title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Finlands nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/79

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Finlands nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2016
   (2016/C 299/19)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 for samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Finland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet (3). Da Finland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i den Økonomiske og Monetære Union, bør Finland sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Finland 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Finlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Finlands nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Finland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Særlig er det vigtigt at imødegå det tab af omkostningskonkurrenceevne, som gennem en årrække er akkumuleret, og som hovedsagelig skyldes, at lønstigningerne har været højere end produktivitetsstigningerne i en længere periode, hvilket har ført til en væsentlig forværring af betalingsbalancens løbende poster mellem 2008 og 2012. I analysen peges der også på betydelige risici for holdbarheden i de allerede belastede offentlige finanser på mellemlang og lang sigt.

               (3)

               Den 14. april 2016 forelagde Finland sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               I stabilitetsprogrammet for 2016 angives det, at den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge er betydelige, og der gives tilstrækkelig dokumentation for omfanget og arten af de ekstraudgifter, der budgetteres med. Ifølge Kommissionen andrager disse ekstraudgifter 0,05 % af BNP i 2016 og anslås på nuværende tidspunkt at udgøre 0,2 % af BNP i 2016. Disse ekstraudgifter kan høre ind under bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97, idet tilstrømningen af flygtninge er en usædvanlig begivenhed, dens virkning for Finlands offentlige finanser er betydelig, og holdbarheden bringes sandsynligvis ikke i fare ved en sådan midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den krævede tilpasning hen imod den mellemfristede budgetmålsætning for 2015 reduceret for at tage højde for disse udgifter. For så vidt angår 2016 vil der i foråret 2017 blive foretaget en endelig vurdering, herunder vedrørende de nævnte ekstraudgifter, på grundlag af de oplysninger, som de finske myndigheder har forelagt.

               (6)

               Finland er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Eftersom Finlands offentlige bruttogæld overskred referenceværdien på 60 % af BNP i 2015, offentliggjorde Kommissionen den 18. maj 2016 en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF. I analysen konkluderes det, at gældskriteriet bør anses for opfyldt. I sit stabilitetsprogram for 2016 forventer regeringen en forbedring af den offentlige saldo til — 2,5 % af BNP i 2016 og til — 1,3 % af BNP i 2020. Regeringen forventer at nå sit mellemfristede budgetmål — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — senest i 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet vil den offentlige gældskvote toppe med 67,4 % i 2019 for derefter at falde til 67,2 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at nå det mellemfristede budgetmål i 2019, er ikke tilstrækkeligt præciseret. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en vis afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasning i 2016. Det ville ikke ændre noget ved konklusionen vedrørende 2016, hvis man så bort fra den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge. Under antagelse af uændret politik er der risiko for en betydelig afvigelse fra den anbefalede tilpasning i 2017. Stigningen i den offentlige gældskvote forventes at fortsætte, og kvoten forventes at nå op på 66,9 % i 2017. På grundlag af vurderingen af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Finland ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Derfor vil der være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016 og 2017.

               (7)

               På grund af befolkningens aldring og en faldende arbejdsstyrke forventes udgifterne til pension, sundhed og langtidspleje at stige fra 23,1 % af BNP i 2013 til 26,9 % af BNP i 2030. I januar 2016 vedtog Finland en pensionsreform, som fra og med 2027 knytter den lovbestemte pensionsalder til ændringer i den forventede levetid. Social- og sundhedstjenesterne, som ydes af kommunerne, udgør 10 % af BNP. Hvis systemet ikke reformeres, forventes udgifterne at vokse med 2,4 % om året i nominelle tal og stige som andel af BNP. De store linjer i en omfattende forvaltningsreform og omstrukturering af social- og sundhedstjenesterne er nu aftalt. Reformen har bl.a. til hovedmål at mindske det langsigtede holdbarhedsgab med 3 mia. EUR gennem bedre udgiftskontrol. Det skal nås gennem integration af tjenester, større tjenesteudbydere samt digitalisering. Endnu mangler detaljerne at komme på plads, og de forandringsledelsesplaner, der blev iværksat før reformen, kan gennemføres fra 2019 som planlagt. Regeringen har bebudet, at foranstaltningerne til gennemførelse af reformen vil blive fremlagt ultimo 2016. Reformens størrelse og stramme tidsfrister indebærer, at implementeringen af den vil blive en udfordring. Derfor er det vigtigt, at lovforslagene vedtages rettidigt.

               (8)

               For at genoprette Finlands konkurrenceevne skal flere forhold på arbejdsmarkedet fungere bedre. De samlede lønstigninger har været beskedne, siden den centrale overenskomst blev indgået i 2013. I henhold til overenskomsten skete der en opbremsning af den årlige stigning i den overenskomstmæssige løn fra 1,3 % i fjerde kvartal 2013 til 0,5 % i fjerde kvartal 2015. I juni 2015 besluttede arbejdsmarkedets parter at forlænge overenskomsten til 2016. Væksten i arbejdsproduktiviteten er dog endnu ikke tilbage på sit tidligere niveau, og derfor forventes enhedslønomkostningerne at stige, om end langsommere. Der har været ført forhandlinger om at genoprette omkostningskonkurrenceevnen. Den 29. februar 2016 indgik arbejdsmarkedets parter en konkurrenceevnepagt. Aftalen skal nu udmøntes i sektoraftaler, inden den kan gennemføres. Konkurrenceevnepagten vil blive suppleret med foranstaltninger, som arbejdsmarkedets parter aftaler for at sikre større fleksibilitet på arbejdsmarkedet og en ny model for lønstigninger, hvor lønningerne i konkurrenceudsatte sektorer er udslagsgivende for lønningerne i andre sektorer. Det er vigtigt at gennemføre arbejdsmarkedsforanstaltningerne på en måde, som fuldt ud tager hensyn til den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller.

               (9)

               På grund af den erhvervsaktive befolknings stadig mindre størrelse er det vigtigt at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen. Det kræver en løbende indsats at integrere ældre arbejdstagere, unge, langtidsledige og lavtuddannede på arbejdsmarkedet. Beskæftigelsesfrekvensen er faldet med over to procentpoint, fra sit højeste niveau på 70,6 % før krisen i 2008 til 68,5 % i 2015, mens arbejdsløsheden er steget fra 6,4 % til 9,4 %. Ældres erhvervsfrekvens er steget gradvist, men ældre arbejdstagere har stadig mulighed for tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet i form af forlænget arbejdsløshedsunderstøttelse frem til pensioneringen (arbejdsløshedstunnellen), og hvis denne mulighed ikke begrænses, kan den mindske den positive virkning af pensionsreformen fra 2016. Virkningerne af ændringerne i parametrene for arbejdsløshedstunnellen i den tidligere pensionsreform vil blive vurderet i 2019. Langtidsledigheden steg betragteligt mellem 2008 og 2014, fra 1,2 % til 1,9 % af den samlede arbejdsstyrke, selv om mange af de langtidsledige i sidste ende forlod arbejdsstyrken. Ungdomsledigheden steg til 22,4 % i 2015. De lavtuddannede rammes hårdest af de dårlige arbejdsmarkedsresultater. Nedskæringer af budgettet for aktiv arbejdsmarkedspolitik på et tidspunkt, hvor efterspørgslen efter sådanne foranstaltninger stiger, kan skade mulighederne for, at ovennævnte grupper kan vende tilbage til arbejdsmarkedet. Med hensyn til aktivering kan det komplekse sociale sikringssystem med dets forskellige former for ydelser medføre en væsentlig grad af inaktivitet og lavtlønsfælder. I betragtning af nedskæringerne af budgettet for aktiv arbejdsmarkedspolitik er det særligt vigtigt at afhjælpe disse fælder og indføre positive incitamenter til at tage arbejde, f.eks. ved at forbedre mulighederne for at kombinere arbejde og understøttelse. Den forholdsvist høje tilstrømning af migranter og flygtninge til Finland i 2015 kan tjene til at afbøde virkningerne af befolkningens aldring, men kun såfremt det lykkes at integrere dem på arbejdsmarkedet og i uddannelsessystemet. Der er et misforhold mellem udbud og efterspørgsel på arbejdsmarkedet, og det skyldes delvist de strukturelle ændringer i økonomien, idet jobskabelsen sker i andre geografiske områder og erhverv end jobtabene. Der er behov for foranstaltninger, der kan skaffe flere boliger til overkommelige priser i Helsingforsområdet, og effektive politikker, der kan hjælpe folk med at holde deres kvalifikationer ajour og finde arbejde.

               (10)

               Erhvervsklimaet i Finland er mindst lige så godt som i andre højtudviklede økonomier. Manglende konkurrence, især mellem udbydere af tjenester rettet mod hjemmemarkedet, f.eks. detailtjenester og transporttjenester, forringer den samlede finske økonomis konkurrenceevne. Erhvervslivet har peget på unødigt strenge reguleringsmæssige krav som hindringer for markedsadgang og vækst på nogle markeder. Der skal gøres op med disse unødigt strenge krav, så iværksætteri og investeringer kan fremmes. I detailsektoren vil reformen af planlægningsbestemmelserne betyde mere fleksible regler for varehuses størrelse og beliggenhed. Omstruktureringen af sektoren for handelsbare varer fortsætter, og det vil være gavnligt for sektoren at udvikle nye markeder, varer og tjenester, især dem der har høj merværdi. Strukturelle ændringer kunne fremmes af politikker, der støtter forretningsudvidelse, internationalisering og innovation. Der blev vedtaget lovændringer i efteråret 2015, men de fleste forventes først implementeret mellem 2016 og 2018. Regeringen har bebudet, at der vil blive gennemført yderligere strukturreformer for at øge konkurrencen på markedet.

               (11)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Finlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen af på de henstillinger, der er blevet rettet til Finland i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Finland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-3 nedenfor.

               (12)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning (5) afspejles navnlig i henstilling 1 nedenfor.

