title: Rådets henstilling af 22. maj 2019 om førskoleundervisning og børnepasningsordninger af høj kvalitet

text:
               5.6.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 189/4

      RÅDETS HENSTILLING
      af 22. maj 2019
      om førskoleundervisning og børnepasningsordninger af høj kvalitet
      (2019/C 189/02)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 165,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  I henhold til det 11. princip i den europæiske søjle for sociale rettigheder (1) bør alle børn have ret til prismæssigt overkommelige dagtilbud af høj kvalitet. Dette er i overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2), som anerkender uddannelse som en rettighed, med FN's konvention om barnets rettigheder og med FN's bæredygtige udviklingsmål 4.2, ifølge hvilket alle piger og drenge bør have adgang til udvikling i den tidlige barndom, pasning og førskoleundervisning af høj kvalitet senest i 2030.

                  (2)

                  Europa-Kommissionen fremsætter i sin meddelelse »Styrkelse af den europæiske identitet gennem uddannelse og kultur« (3) visionen om et europæisk uddannelsesområde, der anerkender vigtigheden af førskoleundervisning og børnepasning som et solidt grundlag for læring i skolen og i livet. I Rådets konklusioner om skoleudvikling og fremragende undervisning (4) og Rådets henstilling om nøglekompetencer for livslang læring (5) blev det gentaget, at førskoleundervisning og børnepasning kan spille en afgørende i forbindelse med fremme af læring for alle børn, deres trivsel og udvikling.

                  (3)

                  Både politiske beslutningstagere og forskere anerkender, at det er i de tidlige år (6), at børn skaber grundlaget for og kapaciteten til at lære gennem hele livet. Læring er en gradvis proces. Opbygning af et solidt fundament i de tidlige år er en forudsætning for udvikling af kompetencer på højere niveau og uddannelsesmæssig succes samt af afgørende betydning for børnenes sundhed og trivsel. Derfor skal førskoleundervisning og børnepasning ses som grundlaget for uddannelsessystemerne og være en integreret del af uddannelsesforløbet.

                  (4)

                  Deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning er til gavn for alle børn, særligt for børn i sårbare positioner. Det er med til at forhindre, at der på et tidligt tidspunkt dannes færdighedskløfter, og på den måde er det et afgørende værktøj til bekæmpelse af uligheder og uddannelsesmæssig fattigdom. Førskoleundervisning og børnepasning skal være en del af en integreret pakke af politiske foranstaltninger baseret på børns rettigheder med henblik på at forbedre børns resultater og bryde den negative sociale arv. Forbedring af tilbuddene kan derfor være med til at opfylde de forpligtelser, der blev indgået i Kommissionens henstilling »Investering i børn: Hvordan bryder man den onde cirkel for de socialt udsatte« (7) og Rådets henstilling fra 2013 om foranstaltninger i medlemsstaterne til effektiv integration af romaerne (8).

                  (5)

                  Deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning har mange fordele (9) både for den enkelte og for samfundet som helhed, lige fra forbedret uddannelsesniveau og bedre arbejdsmarkedsresultater til færre sociale og uddannelsesmæssige tiltag og mere sammenhængende og inkluderende samfund. Ifølge PIRLS (10)- og PISA (11)-undersøgelserne får børn, som har deltaget i førskoleundervisning i mere end et år, højere karakterer i sprog og matematik. Det har også vist sig, at deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning er en vigtig faktor i forbindelse med at forebygge tidligt skolefrafald (12).

                  (6)

                  Undervisning og børnepasning fra de tidligste leveår spiller en væsentlig rolle med henblik på at lære at leve sammen i heterogene samfund. Disse ydelser kan styrke social samhørighed og inklusion på flere måder. De kan fungere som mødesteder for familier. De kan bidrage til udvikling af børnenes sproglige kompetencer, både det sprog, der tales i førskoleundervisningen eller børnepasningen, og førstesproget (13). Gennem socioemotionel læring og erfaringer i førskoleundervisningen og børnepasningen kan børnene lære at være empatiske samt lære om deres rettigheder, lighed, tolerance og mangfoldighed.

                  (7)

                  Udbyttet af investeringer i tidlige uddannelsesstadier er højest af alle uddannelsesstadier, især for børn i sårbare positioner (14). Investering i førskoleundervisning og børnepasning er en meget udbytterig investering i menneskelig kapital.

                  (8)

                  Adgangen til samt tilgængeligheden og prisoverkommeligheden af børnepasningsordninger af høj kvalitet er desuden nøglefaktorer, som gør det muligt for kvinder, og også mænd, med omsorgsforpligtelser at deltage i arbejdsmarkedet, som anerkendt ved Det Europæiske Råds møde i Barcelona i 2002, den europæiske ligestillingspagt (15) og Kommissionens meddelelse om balance mellem arbejdsliv og privatliv, der blev vedtaget den 26. april 2017 (16). Kvindernes beskæftigelse bidrager direkte til en forbedring af hustandens socioøkonomiske situation og til økonomisk vækst.

                  (9)

                  Investeringer i førskoleundervisning og børnepasning er kun en god investering, hvis ydelserne er af høj kvalitet, tilgængelige, prismæssigt overkommelige og inkluderende. Erfaringerne viser, at der kun opnås fordele, hvis førskoleundervisningen og børnepasningen er af høj kvalitet. Ydelser af dårlig kvalitet har en betydelig negativ virkning på børnene og på samfundet som helhed (17). Kvaliteten skal prioriteres i de politiske foranstaltninger og reformer.

