title: Rådets henstilling af 6. december 2007 om håndbogen for politi og sikkerhedsmyndigheder vedrørende samarbejde ved større arrangementer med en international dimension

text:
               22.12.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 314/4

      RÅDETS HENSTILLING

   af 6. december 2007
   om håndbogen for politi og sikkerhedsmyndigheder vedrørende samarbejde ved større arrangementer med en international dimension
   (2007/C 314/02)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til Sikkerhedshåndbog til brug for politiet i forbindelse med internationale arrangementer såsom Det Europæiske Råds møder og Håndbog om samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på at undgå terrorhandlinger under De Olympiske Lege og andre lignende sportsbegivenheder, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den Europæiske Unions mål er bl.a. at give borgerne et højt tryghedsniveau i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed gennem udformning af fælles handling mellem medlemsstaterne inden for politisamarbejde.

               (2)

               Medlemsstaterne er ofte værter for større arrangementer med en international dimension.

               (3)

               De retshåndhævende myndigheder i en medlemsstat, der skal stå for et større arrangement med en international dimension, er nødt til at garantere for sikkerheden omkring arrangementet for så vidt angår både aspektet vedrørende den offentlige orden og aspektet vedrørende terrorbekæmpelse. Afhængig af arrangementets art (politisk, sportsligt, socialt, kulturelt eller andet) kan det ene aspekt være mere relevant end det andet og kan høre ind under andre myndigheder, men begge aspekter skal tages med i betragtning.

               (4)

               Det er vigtigt, at de kompetente myndigheder kan anvende et praktisk redskab som vejledning eller inspirationskilde på grundlag af erfaringerne og god praksis fra tidligere arrangementer.

               (5)

               Håndbogen bør revideres og ajourføres i det omfang, det er hensigtsmæssigt, i overensstemmelse med fremtidige erfaringer og den videre udvikling af bedste praksis,

         HENSTILLER HERMED, AT MEDLEMSSTATERNE:

               1.

               styrker samarbejdet, især det praktiske samarbejde og udvekslingen af oplysninger mellem kompetente myndigheder for at sørge for den offentlige sikkerhed ved større arrangementer med en international dimension, der afholdes i Den Europæiske Unions medlemsstater

               2.

               med henblik herpå sørger for, at håndbogen for politi og sikkerhedsmyndigheder vedrørende samarbejde ved større arrangementer med en international dimension i bilaget stilles til rådighed for de relevante kompetente myndigheder.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 2007.

            På Rådets vegne

         Alberto COSTA

            Formand

      BILAG

         HÅNDBOG FOR POLITI OG SIKKERHEDSMYNDIGHEDER VEDRØRENDE SAMARBEJDE VED STØRRE ARRANGEMENTER MED EN INTERNATIONAL DIMENSION

                     I.

                  INDLEDNING

                     I.1.

                  Formål

                     I.2.

                  Grundprincipper

                     II.

                  INFORMATIONSSTYRING

                     II.1.

                  Kontaktpunkter

                     II.1.1

                  Permanente kontaktpunkter

                     II.1.2

                  Arrangementsspecifikke kontaktpunkter

                     II.2.

                  Informationsudveksling

                     II.3.

                  Trusselsvurdering og risikoanalyse

                     III.

                  STYRING AF ARRANGEMENTET

                     III.1.

                  Ansvarsområde for de involverede myndigheder og tjenester i arrangørmedlemsstaten

                     III.2.

                  Opretholdelse af offentlig orden og sikkerhed

                     III.2.1

                  Offentlig orden og sikkerhed

                     III.2.2

                  Håndtering af strafbare handlinger

                     III.2.3

                  Terrortrusler

                     III.3.

                  Operativt samarbejde med andre medlemsstater

                     III 3.1

                  Grænseoverskridende samarbejde

                     III.3.2

                  Operativ assistance

                     III.3.3

                  Forbindelsesofficerer

                     III.3.4

                  Observatører

                     III.3.5

                  Finansielle ordninger og udstyr

                     III.3.6

                  Kommunikationsplan

                     III.4.

                  Mediestrategi

                     III.5.

                  Instruktion, uddannelse og øvelser

                     IV.

                  EVALUERING

                     IV.1.

                  Evaluering i tilknytning til arrangementerne

                     IV.2.

                  Strategisk evaluering

                     BILAG A

                  Standardformular til anmodning om forbindelsesofficerer eller andre former for operativ assistance

                     BILAG B

                  Risikoanalyse vedrørende potentielle demonstranter og andre grupperinger

                     BILAG C

                  Standardformular til udveksling af oplysninger om enkeltpersoner, der udgør en terrortrussel

                     BILAG D

                  Standardformular til udveksling af oplysninger om grupper, der udgør en terrortrussel

                     BILAG E

                  Referencedokumenter

                     BILAG F

                  Permanente kontaktpunkter vedrørende den offentlige orden
               I.   INDLEDNING
         I.1.   Formål
         Denne håndbog er tænkt som et praktisk redskab, der kan benyttes som vejledning eller inspirationskilde for retshåndhævende myndigheder i Europa, som har ansvaret for sikkerheden ved større arrangementer med en international dimension (såsom De Olympiske Lege eller andre store sportsbegivenheder (1), store sociale arrangementer eller politiske møder på højt plan, f.eks. G8-topmøder) Principperne i håndbogen bør således kun følges, hvor det er hensigtsmæssigt og nyttigt og i fuld overensstemmelse med national lovgivning. De bør desuden ikke berøre arrangementer, der er fastsat i bilaterale aftaler eller aftalememoranda.
         Håndbogen er et levende dokument, der vil blive ændret og tilpasset ud fra de indhøstede erfaringer og udviklingen af bedste praksis (se afsnit IV.2 Strategisk evaluering).
         Sikkerhedshåndbog til brug for politiet i forbindelse med internationale arrangementer såsom Det Europæiske Råds møder og Håndbog om samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på at undgå terrorhandlinger under De Olympiske Lege og andre lignende sportsbegivenheder er blevet indarbejdet i den foreliggende udgave af håndbogen. De retshåndhævende myndigheder, der skal stå for et større arrangement med en international dimension, er nødt til at garantere for sikkerheden omkring arrangementet for så vidt angår både aspektet vedrørende den offentlige orden og aspektet vedrørende terrorbekæmpelse. Afhængig af arrangementets art (politisk, sportsligt, socialt, kulturelt eller andet) kan det ene aspekt være mere relevant end det andet og kan høre ind under andre myndigheder, men begge skal tages med i betragtning.
         I.2.   Grundprincipper
         Opretholdelsen af lov og orden bør bygge på principperne om legalitet, proportionalitet og mådehold, således at en begrænset indgriben foretrækkes. Politiet bør overalt, hvor det er muligt, udvise en deeskalerende optræden med hovedvægt på dialog, forhandlingsstrategi for forvaltning af det offentlige rum og partnerskab.
         De retshåndhævende myndigheder i de medlemsstater, der er ansvarlige for sikkerheden ved større arrangementer med en international dimension, navnlig politiske arrangementer, skal søge at sikre, at menneskerettighederne, navnlig retten til frit at give udtryk for meninger og til at deltage i fredelige forsamlinger i henhold til Europæisk konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder respekteres fuldt ud. Indblanding fra personer eller grupper, hvis mål eller handlinger indebærer vold eller anden optræden af kriminel karakter, skal, så vidt det overhovedet er muligt, forhindres.
         Selv om værtsmedlemsstaten har det primære ansvar for sikkerheden ved arrangementet, har alle andre medlemsstater og Den Europæiske Unions (EU's) kompetente organer i betragtning af arrangementets internationale karakter ansvar for at yde assistance og støtte med henblik på skabelsen af denne sikkerhed.
         II.   INFORMATIONSSTYRING
         II.1.   Kontaktpunkter
         II.1.1.   Permanente kontaktpunkter
         I henhold til Rådets fælles aktion 97/339/RIA af 26. maj 1997 vedrørende samarbejde om offentlig sikkerhed og orden (2) skal der oprettes mindst et kontaktpunkt i hver medlemsstat.
         Kontaktoplysninger og andre relevante oplysninger vedrørende det eller de permanente kontaktpunkter meddeles Generalsekretariatet for Rådet (jf. bilag F for adressen på Generalsekretariatet for Rådet) med henblik på videresendelse til medlemsstaterne. Eventuelle relevante ændringer vedrørende en medlemsstats permanente kontaktpunkt eller kontaktpunkter, meddeles på samme måde.
         Hvert permanent kontaktpunkt bør kunne opfylde følgende krav:

                     —

                     døgnvagt (i fornødent omfang før, under og efter et arrangement)

                     —

                     de ansatte skal have tilstrækkelige sprogkundskaber og kendskab til mindst ét andet af EU-institutionernes sprog

                     —

                     permanent operationelle kommunikationskanaler og informationsstrukturer, herunder telefon, fax og e-mail, der om nødvendigt er krypteret, og internetadgang

                     —

                     tilstrækkelig oversættelseskapacitet til at udveksle oplysninger.

               II.1.2.   Arrangementsspecifikke kontaktpunkter
         Hver medlemsstat udpeger et eller flere arrangementsspecifikke kontaktpunkter for hvert større arrangement med en international dimension. Afhængig af den nationale lovgivning eller de nationale strukturer kan der være sammenfald mellem dette eller disse kontaktpunkter og det eller de permanente kontaktpunkter. Hvert arrangementsspecifikt kontaktpunkt bør kunne opfylde ovennævnte normer.
         Arrangørmedlemsstaten giver de øvrige medlemsstaters permanente kontaktpunkter (jf. bilag F) nærmere oplysninger om det eller de arrangementsspecifikke kontaktpunkter. Hver medlemsstat informerer derefter arrangørmedlemsstaten om sit eller sine kontaktpunkter for det pågældende arrangement.
         Det eller de arrangementsspecifikke kontaktpunkters opgaver kan bl.a. bestå i at lette:

                     —

                     indsamling og analyse af oplysninger både på nationalt plan og fra andre medlemsstater, tredjelande, relevante EU-organer og andre informationskilder

                     —

                     kvalitetskontrol med hensyn til form og indhold

                     —

                     etablering af pålidelige og effektive kommunikationskanaler til relevante hovedaktører i ind- og udland — helst sikre linjer

                     —

                     udveksling af oplysninger gennem eksisterende sikre kommunikationskanaler

                     —

                     udveksling af oplysninger i samarbejde med andre medlemsstater, tredjelande, relevante EU-organer og andre internationale institutioner

                     —

                     videregivelse af behandlede oplysninger til deres respektive sikkerhedstjenester, politimyndigheder og andre tjenester, sådanne tjenester i arrangørlandet og myndigheder og tjenester i andre medlemsstater og relevante EU-organer, alt efter hvad der er relevant

                     —

                     udarbejdelse af trusselsvurderinger og risikoanalyser om potentielle demonstranter og andre grupperinger for arrangørmedlemsstaten

                     —

                     observation og evaluering af arrangementet samt opfølgning af det.