               (13)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i henstilling 2 og 3 nedenfor,

         HENSTILLER, at Finland i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på mindst 0,5 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 0,6 % i 2017. Anvende eventuelle ekstraordinære gevinster til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote. Sikre rettidig vedtagelse og gennemførelse af forvaltningsreformen for at øge produktiviteten og omkostningseffektiviteten af social- og sundhedstjenesterne.

               2.

               Sikre, at lønfastsættelsessystemet styrker lokale lønforhandlinger og fjerner stivheder, under hensyntagen til den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller, så systemet bidrager til konkurrenceevnen og til en tilgang, der i højre grad er orienteret mod eksporterhvervene. Øge incitamentet til at tage arbejde og sikre målrettede og tilstrækkelige aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, herunder for mennesker med migrantbaggrund. Mindske regionale skævheder og misforhold mellem efterspurgte og udbudte kvalifikationer.

               3.

               Fortsætte bestræbelserne på at øge konkurrencen i servicesektoren, herunder på detailområdet. Fremme iværksætteri og investeringer, herunder ved at lette de administrative og reguleringsmæssige byrder, for at skabe vækst i produktion med høj merværdi.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 96 af 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31998Y0806(04)

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank om Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information

EF-Tidende nr. C 246 af 06/08/1998 s. 0012 - 0023

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank om Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (98/C 246/08)(Forelagt af Den Europæiske Centralbank den 7. juli 1998)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (statutten), særligt artikel 5.4,under henvisning til henstilling fra Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »ECB«),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,under henvisning til udtalelse fra Kommissionen, ogi overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 106, stk. 6, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt »traktaten«) og i statuttens artikel 42, ogud fra følgende betragtninger:(1) ECB skal ifølge statuttens artikel 5.1 med støtte fra de nationale centralbanker indsamle den statistiske information, som er nødvendig for at udføre Det Europæiske System af Centralbankers (i det følgende benævnt »ESCB«) opgaver, enten fra de kompetente nationale myndigheder eller direkte fra de økonomiske enheder; med henblik på at smidiggøre udførelsen af disse opgaver, som er beskrevet i traktatens artikel 105, og især udøvelsen af den monetære politik, anvendes den statistiske information hovedsagelig til udarbejdelse af aggregerede statistiske oplysninger, hvor de enkelte økonomiske enheders identitet ikke er relevant, men information kan også bruges på de enkelte økonomiske enheders niveau; statuttens artikel 5.2 foreskriver, at de nationale centralbanker i videst muligt omfang skal udføre de opgaver, der er beskrevet i statuttens artikel 5.1; ifølge statuttens artikel 5.4 fastsætter Rådet, hvilke fysiske og juridiske personer der er undergivet anmeldelseskrav, forskrifter om konfidentialitet og passende regler om håndhævelse; i denne sammenhæng kan de nationale centralbanker samarbejde med andre kompetente myndigheder, herunder de nationale statistiske institutter og markedsregulerende organer med henblik på gennemførelsen af statuttens artikel 5.1;(2) for at den statistiske information kan fungere effektivt som instrument i udførelsen af ESCB's opgaver skal definitioner og procedurer for indsamling heraf være struktureret således, at ECB har evnen og fleksibiliteten til rettidigt at benytte sig af kvalitetsstatistikker, der afspejler skiftende økonomiske og finansielle forhold og tager hensyn til den byrde, der pålægges rapporteringsenhederne;(3) det er derfor ønskeligt at definere en referencerapporteringspopulation i form af kategorier af rapporterende økonomiske enheder og berørte statistiske anvendelsesmuligheder, som ECB's statistiske beføjelser skal begrænses til. Ud fra denne referencepopulation anvender ECB sine regeludstedende beføjelser til at bestemme sin faktiske rapporteringspopulation;(4) en homogen rapporteringspopulation er nødvendig for udarbejdelse af den »konsoliderede balance for MFI-sektoren« (monetære finansielle institutioner) i de deltagende medlemsstater, hvis hovedformål er at forsyne ECB med et omfattende statistisk billede af den monetære udvikling i de deltagende medlemsstater som et samlet økonomisk område; ECB har udarbejdet og ajourfører en MFI-liste (»List of Monetary Financial Institutions for Statistical Purposes«) baseret på en fælles definition af sådanne institutioner;(5) i ovennævnte fælles statistiske definition hedder det, at monetære finansielle institutioner omfatter kreditinstitutter som defineret i fællesskabslovgivningen samt alle andre residente finansielle institutioner, som modtager indlån og/eller nære substitutter for indlån fra enheder, undtagen monetære finansielle institutioner, og som for egen regning (i det mindste i økonomisk henseende) yder lån og/eller foretager investeringer i værdipapirer;(6) postgiroinstitutter, som ikke falder ind under den fælles statistiske definition af monetære finansielle institutioner, kan alligevel underlægges ECB's statistiske rapporteringskrav inden for finansielle statistikker og statistik for betalingssystemer, da de i betydeligt omfang modtager indlån og/eller nære substitutter for indlån og foretager transaktioner i betalingssystemer;(7) monetære finansielle institutioner i Det Europæiske Nationalregnskabssystem 1995 (1) (ENS 95) omfatter derfor delsektorerne (»centralbanken« og »andre monetære finansielle institutioner« og kan kun udvides ved at medtage institutioner fra delsektoren »andre finansielle formidlere, undtagen forsikringsselskaber og pensionskassser«;(8) statistikker om betalingsbalancen, kapitalbalance over for udlandet, værdipapirer, elektroniske penge og betalingssystemer er nødvendige, for at ESCB kan udføre sine opgaver uafhængigt;(9) brugen af betegnelserne »juridiske og fysiske personer« i statuttens artikel 5.4 skal fortolkes i overensstemmelse med medlemsstaternes praksis inden for finansiel statistik og betalingsbalancestatistik, så begreberne også omfatter enheder, som hverken er juridiske eller fysiske personer i medfør af den respektive nationale lovgivning, men som stadig falder ind under de relevante delsektorer i ENS 95; enheder som interessentskaber, filialer, investeringsforeninger (UCITS) og fonde, som i henhold til den respektive lovgivning ikke har status som juridiske personer, kan blive pålagt rapporteringskrav; i sådanne tilfælde pålægges rapporteringskravet de personer, der i henhold til den pågældende nationale lovgivning er juridiske repræsentanter for de pågældende enheder;(10) den statistiske indberetning af balancer for de institutter, der er omtalt i stattutens artikel 19.1, kan ligeledes anvendes til beregning af mindstereserver, som sådanne institutter er pålagt;(11) ECB's Styrelsesråd har til opgave at fastlægge opgavefordelingen mellem ECB og de nationale centralbanker vedrørende indsamling og verifikation af statistisk information og håndhævelse heraf under hensyn til princippet i statuttens artikel 5.2 og i tillæg hertil at fordele de opgaver, som de nationale myndigheder påtager sig inden for deres kompetenceområder, med henblik på at udarbejde statistik af en ensartet høj kvalitet;(12) i de første år med det fælles valutaområde kan det være nødvendigt af hensyn til omkostningseffektiviteten at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav gennem overgangsprocedurer på grund af eksisterende begrænsninger i indsamlingssystemerne; dette kan især i forbindelse med betalingsbalancens finansielle poster indebære, at data om grænseoverskridende positioner eller transaktioner, hvor de deltagende medlemsstater betragtes som et samlet økonomisk område, i de første år med det fælles valutaområde kan beregnes under anvendelse af alle positioner eller transaktioner mellem residenter i en deltagende medlemsstat og residenter i andre lande;(13) de grænser og vilkår, der gælder for ECB's beføjelser til at pålægge foretagender sanktioner i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold ECB's forordninger og beslutninger, er defineret i Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner i overensstemmelse med statuttens artikel 34.3; i tilfælde af modstrid mellem ovennævnte forordnings bestemmelser og bestemmelserne i nærværende forordning, der berettiger ECB til at pålægge sanktioner, har bestemmelserne i nærværende forordning forrang; sanktioner ved manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold til denne forordning gælder for så vidt andet ikke følger af, at ESCB har mulighed for at fastsætte passende håndhævelsesbestemmelser over for modparter, herunder delvis eller total udelukkelse af en rapporteringsenhed fra pengepolitiske operationer i tilfælde af alvorlig overtrædelse af de statistiske rapporteringskrav;(14) forordninger udstedt af ECB i henhold til statuttens artikel 34.1 indebærer ingen rettigheder eller forpligtelser for ikke-deltagende medlemsstater;(15) Danmark har under henvisning til artikel 1 i protokollen (nr. 12) om visse bestemmelser vedrørende Danmark i forbindelse med Edinburgh-aftalen af 12. december 1992 meddelt, at Danmark ikke ønsker at deltage i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union; i overensstemmelse med artikel 2 i den pågældende protokol gælder således alle artikler og bestemmelser i traktaten og statutten, hvori der henvises til en dispensation, for Danmark;(16) i medfør af stk. 8 i protokollen (nr. 11) om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland gælder statuttens artikel 34.1 og 34.3 ikke for Det Forenede Kongerige, medmindre landet deltager i tredje fase af den Økonomiske og Monetære Union;(17) det anerkendes, at den statistiske information, der er nødvendig for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav, er forskellig for henholdsvis deltagende og ikke-deltagende medlemsstater, dog gælder artikel 5 i statutten både deltagende og ikke-deltagende medlemsstater; sammen med traktatens artikel 5 indebærer dette en forpligtelse til på nationalt plan at udforme og gennemføre alle foranstaltninger, de måtte anse for nødvendige for at gennemføre indsamlingen af den statistiske information, der er nødvendig for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav, samt de rettidige