                  (10)

                  Overordnet set bruger medlemsstaterne væsentligt færre midler på førskoleundervisning og børnepasning end på grundskolen. Som det fremgår af rapporten om fremskridtene vedrørende Barcelonamålene (18), er der i øjeblikket ikke nok tilgængelige pladser inden for førskoleundervisning og børnepasning, og efterspørgslen efter disse ydelser er større end udbuddet i næsten alle lande. Mangel på tilgængelighed, adgang og prismæssig overkommelighed har vist sig at være nogle af de væsentligste hindringer for anvendelsen af disse ydelser (19).

                  (11)

                  Europa-Parlamentet opfordrer i sin beslutning af 14. september 2017 om den nye dagsorden for færdigheder i Europa (20) medlemsstaterne til at øge kvaliteten af og udvide adgangen til tidlig førskoleundervisning og børnepasning og til at tage fat på manglen på tilstrækkelig infrastruktur for tilgængelig kvalitetsbørnepasning for alle indkomstniveauer samt til at overveje at give gratis adgang for familier, der lever i fattigdom og social eksklusion.

                  (12)

                  Førskoleundervisning og børnepasning skal være børnecentreret. Børn lærer bedst i miljøer, som er baseret på børnenes deltagelse og interesse for at lære. Tilrettelæggelsen, udvalget af aktiviteter og læringsobjekterne kommunikeres ofte mellem underviserne og børnene. Ydelserne bør sørge for et sikkert, befordrende og omsorgsfuldt miljø og sikre et socialt, kulturelt og fysisk rum, hvor børn har en række muligheder for at udvikle deres potentiale. Ydelsen kan udformes optimalt, når tilgangen bygger på den grundlæggende opfattelse, at uddannelse og børnepasning hænger uløseligt sammen. Dette bør baseres på en erkendelse af, at barndommen er en værdi i sig selv, og at børn ikke kun bør rustes til skolen og voksenlivet, men også bør støttes og værdsættes i deres tidlige år.

                  (13)

                  I en ramme fastlagt af nationale, regionale eller lokale bestemmelser bør familierne inddrages i alle aspekter af uddannelsen og pasningen af deres børn. Familien er det første og vigtigste sted, hvor børnene kan vokse og udvikle sig, og forældre og værger er ansvarlige for det enkelte barns trivsel, sundhed og udvikling. Førskoleundervisning og børnepasning er en ideel mulighed for at skabe en integreret tilgang, da de fører til den første personlige kontakt med forældrene. Forældre, som oplever problemer, vil kunne tilbydes individuel rådgivning i hjemmet. For at inddrage familierne bør førskoleundervisning og børnepasning udtænkes i samarbejde med familierne selv og være baseret på tillid og gensidig respekt (21).

                  (14)

                  Førskoleundervisning og børnepasning kan være et effektivt redskab til at opnå lighed på uddannelsesområdet for børn i sårbare positioner, som f.eks. børn af visse migrant- eller mindretalsgrupper (f.eks. romabørn) og flygtningebørn, børn med særlige behov, herunder børn med handicap, børn i alternativ pasning og gadebørn, børn af fængslede forældre og børn fra hjem med øget risiko for fattigdom og social eksklusion såsom enlige forsørgere eller storfamilier. Flygtningebørn har på grund af deres sårbare situation brug for ekstra støtte. Fattigdom, fysiske og følelsesmæssige stressfaktorer, traumer og manglende sprogfærdigheder kan stå i vejen for deres uddannelsesmæssige fremtidsudsigter og vellykkede integration i et nyt samfund. Deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning kan være med til at begrænse disse risikofaktorer.

                  (15)

                  Med inkluderende førskoleundervisning og børnepasning kan man opfylde de forpligtelser, som medlemsstaterne har indgået i FN's konvention om barnets rettigheder og FN's konvention om rettigheder for personer med handicap, som alle medlemsstater har undertegnet.

                  (16)

                  Offentliggørelsen i 2014 af et forslag til nøgleprincipper for en kvalitetsramme (22) var den første erklæring fra europæiske eksperter fra 25 lande om kvaliteten i førskoleundervisning og børnepasning. Erklæringerne er baseret på fem dimensioner: adgang, personale, læreplaner, tilsyn og evaluering samt forvaltning og finansiering. I alt er der fremsat ti erklæringer om styrkelse af kvaliteten af førskoleundervisning og børnepasning. Dette dokument blev delt i mange lande af lokale interessenter, der er engageret i politikudformning, forskning og uddannelsesinitiativer. I disse lande fungerede rammeudkastet som en stærk katalysator for forandringer ved at bidrage til politiske høringsprocesser, som understøtter de eksisterende reformveje.

                  (17)

                  Alle fem dimensioner af kvalitetsrammen er af afgørende betydning for at sikre ydelser af høj kvalitet. Navnlig har det pædagogiske personales arbejde inden for førskoleundervisning og børnepasning langvarige indvirkninger på børnenes liv. I mange lande er erhvervet dog ikke særlig synligt og har lav status (23).

                  (18)

                  For at kunne udfylde deres professionelle rolle med at støtte børnene og deres familier har det pædagogiske personale inden for førskoleundervisning og børnepasning brug for kompleks viden og færdigheder og kompetencer samt en indgående forståelse af børns udvikling og viden om førskolepædagogik. Professionalisering af personalet er altafgørende, idet højere forberedelsesniveauer hænger positivt sammen med ydelser af bedre kvalitet, bedre samspil mellem personale og børn og dermed bedre udviklingsmæssige resultater for børnene (24).