               II.2.   Informationsudveksling
         Medlemsstaterne bør straks fremsende de oplysninger, som deres nationale myndigheder finder relevante for sikkerheden ved et arrangement i en anden medlemsstat, til den tilsvarende myndighed i den pågældende medlemsstat. Når medlemsstaterne fremsender oplysninger, bør de være opmærksomme på deres forpligtelser med hensyn til oplysningernes fortrolighed.
         Udvekslingen af oplysninger bør foregå gennem eksisterende kommunikationskanaler og -strukturer. Udvekslingen af oplysninger, herunder personoplysninger, bør foregå under nøje overholdelse af de bestemmelser i den nationale lovgivning og i folkeretten og traktater, der finder anvendelse i det konkrete tilfælde (3).
         De involverede medlemsstaters kontaktpunkter bør lette denne udveksling af oplysninger.
         Når de indsamlede oplysninger er blevet behandlet, bør de fremsendes til de relevante myndigheder og tjenester. Kontakter mellem sikkerhedstjenester, politimyndigheder og andre tjenester i forskellige medlemsstater kan koordineres og organiseres af de respektive kontaktpunkter.
         Kontaktpunktet eller kontaktpunkterne i arrangørmedlemsstaten bør lette indsamlingen, analysen og udvekslingen af relevante oplysninger om arrangementet med andre medlemsstater, tredjelande og relevante EU-organer eller andre internationale institutioner. Oplysningerne kan bl.a. omfatte:

                     —

                     oplysninger og efterretninger, der er indhentet inden arrangementet, og som vil kunne få indflydelse på arrangementets afvikling eller opretholdelsen af lov og orden og sikkerheden generelt

                     —

                     personer, der er involveret i terrororganisationer, terrorhandlinger eller andre alvorlige kriminelle aktiviteter, der kan have en indirekte forbindelse til terrorisme

                     —

                     trusselsniveauet for fremtrædende personligheder (stats- og regeringschefer, parlamentsmedlemmer, andre VIP'er osv.), idrætsudøvere, besøgende/tilskuere og arrangementssted. Foruden værtsmedlemsstaten, der har det primære ansvar, bør alle andre medlemsstater hver især bidrage med relevante oplysninger om disse personer

                     —

                     andre oplysninger om EU-medlemsstaters eller tredjelandes mål og interesser i arrangørlandet, så de bedre kan beskyttes

                     —

                     oplysninger og efterretninger vedrørende potentielle demonstranter og andre grupperinger

                     —

                     oplysninger, der er indhentet, eller som der er anmodet om under arrangementet, og som vedrører personer, der mistænkes for at have overtrådt straffeloven, herunder navn, fødselsdato, bopæl, baggrund, omstændighederne ved anholdelsen og/eller nøjagtig beskrivelse af den lovovertrædelse, der er begået

                     —

                     oplysninger om gældende lovgivning og politiets retshåndhævelsesstrategi (i andre medlemsstater eller tredjelande)

                     —

                     hændelses- og evalueringsrapporter og bidragene hertil.

               II.3.   Trusselsvurdering og risikoanalyse
         Det er af afgørende betydning for sikkerheden, at der i god tid foretages en passende vurdering af truslerne (vedrørende terrorisme, den offentlige orden, organiseret kriminalitet og andet) mod det internationale arrangement. Ud over den specifikke vurdering af den relevante trussel bør der foretages en analyse, der omfatter indsamling, evaluering og formidling af sikkerhedsrelevante oplysninger om en given specifik situation.
         Ud over de efterretninger, som arrangørlandet selv råder over, skal oplysninger og evalueringer fra andre medlemsstater udgøre grundlaget for analysen. Så tidligt som muligt inden det internationale arrangement bør hvert enkelt kontaktpunkt forsyne kontaktpunktet i arrangørlandet med en permanent trusselsvurdering, dvs. vedrørende enkeltpersoner eller grupper, der forventes at rejse til arrangementet, og som anses for at udgøre en potentiel trussel mod opretholdelsen af den offentlige orden og/eller sikkerheden (f.eks. kendte potentielle demonstranter og andre grupperinger). Vurderingen bør sendes både til arrangørmedlemsstaten og til andre berørte lande — dvs. transit- eller nabolande.
         Analysen kan være struktureret som vist i analyseskemaet i bilag B, C og D. Hvis der ikke foreligger sådanne oplysninger, bør arrangørlandet underrettes herom. Medlemsstaterne bør så hurtigt som muligt sende disse til arrangørlandet med passende midler ved brug af eksisterende sikre kommunikationskanaler.
         Europol kan i henhold til sit mandat og konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) (4) bidrage med relevante oplysninger og analyse samt udarbejde generelle trusselsvurderinger på grundlag af bidrag fra medlemsstaterne. Disse oplysninger bør være til rådighed så tidligt som muligt. Hvis der ikke foreligger sådanne oplysninger, kan arrangørlandet underrettes herom.
         Passende, nødvendige og hensigtsmæssige sikkerhedsforanstaltninger bør vælges ud fra trusselsvurderingen, der skal omfatte sandsynligheden for potentiel skade, og risikoanalysen.
         Derfor bør det ansvarlige arrangørland, eventuelt med støtte fra andre medlemsstater og EU's kompetente organer, udarbejde en ajourført trusselsvurdering og risikoanalyse senest seks måneder inden det pågældende arrangement. Efterhånden som arrangementet nærmer sig, bør oplysningerne ajourføres regelmæssigt. Der bør fremsendes én analyse i hver af de sidste tre måneder forud for arrangementet og om fornødent på ugebasis forud for arrangementet. Sådanne vurderinger og analyser bør formidles til de bidragende lande og organer.
         Under begivenheden bør der udsendes daglige situationsrapporter. Rapporterne bør baseres på oplysninger fra værtslandet, andre medlemsstater og EU's kompetente organer. Vurderingen af risikoniveauet bør være baseret på de mest ajourførte oplysninger fra det besøgende politi eller arrangementets kontaktpunkter. Rapporterne bør være så omfattende, som det er muligt på grundlag af de foreliggende oplysninger.
         III.   STYRING AF ARRANGEMENTET
         III.1.   Ansvarsområde for de involverede myndigheder og tjenester i arrangørmedlemsstaten
         Arrangørmedlemsstatens kompetente myndigheder bør udarbejde en overordnet operativ plan, der skal danne grundlag for alle yderligere detailplaner. De bør også udarbejde et sæt planer for både de strategiske og de overordnede operative aspekter og den konkrete gennemførelse på stedet (taktik). Planlægningsproceduren bør begynde så tidligt som muligt.
         Forud for et arrangement bør arrangørmedlemsstaten sikre, at alle involverede myndigheder og tjenester har en klart defineret rolle, og at deres respektive ansvarsområder er meddelt alle relevante parter.
         Arrangørmedlemsstaten kan fremlægge et samlet oversigtsskema over alle involverede processer og hovedaktører (dvs. tilrettelæggelse af mødet, sikkerhed, opretholdelse af lov og orden, retlige tjenester, sociale og forebyggende tjenester, sundhedstjenester, offentlig transport og andre infrastrukturspørgsmål). Et sådant skema kan være nyttigt til at visualisere planlægningsrammerne og sikre, at alle nødvendige processer er dækket.
         Der kan nedsættes en projektgruppe til at koordinere arrangementet bestående af repræsentanter for alle de involverede myndigheder og tjenester. Gruppen bør mødes regelmæssigt inden, under og efter selve arrangementet for at sikre en sammenhængende og koordineret beslutningsproces. En af gruppens vigtigste opgaver bør være at sikre effektive kommunikationskanaler mellem alle myndigheder og tjenester.
         De ansvarlige myndigheder og tjenester bør sikre, at der er de nødvendige materielle, tekniske og menneskelige ressourcer til at udføre de tildelte opgaver effektivt, kvalificeret og hurtigt. En database med alle tilgængelige ressourcer og tilsvarende kontaktpunkter vil være et særdeles nyttigt redskab for arrangørmedlemsstaterne.
         Politimyndighederne i arrangørlandet bør sikre, at alle nødvendige aftaler og ordninger vedrørende politiets arbejde er på plads med den praktiske arrangør af arrangementet. Arrangøren er hovedansvarlig for arrangementet, og alt efter, hvilken slags arrangement det drejer sig om, bør der opstilles en liste over de krav, der skal opfyldes. Aftalerne kan bl.a. omfatte:

                     —

                     områder, hvor der ikke må forekomme uroligheder (mødelokaler, hoteller)

                     —

                     kontrol ved indgangen og eventuelt perimetersikring samt ansvaret for hver af disse opgaver

                     —

                     arrangørens sikkerhedsforanstaltninger, f.eks. intern videoovervågning

                     —

                     komplet og løbende ajourført udveksling af oplysninger om delegerede og andre deltagere i arrangementet (navn, funktion, opholdets varighed, indkvartering, transport osv.)

                     —

                     aftaler vedrørende VIP'er og hotelsikkerhed.

               III.2.   Opretholdelse af offentlig orden og sikkerhed
         III.2.1.   Offentlig orden og sikkerhed
         De kompetente myndigheder i arrangørmedlemsstaten bør ud fra grundprincipperne i afsnit I.2 udarbejde en klar samlet strategi for politiets optræden ved internationale arrangementer. Den samlede strategi kan f.eks. omfatte følgende punkter:

                     —

                     politiets optræden skal være præget af, at fredelige demonstrationer sikres beskyttelse

                     —

                     politiet bør ved hjælp af dialog og et troværdigt beredskab bevare initiativet og derved begrænse eller forhindre optøjer og mere omfattende uroligheder

                     —

                     politiet bør efter eget skøn, og når det er hensigtsmæssigt, optræde diskret og med en høj tolerancetærskel over for fredelige forsamlinger og demonstrationer

                     —

                     anholdelser med henblik på strafforfølgning eller midlertidig tilbageholdelse osv. bør foretages i overensstemmelse med national lovgivning

                     —

                     politiet bør generelt koncentrere sin indsats om grupperinger, der planlægger at anstifte uroligheder eller udviser ønske herom

                     —

                     samarbejde med andre medlemsstater, tredjelande, EU-organer og internationale institutioner inden for relevante områder, såsom grænseområder bør fremmes.