forberedelser på statistikområdet, for at de kan blive deltagende medlemsstater;(18) den konfidentielle statistiske information, som ECB og de nationale centralbanker skal tilvejebringe for at kunne udføre ESCB's opgaver, skal beskyttes for at vinde og bevare rapporteringsenhedernes tillid; når denne forordning er vedtaget, er der ingen yderligere grund til at gøre bestemmelser gældende om konfidentialitet, hvor disse hindrer udveksling af konfidentiel statistisk information i forbindelse med ESCB's opgaver, under iagttagelse af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger;(19) ifølge statuttens artikel 38.1 er medlemmerne af de besluttende organer og ECB's og de nationale centralbankers ansatte - selv efter at deres hverv er ophørt - forpligtet til ikke at give oplysning om forhold, som ifølge deres natur er tjenestehemmeligheder, og ifølge statuttens artikel 38.2 er personer med adgang til oplysninger, der er omfattet af fællesskabslovgivningen, der pålægger tavshedspligt, underlagt denne lovgivning;(20) ECB's ansatte pålægges som følge af overtrædelse af bindende regler, uanset om overtrædelsen begås med overlæg eller ved forsømmelse, disciplinære sanktioner og pålægges eventuelt straf for overtrædelse af bestemmelserne om tjenestehemmeligheder, under iagttagelse af bestemmelserne i både artikel 12 og 18 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter;(21) den eventuelle brug af statistisk information under udførelsen af ESCB's opgaver mindsker den samlede rapporteringsbyrde, men indebærer samtidig, at konfidentialitetsforeskriften, som er defineret i denne forordning, til en vis grad skal adskille sig fra generelle fællesskabs- og internationale principper om statistisk konfidentialitet, især fra bestemmelserne om statistisk fortrolighed i Rådets forordning (EF) nr. 322/97 af 17. februar 1997 om EF-statistikker (2);(22) forskrifterne om konfidentialitet, som er defineret i denne forordning, gælder kun konfidentiel statistisk information, der fremsendes til ECB med henblik på udførelse af ESCB's opgaver, og de påvirker ikke særlige nationale eller fællesskabsbestemmelser vedrørende overførsel af andre typer information til ECB; de regler om statistisk konfidentialitet, som de nationale statistiske institutter anvender på de statistiske oplysninger, de indsamler på egne vegne, skal respekteres;(23) i forbindelse med statuttens artikel 5.1 skal ECB samarbejde på statistikområdet med fællesskabsinstitutionerne eller -organerne samt med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne eller i tredjelande og med internationale organisationer; ECB og Kommissionen opretter passende rammer for samarbejdet på statistikområdet for at udføre deres opgaver på den mest effektive måde og mindske byrden for rapporteringsenhederne mest muligt;(24) bestemmelserne i denne forordning kan kun anvendes effektivt, hvis de deltagende medlemsstater som helhed har vedtaget de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at deres myndigheder har beføjelser til at hjælpe og samarbejde med ECB i fuldt omfang, hvad angår verifikation og tvungen indsamling af statistisk information som fastsat i artikel 6 i denne forordning, i overensstemmelse med traktatens artikel 5 -UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:Artikel 1 DefinitionerI denne forordning forstås ved:1) ECB's statistiske rapporteringskrav: den statistiske information, som rapporteringsenhederne skal tilvejebringe, og som er nødvendig for udførelsen af ESCB's opgaver.2) Rapporteringsenheder: de juridiske og fysiske personer samt enheder, der er omtalt i artikel 3 i denne forordning, som er underlagt ECB's statistiske rapporteringskrav.3) Deltagende medlemsstat: en medlemsstat, der har indført den fælles valuta i overensstemmelse med traktaten.4) Resident og med hjemsted i: med et økonomisk interessecenter inden for et lands økonomiske område som beskrevet i bilag A til denne forordning; i denne forbindelse forstås ved grænseoverskridende positioner og grænseoverskridende transaktioner henholdsvis positioner og transaktioner i aktiver og/eller passiver tilhørende residenter i deltagende medlemsstater betragtet som et samlet økonomisk område i forhold til residenter i ikke-deltagende medlemsstater og/eller residenter i tredjelande.5) Kapitalbalancen over for udlandet: balancen for grænseoverskridende finansielle aktiver og passiver.6) Elektroniske penge: elektronisk lagring af monetær værdi på teknisk udstyr, herunder forudbetalte betalingskort, der i vidt omfang kan anvendes til betalinger til andre enheder end udstederen uden nødvendigvis at involvere bankkonti i transaktionen, og som fungerer som et forudbetalt ihændehaverinstrument.Artikel 2 Referencerapporteringspopulation1. Med henblik på opfyldelse af ECB's statistiske rapporteringskrav har ECB, assisteret af de nationale centralbanker i overensstemmelse med statuttens artikel 5.2, ret til at indsamle statistisk information inden for grænserne af referencerapporteringspopulationen samt, hvad der er nødvendigt for at udføre ESCB's opgaver.2. Referencerapporteringspopulationen skal omfatte følgende rapporteringsenheder:a) Juridiske og fysiske personer, der falder inden for delsektorerne »centralbanken«, »andre monetære finansielle institutioner« og »andre finansielle formidlere, undtagen forsikringsselskaber og pensionskasser« som beskrevet i bilag B til denne forordning, som har hjemsted i en medlemsstat, i det omfang det er nødvendigt for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav inden for finansiel statistik samt statistik om betalingssystemer.b) Postgiroinstitutter, i det omfang det er nødvendigt for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav inden for finansiel statistik samt statistik om betalingssystemer.c) Juridiske og fysiske personer med hjemsted i en medlemsstat i det omfang, de har grænseoverskridende positioner eller udfører grænseoverskridende transaktioner, og at den statistiske information, der vedrører sådanne positioner eller transaktioner, er nødvendig for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav inden for betalingsbalancestatistik eller kapitalbalancen over for udlandet.d) Juridiske og fysiske personer med hjemsted i en medlemsstat i det omfang, den statistiske information vedrørende de af sådanne personer udstedte værdipapirer eller elektroniske penge er nødvendig for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav.3. En enhed, som ellers ville være dækket af definitionen i foregående stykke, men som ifølge residenslandets nationale lovgivning hverken er en juridisk person eller en gruppe fysiske personer, som dog kan være underlagt rettigheder og forpligtelser, betragtes som rapporteringsenhed. En sådan enheds rapporteringspligt opfyldes af de personer, der repræsenterer enheden juridisk. Hvor en juridisk person, en gruppe fysiske personer eller en enhed som omtalt i første punktum i dette stykke har en filial resident i et andet land, fungerer filialen selv som rapporteringsenhed, uanset hvor hovedkontoret er beliggende, i det omfang filialen opfylder vilkårene i stk. 2, med undtagelse af kravet om selvstændig juridisk personlighed. Flere filialer i samme medlemsstat, uanset antal, betragtes som en filial, når de tilhører samme delsektor i økonomien. En filials rapporteringspligt opfyldes af de personer, der juridisk repræsenterer filialen.Artikel 3 Modaliteter for definition af statistiske rapporteringskravVed definition og pålæggelse af ECB's statistiske rapporteringskrav skal ECB specificere den faktiske rapporteringspopulation inden for referencerapporteringspopulationen som defineret i artikel 2 i denne forordning. For så vidt andet ikke er fastsat for opfyldelsen af de statistiske rapporteringskrav:a) skal ECB mindske rapporteringsbyrden mest muligt, herunder ved anvendelse af eksisterende statistikker i videst muligt omfangb) skal ECB tage højde for Fællesskabets og internationale statistiske standarderc) kan ECB helt eller delvist fritage nærmere angivne klasser af rapporteringsenheder fra ECB's statistiske rapporteringskrav.Artikel 4 Medlemsstaternes forpligtelserMedlemsstaterne skal organisere sig inden for statistikområdet og samarbejde med ESCB i fuldt omfang med henblik på opfyldelse af forpligtelserne i medfør af statuttens artikel 5.Artikel 5 ECB's regeludstedende beføjelser1. ECB kan vedtage forordninger vedrørende definition og pålæggelse af ECB's statistiske rapporteringskrav over for den faktiske rapporteringspopulation i de deltagende medlemsstater.2. For at sikre den sammenhæng, der kræves for at udarbejde statistikker, som opfylder de respektive informationskrav, skal ECB høre Kommissionen vedrørende udkast til forordninger i tilfælde af tilknytning til Kommissionens statistikkrav. Komiteen for Penge-, Finansiel- og Betalingsbalancestatistik deltager inden for rammerne af dens kompetenceområde i samarbejdsprocessen mellem Kommissionen og ECB.Artikel 6 Verifikationsret og tvungen indsamling af statistisk information1. Hvis en rapporteringsenhed med hjemsted i en deltagende medlemsstat mistænkes for overtrædelse, som beskrevet i artikel 7, stk. 2, i denne forordning, af ECB's statistiske rapporteringskrav, er ECB og i overensstemmelse med statuttens artikel 5.2 den nationale centralbank i den pågældende deltagende medlemsstat berettiget til at verificere den statistiske informations nøjagtighed og kvalitet samt foranstalte tvungen indsamling. Hvis den pågældende statistiske information er nødvendig for at påvise overensstemmelse med mindstereservekrav, udføres verifikationen imidlertid i overensstemmelse med artikel 6 i Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver. Retten til at kontrollere statistisk information eller foranstalte tvungen indsamling heraf omfatter retten til:a) at kræve fremlæggelse af dokumenterb) at undersøge rapporteringsenhedernes regnskaber og optegnelserc) at tage kopier eller udskrifter af sådanne regnskaber og optegnelser, ogd) at tilvejebringe skriftlige eller mundtlige forklaringer.2. ECB eller den kompetente nationale centralbank meddeler skriftligt rapporteringsenheden sin beslutning om at verificere statistisk information eller foranstalte tvungen indsamling heraf ved en nærmere angivelse af tidsfristen for overholdelse af verifikationsanmodningen, sanktioner, der vil blive pålagt i tilfælde af manglende overholdelse, samt retten til at få sagen prøvet. ECB og den pågældende nationale centralbank orienterer hinanden om sådanne verifikationsanmodninger.3. Nationale procedurer følges med hensyn til verifikation og tvungen indsamling af statistisk information. Omkostningerne i forbindelse hermed afholdes af rapporteringsenheden, hvis det er påvist, at rapporteringsenheden har overtrådt de statistiske