                  (19)

                  Mange udbydere arbejder med assistenter, hvis primære rolle er at støtte de undervisere, som arbejder direkte med børnene og familierne. Assistenterne har som regel lavere uddannelse end underviserne, og i mange lande er der ingen kvalifikationskrav for at blive assistent. Det er derfor nødvendigt at styrke fagligheden hos personalet, også assistenterne (25). Løbende faglig udvikling er en integreret del af bestræbelserne på at øge kompetenceniveauet for assistenter.

                  (20)

                  En kvalitetsramme eller et lignende dokument kan være et effektivt element i forvaltningen af førskoleundervisning og børnepasning. I følge ekspertudtalelser og en nylig policygennemgang (26) har lande, der udarbejder og gennemfører kvalitetsrammer mere udførlige og sammenhængende tilgange til reformer. Det er vigtigt, at de relevante interessenter og fagfolk inddrages i udformningen af og føler et medansvar for kvalitetsrammen.

                  (21)

                  Medlemsstaterne har fastsat benchmarks og mål for børns deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning. I 2002 fastsatte Det Europæiske Råd i Barcelona mål (27) om, at der bør tilbydes førskoleundervisning eller pasning til mindst 90 % af alle børn i EU mellem tre år og den skolepligtige alder, og at mindst 33 % af alle børn under tre år bør have adgang senest i 2010. Disse mål blev bekræftet i den europæiske ligestillingspagt 2011-2020. Analysen af fremskridtene hen imod disse benchmarks er nærmere beskrevet i Kommissionens rapport om Barcelonamålene (28). I strategirammen for det europæiske samarbejde på uddannelsesområdet (29) fastsættes et benchmark på 95 % for deltagelse af børn mellem fire år og skolestartsalderen.

                  (22)

                  I de seneste år har medlemsstaterne samlet set gjort gode fremskridt med henblik på en forbedring af tilgængeligheden af førskoleundervisning og børnepasning. Benchmarket for uddannelse 2020 og Barcelonamålene for børn under 3 år er nået. Trods de fremskridt, der er gjort siden 2011, er Barcelonamålene for børn fra 3 år til den skolepligtige alder endnu ikke opfyldt. I 2016 deltog 86,3 % af alle børn i denne aldersgruppe i førskoleundervisning og børnepasning. Disse gennemsnit skjuler dog betydelige forskelle mellem medlemsstaterne, regionerne og de sociale grupper (30). Der skal gøres en yderligere indsats for at sikre, at alle børn har adgang til førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet, så tidligt forældrene efterspørger det. Navnlig er der brug for særlige foranstaltninger til at skabe bedre adgang for børn i sårbare positioner (31).

                  (23)

                  Målet med denne henstilling er at fastlægge en fælles forståelse af kvalitet i førskoleundervisning og børnepasning. Den opstiller mulige tiltag, som regeringerne kan overveje i henhold til deres specifikke omstændigheder. Denne henstilling henvender sig også til forældre, institutioner og organisationer, herunder arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer, samt forskere, der ønsker at styrke sektoren.

                  (24)

                  Med førskoleundervisning og børnepasning, som forstået i denne henstilling (32), menes enhver form for reguleret ordning, hvor børn fra fødslen til den skolepligtige alder modtager uddannelse og omsorg — uanset baggrund, finansiering, åbningstid eller programindhold — hvilket også omfatter dagpleje ved et center eller hos en familie, privat og offentligt finansierede ydelser samt førskoleundervisning.

                  (25)

                  Denne henstilling respekterer nærheds- og proportionalitetsprincippet fuldt ud —

            HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE, AT DE:
      i overensstemmelse med national og europæisk lovgivning, tilgængelige ressourcer og nationale omstændigheder og i tæt samarbejde med alle relevante interessenter

                  1.

                  Forbedrer adgangen til førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet i overensstemmelse med erklæringerne i »Kvalitetsramme for førskoleundervisning og børnepasning«, jf. bilaget til denne henstilling, og med det 11. princip i den europæiske søjle for sociale rettigheder.

                  2.

                  Arbejder for at sikre tilgængelig, prismæssigt overkommelig og inkluderende førskoleundervisning og børnepasning. Følgende kunne overvejes:

                              a)

                              støtte til børns udvikling på en sammenhængende måde fra et så tidligt tidspunkt som muligt ved at gøre brug af førskoleundervisning og børnepasning

                              b)

                              analyse af udbuddet og efterspørgslen fra familier for bedre at tilpasse udbuddet af førskoleundervisning og børnepasning til familiernes behov under hensyntagen til forældrenes valg

                              c)

                              analyse og håndtering af alle de hindringer, som familierne kan støde på i forbindelse med deres adgang til og anvendelse af førskoleundervisning og børnepasning, f.eks. omkostninger, fattigdomsrelaterede hindringer, geografisk beliggenhed, ufleksible åbningstider, hindringer i forbindelse med, at der ikke er taget tilstrækkelig hensyn til børn med særlige behov, kulturelle og sproglige barrierer, diskrimination samt manglende information

                              d)

                              etablering af kontakt til og samarbejde med familier og især familier i udsatte eller sårbare positioner for at oplyse dem om mulighederne for og fordelene ved at deltage i førskoleundervisning og børnepasning og eventuelt om tilgængelig støtte samt opbygge tillid til ydelserne og tilskynde deltagelse fra en tidlig alder

                              e)

                              sikring af, at alle familier, som ønsker at gøre brug af førskoleundervisning og børnepasning, har adgang til prismæssigt overkommelig førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet, ideelt ved at arbejde på det relevante forvaltningsniveau hen imod en ret til førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet

                              f)

                              tilbud om inkluderende førskoleundervisning og børnepasning til alle børn, herunder børn fra forskellige baggrunde og med særlige undervisningsbehov, bl.a. børn med handicap, forebyggelse af adskillelse og tilskyndelse til deres deltagelse uanset deres forældres eller omsorgspersoners status på arbejdsmarkedet

                              g)

                              tilbud om støtte, så alle børn kan lære undervisningssproget, idet der tages hensyn til og udvises respekt for deres førstesprog

                              h)

                              styrkelse af forebyggende foranstaltninger, tidlig identificering af vanskeligheder og passende hensyn til børn med særlige behov og deres familier, som inddrager alle relevante interessenter, f.eks. uddannelsestjenester, sociale tjenester eller sundhedstjenester samt forældre.