               En medlemsstat, der står for mere end ét arrangement på sit eget område, bør sikre, at politiet så vidt muligt følger samme retshåndhævelsesstrategi ved de forskellige arrangementer. Hvis det er hensigtsmæssigt, kan strategien også koordineres med andre medlemsstater.
         De kompetente myndigheder i arrangørmedlemsstaten bør på et tidligt tidspunkt tage initiativ til en dialog med enkeltpersoner og grupper (bl.a. aktivistgrupper og demonstranter), lokale myndigheder, relevante infrastrukturtjenester, den lokale befolkning og andre hovedaktører for at sikre, at forsamlinger og lovlige demonstrationer forløber fredeligt. Dialogen bør bygge på et fælles ansvar. Den bør indledes på et tidligt tidspunkt i forberedelserne og anvendes som redskab før, under og efter arrangementet.
         Etablering af et konstruktivt netværk præget af gensidig respekt vil tjene til at forhindre eventuelle uroligheder og fungere som et mæglingsinstrument i tilfælde af konfrontation.
         Der bør etableres dialogstrukturer eller -team på nationalt plan, der i forberedelsen og gennemførelsen af deres opgaver bør tage hensyn til de forskellige kulturer i de forskellige medlemsstater (5).
         Der bør etableres kommunikationskanaler mellem de kompetente myndigheder og de forskellige organisationer, medborgersammenslutninger og repræsentanter for demonstranterne. De, der organiserer demonstrationerne, og alle relevante parter kan navnlig informeres om:

                     —

                     praktiske spørgsmål — dvs. indkvartering og logistik

                     —

                     relevant gældende lovgivning om demonstrationer, ytringsfrihed, civil ulydighed osv.

                     —

                     politiets retshåndhævelsesstrategi i spørgsmål, hvor der kan udøves et skøn, og instrukser vedrørende politiets magtanvendelse

                     —

                     politiets og andre relevante myndigheders kontaktpunkter.

               Det skal overvejes at formidle disse oplysninger på forskellige sprog (f.eks. via foldere og websteder). Besøgende fra udlandet kan modtage oplysningerne via de respektive kontaktpunkter.
         III.2.2.   Håndtering af strafbare handlinger
         De retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne bør i henhold til gældende lovgivning og de erklærede strategier bestræbe sig på at optræde systematisk i kriminalefterforskningen af lovovertrædelser begået i forbindelse med voldelige demonstrationer eller andre uroligheder under et større arrangement.
         Enhver defineret og bevisligt strafbar handling bør principielt og i nøje overensstemmelse med national lovgivning medføre strafforfølgning i arrangørlandet eller via de kompetente retsmyndigheder i et andet land. Hvis det ikke er muligt straks at træffe retshåndhævelsesforanstaltninger i arrangørmedlemsstaten, bør de andre medlemsstater gøre alt, hvad de kan, for at identificere og retsforfølge deres egne statsborgere i henhold til national lovgivning, foreliggende beviser og omstændighederne i hver enkelt sag.
         Arrangørmedlemsstaten bør træffe foranstaltninger til at sikre, at der er tilstrækkelige ressourcer til at foretage anholdelse og efterforskning i forbindelse med strafbare handlinger, og at der er tilstrækkelige faciliteter til varetægtsfængsling. Det tilrådes at planlægge ud fra den værst tænkelige situation med et stort antal lovovertrædere.
         De retshåndhævende myndigheder bør derfor være indstillet på at klare et større arbejdspres og for eksempel have passende kapacitet til at:

                     —

                     træffe hurtige afgørelser om anvendelse af varetægtsfængsling

                     —

                     træffe hurtige afgørelser om efterforskningsaktioner, der kræver dommerkendelse

                     —

                     behandle et stort antal straffesager

                     —

                     besvare henvendelser fra andre medlemslande.

               III.2.3.   Terrortrusler
         Da EU og nogle af dens medlemsstater er vigtige aktører i international politik, er EU og dens medlemsstater sandsynlige mål for politisk eller religiøst motiverede internationale terrorister. Bortset fra, at internationale terrorister kan angribe EU eller dens medlemsstater ved større arrangementer, er der mulighed for angreb fra terrorgrupper eller -organisationer, der befinder sig på EU's eller dens medlemsstaters område.
         Sådanne terrorangreb kan rette sig mod selve arrangementet, VIP'er, EU's politikere, medlemsstaternes nationale delegationer eller offentligheden, der deltager i arrangementet. Internationale mediers tilstedeværelse er vigtig set fra gerningsmændenes synspunkt, da det giver dem en platform for præsentation af gruppens eller organisationens ideologi.
         Oplysninger og efterretninger om terrorgrupper og -organisationer er afgørende for forebyggelse af terrorangreb, og de bør til enhver tid være til rådighed. Det er derfor vigtigt for arrangørmedlemsstaten og dens retshåndhævende myndigheder at udveksle oplysninger og efterretninger både generelt og med specifik relevans for det pågældende arrangement. De retshåndhævende myndigheder bør træffe afgørelse om, hvilke terrorgrupper, organisationer og enkeltpersoner, — der kunne være relevante, og søge i deres egen database, alt efter det pågældende arrangement. Derudover bør alle andre medlemsstater uafhængigt af hinanden bidrage med relevante oplysninger om disse grupper, organisationer og enkeltpersoner.
         Udvælgelsen af egnede, nødvendige og passende sikkerhedsforanstaltninger bør baseres på trusselsvurdering og risikoanalyse.
         III.3.   Operativt samarbejde med andre medlemsstater
         III.3.1.   Grænseoverskridende samarbejde
         Det bliver nødvendigt med grænseoverskridende samarbejde, når arrangørmedlemsstaten og de berørte lande gennemfører en fleksibel fælles grænsekontrol for at intensivere politiindsatsen i grænseområdet, så den tilpasses den konkrete situation eller trussel. Hvis det er hensigtsmæssigt, bør der gennemføres fælles eller koordineret forebyggende patruljering og kontrol.
         For medlemsstater, der anvender de relevante dele af Schengen-reglerne, kan artikel 23-31 i Schengen-grænsekodeksen (6) om midlertidig genindførelse af grænsekontrol ved de indre grænser være et nyttigt middel til at hindre enkeltpersoner eller grupper, der skønnes at udgøre en potentiel trussel mod opretholdelsen af den offentlige orden og/eller sikkerheden, i at rejse til det sted, hvor arrangementet afholdes.
         Der bør derfor træffes forberedelser til de ændringer, der er nødvendige for en hurtig og effektiv gennemførelse af eventuelle udsendelsesforanstaltninger.
         III.3.2.   Operativ assistance
         Arrangørmedlemsstaten kan i overensstemmelse med national lovgivning (7) anmode andre medlemsstater om operativ assistance i form af politi- eller efterretningsfolk med henblik på et bestemt arrangement. Der bør så tidligt som muligt fremsættes en detaljeret anmodning om operativ assistance med en begrundelse for anmodningen. En standardformular til det brug findes i bilag A.
         Afhængigt af, hvilken form for assistance der anmodes om, bør de udpegede politi- eller efterretningsfolk have den viden og erfaring, der er nødvendig for at løse de pågældende opgaver.
         Eventuel operativ assistance fra udenlandske politi- eller efterretningsfolk bør indgå i den operative planlægning hos de kompetente myndigheder i arrangørlandet. Udenlandske politi- eller efterretningsfolk bør således:

                     —

                     i størst muligt omgang indgå i den operative informationsstruktur

                     —

                     briefes om de operative planer og relevante strategier, herunder instrukser om magtanvendelse osv., på et af deres arbejdssprog

                     —

                     have mulighed for at gøre sig bekendt med lokaliteterne og den politistyrke, der er indsat, osv. forud for arrangementet

                     —

                     deltage i alle relevante briefingmøder (dvs. af relevans for deres opgave og forudsat at briefingen finder sted på et sprog, de forstår), og

                     —

                     hvor det er hensigtsmæssigt deltage aktivt i politiindsatsen på stedet.

               Arrangørlandets kompetente myndigheder er ansvarlige for de udenlandske politi- eller efterretningsfolks fysiske sikkerhed. De udenlandske politi- eller efterretningsfolk er ansvarlige for, at de ikke gennem deres optræden forårsager unødige konflikter, farlige situationer eller uberettigede risici.
         Når udenlandske politi- eller efterretningsfolk indsættes på stedet, bør de til enhver tid referere til og — som regel — være under tilsyn af medlemmer af værtslandets kompetente myndigheder, som er tilstrækkeligt briefet om operationsplanen og kan kommunikere på et sprog, som de udenlandske kolleger forstår. Kommunikationskanalerne mellem udenlandske politi- eller efterretningsfolk, kontakten eller kontakterne i værtslandet, ledelsen af de indsatte politistyrker og andre hovedaktører bør være effektive og fuldt funktionsdygtige under arrangementet og i fornødent omfang også før og efter arrangementet.
         III.3.3   Forbindelsesofficerer (8)

         Den enkelte medlemsstat, EU eller andre kompetente organisationer kan på arrangørmedlemsstatens anmodning udpege forbindelsesofficerer for et arrangement, når det er relevant. En anmodning om forbindelsesofficerer bør fremsættes så tidligt som muligt og ikke senere end seks uger før arrangementet. En standardformular til det brug findes i bilag A.
         Interesserede medlemsstater kan anmode arrangørmedlemsstaten om at måtte sende en forbindelsesofficer.
         Forbindelsesofficerer kan udveksles i henhold til bilaterale ordninger mellem arrangørmedlemsstaten og andre involverede medlemsstater.
         Forbindelsesofficeren bør udpeges senest to uger før et arrangement, og samarbejdet bør indledes ved samme lejlighed. Arrangørlandet bør i tæt samarbejde med de andre medlemsstater og via deres respektive kontaktpunkter træffe afgørelse om udpegelsen af forbindelsesofficerer og deres opgaver.
         Forbindelsesofficeren kan, alt efter vedkommendes kvalifikationer, udstationeres ved et kontaktpunkt i værtslandet for at varetage kommunikationen med sit hjemland, og arrangørmedlemsstaten stiller i så fald passende kommunikationsmidler til rådighed.
         Forbindelsesofficerer bør have en rådgivende og assisterende funktion. Forbindelsesofficerer fra udlandet bør være ubevæbnede og ikke have nogen officielle politibeføjelser i værtslandet (9). Afhængigt af deres specifikke opgave bør forbindelsesofficerer have passende erfaring i opretholdelsen af lov og orden eller terrorbekæmpelse og navnlig have:

                     —

                     indgående kendskab til deres nationale organisation og myndigheder

                     —

                     erfaring i at opretholde lov og orden ved store arrangementer

                     —

                     adgang til alle nyttige informationskilder i hjemlandet, herunder politiets og andre relevante kilders oplysninger om ekstremistiske og andre relevante grupperinger

                     —

                     den nødvendige baggrund for at organisere en national efterretningsindsats forud for og under et arrangement og at analysere de relevante oplysninger

                     —

                     grundigt kendskab til det eller de arbejdssprog, som arrangørmedlemsstaten har valgt.