rapporteringskrav.4. ECB kan vedtage forordninger med nærmere angivelse af betingelserne for udøvelse af verifikationsretten eller retten til at foranstalte tvungen indsamling af statistisk information.5. Inden for deres kompetenceområde yder de nationale myndigheder i de deltagende medlemsstater den nødvendige bistand til ECB og de nationale centralbanker under udøvelsen af de beføjelser, der er anført i denne artikel.6. Hvor en rapporteringsenhed modsætter sig eller hindrer verifikationsprocessen eller tvungen indsamling af den krævede statistiske information, yder den deltagende medlemsstat, hvor rapporteringsenhedens lokalitet er beliggende, den nødvendige bistand, herunder at sørge for adgang for ECB eller den nationale centralbank til rapporteringsenhedens lokalitet med henblik på udøvelse af de i stk. 1 nævnte rettigheder.Artikel 7 Pålæggelse af sanktioner1. ECB er bemyndiget til at pålægge sanktioner som anført i denne artikel over for rapporteringsenheder, der er underlagt rapporteringskrav og har hjemsted i en deltagende medlemsstat, og som ikke opfylder forpligtelserne i medfør af denne forordning eller ECB-forordninger eller -beslutninger, hvorved ECB's statistiske rapporteringskrav defineres og pålægges.2. Forpligtelsen til at overføre visse statistiske oplysninger til ECB eller de nationale centralbanker betragtes som overtrådt, hvis:a) ECB eller den nationale centralbank ikke har modtaget statistisk information inden for de fastsatte tidsfrister, ellerb) den statistiske information er unøjagtig, ufuldstændig eller i en form, der ikke overholder kravet.3. Forpligtelsen til at give ECB og de nationale centralbanker mulighed for at verificere nøjagtigheden og kvaliteten af den statistiske information, der er indsendt af rapporteringsenheden til ECB eller den nationale centralbank, betragtes som overtrådt, når en rapporteringsenhed hindrer denne adgang. En sådan hindring omfatter, men er ikke begrænset til, fjernelse af dokumenter, og fysisk hindring af adgang for ECB eller den nationale centralbank, hvor denne adgang er nødvendig, for at de kan udføre deres verifikationsopgaver eller tvungne indsamling.4. ECB kan pålægge en rapporteringsenhed sanktioner som følger:a) I tilfælde af en overtrædelse som defineret i artikel 7, stk. 2, litra a), dagbøder på højst 10 000 EUR, hvor den samlede bøde ikke må overstige 100 000 EURb) i tilfælde af en overtrædelse som defineret i artikel 7, stk. 2, litra b), en bøde på højst 200 000 EUR, ogc) i tilfælde af en overtrædelse som defineret i artikel 7, stk. 3 en bøde på højst 200 000 EUR.5. Sanktionerne i artikel 7, stk. 4, i denne forordning supplerer rapporteringsenhedens forpligtelse til at afholde omkostningerne ved verifikation og tvungen indsamling som angivet i artikel 6, stk. 3, i denne forordning.6. Under udøvelse af de beføjelser, der er anført i denne artikel, handler ECB i overensstemmelse med de principper og procedurer, der er angivet i Rådets forordning (EF) om Den Europæiske Centralbanks pålæggelse af sanktioner.Artikel 8 Forskrifter om konfidentialitet1. Inden for denne forordnings anvendelsesområde og af hensyn til forskrifterne om konfidentialitet, som omfatter den statistiske information, der er nødvendig, for at ESCB kan udføre sine opgaver, betragtes den statistiske information som konfidentiel, når den giver mulighed for at identificere rapporteringsenheder eller andre juridiske personer, fysiske personer, enheder eller filialer enten direkte ved navn, adresse eller ud fra en officiel identifikationskode eller indirekte, hvor individuelle oplysninger kan afledes ud fra den pågældende information. For at bestemme, hvorvidt en rapporteringsenhed eller anden juridisk person, fysisk person, enhed eller filial er identificerbar, tages der hensyn til alle midler, som med rimelighed kan anvendes af tredjemand til at identificere ovennævnte rapporteringsenhed eller anden juridisk person, fysisk person, enhed eller filial. Statistisk information fra kilder, der er tilgængelige for offentligheden i overensstemmelse med national lovgivning, betragtes ikke som konfidentiel.2. Overførsel fra de nationale centralbanker til ECB af konfidentiel statistisk information finder sted i det omfang og med den detaljeringsgrad, der er nødvendig for udførelse af ESCB's opgaver, herunder passende overvågning af overholdelse af eventuelle mindstereservekrav, hvis sidstnævnte er fastsat på grundlag af individuelle statistiske oplysninger indsamlet i medfør af ECB's regeludstedende beføjelser.3. Rapporteringsenhederne informeres om, hvordan den statistiske information, de har indsendt, kan bruges.4. ECB anvender konfidentiel statistisk information indsendt til ECB udelukkende til udførelse af ESCB's opgaver, undtagen i følgende tilfælde:a) Hvis rapporteringsenheden eller den anden juridiske person eller fysiske person, enhed eller filial, der kan identificeres, udtrykkeligt har givet sit samtykke til brug af ovennævnte statistiske information til andre formål, ellerb) til udarbejdelse af specifikke EF-statistikker, efter aftale mellem Kommissionen og ECB i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 322/97 af 17. februar 1997 om EF-statistikker (3) ellerc) for at give videnskabelige forskningsorganer adgang til konfidentiel statistisk information, som ikke giver mulighed for direkte identifikation, dog med forbehold af national lovgivning og ovennævnte udtrykkelige samtykke fra den nationale myndighed, der fremsendte oplysningerne.5. De nationale centralbanker anvender den indsamlede konfidentielle statistiske information til overholdelse af ECB's statistiske rapporteringskrav udelukkende med henblik på udførelse af ESCB's opgaver, undtagen:a) hvis rapporteringsenheden eller den anden juridiske person, fysiske person, enhed eller filial, der kan identificeres, udtrykkeligt har givet sit samtykke til brug af ovennævnte statistiske information til andre formål, ellerb) hvis oplysningerne anvendes på nationalt plan til statistik i henhold til en aftale mellem de nationale statistikmyndigheder og den nationale centralbank eller til udarbejdelse af EF-statistikker i overensstemmelse med artikel 9 i ovennævnte Rådets forordning (EF) nr. 322/97, ellerc) hvis den statistiske information anvendes inden for tilsynsvirksomhed eller til udøvelse i overensstemmelse med artikel 14.4 i statutten af andre funktioner end dem, der er specificeret i statutten, ellerd) til at give videnskabelige forskningsorganer adgang til konfidentiel statistisk information, som ikke giver mulighed for direkte identifikation.6. Denne artikel må ikke hindre, at konfidentiel statistisk information, der er indsamlet med andre formål end opfyldelse eller i tillæg til opfyldelse af ECB's statistiske rapporteringskrav, anvendes til at opfylde disse andre formål.7. Denne artikel gælder kun indsamling og overførsel af konfidentiel statistisk information med henblik på opfyldelse af ECB's statistiske rapporteringskrav; den har ingen indflydelse på særlige nationale eller fællesskabsbestemmelser om overførsel af andre typer oplysninger til ECB.8. Denne forordning gælder for så vidt andet ikke er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger.9. ECB og de nationale centralbanker træffer alle nødvendige reguleringsmæssige, administrative, tekniske og organisatoriske foranstaltninger for at beskytte konfidentiel statistisk information. ECB definerer fælles regler og mindstestandarder for at hindre ulovlig afsløring og uautoriseret brug. Beskyttelsesforanstaltningerne gælder alle konfidentielle statistiske oplysninger som defineret i stk. 1.10. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at beskytte konfidentiel statistisk information, herunder medlemsstaternes iværksættelse af passende håndhævelsesforanstaltninger i tilfælde af overtrædelse.Artikel 9 Afsluttende bestemmelserDenne forordning træder i kraft den 1. januar 1999.Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.(1) EFT L 310 af 30.11.1996.(2) EFT L 52 af 22.2.1997, s. 1.(3) Ifølge ændringen ved starten af tredje fase erstattes »Det Europæiske Monetære Institut« med »Den Europæiske Centralbank«.BILAG A AFGRÆNSNING AF DEN NATIONALE ØKONOMI 2.04. De enheder - det være sig institutionelle enheder, lokale faglige enheder eller homogene produktionsenheder - som udgør et lands økonomi, og hvis transaktioner registreres i ENS, er de enheder, hvis økonomiske interessecentrum er placeret inden for det pågældende lands økonomiske område. Disse enheder, kaldet residente enheder, kan, men skal ikke, have det pågældende lands nationalitet, kan, men skal ikke, være en juridisk enhed, og kan, men skal ikke, være til stede på det pågældende lands økonomiske område på det tidspunkt, hvor transaktionen gennemføres. Efter at have foretaget denne afgrænsning af den nationale økonomi ved hjælp af de residente enheder er det nødvendigt at definere betydningen af begreberne økonomisk område og økonomisk interessecentrum.2.05. Ved det økonomiske område forstås:a) det geografiske område, der administreres af en regering, inden for hvilke personer, varer, tjenester og kapital bevæger sig fritb) toldfri zoner, herunder toldfri lagre og fabrikker under toldopsync) det nationale luftrum, territorialfarvand og den del af kontinentalsoklen, der ligger i det internationale farvand, som er under landets overhøjhed (1)d) territoriale enklaver (dvs. geografiske områder beliggende i udlandet, og som i henhold til internationale traktater eller aftaler mellem stater anvendes af landets offentlige myndigheder (ambassader, konsulater, militærbaser, videnskabelige baser osv.))e) forekomster af olie, naturgas osv. i internationalt farvand uden for landets kontinentalsokkel, som udnyttes af enheder, der er residente på landets område som defineret i ovenstående underafsnit.2.06. Det økonomiske område omfatter ikke eksterritoriale enklaver (dvs. dele af landets eget geografiske område, som bruges af andre landes offentlige myndigheder, af Den Europæiske Unions institutioner eller af internationale organisationer i henhold til internationale traktater eller aftaler mellem stater (2).2.07. Begrebet økonomisk interessecentrum angiver, at der findes en placering inden for det økonomiske område, på eller ud fra hvilken en enhed udøver og har til hensigt fortsat at udøve økonomiske aktiviteter og transaktioner i betydeligt omfang, enten tidsubegrænset eller over en længere, tidsbegrænset periode (et år eller mere). Det følger heraf, at en enhed, der udfører sådanne transaktioner på flere landes økonomiske områder, betragtes som havende et økonomisk interessecentrum i hvert af disse lande. Ejendomsret til jord og bygninger inden for det økonomiske område betragtes som tilstrækkeligt til, at ejeren har et økonomisk interessecentrum på området.2.08. På