                  3.

                  Styrker fagligheden hos personalet inden for førskoleundervisning og børnepasning, herunder lederne. Afhængigt af det eksisterende niveau af faglige kvalifikationer og arbejdsvilkår kan den vellykkede indsats omfatte:

                              a)

                              forbedring af status ved beskæftigelse inden for førskoleundervisning og børnepasning ved at skabe høje professionelle standarder, tilbyde en attraktiv professionel status og attraktive karrieremuligheder for undervisere inden for førskoleundervisning og børnepasning, tilstræbe en bedre kønsbalance og skabe muligheder for faglig udvikling for personale med ringe eller ingen kvalifikationer såvel som særlige forløb for at uddanne assistenter

                              b)

                              forbedring af grunduddannelse og løbende videreuddannelse for fuldt ud at tage hensyn til børnenes trivsel, lærings- og udviklingsbehov, relevant samfundsmæssig udvikling, ligestilling og fuld forståelse for børnenes rettigheder

                              c)

                              tid til personalet til professionelle aktiviteter såsom refleksion, planlægning, kontakt til forældrene og samarbejde med andre fagfolk og kolleger

                              d)

                              opfyldelse af målet om at udstyre personalet med de kompetencer, der skal til for at imødegå individuelle behov fra børn fra forskellige baggrunde og med særlige uddannelsesbehov, herunder børn med handicap, og forberede personalet på at lede forskelligartede grupper.

                  4.

                  Forbedrer udviklingen af læreplaner for førskoleundervisningen for at følge børns interesser, fremme deres trivsel og opfylde det enkelte barns unikke behov og potentiale, herunder børn med særlige behov eller i udsatte eller sårbare positioner. Tilgange, der understøtter holistisk læring og børns udvikling, kunne omfatte:

                              a)

                              sikring af en balance i den socioemotionelle og kognitive udvikling, anerkendelse af vigtigheden af leg, kontakt med naturen, musikkens, kunstens og den fysiske aktivitets rolle

                              b)

                              fremme af deltagelse, initiativ, autonomi, problemløsning og kreativitet og tilskyndelse til læring med henblik på at ræsonnere, undersøge og samarbejde

                              c)

                              fremme af empati, medfølelse, gensidig respekt og anerkendelse i forbindelse med ligestilling og mangfoldighed

                              d)

                              mulighed for tidlig eksponering for sprog og sprogindlæring gennem leg samt,

                              e)

                              hvis det er muligt, overvejelse af skræddersyede, flersprogede førskoleprogrammer, som også tager hensyn til to- og flersprogede børns særlige behov

                              f)

                              vejledning til udbyderne om alderstilpasset anvendelse af digitale værktøjer og fremspirende nye teknologier

                              g)

                              fremme af yderligere integration af førskoleundervisning og børnepasning i uddannelsesforløbet og støtte til samarbejdet mellem personalet i førskoleundervisning og børnepasning og personalet i grundskolen, forældre og rådgivningstjenester med henblik på en smidig overgang til grundskolen for børnene

                              h)

                              fremme af et uddannelsesmiljø, som er inklusivt, demokratisk og deltagerbaseret og som omfatter og integrerer alle børns stemme.

                  5.

                  Fremmer gennemsigtig og sammenhængende overvågning og evaluering af førskoleundervisning og børnepasning på alle passende niveauer med henblik på politikudvikling og -gennemførelse. Effektive tilgange kunne omfatte:

                              a)

                              anvendelse af selvevalueringsværktøjer, spørgeskemaer og retningslinjer for observation som en del af kvalitetsstyringen på system- og serviceniveau

                              b)

                              anvendelse af hensigtsmæssige og alderstilpassede metoder til at fremme børnenes deltagelse og lytte til deres synspunkter, bekymringer og ideer og tage højde for børnenes perspektiv i vurderingsprocessen

                              c)

                              anvendelse af eksisterende værktøjer til forbedring af inklusionen i førskoleundervisningen og børnepasningen, bl.a. ved hjælp af redskabet til selvrefleksion for inkluderende førskoleundervisningsmiljøer, der er udviklet af Det Europæiske Agentur for Inklusion og Specialundervisning.

                  6.