               Forbindelsesofficerer bør straks ved ankomsten melde deres ankomst til det kontaktpunkt, de er tilknyttet, for at få præciseret tildelte opgaver og mandat. Arrangørmedlemsstaten tilrettelægger denne akkrediteringsproces.
         III.3.4.   Observatører
         Medlemsstaterne kan med arrangørmedlemsstatens samtykke sende observatører med det formål at indhente erfaringer vedrørende sikkerheden og opretholdelsen af lov og orden ved internationale arrangementer med henblik på kommende arrangementer i deres lande. En observatør kan på anmodning bidrage til den evaluering, som arrangørmedlemsstaten foretager.
         Observatører bør i videst muligt omfang have tilladelse til at deltage i planlægnings-, briefing- og koordineringsmøder og i den operative indsats og andre aktiviteter for at få størst muligt udbytte af besøget. Observatører bør straks ved ankomsten melde deres ankomst til det kontaktpunkt, de er tilknyttet. Arrangørmedlemsstaten tilrettelægger denne akkrediteringsproces.
         III.3.5.   Finansielle ordninger og udstyr
         Arrangørmedlemsstaten bør normalt afholde udgifterne til kost og logi for indbudt udenlandsk personale, der rejser til dens område. Rejseudgifter afholdes normalt af hjemlandet.
         Alle udgifter vedrørende observatører, som udsendes til arrangørmedlemsstaten, bør afholdes af det udsendende land. Arrangørmedlemsstaten bør — om muligt — stille de nødvendige kommunikationsmidler og andre faciliteter til rådighed for observatørerne.
         Arrangørmedlemsstaten kan arrangere assistance fra andre medlemsstater vedrørende midlertidig tilrådighedsstillelse af udstyr og andre ressourcer, om muligt gennem bilaterale/multilaterale aftaler.
         III.3.6.   Kommunikationsplan
         Der bør ved hjælp af en detaljeret kommunikationsplan sikres en tilstrækkelig strøm af oplysninger mellem politiet og andre tjenester. Alle involverede parter i arrangørmedlemsstaten bør udvikle en fælles kommunikationsstrategi for at undgå overlapning eller udsendelse af mangelfulde oplysninger.
         For at undgå problemer med manglende viden (f.eks. sprogkundskaber) bør forbindelsesofficerer og andet personel integreres i kommunikationsplanen.
         Andre tjenester (f.eks. brandvæsen, redningstjenester) bør også integreres i kommunikationsplanen.
         III.4.   Mediestrategi
         For at sikre en korrekt og rettidig mediedækning af internationale arrangementer bør der foreligge en forud fastlagt strategi for forbindelserne til medierne før, under og efter et arrangement.
         Medierne bør have den størst mulige frihed til at dække arrangementet, så retten til fri meningsytring sikres i overensstemmelse med Europæisk konvention om beskytttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Mediestrategien bør tage sigte på åbenhed og gennemsigtighed.
         Det anbefales, at der udpeges ét enkelt kontaktpunkt for medierne for at sikre en koordineret mediedækning. I god tid inden arrangementet bør arrangørmedlemsstaten udarbejde en overordnet mediestrategi, der bl.a. skal omfatte:

                     —

                     udpegelse af et kontaktpunkt for medierne, som henviser medierne til de relevante talsmænd

                     —

                     udpegelse af hver enkelt talsmands kompetenceområde

                     —

                     den information, der skal gives offentligheden om politiforanstaltninger og de skridt, der vil blive taget i tilfælde af uroligheder.

               III.5.   Instruktion, uddannelse og øvelser
         Udviklingen af det europæiske ITE-program (instruction, training and exercise — instruktion, uddannelse og øvelser)(ITE) bygger på internationale strategiske aftaler og procedurer og arbejdsmetoder, der er udviklet i fællesskab. Ved at deltage i ITE-aktiviteter kan medarbejdere, hold, organisationer og lande forberede sig på arrangementer som dem, der er beskrevet i denne håndbog (10).
         Større arrangementer som defineret i denne håndbog involverer internationale og grænseoverskridende aspekter og kræver:

                     —

                     udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne vedrørende arrangementet: informationsstyring

                     —

                     kendskab til, hvordan politiet er organiseret i arrangørmedlemsstaten

                     —

                     tilegnelse af erfaringer om større arrangementer og udveksling af oplysninger herom: seminarer om indvundne erfaringer og casestudies.

               Ovenstående elementer kan bruges som input i den løbende ajourføring og forbedring af denne håndbog.
         Det europæiske Politiakademi (CEPOL) har en rolle at spille i udvikling, design og praktisk gennemførelse af ITE. Hvor det er muligt, bør ITE-aktiviteter integreres i de eksisterende CEPOL-processer og -produkter.
         IV.   EVALUERING
         IV.1.   Evaluering i tilknytning til arrangementerne
         Arrangørmedlemsstaten bør tage initiativ til en evaluering af sikkerhedsindsatsen under arrangementet og andre relevante faktorer. Alt nøglepersonel bør opfordres til at bidrage til evalueringen, som bør tage udgangspunkt i den forudgående planlægning af arrangementet. Arrangørmedlemsstaten kan i evalueringsprocessen anvende evalueringer fra andre medlemsstater; men dette bør aftales på forhånd.
         Arrangørmedlemsstaten bør samle en evalueringsrapport snarest muligt efter arrangementets afslutning. Er der forekommet nogen form for hændelser, bør evalueringsrapporten også omfatte en hændelsesrapport.
         Efter arrangementer bør der foretages en debriefing, og der bør udarbejdes en samlet evalueringsrapport og relevante sikkerhedsaspekter. Rapporten bør udtrykkeligt nævne eventuel forstyrrelse af den offentlige orden (eller at der ikke er forekommet sådan forstyrrelse), terrortrusler og -hændelser, strafbare handlinger, involverede grupperinger og indvundne erfaringer.
         Rapporten og/eller de indvundne erfaringer bør danne grundlag for ITE-processen (se afsnit III.5). CEPOL bør sikre gennemførelsen af de internationale erfaringer fra ITE-programmet. De enkelte medlemsstater er ansvarlige for gennemførelsen på nationalt plan. CEPOL sender rapporten til de nationale politiakademier.
         Rapporten sendes via det eller de arrangementsspecifikke kontaktpunkter til de relevante EU-organer og andre involverede eller på anden måde interesserede lande eller organer for at sikre, at erfaringer og anbefalinger stilles til rådighed for fremtidige arrangører af større arrangementer med en international dimension.
         IV.2.   Strategisk evaluering
         Den kompetente gruppe i Rådet bør afholde et ekspertmøde, når der er behov for det, for at udveksle erfaringer og bedste praksis.
         Deltagerne bør være overordnede politifolk, der har erfaring med opretholdelse af lov og orden ved større arrangementer med en international dimension. Et af emnerne på ekspertmødet bør være videreudvikling og tilpasning af denne håndbog ud fra erfaringerne fra de seneste arrangementer.

         BILAG A
         STANDARDFORMULAR TIL ANMODNING OM FORBINDELSESOFFICERER ELLER ANDRE FORMER FOR OPERATIV ASSISTANCE

                     1.

                     Den ønskede type assistance (forbindelsesofficer, »spotter«, mægler eller andet)

                     2.

                     Arrangement(er)

                     3.

                     Periode

                     4.

                     Udstationeringssted

                     5.

                     Beskrivelse af opgaver (så detaljeret som muligt)

                     6.

                     Sprogkundskaber (arrangementets arbejdssprog)

                     7.

                     Andre specifikke kvalifikationer (kendskab til særlige grupper, erfaring med mægling osv.)

                     8.

                     Opgaver inden ankomsten

                                 —

                                 kommunikation med hjemlandet

                                 —

                                 indsamling af bestemte typer oplysninger

                                 —

                                 andre opgaver.

                     9.

                     Kommunikationsmidler (mobiltelefon, internet)

                     10.

                     Andet nødvendigt udstyr

                     11.

                     Svar bedes venligst sendt senest den:

         BILAG B
         RISIKOANALYSE VEDRØRENDE POTENTIELLE DEMONSTRANTER OG ANDRE GRUPPERINGER

                     1.

                     Navn på kendt gruppe, der sandsynligvis vil demonstrere eller på anden måde påvirke arrangementet

                     2.

                     Sammensætning, antal medlemmer

                     3.

                     Særlige kendetegn (påklædning, logoer, flag, sloganer eller andre ydre kendetegn)

                     4.

                     Gruppens art (voldelig — risiko for uroligheder?)

                     5.

                     Demonstrationsmetoder og/eller aktivistmetoder

                     6.

                     Gruppens interne organisation

                                 —

                                 ledelse

                                 —

                                 kommunikationsmidler

                                 —

                                 andre oplysninger om struktur.

                     7.

                     Forbindelser til andre grupper (i ind- eller udland)

                     8.

                     Medlemmer, der tidligere har været involveret i relevante hændelser

                                 —

                                 hændelsens karakter

                                 —

                                 sted (land)

                                 —

                                 individuelt eller som led i en gruppe

                                 —

                                 domme i forbindelse med ovenstående i henhold til national lovgivning.

                     9.

                     Adfærd

                                 —

                                 over for politiet og politiets indsats

                                 —

                                 over for den lokale befolkning

                                 —

                                 brug af våben

                                 —

                                 forbrug af alkohol eller narkotika

                                 —

                                 maskering

                                 —

                                 adfærdsmønster ved forskellige typer arrangementer.

                     10.

                     Forbindelser og holdning til medierne (mediestrategi, talsmand osv.)

                     11.

                     Websteder og opslagstavler osv.

                     12.

                     Valg af rejserute

                     13.

                     Transportmidler

                     14.

                     Valg af indkvartering

                     15.

                     Opholdets varighed

                     16.

                     Oplysninger fra forbindelsesofficerer i tredjelande om eventuelle demonstranter eller aktivister fra disse lande

                     17.

                     Andre relevante oplysninger

                     18.