grundlag af disse definitioner kan enheder, der anses for residente i et givet land, opdeles i følgende grupper:a) enheder, hvis hovedaktivitet er produktion, finansiering, forsikring eller omfordeling, for så vidt angår alle deres transaktioner, undtagen transaktioner vedrørende ejendomsret til jord og bygningerb) enheder, hvis hovedaktivitet er forbrug (3), for så vidt angår alle deres transaktioner, undtagen transaktioner vedrørende ejendomsret til jord og bygningerc) alle enheder i deres egenskab af ejere af jord eller bygninger, med undtagelse af ejere af eksterritoriale enklaver, der udgør en del af andre landes økonomiske område, eller som er stater sui generis (se punkt 2.06).2.09. For enheder, hvis hovedaktivitet er produktion, finansiering, forsikring eller omfordeling, for så vidt angår alle deres transaktioner, undtagen transaktioner vedrørende ejendomsret til jord og bygninger, skelnes der mellem to tilfælde:a) aktiviteter, der udelukkende udøves på landets økonomiske område: enheder, der udøver sådanne aktiviteter, er residente enheder i det pågældende landb) aktiviteter, der udøves i et år eller derover, i flere landes økonomiske områder: kun den del af enheden, der har et økonomisk interessecentrum på landets økonomiske område, anses for at være en resident enhed. Der kan enten være tale om:1) en institutionel resident enhed, hvor de aktiviteter, der udøves i mere end et år i udlandet, er udskilt og behandles separat (4), eller2) en fiktiv resident enhed, for så vidt angår den aktivitet, der udøves i landet i mere end et år af en enhed, der er resident i et andet land (5).2.10. For enheder, hvis hovedaktivitet er forbrug, bortset fra i deres egenskab af ejere af jord og bygninger, betragtes husholdninger, der har et økonomisk interessecentrum i landet, som residente enheder, selv om de tager til udlandet i kortere perioder (mindre end et år). Disse omfatter navnlig følgende grupper:a) grænsearbejdere, dvs. personer, som dagligt krydser grænsen for at arbejde i et nabolandb) sæsonarbejdere, dvs. personer, som forlader landet i adskillige måneder, men i mindre end et år, for at arbejde i et andet land inden for sektorer, hvor der findes et midlertidigt behov for ekstra arbejdskraftc) turister, patienter, studerende (6), embedsmænd på tjenesterejse, forretningsfolk, sælgere, kunstnere og besætningsmedlemmer, som rejser i udlandetd) lokalt ansatte, der arbejder i eksterritoriale enklaver i udlandete) ansatte ved Den Europæiske Unions institutioner samt ved internationale civile eller militære organisationer, som har hovedkvarter i eksterritoriale enklaverf) officielle repræsentanter, civile eller militære, for landets regering (herunder disses husholdninger), der er bosat i territoriale enklaver.2.11. Alle enheder i deres egenskab af ejere af jord og/eller bygninger, som udgør en del af det økonomiske område, betragtes som residente enheder eller fiktive residente enheder i det land, hvor jorden eller bygningerne er beliggende.(1) Fiskerfartøjer, andre skibe, flydende platforme og luftfartøjer behandles i ENS som alt andet mobilt udstyr, hvad enten de ejes og/eller drives af residente enheder i landet eller ejes af ikke-residente enheder og drives af residente enheder. Transaktioner vedrørende ejendomsret (faste bruttoinvesteringer) og brug (udlejning, forsikring osv.) af denne type udstyr henregnes til økonomien i det land, hvor henholdsvis ejeren og/eller operatøren er resident. Finansiel leasing betragtes som en overdragelse af ejendomsretten.(2) Områder, der anvendes af Den Europæiske Unions institutioner og internationale organisationer, betragtes således som stater sui generis. Sådanne stater er kendetegnet ved, at de eneste residente enheder er institutionerne selv (se 2.10.e).(3) Forbrug er ikke husholdningernes eneste mulige aktivitet. Husholdninger kan som erhvervsdrivende udøve enhver form for økonomisk aktivitet.(4) Kun i tilfælde, hvor denne aktivitet udøves i mindre end et år, skal den ikke adskilles fra den producerende institutionelle enheds aktiviteter. Dette kan også være tilfældet, når den pågældende aktivitet, selv om den udøves i et år eller derover, er af et ubetydeligt omfang og under alle omstændigheder, når den består i at installere udstyr i udlandet. Men en enhed, der er resident i et andet land, og som udfører byggeaktiviteter i det pågældende land i mindre end et år, betragtes som havende sit økonomiske interessecentrum på landets økonomiske område, hvis resultatet af byggeaktiviteten udgør faste bruttoinvesteringer. En sådan enhed skal derfor behandles som en fiktiv resident enhed.(5) Studerende betragtes altid som residenter, uanset varigheden af deres studier i udlandet.BILAG B DELSEKTOREN CENTRALBANKEN (S. 121)2.45. Definition:Delsektoren centralbanken (S. 121) består af alle finansielle selskaber og kvasiselskaber, hvis hovedfunktion består i at udstede penge, opretholde den indenlandske og udenlandske værdi af den nationale valuta samt at opbevare alle landets internationale reserver eller en del heraf.2.46. Delsektor S. 121 omfatter følgende finansielle formidlere:a) den nationale centralbank, også hvor den indgår i Det Europæiske System af Centralbankerb) centrale monetære organer hovedsagelig i offentligt regi (f.eks. organer, der forvalter veksling af valuta eller udsteder penge), som fører et fuldstændigt regnskab og har fri beslutningsret i forhold til de statslige forvaltnings- og servicemyndigheder. Disse aktiviteter udøves for det meste enten inden for statslig forvaltning og service eller inden for centralbanken. I disse tilfælde er der ikke tale om nogen selvstændig institutionel enhed.2.47. Delsektor S. 121 omfatter ikke myndigheder og organer (bortset fra centralbanken), som regulerer eller fører tilsyn med finansielle selskaber eller finansmarkederne.DELSEKTOREN ANDRE MONETÆRE FINANSIELLE INSTITUTIONER (S. 122)2.48. Definition:Delsektoren andre monetære finansielle institutioner (S. 122) omfatter alle finansielle selskaber og kvasiselskaber - med undtagelse af enheder klassificeret under delsektoren centralbanken - der hovedsagelig beskæftiger sig med finansiel formidling, og hvis aktiviteter består i at modtage indlån og/eller indlånslignende indskud fra andre institutionelle enheder end monetære finansielle institutioner, og som for egen regning yder lån og/eller foretager investeringer i værdipapirer.2.49. De monetære finansielle institutioner (MFI'er) omfatter delsektoren centralbanken (S. 121) og delsektoren andre monetære finansielle institutioner (S. 122) og svarer til de monetære finansielle institutioner til statistiske formål, som defineret af EMI.2.50. MFI'er kan ikke uden videre benævnes »banker«, for de kan eventuelt omfatte nogle finansielle selskaber, som ikke kan kalde sig banker, og nogle, som måske ikke må kalde sig banker i visse lande, mens andre finansielle selskaber, der betegner sig selv som banker, måske slet ikke er MFI'er. Generelt henregnes følgende finansielle formidlere under delsektor S. 122:a) forretningsbanker, »universal«-banker og andre ikke-specialiserede bankerb) sparekasser (herunder sparekasser, som forvalter båndlagte midler, samt låne- og sparekasser)c) postgiroinstitutioner, postbanker, girobankerd) lånekasser, herunder landbrugslånekassere) andelskasser, andelslånekasser o.l.f) specialiserede banker (f.eks. erhvervsbanker, emissionskonsortier, privatkundebanker).2.51. Følgende finansielle formidlere kan også klassificeres i delsektor S. 122, når deres aktivitet består i fra offentligheden at modtage midler, der skal tilbagebetales, enten i form af indlån eller under andre former, såsom løbende udstedelse af obligationer og andre tilsvarende værdipapirer. Ellers skal de klassificeres i delsektor S. 123:a) selskaber, der formidler lån mod pant i fast ejendom (realkreditinstitutioner som f.eks. kreditforeninger, hypotekbanker o.l.)b) investeringsforeninger, investeringsselskaber og andre former for kollektiv investering, f.eks. foretagender, der beskæftiger sig med kollektive investeringer i omsættelige værdipapirer (UCITS)c) kommunale lånekasser.2.52. Delsektor S. 122 omfatter ikke:a) holdingselskaber, der udelukkende kontrollerer og leder en gruppe af datterselskaber hovedsagelig bestående af andre monetære finansielle institutioner, men som ikke selv tilhører delsektoren andre monetære finansielle institutioner. Sådanne holdingselskaber klassificeres i delsektor S. 123b) nonprofitinstitutioner med status af uafhængige juridiske enheder, som er rettet mod andre monetære finansielle institutioner, men som ikke foretager finansiel formidling.DELSEKTOREN ANDRE FINANSIELLE FORMIDLERE, UNDTAGEN FORSIKRINGSSELSKABER OG PENSIONSKASSER (S. 123)2.53. Definition:Delsektoren andre finansielle formidlere undtagen forsikringsselskaber og pensionskasser (S. 123) omfatter alle finansielle selskaber og kvasiselskaber, der hovedsagelig beskæftiger sig med finansiel formidling ved at indgå forpligtelser, undtagen i form af penge, indlån og/eller indlånslignende indskud fra andre institutionelle enheder end monetære finansielle selskaber, eller forsikringstekniske reserver.2.54. Delsektor S. 123 omfatter forskellige former for finansielle formidlere, især dem, der hovedsagelig er beskæftiget med langfristet finansiering. I det fleste tilfælde er det den ofte lange løbetid, som adskiller disse fra delsektoren andre monetære finansielle institutioner. Eftersom der ikke er tale om passiver i form af forsikringstekniske reserver, er det muligt af afgrænse denne delsektor i forhold til delsektoren forsikringsselskaber og pensionskasser.2.55. Delsektor S. 123 omfatter navnlig følgende finansielle selskaber og kvasiselskaber, medmindre der er tale om MFI'er:a) selskaber, der beskæftiger sig med finansiel leasingb) selskaber, der formidler afbetalingskreditter og finansiering til personlige eller erhvervsmæssige formålc) selskaber, der beskæftiger sig med factoringd) forhandlere af værdipapirer og derivater (for egen regning)e) specialiserede finansielle selskaber, såsom venture- og udviklingsselskaber, eksport/importfinansieringsselskaberf) kreditformidlende selskaber oprettet med henblik på at eje værdipapirbaserede aktiverg) finansielle formidlere, der modtager indlån og/eller indlånslignende indskud udelukkende fra MFI'erh) holdingselskaber, der udelukkende kontrollerer og leder en gruppe af datterselskaber, der hovedsagelig er beskæftiget med finansiel formidling og/eller finansielle hjælpetjenester, men som ikke selv er finansielle selskaber.2.56. Delsektor S. 123 omfatter ikke nonprofitinstitutioner med status af uafhængige juridiske enheder, som er rettet mod andre finansielle formidlere, undtagen forsikringsselskaber og pensionskasser, men som ikke udfører finansiel formidling.