                  Sigter mod at sikre tilstrækkelig finansiering og en retlig ramme for tilbud om førskoleundervisning og børnepasning. Følgende kunne overvejes:

                              a)

                              øgede investeringer i førskoleundervisning og børnepasning med fokus på tilgængelighed, kvalitet og prismæssig overkommelighed, herunder eventuelt finansieringsmuligheder via de europæiske struktur- og investeringsfonde

                              b)

                              udarbejdelse og vedligeholdelse af skræddersyede nationale eller regionale kvalitetsrammer

                              c)

                              fremme af et bedre samarbejde mellem tjenester eller yderligere integration heraf for familier og børn, først og fremmest med sociale tjenester og sundhedstjenester samt skoler, på nationalt, regionalt og lokalt niveau

                              d)

                              indarbejdelse af god beskyttelse af børn/beskyttelsespolitikker inden for førskoleundervisning og børnepasning for at bidrage til at beskytte børn mod alle former for vold

                              e)

                              udvikling af et system, der tilstræber:

                                          1)

                                          en stærk kultur med dialog og refleksion, der fremmer en løbende udviklings- og læringsproces mellem aktører på alle niveauer

                                          2)

                                          infrastrukturer af høj kvalitet til førskoleundervisning og børnepasning og passende geografisk spredning i forhold til børns nærmiljø.

                  7.

                  Rapporterer gennem eksisterende rammer og værktøjer om erfaringer og fremskridt med hensyn til adgangen til og kvaliteten af førskoleundervisning og børnepasning.

            BIFALDER HERMED, AT KOMMISSIONEN AGTER AT:

                  8.

                  fremme udvekslingen af erfaringer og god praksis blandt medlemsstaterne i tilknytning til strategirammen for samarbejde på uddannelsesområdet og efterfølgerordninger samt i Udvalget for Social Beskyttelse.

                  9.

                  støtte medlemsstaternes samarbejde på baggrund af deres behov gennem peerlæring og peerrådgivning.

                  10.

                  støtte samarbejdet med OECD-Netværket om Førskoleundervisning og Børnepasning for at fremme spredningen af resultater og undgå overlapning.

                  11.

                  støtte udviklingen af inkluderende førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet ved at stille EU-finansiering til rådighed, navnlig inden for rammerne af programmet Erasmus+ og, hvor det er relevant, de europæiske struktur- og investeringsfonde, herunder Interreg, uden at dette berører forhandlingerne om den næste flerårige finansielle ramme.

                  12.

                  foreslå et ajourført europæisk benchmark eller mål for førskoleundervisning og børnepasning med sigte på ydelserne i overensstemmelse med reviderede ET 2020-benchmark- og Barcelonamålene efter høring af medlemsstaterne. Dette forslag til et benchmark sammen med andre foreslåede europæiske uddannelsesbenchmarks bør drøftes og afgøres af Rådet i forbindelse med fastlæggelsen af den nye strategiramme på uddannelsesområdet efter 2020.

                  13.

                  rapportere til Rådet om opfølgning på henstillingen i henhold til rapporteringsbestemmelserne for de eksisterende rammer og værktøjer.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 22. maj 2019.

               På Rådets vegne

            C. B. MATEI

               Formand

         (1)  Dok. 13129/17.

         (2)  EUT C 326 af 26.10.2012, s. 391.

         (3)  COM(2017) 673 final.

         (4)  EUT C 421 af 8.12.2017, s. 2.

         (5)  EUT C 189 af 4.6.2018, s. 1.

         (6)  Definitionen af de tidlige år er som regel fra fødslen til 6-årsalderen, svarende til uddannelsesniveau ISCED 0.

         (7)  EUT L 59 af 2.3.2013, s. 5.

         (8)  EUT C 378 af 24.12.2013, s. 1.

         (9)  Benefits of early childhood education and care and the conditions for obtaining them, Report of the European Expert Network on Economics of Education (EENEE).

         (10)  The Progress in International Reading Literacy Study (PIRLS).

         (11)  The Programme for International Student Assessment (PISA), OECD (2016), Education at a Glance.

         (12)  Europa-Kommissionen (2014), Study on the effective use of early childhood education and care in preventing early school leaving.

         (13)  Førstesproget: det sprog, der tilegnes i den tidlige barndom (omtrent før to- eller treårsalderen), hvor den menneskelige sprogevne først udvikles. Denne term foretrækkes frem for »modersmål«, som ofte er unøjagtig, da førstesproget ikke nødvendigvis kun tales af moderen.

         (14)  The Economics of Human Development and Social Mobility. Annual Reviews of Economics, Vol.6 (2014), s. 689-733.

         (15)  EUT C 155 af 25.5.2011, s. 10.

         (16)  COM(2017) 252 final.

         (17)  A Review of Research on the Effects of Early Childhood Education and Care on Child Development. CARE Project Report (2015).

         (18)  COM(2018) 273 final.

         (19)  OECD (2017), Starting Strong 2017: Key OECD Indicators on Early Childhood Education and Care; Eurofound (2015), Førskolepædagogik: Accessibility and quality of services.

         (20)  P8_TA(2017)0360.

         (21)  Et politisk oplæg (2008) om Børn i Europa, Young children and their services: developing a European approach.

         (22)  »Proposal for Key principles of a Quality Framework for Early Childhood Education and Care« (2014), rapport fra Arbejdsgruppen om Førskoleundervisning og Børnepasning i Europa-Kommissionens regi.

         (23)  Eurofound (2015), Early childhood care: working conditions, training and quality of services — A systematic review.

         (24)  European Commission (2011), CoRe: Competence Requirements in Early Childhood Education and Care.

         (25)  Professionalisation of Childcare Assistants in Early Childhood Education and Care (ECEC): Pathways towards Qualification, NESET II report (2016).

         (26)  The current state of national ECEC quality frameworks, or equivalent strategic policy documents, governing ECEC quality in EU Member States, NESET II report 4/2017.

         (27)  SN 100/1/02 REV 1.

         (28)  COM(2018) 273 final.

         (29)  EUT C 417 af 15.12.2015, s. 25.

         (30)  COM(2018) 273 final.