                     Kilder til oplysningerne og analyse af oplysningernes nøjagtighed og pålidelighed

         BILAG C

         BILAG D

         BILAG E
         REFERENCEDOKUMENTER

                     —

                     Konvention om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) (EFT C 316 af 27.11.1995, s. 2)

                     —

                     Rådets fælles aktion 97/339/RIA af 26. maj 1997 vedrørende samarbejde om offentlig orden og sikkerhed (EFT L 147 af 5.6.1997, s. 1)

                     —

                     Protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union (EFT C 340 af 10.11.1997, s. 93)

                     —

                     Nice-traktaten, erklæring om stedet for Det Europæiske Råds møder (EFT C 80 af 10.3.2001, s. 85)

                     —

                     Rådets afgørelse 2001/264/EF af 19. marts 2001 om vedtagelse af Rådets sikkerhedsforskrifter (EFT L 101 af 11.4.2001, s. 1)

                     —

                     Rådets resolution af 4. december 2006 vedrørende en ajourført håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (EUT C 322 af 29.12.2006, s. 1)

                     —

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1)

                     —

                     Traktat mellem Kongeriget Belgien, Kongeriget Nederlandene og Storhertugdømmet Luxembourg af 8. juni 2004 om grænseoverskridende politiindsatser

                     —

                     Aftale mellem Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene og Republikken Østrig om intensivering af det grænseoverskridende samarbejde, navnlig om bekæmpelse af terrorisme, grænseoverskridende kriminalitet og ulovlig migration (Prüm-aftalen) (Rådets dokument nr. 16382/06)

                     —

                     Håndbog i konfliktstyring (Rådets dokument nr. 7047/01)

                     —

                     Konklusioner vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer den 13. juli 2001 om sikkerheden i forbindelse med Det Europæiske Råds møder og andre arrangementer, som kan forventes at give anledning til lignende problemer (Rådets dokument nr. 10916/01)

                     —

                     Checkliste vedrørende eventuelle foranstaltninger ved Det Europæiske Råds møder og andre lignende arrangementer (Rådets dokument nr. 11572/01)

                     —

                     Strategisk information vedrørende Det Europæiske Råds møder og andre lignende arrangementer — Risikoanalyse (Rådets dokument nr. 11694/01)

                     —

                     Konklusionerne fra undergruppen EUCPN JAI 82 af 27. november 2001 (Rådets dokument nr. 14917/01)

                     —

                     Sikkerhedshåndbog til brug for politiet i forbindelse med Det Europæiske Råds møder og andre lignende arrangementer (Rådets dokument nr. 12637/02)

                     —

                     Sikkerheden i forbindelse med Det Europæiske Råds møder og andre arrangementer, som kan forventes at give anledning til lignende problemer — Internationalt samarbejde i forbindelse med Det Europæiske Råds møde i Laeken (Rådets dokument nr. 9029/02)

                     —

                     Håndbog vedrørende sikkerheden i forbindelse med Det Europæiske Råds møder og andre lignende arrangementer (Rådets dokument nr. 9069/02)

                     —

                     Sikkerheden i forbindelse med Det Europæiske Råds møder (Rådets dokument nr. 11836/02)

                     —

                     Håndbog om samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik på at undgå terrorhandlinger under De Olympiske Lege og andre lignende sportsbegivenheder (Rådets dokument nr. 5744/04)

                     —

                     Den Europæiske Unions terrorbekæmpelsesstrategi (Rådets dokument nr. 14469/05)

                     —

                     Europol-støtte til medlemsstaterne — Store internationale sportsbegivenheder (Europol sag nr. 2570-50r1)

         BILAG F
         PERMANENTE KONTAKTPUNKTER VEDRØRENDE DEN OFFENTLIGE ORDEN

            (artikel 3, litra b), i fælles aktion 97/339/RIA)

         Ajourføringer sendes til pcwp@consilium.europa.eu

                     MS

                     Service

                     Adresse

                     Telefon

                     Fax

                     E-mail

                     BE

                     Federal Police PCN/DAO

                                 Fritz Toussaint 47

                                 B-1050 Brussels

                     (32-2) 642 63 80

                     (32-2) 646 49 40

                     dga-dao@skynet.be

                     Ministry of the Interior, Crisis Centre

                                 Hertogstraat 53

                                 B-1000 Brussels

                     (32-2) 506 47 11

                     (32-2) 506 47 09

                     BG

                     Directorate for International Operational Police Cooperation
                     Ministry of the Interior

                     (359) 22 82 28 34

                     (359) 29 80 40 47

                     NCB@mvr.bg

                     CZ

                     Police Presidium of the Czech Republic
                     International Police Co-operation Division

                                 Strojnická 27

                                 PO Box 62/MPS

                                 CZ-Praha 7

                     (420) 974 83 42 10

                     (420) 974 83 47 16

                     sirene@mvcr.cz

                     DK

                     Danish National Police

                                 Polititorvet 14

                                 DK-1780 København V

                     (45) 33 14 88 88

                     (45) 33 32 27 71

                     NEC@politi.dk

                     DE

                     Bundeskriminalamt

                                 Thaerstr. 11

                                 D-65193 Wiesbaden

                     (49) 61 15 51 31 01

                     (49) 61 15 51 2141

                     @bka.bund.de

                     Bundesministerium des Innern

                                 Lagezentrum

                                 Alt-Moabit 101

                                 D-10559 Berlin

                     (49) 301 86 81 10 77

                     (49) 301 86 81 2926

                     poststelle@bmi.bund.de

                     EE

                     Central Law Enforcement Police

                                 Ädala 4E

                                 EE-10614 Tallinn

                     (372) 612 39 00

                     (372) 612 39 90

                     julgestuspolitsei@jp.pol.ee

                     EL

                     Ministry of Public Order
                     International Police Cooperation Division

                                 Kanellopoulou 4

                                 GR-10177 Athens

                     (30) 210 69 77 56 23

                     (30) 21 06 92 40 06

                     registry@ipcd.gr

                     ES

                     Dirección general de la policía, Comisaría general de seguridad ciudadana, Centro nacional de coordinación

                                 C/Francos Rodríguez 104

                                 E-28039 Madrid

                     (34) 913 22 71 90

                     (34) 913 22 71 88

                     cgsc.cgeneral@policia.es

                     FR

                     Ministère de l'intérieur
                     Direction Générale de la Police Nationale
                     Cabinet «Ordre Public»

                                 11 rue des Saussaies

                                 F-75008 Paris

                     (33) 140 07 22 84

                     (33) 140 07 64 99

                     IE

                     Office of Liaison and Protection Section,
                     An Garda Siochána

                                 Dublin 8

                                 Ireland

                     (353) 16 66 28 42

                     (353) 16 66 17 33

                     gdalp@iol.ie

                     IT

                     Ministero dell'interno
                     Dipartimento della Pubblica Sicurezza
                     Ufficio Ordine Publico

                                 Piazza del Viminale 1

                                 I-00184 Roma

                     (39) 06 46 52 13 09
                     (39) 06 46 52 13 15

                     (39) 06 46 53 61 17

                     cnims@interno.it

                     CY

                     Ministry of Justice and Public Order
                     Police Headquarters

                                 —

                                 European Union and International Police Cooperation Directorate

                     CY-Nicosia, 1478

                     (357) 22 80 89 98 (24h)
                     357) 22 80 80 80 (24h)

                     (357) 22 30 51 15
                     (357) 22 80 86 05 (24h)

                     euipcd@police.gov.cy

                                 —

                                 Operations Office of the Cyprus Police Headquarters

                     (357) 22 80 80 78
                     (357) 99 21 94 55

                     (357) 22 80 85 94

                     operations.office@police.gov.cy

                     LV

                     Operative Control Bureau of Public Security Department
                     Central Public Order Police Department
                     State Police

                                 Brīvības iela 61

                                 LV-1010 Riga

                     (371) 707 54 30
                     (371) 707 53 10

                     (371) 727 63 80

                     armands.virsis@vp.gov.lv
                     vpdd@vp.gov.lv

                     LT

                     Lithuanian Criminal Police Bureau
                     International Liaison Office

                                 Liepyno 7

                                 LT-08105 Vilnius

                     (370-5) 271 99 00

                     (370-5) 271 99 24

                     office@ilnb.lt

                     LU

                     Direction Générale de la Police Grand-Ducale
                     Direction des Opérations
                     Centre d'Intervention National

                     L-2957 Luxembourg

                     (352) 49 97 23 46

                     (352) 49 97 23 98

                     cin@police.etat.lu

                     HU

                     International Law Enforcement Cooperation Centre
                     National Police

                                 Teve utca 4-6

                                 H-1139 Budapest

                     (36-1) 443 55 57

                     (36-1) 443 58 15

                     intercom@orfk.police.hu

                     MT

                     Malta Police Force
                     Police General Headquarters

                     M-Floriana

                     (356) 21 22 40 01
                     (356) 21 25 21 11

                     (356) 21 23 54 67
                     (356) 21 24 77 94

                     cmru.police@gov.mt

                     NL

                     Ministry of the Interior and Kingdom Relations, National Crisis Centre

                                 PO Box 20011

                                 2500 EA The Hague

                                 The Netherlands

                     (31) 704 26 50 00
                     (31) 704 26 51 51

                     (31) 703 61 44 64

                     ncc@crisis.minbzk.nl (24h) (NL/EN)

                     AT

                     Federal Ministry of the Interior
                     Directorate General for Public Safety
                     Operations and Crisis Coordination Centre

                                 Minoritenplatz 9

                                 A-1014 Wien

                     (43) 15 31 2 6 32 00
                     (43) 15 31 2 6 37 70 (24h)

                     (43) 15 31 2 6 31 20 (24h)
                     (43) 15 31 26 10 86 12 (e-fax, 24h)

                     ekc@bmi.gv.at (24h)

                     PL

                     General Headquarters of Police
                     Crises Management and Anti Terrorism Bureau

                                 ul. Puławska 148/150

                                 PL-02-624 Warszawa

                     (48-22) 601 36 40
                     (48-66) 763 13 25

                     (48-22) 601 32 37

                     ncbwarsaw@policja.gov.pl

                     contact point concerning counter-terrorism
                     Division on Combating Terrorist Acts
                     Central Bureau of Investigation
                     National Police Headquarters

                     (48-22) 601 32 75

                     (48-22) 601 42 93

                     counterterror@policja.gov.pl

                     PT

                     Ministério da Administração Interna
                     Gabinete Coordenador de Segurança

                                 Av. D. Carlos I- 7o

                                 P-1249-104 Lisboa

                     (351) 213 23 64 09

                     (351) 213 23 64 25

                     gsc@sg.mai.gov.pt

                     RO

                     International Police Cooperation Centre (IPCC)

                                 Calea 13 Septembrie 1-5

                                 RO-Bucharest

                     (40) 213 16 07 32

                     (40) 213 12 36 00

                     ccpi@mai.gov.ro

                     Operational Anti-Terrorist
                     Coordination Centre (Romanian Information Service)