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse om Polens opdaterede konvergensprogram, 2007-2010

text:
   DA
DA    DA
 ---pagebreak---    KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
                                  Bruxelles, den 11.6.2008
                                  SEK(2008) 2012 endelig
                Henstilling med henblik på
                 RÅDETS UDTALELSE
   om Polens opdaterede konvergensprogram, 2007-2010
                (forelagt af Kommissionen)
DA                                                         DA
 ---pagebreak---                                                 BEGRUNDELSE
   1.         GENEREL BAGGRUND
   Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et
   middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en stærk og vedvarende vækst, som
   fører til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at
   pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at
   gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige
   finansers holdbarhed på lang sigt.
   Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
   overvågning og samordning af økonomiske politikker1, som indgår i stabilitets- og
   vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge Rådet og Kommissionen
   stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf. Medlemsstater, der
   allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og
   medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede)
   konvergensprogrammer. Polens første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I
   overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 5. juli 2004 på
   grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og
   Finansielle Udvalg. De opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer skal ifølge
   forordningen vurderes af Kommissionen og undersøges af udvalget, og de kan om nødvendigt
   undersøges af Rådet efter samme procedure som nævnt ovenfor.
   2.         BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAM
   Kommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Polens konvergensprogram, der blev
   forelagt den 26. marts 2008, og fremsætter en henstilling med henblik på Rådets udtalelse
   herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).
   Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede konvergensprogram er
   kort beskrevet i afsnittene om:
   (1)      landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i
            forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)
   (2)      den seneste vurdering af landets stilling under den forebyggende del af stabilitets- og
            vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af
            konvergensprogrammet)
   (3)      marts 2008-opdateringen af de landespecifikke overordnede økonomisk-politiske
            retningslinjer med hensyn til budgetpolitikker
   (4)      Kommissionens vurdering af rapporten fra oktober 2007 om gennemførelsen af det
            nationale reformprogram.
   2.1.       Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Polen
   Den 5. juli 2004 vedtog Rådet i henhold til artikel 104, stk. 6, en beslutning, hvori det blev
   fastslået, at Polen på grundlag af et offentligt underskud på 4,1 % af BNP i 2003 havde et
   uforholdsmæssigt stort underskud. Samtidig rettede Rådet i overensstemmelse med
   1
            EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1).
            De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:
            http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
DA                                                          2                                                    DA
 ---pagebreak---    artikel 104, stk. 7, henstillinger til landet om at korrigere det uforholdsmæssigt store
   underskud. Det blev bl.a. henstillet, at Polen skulle træffe foranstaltninger til at bringe
   underskuddet ned under 3 % af BNP senest i 2007 på en troværdig og holdbar måde, jf.
   Rådets udtalelse om konvergensprogrammet fra maj 2004. I november 2006 besluttede Rådet,
   at de foranstaltninger, som de polske myndigheder havde truffet indtil da, var utilstrækkelige.
   I februar 2007 fremsatte Rådet nye henstillinger, som bekræftede, at korrektionen skulle finde
   sted senest i 2007. Det blev henstillet, at de polske myndigheder skulle sikre en forbedring af
   den strukturelle saldo på mindst 0,5 procentpoint af BNP mellem 2006 og 2007. I november
   2007 sendte Kommissionen en meddelelse til Rådet, hvori det blev konkluderet, at de
   foranstaltninger, som Polen havde truffet som reaktion på Rådets henstilling, var i
   overensstemmelse med henstillingen. For så vidt angår 2008 og 2009, gav Kommissionen
   imidlertid udtryk for bekymring med hensyn til holdbarheden af korrektionen af det
   uforholdsmæssigt store underskud, uden hvilken proceduren i forbindelse med
   uforholdsmæssigt store underskud ikke kan ophæves. Både Kommissionen og Rådet
   opfordrede de polske myndigheder til snarest muligt at forelægge et opdateret
   konvergensprogram, der redegør for deres mellemfristede strategi for hele valgperioden, som
   tager sigte på en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud og yderligere fremskridt
   i retning af den mellemfristede målsætning.
   Sammen med denne henstilling med henblik på Rådets udtalelse henstiller Kommissionen, at
   Rådet beslutter at ophæve proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud for
   Polen, fordi det ud fra en samlet vurdering fremgår, at situationen med et uforholdsmæssigt
   stort underskud i Polen er blevet korrigeret. Resultatet for det offentlige underskud i 2007 er
   2,0 % af BNP, hvilket er under referenceværdien på 3 % af BNP. Det anføres i
   Kommissionens prognose fra foråret 2008, at underskuddet fortsat vil ligge under
   referenceværdien på 3 % af BNP i 2008 og 2009.
   2.2.       Vurderingen i Rådets udtalelse om den forrige opdatering
   I sin udtalelse af 27. februar 2007 sammenfattede Rådet sin vurdering af den foregående
   opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2006-2009 som følger. "I programmet
   planlægges en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007, idet der
   henvises til bestemmelsen i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97, men Rådet gør opmærksom
   på, at hverken de foranstaltninger, der hidtil er truffet, eller de planlagte foranstaltninger ser
   ud til at være tilstrækkelige til at nå dette resultat. Selv om det i programmet forventes, at der i
   de efterfølgende år vil ske tilstrækkelige fremskridt i retning af den mellemfristede
   budgetmålsætning på baggrund af udsigterne til en stærk vækst, er opfyldelsen af
   budgetmålsætningerne og holdbarheden af tilpasningen forbundet med store risici."
   Under hensyntagen til en ny henstilling til Polen om at korrigere det uforholdsmæssigt store
   underskud, som Rådet vedtog den 27. februar 2007 i overensstemmelse med traktatens
   artikel 104, stk. 7, opfordrede Rådet Polen til at "i) sikre en korrektion af det
   uforholdsmæssigt store underskud senest i 2007 i overensstemmelse med den nye henstilling
   efter artikel 104, stk. 7; ii) drage fordel af de økonomiske opgangstider og anvende eventuelle
   ekstraindtægter til nedbringelse af underskuddet og – efter den planlagte korrektion af det
   uforholdsmæssigt store underskud – øge tempoet i tilpasningen i retning af den
   mellemfristede budgetmålsætning ved at specificere og gennemføre de yderligere
   foranstaltninger, navnlig på udgiftssiden, der er nødvendige for at nå den planlagte tilpasning;
   iii) sikre resultaterne af pensionsreformen."
DA                                                    3                                                 DA
 ---pagebreak---    2.3.        Marts 2008-opdateringen af de landespecifikke overordnede økonomisk-
               politiske retningslinjer med hensyn til budgetpolitikker
   Den 14. maj 2008 vedtog Rådet en henstilling om ajourføringen i 2008 af de overordnede
   retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker og
   gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker2. Med hensyn til
   budgetpolitikken blev det henstillet til Polen at "styrke konsolideringen af de offentlige
   finanser og supplere loftet over det nominelle underskud på statsbudgettet med andre
   mekanismer, der kan hjælpe med til at styre udgiftsudviklingen."
   2.4.        Kommissionens vurdering af rapporten fra oktober 2007 om gennemførelsen af
               det nationale reformprogram
   Den 11. december 2007 vedtog Kommissionen sin strategiske rapport om den fornyede
   Lissabonstrategi for vækst og beskæftigelse, der indeholder en vurdering af rapporten fra
   oktober 2007 om gennemførelsen af Polens nationale reformprogram3, og den kan
   opsummeres som følger.
   Polens nationale reformprogram identificerede følgende hovedudfordringer: konsolidering og
   bedre forvaltning af de offentlige finanser, udvikling af iværksætterånd, større innovation i
   virksomhederne; opgradering og udvikling af infrastruktur, sikring af et konkurrencepræget
   miljø i netværkssektorerne, skabelse og fastholdelse af arbejdspladser og nedbringelse af
   arbejdsløsheden samt forbedring af arbejdstagernes og virksomhedernes fleksibilitet.
   Det var Kommissionens vurdering, at Polen har gjort begrænsede fremskridt med
   gennemførelsen af sit nationale reformprogram i årene 2005-2007.
   På baggrund af de konstaterede stærke og svage sider og beviserne for de fremskridt, der var
   gjort, henstillede Kommissionen, at det henstilles til Polen at træffe foranstaltninger på
   følgende områder: finanspolitisk konsolidering (mekanismer for udgiftskontrol); konkurrence
   i netværksindustrierne; offentlig forskning og støtte til privat F&U; flexicurity, herunder aktiv
   arbejdsmarkedspolitik, sociale ydelser, livslang læring og uddannelse.
   Polen opfordres desuden til at fokusere på følgende områder: transportinfrastruktur;
   virksomhedsregistrering; e-forvaltning; gennemførelse af lovgivningen om det indre marked;
   børnepasningstilbud.
   På grundlag af Kommissionens strategiske rapport vedtog Rådet den 14. maj 2008
   henstillingerne om 2008-opdateringen af de overordnede retningslinjer for de økonomiske
   politikker i medlemsstaterne, herunder Polen.
                                      Boks: Hovedpunkterne i vurderingen
   Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges,
   jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97:
   • om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske
   • den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede
       tilpasning i retning heraf er hensigtsmæssig
   • om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er
       tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet
   • ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning
   2
             EUT L 139 af 29.5.2008, s. 57.
   3
             Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd, "Strategisk rapport om den fornyede Lissabon-
             strategi for vækst og beskæftigelse: igangsætning af den nye cyklus (2008-2010)", 11.12.2007,
             KOM(2007) 803.
DA                                                          4                                                  DA
 ---pagebreak---        undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens
       indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der
       deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig
       forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre
       midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede
       budgetmålsætning
   • når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater,
       der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede
       budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større
       strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge
       den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers
       holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med
       hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at
       vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på
       pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret
       søjle
   • om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer
       for den økonomiske politik.
   Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med
   henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra foråret 2008, idet der også tages hensyn
   til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede
   saldi.
   Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af:
   • udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som
       der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge
       Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en
       meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af
       den langsigtede holdbarhed4
   • graden af overensstemmelse med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i
       forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse og gennemførelsesrapporten fra
       oktober 2007. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede
       retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de
       nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og
       konvergensprogrammerne
   • overensstemmelsen med adfærdskodeksen5, hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et
       fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne.
   4
             Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede
             holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen,
             Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of
             public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.
   5
             "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og
             konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.
DA                                                        5                                                          DA
 ---pagebreak---                                            Henstilling med henblik på
                                           RÅDETS UDTALELSE
                         om Polens opdaterede konvergensprogram, 2007-2010
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker6, særlig artikel 9, stk. 3,
   under henvisning til henstilling fra Kommissionen,
   efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —
   AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:
   (1)     Den [8. juli 2008] gennemgik Rådet Polens opdaterede konvergensprogram, der
           dækker perioden 2007-20107.
   (2)     Polen har på det seneste gjort fremskridt med hensyn til at reducere forskellen i
           forhold til de gennemsnitlige indkomstniveauer i EU, idet den reale BNP-vækst steg
           fra omkring 4½ % i gennemsnit i 2003-2005 til over 6 % i 2006-2007. Den
           arbejdskraftintensive vækst i produktionen forbedrede i høj grad situationen på
           arbejdsmarkedet, idet arbejdsløsheden faldt fra næsten 20 % i 2003 til 9½ % i 2007.
           Foruden en ekstraordinær vækst i beskæftigelsen afspejler faldet i arbejdsløsheden
           imidlertid en stadig mindre arbejdsstyrke som følge af migration. Forvridningerne af
           incitamenter til at tage arbejde, som forstærkes af en omfattende emigration, øger
           endvidere manglen på arbejdskraft i visse sektorer. Det stramme arbejdsmarked lægger
           pres på lønningerne, hvilket har en negativ indvirkning på HICP-inflationen, som efter
           en periode med en vellykket afdæmpning fra 2005 til første halvdel af 2007 steg
           betydeligt i slutningen af 2007. Efter at være toppet med 6¼ % af BNP i 2003 faldt det
           offentlige underskud i gennemsnit med over 1 procentpoint om året og lå på 2 % af
           BNP i 2007. I de seneste år har resultaterne stort set været bedre end målene takket
           være positive vækstoverraskelser, som har resulteret i uventede indtægter, samt den
           ufuldstændige gennemførelse af udgiftsplaner. En yderligere budgetkonsolidering vil
           være stærkt afhængig af en reform af systemet for sociale overførsler (hovedsagelig
           førtidspensioner og invaliditetsydelser) og en forøgelse af erhvervsfrekvensen.
   (3)     I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet,
           forventes den reale BNP-vækst at falde gradvis fra 6,5 % i 2007 til 5,2 % i gennemsnit
   6
           EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1).
           De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:
           http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
   7
           Opdateringen blev forelagt 16 uger efter fristen den 1. december, der er fastsat i adfærdskodeksen, som
           følge af dannelsen af en ny regering i november efter parlamentsvalget i oktober.
DA                                                         6                                                       DA
 ---pagebreak---        i resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de disponible oplysninger8
       forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser. Programmets
       inflationsfremskrivninger forekommer at være i den lave ende, hvilket afspejler de
       positive antagelser om importpriserne og en forholdsvis lav stigning i den nominelle
       løn pr. ansat.
   (4) Resultatet for det offentlige underskud i 2007 var 2,0 % af BNP, i forhold til de 3,4 %,
       der blev fremskrevet i konvergensprogrammet fra november 2006. Hovedårsagen var
       en langt højere real og nominel BNP-vækst end antaget i november 2006, men
       udgifterne blev også holdt nede. Virksomhedernes høje rentabilitet gav især mulighed
       for at bremse væksten i tilskud, mens det hurtige fald i arbejdsløsheden og den
       manglende indeksering i henhold til Hausner-planen9 også begrænsede væksten i
       sociale overførsler. Desuden var aflønningen af ansatte i den offentlige sektor lavere
       end planlagt. Endelig var de offentlige investeringer lavere end fremskrevet som følge
       af en langsommere absorbering af EU-midler end planlagt. Som helhed var
       udgiftskvoten 1,5 procentpoint lavere end fremskrevet i november 2006. På
       indtægtssiden viste indtægterne fra indirekte skatter og sociale bidrag sig at være bedre
       end forventet i november 2006, hovedsagelig takket være en langt højere
       beskæftigelse og lønvækst. Disse positive overraskelser blev udlignet af et dårligere
       resultat inden for andre indtægtsposter (direkte skatter som følge af en forhøjelse af
       skalatrinnene). Dette resulterede som helhed i en indtægtskvote, som lå en smule
       under den planlagte. Med en forbedring af den strukturelle saldo på ca. 1½
       procentpoint opfyldte budgetgennemførelsen i år 2007 rigeligt opfordringen i Rådets
       udtalelse af 27. februar 2007 om den forrige opdatering af konvergensprogrammet.10
   (5) Hovedmålet for budgetstrategien er en varig reduktion af det strukturelle offentlige
       underskud (konjunkturkorrigeret underskud ekskl. engangsforanstaltninger og andre
       midlertidige foranstaltninger) med det formål at nå den mellemfristede målsætning for
       budgetstillingen, som er et strukturelt underskud på 1 % af BNP, i 2011, dvs. et år
       efter programperioden. Dette er i overensstemmelse med det forrige
       konvergensprogram, ifølge hvilket den mellemfristede målsætning skulle nås "efter
       2010". Efter en forværring med 0,5 procentpoint til 2,5 % af BNP i 2008 forventes det
       samlede underskud at forbedres til 1,5 % senest i 2010. Den primære saldo følger en
       lignende kurs og forventes at stige fra -0,2 % af BNP i 2008 til 0,8 % i 2010. På
       baggrund af en begrænset vækst i produktionen forventes ændringerne i den
       strukturelle saldo beregnet i henhold til den i fællesskab aftalte metode at være større,
       idet det strukturelle underskud indsnævres fra ca. 2¾ % af BNP i 2008 til lidt over 1 %
       i 2010. Budgettilpasningen er udgiftsbaseret og back-loaded til 2009 og 2010. I 2008
       skyldes forværringen af underskuddet hovedsagelig en stærk stigning i
       investeringskvoten samt et stort fald i de sociale bidrag (opvejes delvis af en stigning i
       andre indtægter). I 2009-2010 skal konsolideringen hovedsagelig nås gennem
       tilbageholdenhed med hensyn til aflønning af ansatte, sociale overførsler og forbrug i
       produktionen. Det planlagte tempo i underskudsreduktionen mellem 2007 og 2009 er
       lavere end i den forrige opdatering, men udgangspunktet (2007) og hvert af de nye
   8
       Vurderingen bygger bl.a. på Kommissionens prognoser fra foråret 2008 og Kommissionens vurdering
       af rapporten fra oktober 2007 om gennemførelsen af det nationale reformprogram.
   9
       Det mest omfattende og konkrete forsøg på udgiftsreform hidtil, foreslået i 2003 med det formål at
       reducere de offentlige udgifter til social beskyttelse, offentlig administration og statsstøtte. Hausner-
       planen erstattede bl.a. den årlige indeksering med en indeksering, efter at den kumulerede inflation
       overstiger 5 % eller hvert tredje år (afhængigt af hvad der indtræder først).
   10
       EUT C 72 af 29.3.2007, s. 13.
DA                                                     7                                                         DA
 ---pagebreak---        underskudsmål i opdateringen af konvergensprogrammet fra marts 2008 er bedre end
       målene i opdateringen fra november 2006. Usikkerhedsmomenterne i forbindelse med
       budgetfremskrivningerne i programmet synes i det store og hele at være afbalancerede
       i 2008, men resultaterne kunne være værre end fremskrevet i programmet derefter.
       Programmets underskudsmål for 2008 er det samme som i prognosen fra foråret 2008
       (2,5 % af BNP). Likviditetsdataene for det centrale budget for første kvartal af 2008
       tyder på et indtægtsresultat, som ligger over budgetfremskrivningerne, men
       programmet antager en lidt højere vækst i 2008 end i Kommissionens prognose fra
       foråret 2008, og et stadig stigende lønpres i den offentlige sektor indebærer en risiko
       for de offentlige finanser. På den anden side vil en højere inflation end antaget i
       programmet reducere udgiftskvoten i 2008, idet udgifterne hovedsagelig fastsættes i
       nominelle termer. I 2009 kunne den højere inflation i 2008 imidlertid stimulere
       lønvæksten i den offentlige sektor og medføre højere pensioner og sociale ydelser end
       antaget i programmet, hvilket yderligere skærpes af en reform af
       indekseringsmekanismen, som fra 2008 knytter de sociale ydelser ikke blot til
       forbrugerpriserne, men delvis også til lønningerne. Mens parlamentet allerede har
       vedtaget underskudsforøgende foranstaltninger (personskattenedsættelser), er de
       opvejende foranstaltninger uklare, og deres budgetvirkning er uvis (undtagen for