         (31)  Europa-Kommissionen (2017), Education and Training Monitor.

         (32)  ISCED 0.1 og ISCED 0.2.

         BILAG
         Børn har ret til prismæssigt overkommelig førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet.

            Den europæiske søjle for sociale rettigheder

         Læring og uddannelse starter fra fødslen, og de tidlige år er de mest dannende i børnenes liv, da de skaber grundlaget for deres livslange udvikling. Denne kvalitetsramme fastlægger de centrale principper og en europæisk tilgang til førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet med udgangspunkt i god praksis i EU-medlemsstaterne og avanceret forskning. Rammen omfatter ti erklæringer om kvalitet, som er struktureret omkring fem bredere kvalitetsområder: adgang, personale, læreplaner, tilsyn og evaluering samt forvaltning og finansiering. I de ti erklæringer om kvalitet beskrives de vigtigste kendetegn ved ydelser af høj kvalitet. Kvalitetsrammen er et forvaltningsværktøj, der har til formål at angive retningslinjerne for udviklingen og opretholdelsen af førskoleundervisningsordningerne.
         Hovedformålet med rammen er at beskrive et system, som kan sikre førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet for alle børn, og den er udviklet med udgangspunkt i følgende principper: Den bygger på følgende principper:

                     —

                     Ydelser af høj kvalitet er af afgørende betydning for at fremme børnenes udvikling og læring og, på lang sigt, fremme deres uddannelsesmæssige muligheder.

                     —

                     Forældrenes deltagelse som parter i disse ydelser er af afgørende betydning — familien er det vigtigste sted, hvor børnene skal vokse og udvikle sig, og forældre (og værger) er ansvarlige for det enkelte barns trivsel, sundhed og udvikling.

                     —

                     Førskoleundervisning og børnepasning skal være børnecentreret og skal aktivt inddrage børnene og anerkende børnenes synspunkter.

            EU'S KVALITETSRAMME FOR FØRSKOLEUNDERVISNING OG BØRNEPASNING

         ADGANG til førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet for alle børn understøtter deres sunde udvikling og uddannelsesmæssige succes og er med til at reducere social ulighed og kompetencekløften blandt børn fra forskellige socioøkonomiske baggrunde. Lige adgang er også afgørende for at sikre, at forældrene, især kvinderne, har fleksibilitet til (på ny) at blive en del af arbejdsmarkedet.

            Erklæringer om kvalitet:

         1.   Tilgængelige og prismæssigt overkommelige tilbud til alle familier og deres børn

         Ret til førskoleundervisning og børnepasning for alle familier giver et solidt grundlag for at nå ud til alle børn. Befolkningsdata og undersøgelser blandt forældre om behovet for førskoleundervisning og børnepasning kan danne grundlag for en vurdering af yderligere behov og justering af kapaciteten.
         Tilbuddene kan være med til at fjerne de barrierer, der kan afholde familier og børn fra at deltage. Dette kan omfatte en tilpasning af gebyrerne for førskoleundervisning og børnepasning for også at give adgang for lavindkomsthusstande. Der er også belæg for, at fleksibilitet med hensyn til åbningstider og andre tiltag kan muliggøre deltagelse, særligt for børn af arbejdende mødre, familier med én forælder og børn fra mindretalsgrupper og dårligt stillede grupper.
         Ydelser, der er ligeligt fordelt på by- og landområder, velstående og fattige kvarterer samt regioner, kan øge adgangen for dårligt stillede grupper i samfundet. Tilgængelighed og prisoverkommelighed, når det gælder ydelser af høj kvalitet i kvarterer med fattige familier, minoritetsfamilier eller indvandrer- eller flygtningefamilier, har tilsyneladende størst indvirkning på lighed og social inklusion.
         2.   Ydelser, der tilskynder til deltagelse, styrker social inklusion og mangfoldighed

         Med førskoleundervisning og børnepasning kan man aktivt tilskynde til deltagelse ved at inddrage forældre, familier og omsorgspersoner i beslutningsprocesserne (f.eks. i forældreudvalg). Ved at opsøge familierne — især familier med én forælder og dårligt stillede familier eller minoritetsfamilier eller migrantfamilier — med målrettede initiativer får disse mulighed for at give udtryk for deres behov, og det bliver muligt at tage højde for disse behov, når tilbuddene tilpasses behovene i lokalsamfundene.
         Ansættelse af personale fra marginaliserede grupper, migrantgrupper eller minoritetsgrupper kan fremmes, da det har vist sig at være en fordel, hvis sammensætningen af personalet i førskoleundervisningen og børnepasningen afspejler mangfoldigheden i samfundet.
         Når man skaber et imødekommende miljø for børnene, hvor deres sprog, kultur og oprindelige baggrund værdsættes, bidrager man samtidig til at udvikle deres følelse af at høre til. Med hensigtsmæssig løbende faglig udvikling klædes personalet også på til at tage imod og støtte tosprogede børn.
         Med førskoleundervisning og børnepasning kan man udvikle god praksis i familierne for en smidig overgang fra hjemmemiljøet til førskoleundervisningen eller til børnepasningen, og ved at arrangere specifikke initiativer kan man øge forældredeltagelsen.
         PERSONALET er den vigtigste faktor for børnenes trivsel, læring og udviklingsmæssige resultater. Derfor betragtes personalets arbejdsvilkår og faglige udvikling som væsentlige kvalitetskomponenter.