                                 Bulevardul Libertatii 14-16

                                 RO-Bucharest

                     (40) 214 02 35 98

                     (40) 213 45 10 66

                     ipct@dcti.ro

                     SI

                     International Police Cooperation Sector in Criminal Police Directorate

                                 Štefanova 2

                                 SLO-1000 Ljubljana

                     (386) 14 72 47 80

                     (386) 12 51 75 16

                     interpol.ljubljana@policija.si

                     SK

                     Prezídium Policajného zboru
                     Úrad medzinárodnej policajnej spolupráce

                                 Pribinova 2

                                 SK-812 72 Bratislava

                     (421) 961 05 64 50

                     (421) 961 05 64 59

                     spocumps@minv.sk

                     FI

                     Helsinki Police Department
                     Operational Command Centre

                                 Pasilanraitio 13

                                 FI-00240 Helsinki

                     (358-9) 189 40 02

                     (358-9) 189 28 21

                     johtokeskus@helsinki.poliisi.fi

                     SE

                     National Criminal Police, International Police Cooperation Division (IPO)

                                 POB 12256

                                 S-10226 Stockholm

                     (46) 84 01 37 00

                     (46) 86 51 42 03

                     ipo.rkp@polisen.se

                     UK

                     Home Office
                     Public Order Unit

                                 2 Marsham Street

                                 London SW1P 4DF

                                 POB 8000

                                 London SE 11 5EN

                                 United Kingdom

                     (44) 20 70 35 35 09
                     (44) 20 70 35 18 10

                     Christian.Papaleontiou@homeoffice.gsi.gov.uk
                     David.Bohannan@homeoffice.gsi.gov.uk

                     Serious Organised Crime Agency International Crime

                     (44) 20 73 28 81 15

                     (44) 20 73 28 81 12

                     london@soca.x.gsi.gov.uk

         (1)  Der findes henstillinger for det internationale politisamarbejde i forbindelse med internationale fodboldkampe i en særskilt håndbog: Jf. Rådets resolution vedrørende en ajourført håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (EUT C 322 af 29.12.2006, s. 1).

         (2)  EFT L 147 af 5.6.1997, s. 1.

         (3)  Artikel 46 i Konvention om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (Schengen-konventionen) (EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19) og artikel 26 i aftalen mellem Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene og Republikken Østrig om intensivering af det grænseoverskridende samarbejde, navnlig om bekæmpelse af terrorisme, grænseoverskridende kriminalitet og ulovlig migration (Prüm-aftalen).

         (4)  EFT C 316 af 27.11.1995, s. 2.

         (5)  Elementerne på s. 3 i undergruppen EUCPN JAI 82 af 27. november 2001.

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (EUT L 105 af 13.4.2006, s. 1).

         (7)  Herunder artikel 26 i Prüm-aftalen.

         (8)  Jf. afsnit II, punkt 1, litra c) i konklusioner vedtaget af Rådet og repræsentanter for medlemsstaternes regeringer den 13. juli 2001 om sikkerheden i forbindelse med Det Europæiske Råds møder og andre arrangementer, som kan forventes at give anledning til lignende problemer.

         (9)  Artikel 2 i fælles aktion 97/339/RIA.

         (10)  Ansvaret for ITE-aktiviteter ved større arrangementer ligger hos den medlemsstat, hvor arrangementet finder sted. Det vil sige, at medlemsstaterne selv har ansvaret for at sikre, at ITE-aktiviteter styres effektivt, og denne håndbog indeholder derfor ingen yderligere retningslinjer eller instruktioner herom.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 23. september 2016 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banca d’Italia (ECB/2016/28)

text:
               5.10.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 366/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 23. september 2016
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banca d’Italia
   (ECB/2016/28)
   (2016/C 366/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de eksterne revisorer for Banca d’Italia, PriceWaterhouseCoopers SpA, udløb efter revision for regnskabsåret 2015. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2016.

               (3)

               Banca d’Italia har valgt BDO Italia SpA som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2016 til 2022 —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   Det henstilles, at BDO Italia SpA udnævnes til eksterne revisorer for Banca d’Italia for regnskabsårene 2016 til 2022.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 23. september 2016.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


				|

		52014PC0661

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om Kroatiens tiltrædelse af konventionen af 26. maj 1997, som er udarbejdet på grundlag af artikel K.3, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Union, om bekæmpelse af bestikkelse, som involverer tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions medlemsstater /* COM/2014/0661 final - 2014/0322 (NLE) */

			   	BEGRUNDELSE
Med traktaten af 2011 om Republikken Kroatiens
tiltrædelse[1]
blev der indført en enklere procedure for Kroatiens tiltrædelse af de
konventioner (og protokoller), som medlemsstaterne har indgået på grundlag af
artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) (tidligere artikel K.3 i
TEU). I henhold til artikel 3, stk. 4 og 5, i tiltrædelsesakten tiltræder
Kroatien disse konventioner og protokoller i kraft af tiltrædelsesakten.
I henhold til artikel 3, stk. 5, i
tiltrædelsesakten skal Rådet med henblik herpå vedtage en afgørelse om
fastsættelse af en dato for, hvornår disse konventioner skal træde i kraft for
Kroatiens vedkommende, og foretage alle de tilpasninger af disse konventioner,
der er nødvendige som følge af den nye medlemsstats tiltrædelse (der under alle
omstændigheder medfører vedtagelse af konventionerne på kroatisk, således at
disse sprogversioner vil have "samme gyldighed").  Rådet træffer
afgørelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen efter høring af Europa-Parlamentet.
Bilag I til tiltrædelsesakten indeholder
listen over de pågældende konventioner og protokoller.
Listen omfatter konventionen af 26. maj 1997
udarbejdet på grundlag af artikel K.3, stk. 2, litra c), i traktaten om Den
Europæiske Union, om bekæmpelse af bestikkelse, som involverer tjenestemænd ved
De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions medlemsstater.
Formålet med denne henstilling med henblik på
Rådets afgørelse er i henhold til artikel 3, stk. 4 og 5, i tiltrædelsesakten
at foretage de nødvendige tilpasninger af ovennævnte konvention som følge af
Kroatiens tiltrædelse.
2014/0322 (NLE)
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om Kroatiens tiltrædelse af konventionen af
26. maj 1997, som er udarbejdet på grundlag af artikel K.3, stk. 2, litra c), i
traktaten om Den Europæiske Union, om bekæmpelse af bestikkelse, som involverer
tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions
medlemsstater

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Union,
under henvisning til traktaten om Kroatiens
tiltrædelse,
under henvisning til akten om Kroatiens
tiltrædelse (i det følgende benævnt "tiltrædelsesakten"), særlig
artikel 3, stk. 5,
under henvisning til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
under henvisning til udtalelse fra
Europa-Parlamentet[3],
og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der involverer
tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions
medlemsstater (i det følgende benævnt "konventionen om bekæmpelse af
bestikkelse, der involverer tjenestemænd") blev undertegnet den 26. maj
1997 og trådte i kraft den 28. september 2005.
(2)       I henhold til artikel 3, stk.
4, i tiltrædelsesakten tiltræder Kroatien de konventioner og protokoller, som
medlemsstaterne har indgået, og som er anført i bilag I til tiltrædelsesakten,
hvilket bl.a. omfatter konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der
involverer tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber eller i Den Europæiske Unions
medlemsstater. De træder for Kroatiens vedkommende i kraft på en dato, som
Rådet fastlægger.
(3)       I henhold til artikel 3, stk.
5, i tiltrædelsesakten foretager Rådet alle de tilpasninger, som kræves i
forbindelse med tiltrædelsen af disse konventioner og protokoller —
VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der
involverer tjenestemænd, træder i kraft for Kroatiens vedkommende den første
dag i den første måned efter datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.
Artikel 2
Den kroatiske version af konventionen om
bekæmpelse af bestikkelse, der involverer tjenestemænd, er vedlagt som bilag
til denne afgørelse og har samme gyldighed som de øvrige sprogversioner af
konventionen om bekæmpelse af bestikkelse, der involverer tjenestemænd.
Artikel 3
Denne afgørelse
træder i kraft tyve dage efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions
Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EUT L 112 af 24.4.2012, s. 6–110
[2]               EUT C , , s. .
[3]               EUT C , , s. .
“Translation of the Annex is not required for adoption as, as
stated in the main act, the Annex concerns the Croatian language version only.”


Avis juridique important

|

31989H0542

89/542/EØF: Kommissionens henstilling af 13. september 1989 om mærkning af vaske- og rengøringsmidler