       punktafgiftsstigninger i relation til EU-harmoniseringen, som ikke fuldt ud vil opveje
       personskattesænkningen). Hvis den yderligere høje vækst i beskæftigelsen, som
       antages af regeringen, ikke fastholdes, kan det være vanskeligt at videreføre den
       jobskabende og vækstbaserede budgetkonsolidering efter 2008. På den anden side
       tegner udviklingen i den offentlige saldo godt: indtægterne har ofte vist sig at være
       højere end fremskrevet, mens udgiftsplanerne ikke er blevet opfyldt.
   (6) På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at
       være forenelig med en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud
       senest i 2007 som henstillet af Rådet. Det vil imidlertid ikke inden for
       programperioden kunne sikres, at der er en sikkerhedsmargen mod overskridelse af
       underskudsgrænsen på 3 % af BNP. Endvidere er budgetstillingen i programmet
       muligvis ikke tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede budgetmålsætning nås i
       2011 som forudset i programmet. Eftersom økonomien nyder gode vækstbetingelser,
       er det tilpasningstempo i retning af den mellemfristede målsætning, der er indeholdt i
       programmet, ikke tilstrækkeligt, og det må styrkes i 2008 for at være i
       overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Derefter bør det understøttes af
       foranstaltninger. Skulle der vise sig et inflations- og lønpres, vil der desuden være
       behov for en strammere finanspolitisk stilling end planlagt i programmet for at undgå
       overophedning.
   (7) Polen ser ud til at stå over for en lav risiko med hensyn til holdbarheden i de offentlige
       finanser. Ifølge de fremskrivninger, der blev foretaget i 2005, og på grundlag af den
       fælles metodologi er den langsigtede budgetmæssige indvirkning af aldringen blandt
       de laveste i EU. Fra 2008 vil de sociale ydelser imidlertid ikke blot blive indekseret i
       forhold til forbrugerpriserne, men også delvis i forhold til lønningerne, hvilket vil øge
       udgifterne på lang sigt. Selv om budgetstillingen i 2007 med et mindre strukturelt
       primært underskud er bedre end udgangsstillingen i det forrige program, udgør den en
       risiko for holdbarheden af de offentlige finanser, før der tages hensyn til de
       langsigtede budgetkonsekvenser af befolkningens aldring. En yderligere konsolidering
       af de offentlige finanser, herunder reformen af førtidspensioneringsordningen
       (indførelse af "efterløn", som begrænser førtidspensionering til visse problemfyldte
       erhverv) som ønsket i konvergensprogrammet, vil derfor bidrage til både at stimulere
DA                                                8                                               DA
 ---pagebreak---            arbejdskraftens aktivitet og beskæftigelsen og begrænse risiciene i forbindelse med
           holdbarheden af de offentlige finanser.
   (8)     Konvergensprogrammet synes at være i overensstemmelse med rapporten fra oktober
           2007 om gennemførelsen af det nationale reformprogram. Begge programmer
           indeholder bl.a. en reform af førtidspensioneringsordningen og invaliditetsydelserne,
           en reform af landbrugernes sociale fond, en reform af sundhedsområdet, en
           omorganisering og decentralisering af de offentlige finanser og en flerårig
           budgetplanlægning. Konvergensprogrammet indeholder imidlertid ikke en kvalitativ
           vurdering af den samlede indvirkning af rapporten fra oktober 2007 om
           gennemførelsen af det nationale reformprogram inden for den mellemfristede
           finanspolitiske strategi (f.eks. en drøftelse af indvirkningerne på den potentielle vækst
           og beskæftigelsen). Programmet rummer dog systematiske oplysninger om de direkte
           budgetomkostninger ved de vigtigste reformer, der er indeholdt i det nationale
           reformprogram.
   (9)     Konvergensprogrammets budgetstrategi er delvis i overensstemmelse med de
           landespecifikke overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er
           inkluderet i de integrerede retningslinjer med hensyn til budgetpolitik, som er
           udstukket i forbindelse med Lissabonstrategien. Selv om programmet forventer en
           fortsat finanspolitisk konsolidering, nævnes der ikke yderligere mekanismer til bedre
           kontrol med udgifterne.
   (10)    Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og
           konvergensprogrammerne, har programmet visse mangler i de frivillige data.
   Den samlede konklusion er, at efter korrektionen af det offentlige underskud i 2007, og mens
   underskuddet og gælden fortsat vil ligge under refenceværdierne på henholdsvis 3 % og 60 %
   af BNP, forventer programmet en forværring af den offentlige saldo med 0,5 procentpoint af
   BNP i 2008 og et back-loaded fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i
   de efterfølgende år på baggrund af gunstige vækstudsigter. I 2008 er den fremskrevne
   strukturforværring på næsten ½ procentpoint af BNP ikke i overensstemmelse med stabilitets-
   og vækstpagten. Som følge af risiciene i forbindelse med budgetmålene fra 2009, som
   hovedsagelig skyldes manglen på specificerede foranstaltninger, vil den mellemfristede
   budgetmålsætning formentlig ikke blive nået senest i 2011 som planlagt i programmet.
   Endvidere vil der, hvis der skulle opstå inflationspres, være behov for en strammere
   finanspolitisk linje end beskrevet i programmet. Hvad angår den langsigtede holdbarhed af de
   offentlige finanser, ser Polen ud til at stå over for en lav risiko, men
   førtidspensioneringssystemet trænger til en reform.
   På baggrund af ovennævnte vurdering og behovet for at sikre holdbare offentlige finanser
   opfordres Polen til at udnytte de gunstige vækstbetingelser til at øge tempoet i den strukturelle
   tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, navnlig for at dæmme op for et
   eventuelt inflationspres, ved at anvende eventuelle ekstraindtægter og ubrugte ressourcer til
   gældsnedbringelse i 2008 og ved at specificere og gennemføre foranstaltninger, især på
   udgiftssiden, i de følgende år.
DA                                                   9                                               DA
 ---pagebreak---    Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger
                                                                2006        2007       2008        2009       2010
                                            KP marts 08           6,2         6,5        5,5         5,0         5,0
                Realt BNP                    KOM april
                                                                  6,2         6,5        5,3         5,0        n.a.
               (% ændring)                       2008
                                           KP nov. 2006           5,4         5,1        5,1         5,6        n.a.
                                          KP marts 2008           1,3         2,6        3,5         2,9         2,5
             HICP-inflation                  KOM april
                                                                  1,3         2,6        4,3         3,4        n.a.
                    (%)                          2008
                                           KP nov. 2006           1,4         2,1        2,5         2,5        n.a.
                                          KP marts 2008           0,5         1,1        0,7       −0,2        −0,9
                Outputgab1                   KOM april
                                                                  0,6         1,2        0,5       −0,7         n.a.
          (% af potentielt BNP)                 20082
                                           KP nov. 2006           0,5         0,5        0,3         0,4        n.a.
                                          KP marts 2008          −2,6        −2,6       −3,5       −4,2        −4,6
       Nettolångivning/låntagning
                                             KOM april
        vis-a-vis resten af verden                               −2,5        −2,6       −2,3       −3,6         n.a.
                                                 2008
               (% af BNP)
                                           KP nov. 2006         −1,6        −1,8       −2,2        −2,7         n.a.
                                          KP marts 2008          −3,8        −2,0       −2,5       −2,0        −1,5
             Offentlig saldo                 KOM april
                                                                 −3,8        −2,0       −2,5       −2,6         n.a.
               (% af BNP)                        2008
                                           KP nov. 2006         −3,9        −3,4       −3,1        −2,9         n.a.
                                          KP marts 2008          −1,1         0,2       −0,2         0,3         0,8
              Primær saldo                   KOM april
                                                                 −1,1         0,6        0,2         0,1        n.a.
               (% af BNP)                        2008
                                           KP nov. 2006         −1,5        −1,0       −0,7        −0,6         n.a.
                                          KP marts 2008          −4,0        −2,4       −2,8       −1,9        −1,1
      Konjunkturkorrigeret saldo1            KOM april
               (% af BNP)                                        −4,0        −2,5       −2,7       −2,3         n.a.
                                                 2008
                                           KP nov. 2006         −4,1        −3,6       −3,2        −3,0         n.a.
                                          KP marts 2008          −4,0        −2,4       −2,8       −1,9        −1,1
            Strukturel saldo3                KOM april
                                                                 −4,0        −2,5       −2,7       −2,3         n.a.
               (% af BNP)                        2008
                                           KP nov. 2006         −4,1        −3,6       −3,2        −3,0         n.a.
                                          KP marts 2008          47,6        44,9       44,2        43,3       42,3
           Offentlig bruttogæld              KOM april
                                                                 47,6        45,2       44,5        44,1        n.a.
               (% af BNP)                        2008
                                           KP nov. 2006          48,9        50,0       50,3        50,2        n.a.
    Anmærkninger:
    1
      Outputgab og konjunkturkorrigerede saldi i henhold til programmerne som genberegnet af Kommissionens
    tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmerne.
    2
      Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 5,2 %, 5,9 %, 6,0 % og 6,2 % i perioden 2006-2009.
    3
      Konjunkturkorrigeret saldo, ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Der er ingen
    engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i det seneste program og Kommissionens
    prognose fra efteråret.
    Kilde:
    Konvergensprogram (KP); økonomiske prognoser fra foråret 2008 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM);
    beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene.
DA                                                         10                                                         DA