            Erklæringer om kvalitet:

         3.   Velkvalificerede medarbejdere med grund- og videreuddannelse, der sætter dem i stand til at opfylde deres faglige rolle

         Effektive førskoleundervisnings- og børnepasningsordninger overvejer at højne personalets faglige status, som i brede kredse er anerkendt som en af de centrale kvalitetsfaktorer, ved at øge kvalifikationsniveauerne, tilbyde en attraktiv faglig status og attraktive fleksible karrieremuligheder og alternative muligheder for assistenter. Dette kan understøttes ved ud over assistenter at sigte mod at have et pædagogisk personale bestående af højt kvalificerede fagfolk med fuldstændige faglige kvalifikationer og specialiseret i førskoleundervisning.
         Avancerede grundlæggende undervisningsprogrammer udvikles i samarbejde med fagfolk og giver en god balance mellem teori og praksis. Det er også en fordel, hvis uddannelsesprogrammerne forbereder personalet på at arbejde kollektivt og fremme reflekterende kompetencer. Det kan gavne disse programmer, hvis personalet uddannes i at arbejde med sprogligt og kulturelt forskelligartede grupper, fra minoritetsfamilier, migrantfamilier og lavindkomstfamilier.
         Personale, som er klædt på til at følge børnenes udviklingsmæssige behov, interesser og potentiale, og som kan opdage mulige udviklings- og læringsmæssige problemer, kan støtte barnets udvikling og læring mere aktivt. Løbende, skræddersyede faglige udviklingsmuligheder gavner hele personalet, også assistenter og hjælpepersonale.
         Med hensyn til de nødvendige elementer af børns udvikling og børnepsykologi bør personalets kompetencer i overensstemmelse med medlemsstaternes forskellige uddannelsesstrukturer omfatte kendskab til beskyttelsesordninger for børn, og mere generelt til barnets rettigheder.
         4.   Med gunstige arbejdsvilkår, bl.a. faglig styring, skabes der mulighed for observation, refleksion, planlægning, teamwork og samarbejde med forældrene

         Førskoleundervisning og børnepasning, der sigter mod forbedrede arbejdsvilkår, herunder mere passende lønniveauer, kan gøre det mere attraktivt for bedre kvalificeret personale at arbejde med førskoleundervisning og børnepasning.
         Forholdet mellem børn og voksne og gruppestørrelser er mest fordelagtige, hvis man tager hensyn til alder og sammensætning af børnegruppen, da små børn kræver mere opmærksomhed og pasning.
         Faglige læringsfællesskaber inden for og på tværs af læringsmiljøer har vist sig at have en positiv effekt, hvis der gives tid og plads til afprøvning af praksisser og arbejde i fællesskab.
         Tilbud om mentorordninger til og tilsyn med nyrekrutterede medarbejdere i deres oplæring kan medvirke til, at medarbejderne hurtigere udfylder deres faglige roller.
         LÆREPLANER er et effektivt værktøj til at forbedre børnenes trivsel, udvikling og læring. En bred pædagogisk ramme fastsætter principperne for at understøtte børnenes udvikling og læring gennem de uddannelses- og plejemæssige praksisser, der opfylder børnenes interesser, behov og potentiale.

            Erklæringer om kvalitet:

         5.   Læreplaner, der er baseret på pædagogiske mål, værdier og tilgange, som sætter børnene i stand til at nå deres fulde potentiale ved at imødegå deres sociale, følelsesmæssige, kognitive, fysiske udvikling og deres trivsel

         Børnecentrerede pædagogiske tilgange kan bedre understøtte børnenes generelle udvikling og deres læringsstrategier og fremme deres kognitive og ikkekognitive udvikling ved mere systematisk at bygge på erfaringsbaseret læring, leg og sociale interaktioner.
         Der er stærke tegn på, at det er en fordel med detaljerede læreplaner, da man dermed kan skabe en sammenhængende ramme for pasning, uddannelse og socialisering som integrerede dele af førskoleundervisning og børnepasning. Ideelt set indeholder sådan en ramme pædagogiske mål og giver underviserne mulighed for at tilpasse deres tilgang til børnenes behov og kan give retningslinjer for et læringsmiljø af høj kvalitet. I rammen inddrages også tilgængeligheden af bøger og andet trykt materiale, som kan fremme børnenes læse- og skrivefærdigheder.
         En effektiv ramme for læreplaner kan fremme mangfoldighed, lighed og sproglig bevidsthed og på den måde medvirke til integration af migranter og flygtninge. Den kan være med til at fremme udviklingen af både hjemmets sprog og undervisningssproget.
         6.   Læreplaner, der kræver, at medarbejderne samarbejder med børnene, kollegerne og forældrene, og at medarbejderne tænker over deres egen fremgangsmåde

         Med læreplaner kan man i højere grad inddrage forældre, interessenter og personale og sikre, at de passer bedre til børnenes behov, interesser og potentiale.
         Læreplanerne kan definere roller og processer for, hvordan personalet løbende skal samarbejde med forældrene og med kolleger i andre børnetjenester (f.eks. sundhedssektoren, socialsektoren og uddannelsessektoren).
         Når det er muligt, kan læreplanerne give retningslinjer til personalet inden for førskoleundervisning og børnepasning for samarbejdet med skolens personale om børnenes overgang til grundskolen og/eller børnehaveklassen.
         TILSYN OG EVALUERING fastholder kvaliteten. Ved at pege på styrker og svagheder kan undervisningsplanernes processer være vigtige komponenter i indsatsen for at fremme kvaliteten i førskoleundervisningen. De kan støtte interessenter og politiske beslutningstagere i forbindelse med initiativer, der opfylder børnenes, forældrenes og lokalsamfundenes behov.