EF-Tidende nr. L 291 af 10/10/1989 s. 0055 - 0056

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 13. september 1989  om maerkning af vaske- og rengoeringsmidler  (89/542/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led, og  som tager foelgende i betragtning:  Vaske- og rengoeringsmidler omfattes allerede af visse faellesskabsbestemmelser vedroerende maerkning, navnlig Raadets direktiv 73/404/EOEF af 22. november 1973 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om vaske- og rengoeringsmidler (1), senest aendret ved direktiv 86/94/EOEF (2), og Raadets direktiv 88/379/EOEF af 7. juni 1988 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om klassificering, emballering og etikettering af farlige praeparater (3), senest aendret ved direktiv 89/178/EOEF (4);  der gaelder saerlige faellesskabsbestemmelser for kosmetiske midler, som ikke omfattes af denne henstilling;  forbrugeroplysningen kan forbedres ved en mere detaljeret maerkning af vaske- og rengoeringsmidler, og denne maerkning boer gennemfoeres paa ensartet maade i hele Faellesskabet;  dette vil goere det muligt at anvende disse produkter mere kritisk, hvilket vil have direkte indvirkning paa vandkvaliteten og paa miljoeet i almindelighed;  i alle medlemsstaterne er der nationale sammenslutninger, som repraesenterer stoersteparten af vaske- og rengoeringsmiddelindustrien, og som er medlem af AIS (Association Internationale de la Savonnerie et de la Détergence) eller FIFE (Fédération Internationale des Associations de Fabricants de Produits d'Entretien);  AIS og FIFE repraesenterer tilsammen over 90 % af Faellesskabets vaske- og rengoeringsmiddelindustri;  efter vedtagelsen af direktiv 88/379/EOEF boer denne henstilling faa virkning snarest muligt for at fuldstaendiggoere faellesskabsbestemmelserne paa dette omraade -  FREMSAETTER FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  I denne henstilling forstaas ved »vaske- og rengoeringsmidler« produkter, der saelges baade til den brede offentlighed og til industrien, dels til vaske- og rengoeringsformaal, dels til brug i forbindelse med vask og rengoering, og som erfaringsmaessigt kan havne i vandmiljoeet efter brug.  Artikel 2  1. Paa vaske- og rengoeringsmidlers emballage anfoeres foelgende oplysninger om det procentvise indhold af nedenstaaende bestanddele, hvis disse er tilsat i en koncentration paa over 0,2 %:  - fosfater  - fosfonater  - anioniske tensider  - kationiske tensider  - amfotere tensider  - non-ioniske tensider  - blegemidler med ilt  - blegemidler med klor  - EDTA  - NTA  - fenoler og halogenerede fenoler  - paradiklorbenzen  - aromatiske kulbrinter  - alifaktiske kulbrinter  - halogenerede kulbrinter  - saebe  - zeoliter  - polycarboxylater  idet maengden specificeres ved hjaelp af foelgende intervaller:  - under 5 %  - 5 %, men under 15 %  - 15 %, men under 30 %  - 30 % og derover.  Er foelgende stoftyper tilsat, boer de angives uanset deres koncentration:  - enzymer  - konserveringsmidler/desinfektionsmidler.  2. For vaske- og rengoeringsmidler, som kun anvendes i industrien, behoever ovennaevnte krav ikke at vaere opfyldt, hvis tilsvarende oplysninger gives i form af tekniske datablade, sikkerhedsforskrifter eller paa lignende hensigtsmaessig maade.  3. Endvidere boer emballagen for vaske- eller rengoeringsmidler, som saelges til den brede offentlighed til brug i vaskemaskiner, vaere forsynet med foelgende oplysninger:  de anbefalede maengder og/eller doseringsinstruktioner udtrykt i milliliter eller gram svarende til en standardfyldning af en vaskemaskine, for vand med forskellig haardhedsgrad og for vaskeprogrammer med og uden forvask. Et eventuelt medfoelgende maalebaeger skal ogsaa maerkes med indhold i milliliter eller gram.  Artikel 3  1. Medlemsstaterne og de paagaeldende europaeiske industrisammenslutninger (AIS og FIFE) sikrer sammen med Kommissionen gennemfoerelsen af denne henstilling. Gennemfoerelsen sikres dels ved, at AIS og FIFE over for Kommissionen forpligter sig til at opfylde bestemmelserne i denne henstilling, og dels ved, at de nationale sammenslutninger underretter myndighederne i medlemsstaterne om gennemfoerelsen af disse bestemmelser.  Disse oplysninger vil saette medlemsstaternes myndigheder i stand til at overvaage gennemfoerelsen af disse bestemmelser. AIS og FIFE samt de nationale sammenslutninger vil paa lignende maade goere alle ikke-medlemmer i industrien, som det er muligt at finde frem til, bekendt med bestemmelserne i denne henstilling og indtraengende opfordre dem til at overholde dem.  Medlemsstaterne underrettes af de nationale sammenslutninger og Kommissionen af AIS og FIFE om den udstraekning, hvori bestemmelserne i denne henstilling opfyldes.  2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de trufne foranstaltninger til gennemfoerelse af denne henstilling.  3. Med regelmaessige mellemrum, begyndende ikke senere end et aar efter denne henstillings ikrafttraeden, boer medlemsstaterne, AIS og FIFE holde samraad med Kommissionen om gennemfoerelsesgraden af denne henstilling.  Artikel 4  Denne henstilling faar virkning den 15. oktober 1989.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. september 1989.  Paa Kommissionens vegne  Martin BANGEMANN  Naestformand  (1) EFT nr. L 347 af 17. 12. 1973, s. 51.  (2) EFT nr. L 80 af 25. 3. 1986, s. 51.  (3) EFT nr. L 187 af 16. 7. 1988, s. 14.  (4) EFT nr. L 64 af 8. 3. 1989, s. 18.


Avis juridique important

|

31989H0349

89/349/EØF: Kommissionens henstilling af 13. april 1989 om frivillig nedskæring i aerosolindustriens anvendelse af chlorfluorcarboner (CFC)

EF-Tidende nr. L 144 af 27/05/1989 s. 0056 - 0058

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 13. april 1989  om frivillig nedskaering i aerosolindustriens anvendelse af chlorfluorcarboner (CFC)  (89/349/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER,  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, og  som tager foelgende i betragtning:  Faellesskabet har sammen med alle sine medlemsstater undertegnet Wienerkonventionen om beskyttelse af ozonlaget;  Faellesskabet har sammen med alle sine medlemsstater undertegnet Montreal-protokollen om stoffer, der nedbryder ozonlaget;  den 14. oktober 1988 vedtog Raadet beslutning 88/540/EOEF (1) om indgaaelse og ratificering af Wienerkonventionen og Montreal-protokollen;  den 14. oktober 1988 vedtog Raadet forordning (EOEF) nr. 3322/88 (2) om gennemfoerelse af Montreal-protokollen paa faellesskabsplan;  de seneste videnskabelige undersoegelser har bekraeftet, at der allerede er sket en vis nedbrydning af ozonlaget, og at de observerede forandringer helt eller delvis kan skyldes den oegede maengde sporgasser i atmosfaeren, herunder navnlig chlorfluorcarboner;  det er vigtigt, at der saa vidt muligt findes erstatningsstoffer for de i bilag I naevnte chlorfluorcarboner og haloner paa samtlige disse stoffers anvendelsesomraader;  en raekke medlemsstater har indgaaet frivillige aftaler med aerosolfabrikanterne, hvorefter de gradvis nedsaetter og om muligt indstiller anvendelsen i aerosoler af de i bilag I naevnte chlorfluorcarboner;  i Raadets resolution 88/C 285/01 af 14. oktober 1988 om begraensning af anvendelsen af chlorfluorcarboner og haloner opfordres Kommissionen til, i samarbejde med medlemsstaterne, at indlede droeftelser om frivillige aftaler paa EF-plan med alle de beroerte industrigrene, hvorefter de saa vidt muligt skal erstatte de i bilag I naevnte CFC og haloner i produkter, som f.eks. aerosoler, og i udstyr og i processer, hvori de anvendes;  i resolutionen opfordres Kommissionen til, i samarbejde med medlemsstaterne, at indlede droeftelser med de beroerte industrigrene om at indgaa en frivillig aftale om en faelles EF-maerkning af CFC-fri produkter,  FREMSAETTER FOELGENDE HENSTILLING:  I. til Faellesskabets aerosol-fabrikanter,  1. at soerge for kun at anvende de i bilag I naevnte chlorfluorcarboner i aerosoler, naar disse stoffer er uundvaerlige til de paataenkte anvendelser;  2. at nedskaere anvendelsen af fuldstaendigt halogenerede chlorfluorcarboner til paafyldning af aerosol-daaser med mindst 90 % i forhold til 1976-niveauet, idet  - forbruget af de i bilag I naevnte chlorfluorcarboner til disse formaal i 1976 laa paa 200 211 ONP-vaegtede tons (i forhold til stoffernes ozonnedbrydningspotentiel);  - forbrugsnedskaeringen i forhold til dette vaegtede tal skal vaere realiseret inden den 31. december 1990;  - kravet om begraensning ikke gaelder for farmaceutiske og elektroniske anvendelser og for specialanvendelser i industrien (se listen i bilag II), for hvilke der ikke paa nuvaerende tidspunkt findes nogen anden tilfredsstillende metode;  - denne undtagelsesbestemmelse ophaeves, hvis der senere udvikles en saadan metode;  3. senest et aar efter offentliggoerelsen af denne henstilling i De Europaeiske Faellesskabers Tidende at forsyne aerosoldaaser, som indeholder de i bilag I naevnte chlorfluorcarboner, med foelgende paaskrift, der er uslettelig, klart synlig og laeselig, og som staar i skarp kontrast til baggrunden: »Indeholder CFC 11 (eller 12, 113, 114, 115), som skader ozonlaget«, idet denne maerkning dog ikke tilsidesaetter andre gaeldende bestemmelser paa omraadet;  II. til Den Europaeiske Sammenslutning af Aerosolforeninger  1. at goere al sin indflydelse gaeldende, for at Faellesskabets aerosolfabrikanter nedskaerer anvendelsen af de kontrollerede stoffer mest muligt til paafyldning af aerosoldaaser og gennemfoerer den under punkt 1.2 omhandlede nedskaering;  2. at forelaegge Kommissionen en aarlig statistisk rapport om gennemfoerelsen af nedskaeringen, med 1989 som det foerste aar, idet perioden fra den 1. januar til den 31. december 1991 skal vaere den foerste kontrolperiode, hvor nedskaeringen paa 90 % vil blive verificeret;  3. at soerge for, at alt materiale vedroerende indsamlingen af de statistiske oplysninger opbevares og tilsendes Kommissionen, hvis denne skulle oenske at kontrollere dem;  III. til medlemsstaterne at saette alt ind paa, at formaalene med denne henstilling virkeliggoeres inden for deres respektive omraader.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. april 1989.  Paa Kommissionens vegne  Carlo RIPA DI MEANA  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 297 af 31. 10. 1988, s. 8.  (2) EFT nr. L 297 af 31. 10. 1988, s. 1.  BILAG I  Stoffer, der er omfattet af denne henstilling  1.2 //  //  // Stof  // Ozonnedbrydningspotentiel (ONP)   //   //  1.2.3 // CFCl3   // (CFC- 11)   // 1,0   // CF2Cl2  // (CFC- 12)   // 1,0   // C2F3Cl3   // (CFC-113)   // 0,8  // C2F4Cl2   // (CFC-114)   // 1,0   // C2F5Cl   // (CFC-115)  // 0,6   //    //   //  BILAG II  Industrielle specialanvendelser  Vandtaetningsmiddel, klaebestoffer, antistatika, adhaesionsfedt, rensevaesker, diamantpulverpolering, flowdetektion, frysning, isolering, smoering, svejsning, minedrift, insektbekaempelsesmidler brugt til flyvemaskinevinduer.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2017/1936 af 18. oktober 2017 om øjeblikkelige foranstaltninger med henblik på at forebygge misbrug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer (EØS-relevant tekst. )

text:
               24.10.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 273/12

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2017/1936
   af 18. oktober 2017
   om øjeblikkelige foranstaltninger med henblik på at forebygge misbrug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               De seneste terrorangreb og hændelser viser, at hjemmelavede eksplosivstoffer fortsat udgør en væsentlig trussel i Europa. Trods bestræbelser på effektivt at begrænse og kontrollere adgangen til udgangsstoffer til eksplosivstoffer sker det stadig, at sådanne stoffer fremskaffes og anvendes til at fremstille hjemmelavede eksplosivstoffer.

               (2)

               I resolution 2370 (2017) understreger De Forenede Nationers Sikkerhedsråd, at det er bydende nødvendigt at forhindre terrorister i at anvende eller søge adgang til råvarer og komponenter, som kan anvendes til at fremstille eksplosivstoffer, og der opfordres til øget årvågenhed, herunder gennem udbredelse af god praksis, udveksling af oplysninger på tværs af grænserne og etablering af partnerskaber.

