysninger, i overensstemmelse med den aftale, der er omhandlet i kapitel II i denne henstilling.

               20.4.

               Opbevaringsmekanismerne bør have ret til at kræve, at udstederne benytter forud fastlagte formater og skabeloner. Under alle omstændigheder bør opbevaringsmekanismerne som minimum acceptere:

                           a)

                           filformater og transmissionsprotokoller, der ikke er ejendomsretligt beskyttede, og som ikke er bundet til software, der kun fås fra en enkelt leverandør

                           b)

                           alment anvendte og generelt accepterede ejendomsretligt beskyttede formater.

                     Hvis opbevaringsmekanismerne stiller krav om brug af bestemte skabeloner, bør de sikre, at disse er let tilgængelige, og at de er i overensstemmelse med dem, der bruges til indsendelse af de samme regulerede oplysninger til de kompetente myndigheder.

         KAPITEL IV
   RETNINGSLINJER FOR DET ELEKTRONISKE NETS FREMTIDIGE UDVIKLING

               21.

               Medlemsstaterne bør tilskynde de kompetente myndigheder til senest den 30. september 2010 i Værdipapirtilsynsudvalgets regi at opstille passende retningslinjer for det elektroniske nets fremtidige udvikling.

               22.

               I forbindelse med udformningen af retningslinjerne bør der gennemføres en undersøgelse, herunder en cost-benefit-analyse, af muligheden for at stille følgende krav:

                           a)

                           at der i alle adgangspunkter til det elektroniske net benyttes harmoniserede søgefaciliteter, der bygger på et sæt fælles søgenøgler og referencedataelementer, således at metoderne til klassifikation og identifikation af de opbevarede oplysninger harmoniseres

                           b)

                           at der benyttes fælles inputformater og –standarder for indsendelse af regulerede oplysninger til opbevaringsmekanismerne

                           c)

                           at opbevaringsmekanismerne bruger en fælles liste over typer af regulerede oplysninger

                           d)

                           at nettet teknisk sammenkobles med det elektroniske net, der udvikles af de nationale selskabsregistre, som er omfattet af direktiv 68/151/EØF

                           e)

                           at tilsynet med de tjenester, der ydes af juridiske enheder, som driver de fælles elementer af det elektroniske net, overdrages til et enkelt organ bestående af repræsentanter for de kompetente myndigheder, der er omhandlet i artikel 24 i direktiv 2004/109/EF.

                     De harmoniserede søgefaciliteter, jf. første afsnit, litra a), bør som minimum give mulighed for at foretage følgende typer søgninger:

                           a)

                           søgning ved hjælp af fælles kategoribetegnelser, der knyttes til de regulerede finansielle oplysninger, når disse arkiveres hos opbevaringsmekanismerne, såsom: udstederens navn, arkiveringsdato, udstederens land, dokumentets titel, erhvervs-/industrisektor og type regulerede oplysninger

                           b)

                           dynamisk søgning/kædesøgning

                           c)

                           søgning efter oplysninger fra forskellige lande via en enkelt forespørgsel.

                     Retningslinjerne bør også omfatte fælles lister over underkategorier af erhvervs-/industrisektorer og af typer af regulerede oplysninger.

         KAPITEL V
   OPFØLGNING OG ADRESSATER

               23.

               Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. december 2008 at underrette Kommissionen om, hvilke skridt de har taget i lyset af denne henstilling.

               24.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. oktober 2007.

            På Kommissionens vegne

         Charlie McCREEVY

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 390 af 31.12.2004, s. 38.

      (2)  EUT L 96 af 12.4.2003, s. 16.

      (3)  EUT L 345 af 31.12.2003, s. 64.

      (4)  EFT L 191 af 13.7.2001, s. 43.

      (5)  EFT L 65 af 14.3.1968, s. 8. Senest ændret ved direktiv 2006/99/EF (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 137).