               (3)

               Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 98/2013 (1) indfører harmoniserede regler for tilgængeliggørelse, indførsel, besiddelse og brug af stoffer eller blandinger, der kan misbruges til ulovlig fremstilling af eksplosivstoffer, for at begrænse den brede offentligheds adgang til disse stoffer eller blandinger og sikre en passende indberetning af mistænkelige transaktioner i hele leverandørkæden.

               (4)

               Det er nødvendigt, at forordning (EU) nr. 98/2013 anvendes korrekt i alle medlemsstaterne, for at nå målet om at forbedre den frie bevægelighed for kemiske stoffer og blandinger i det indre marked og fjerne konkurrenceforvridninger og samtidig sikre et højt beskyttelsesniveau for den brede offentligheds sikkerhed. Dette vil også bidrage til at nå målene for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/541 (2) om at forhindre terrorhandlinger, der indebærer fremstilling, besiddelse, erhvervelse, transport, levering eller brug af sprængstoffer, samt oplæring i fremstilling eller brug af sprængstoffer.

               (5)

               Denne henstilling har til formål at sikre, at målet for forordning (EU) nr. 98/2013 kan nås mere effektivt, ved at vejlede medlemsstaterne om forordningens anvendelse. Henstillingen supplerer de retningslinjer (3), der er vedtaget af Kommissionen og Det Stående Udvalg vedrørende Udgangsstoffer (4), og tager hensyn til drøftelserne i udvalget og i en række regionale workshopper med deltagelse af medlemsstaternes myndigheder, der blev afholdt i 2016 og 2017.

               (6)

               Almindelige borgeres adgang til udgangsstoffer til eksplosivstoffer bør begrænses for at forhindre, at terrorister kan komme i besiddelse af sådanne stoffer. Ved forordning (EU) nr. 98/2013 begrænses adgangen til og brugen af syv kemiske stoffer (udgangsstoffer til eksplosivstoffer, der er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 98/2013) (5), for almindelige borgere.

               (7)

               Uanset dette forbud kan medlemsstaterne beslutte at give almindelige borgere adgang til disse stoffer ved hjælp af en ordning med licenser og registrering. Pr. 1. januar 2017 havde seksten medlemsstater indført licens- og/eller registreringsordninger i stedet for et forbud (6). I disse medlemsstater kan almindelige borgere således stadig få adgang til og anvende udgangsstoffer og -blandinger til eksplosivstoffer underlagt begrænsninger.

               (8)

               Medlemsstaterne bør identificere og fremme brugen af lavere koncentrationer og alternative stoffer, der indebærer mindre risiko for sikkerheden, samt fastlægge betingelser for opbevaring af udgangsstoffer til eksplosivstoffer. Medlemsstater med licensordninger bør kontrollere, hvilken baggrund de personer, der søger om licens, har.

               (9)

               Ved denne henstilling tilskyndes der også til en bedre håndhævelse af de begrænsninger og den kontrol, der er fastsat ved forordning (EU) nr. 98/2013 og tværsektorielt samarbejde. Oplysningstiltag blandt samtlige aktører i forsyningskæden, herunder dem, der opererer online, vil sætte dem i stand til bedre at opfylde deres forpligtelser i henhold til forordning (EU) nr. 98/2013.

               (10)

               Uden at det berører de retlige rammer for grænseoverskridende udveksling af oplysninger i forbindelse med strafferetlig efterforskning af en terrorhandling (7) eller på toldområdet (8), tilskyndes der med denne henstilling til udveksling af oplysninger om mistænkelige transaktioner, bortkomst, tyveri og andre mistænkelige hændelser eller licensansøgninger, der synes at rumme et grænseoverskridende element.

               (11)

               Selv om der ved de seneste angreb og hændelser først og fremmest har været anvendt triacetoneperoxid (TATP), omfatter truslen en bredere vifte af hjemmelavede eksplosivstoffer og udgangsstoffer til eksplosivstoffer. Unionen og dens medlemsstater skal fortsat udvise årvågenhed ved at holde øje med og reagere på nye tendenser på dette område i samarbejde med relevante interessenter og brugere.

               (12)

               Siden forordningens vedtagelse har Kommissionen overvåget og fremmet dens anvendelse i tæt samarbejde med Det Stående Udvalg vedrørende Udgangsstoffer. I februar 2017 forelagde Kommissionen en rapport (9), hvori den konkluderede, at det trods forordningens bidrag til at mindske den trussel, som udgangsstoffer til eksplosivstoffer udgør i Europa, er nødvendigt at iværksætte foranstaltninger, der styrker kontrolsystemet vedrørende hjemmelavede eksplosivstoffer. I maj 2017 indledte Kommissionen arbejdet med at revidere (10) forordningen om udgangsstoffer til eksplosivstoffer med en evaluering, der vil blive efterfulgt af en konsekvensanalyse i løbet af første halvdel af 2018. Evalueringen har til formål at undersøge forordningens relevans, effektivitet, virkningsgrad, sammenhæng og merværdi samt udpege problemer og hindringer, der kan kræve yderligere foranstaltninger. Som led i konsekvensanalysen gennemgås forskellige løsningsmodeller med henblik på at tackle de eventuelle problemer og hindringer, der er blevet påpeget. Indtil resultatet af revisionsprocessen foreligger, henstilles det, at medlemsstaterne træffer øjeblikkelige skridt til effektivt at begrænse almindelige borgeres adgang til udgangsstoffer til eksplosivstoffer inden for rammerne af den gældende forordning —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      Begrænsning af almindelige borgeres adgang til udgangsstoffer til eksplosivstoffer

               1.

               Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger i henhold til forordning (EU) nr. 98/2013 for at begrænse almindelige borgeres adgang til udgangsstoffer til eksplosivstoffer og forhindre, at stofferne er tilgængelige for terrorister, samt sikre en passende indberetning af mistænkelige transaktioner i hele leverandørkæden. Til dette formål bør medlemsstaterne nøje vurdere, om den forbuds-, licens- eller registreringsordning, som de har indført, reelt opfylder disse mål. Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om resultaterne af deres vurdering senest fire måneder efter vedtagelsen af denne henstilling. Disse oplysninger vil indgå i vurderingen af eventuelle yderligere foranstaltninger på EU-plan.

               2.

               Desuden bør medlemsstaterne omgående træffe følgende foranstaltninger:

                           a)

                           fremme og, hvor det er muligt og hensigtsmæssigt, kræve, at der anvendes alternative stoffer eller lavere koncentrationer, som kan anvendes til samme lovlige formål med mindre risiko for sikkerheden

                           b)

                           fastsætte sikkerhedskrav vedrørende opbevaring af udgangsstoffer til eksplosivstoffer for økonomiske aktører, professionelle brugere og almindelige borgere, der lovligt er i besiddelse af udgangsstoffer til eksplosivstoffer

                           c)

                           give økonomiske aktører klar vejledning om, hvordan de effektivt og virkningsfuldt kontrollerer, om en person er en almindelig borger eller ej. Til dette formål kan medlemsstaterne anvende begrebet »professionel bruger«, hvorved der forstås en person, der har behov for et udgangsstof til eksplosivstoffer, der er underlagt begrænsninger, til handels-, forretnings- eller professionelle formål

                           d)

                           hvor der er indført en licensordning i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 98/2013, kontrollere, hvilken baggrund en person, der ansøger om licens, har, og navnlig kontrollere ansøgerens straffeattester i alle bopælslande i de foregående fem år og

                           e)

                           etablere inspektionsordninger for at opdage tilfælde af manglende overholdelse hos de økonomiske aktører.

      Styrkelse af samarbejdet og etablering af dialog med leverandørkæden

               3.

               For at styrke samarbejdet og etablere en dialog med leverandørkæden bør medlemsstaterne:

                           a)

                           gennem uddannelse sikre, at retshåndhævende myndigheder, førsteresponsenheder og toldmyndigheder er i stand til at genkende udgangsstoffer og -blandinger til eksplosivstoffer i forbindelse med udøvelsen af deres hverv og til at reagere rettidigt og på en passende måde på mistænkelige aktiviteter

                           b)

                           ud over de eksisterende indberetningsforpligtelser i artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 98/2013 tilskynde slutbrugerne af udgangsstoffer til eksplosivstoffer til at indberette væsentlige tilfælde af bortkomst og tyveri

                           c)

                           for så vidt som det ikke allerede indgår i eksisterende forpligtelser i EU-lovgivningen, udveksle oplysninger om mistænkelige transaktioner, bortkomst, tyveri og andre mistænkelige hændelser eller licensansøgninger, når disse kan have grænseoverskridende elementer, med andre berørte medlemsstater, hurtigst muligt og i overensstemmelse med national ret og relevante internationale retlige instrumenter og

                           d)

                           indkredse alle relevante sektorer, herunder dem, der opererer online, tilrettelægge målrettede oplysningskampagner ud fra hver enkelt sektors særlige kendetegn og føre en dialog med leverandørkæden og slutbrugerne for at sikre en bedre forståelse af, hvad der er lovlige erhvervsmæssige og ikke-erhvervsmæssige anvendelser af udgangsstoffer til eksplosivstoffer.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. oktober 2017.

            På Kommissionens vegne

         Julian KING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 98/2013 af 15. januar 2013 om markedsføring og brug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer (EUT L 39 af 9.2.2013, s. 1).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/541 af 15. marts 2017 om bekæmpelse af terrorisme og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA og ændring af Rådets afgørelse 2005/671/RIA (EUT L 88 af 31.3.2017, s. 6).

      (3)  https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/what-we-do/policies/crisis-and-terrorism/explosives/explosives-precursors/docs/guidelines_on_the_marketing_and_use_of_explosives_precursors_en.pdf

      (4)  http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail&groupID=3245

      (5)  Hydrogenperoxid, nitromethan, salpetersyre, kaliumklorat, kaliumperklorat, natriumklorat og natriumperklorat i en højere koncentration end den tilhørende grænseværdi, der er anført i bilag I, herunder en blanding eller et andet stof, hvori et sådant opført stof findes i en højere koncentration end den tilhørende grænseværdi.

      (6)  Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelse af og delegation af beføjelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 98/2013 om markedsføring og brug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer, COM(2017) 103 final af 28.2.2017.

      (7)  Rådets afgørelse 2005/671/RIA af 20. september 2005 om udveksling af oplysninger og samarbejde vedrørende terrorhandlinger (EUT L 253 af 29.9.2005, s. 22).

      (8)  Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (EFT L 82 af 22.3.1997, s. 1).

      (9)  Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelse af og delegation af beføjelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 98/2013 om markedsføring og brug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer, COM(2017) 103 final af 28.2.2017.

      (10)  https://ec.europa.eu/home-affairs/what-is-new/work-in-progress/initiatives/revision-regulation-marketing-and-use-explosives-precursors_en