            Erklæringer om kvalitet:

         7.   Tilsyn og evaluering giver oplysninger på det relevante lokale, regionale og/eller nationale plan til støtte for løbende kvalitetsforbedringer af politik og praksis

         Gennemsigtige oplysninger om ydelser og personale eller om anvendelse af læreplaner på det relevante — nationale, regionale og lokale — plan kan være med til at forbedre kvaliteten.
         Regelmæssig feedback kan gøre processen med evaluering af politikker lettere, bl.a. ved at gøre det muligt at analysere anvendelsen af offentlige midler og af, hvad der virker og i hvilken sammenhæng.
         For at kunne identificere personalets læringsbehov og træffe de rette beslutninger om, hvordan man bedst forbedrer servicekvaliteten og den faglige udvikling, er det en fordel, at lederne af førskoleundervisningen indsamler relevante data i god tid.
         8.   Tilsyn og evaluering, der tjener barnets tarv bedst

         For at beskytte barnets rettigheder bør robuste børnebeskyttelsespolitikker være en del af førskoleundervisningen og børnepasningen for at være med til at beskytte børnene mod alle former for vold. Effektive børnebeskyttelsespolitikker dækker fire brede områder: 1) politik, 2) mennesker, 3) procedurer og 4) ansvar. Flere oplysninger om disse områder findes i »Child safeguarding standards and how to implement them«, der er offentliggjort af Keeping Children Safe.
         Tilsyns- og evalueringsprocesser kan fremme aktivt engagement og samarbejde blandt alle interessenter. Alle, der har at gøre med udvikling af kvalitet kan bidrage til — og drage nytte af — tilsyns- og evalueringspraksisser.
         Den foreliggende dokumentation viser, at en blanding af tilsynsmetoder (f.eks. observation, dokumentation, beskrivende vurdering af børnenes kompetencer og læring) kan give nyttige oplysninger og redegøre for børnenes erfaringer og udvikling, herunder hjælpe til en smidig overgang til grundskolen.
         Der kan skabes observationsværktøjer og deltagelsesbaserede evalueringsprocedurer for at give børnene mulighed for at blive hørt og udtale sig om deres lærings- og socialiseringsmæssige erfaringer i førskoleundervisningen og børnepasningen.
         FORVALTNING OG FINANSIERING er af afgørende betydning, hvis førskoleundervisning og børnepasning skal spille en rolle i børnenes personlige udvikling og læring, og for at mindske den uddannelsesmæssige kløft og fremme social samhørighed. Kvalitetsresultater fra omfattende og sammenhængende offentlige politikker, der forbinder førskoleundervisning og børnepasning med andre serviceydelser med fokus på trivsel for småbørn og deres familier.

            Erklæringer om kvalitet:

         9.   Interessenterne har en klar og fælles opfattelse af deres rolle og ansvarsområder, og de ved, at de forventes at samarbejde med partnerorganisationer

         Førskoleundervisning og børnepasning har gavn af et tæt samarbejde med alle serviceområder med fokus på børn, bl.a. social- og sundhedsvæsen, skoler og lokale interessenter. Det har vist sig, at sådanne tværinstitutionelle alliancer er mere effektive, hvis de indgår i en sammenhængende politisk ramme, der proaktivt kan fremme samarbejde og langsigtede investeringer i lokalsamfundene.
         Interessenternes engagement har vist sig at have afgørende betydning for udformningen og gennemførelsen af førskoleundervisning og børnepasning.
         Integrationen eller koordineringen af tjenester, der har ansvaret for forskellige bestemmelser om førskoleundervisning og børnepasning kan have en positiv indvirkning på ordningens kvalitet.
         10.   Lovgivning, bestemmelser og/eller finansiering støtter fremskridt hen imod en generel ret til prismæssigt overkommelig førskoleundervisning og børnepasning af høj kvalitet, og der rapporteres løbende om fremskridt til interessenterne

         Der opnås formentlig nemmere en forbedring af kvaliteten i ydelserne til alle børn, hvis der gradvist opbygges en generel lovbestemt ret. Dette omfatter fremme af deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning fra en tidlig alder. Det kan være nyttigt at evaluere, hvorvidt markedsbaseret førskoleundervisning og børnepasning skaber ulige adgang eller lavere kvalitet for dårligt stillede børn og, om nødvendigt, at planlægge afhjælpende foranstaltninger.
         Det er en klar fordel, hvis der er en tæt forbindelse til arbejds-, sundheds- og socialpolitikkerne, da man på den måde vil kunne fremme en mere effektiv omfordeling af ressourcerne ved at målrette supplerende midler mod dårligt stillede grupper og kvarterer.


               9.11.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 378/262

         P7_TA(2014)0216
   Væbnede ikkestatslige aktørers humanitære engagement i beskyttelse af børn
   Europa-Parlamentets henstilling til Rådet af 12. marts 2014 om væbnede ikke-statslige aktørers humanitære engagement i beskyttelse af børn (2014/2012(INI))
   (2017/C 378/32)

      Europa-Parlamentet,

               —

               der henviser til forslag til henstilling til Rådet af Catherine Grèze, Eva Joly, Isabella Lövin, Judith Sargentini, Bart Staes, Keith Taylor for Verts/ALE-Gruppen om væbnede ikke-statslige aktørers humanitære engagement i beskyttelse af børn (B7-0585/2013),

               —

               der henviser til FN's generalsekretærs rapport fra 2013 om børn i væbnede konflikter samt til andre rapporter fra relevante aktører,

               —

               der henviser til EU's retningslinjer fra 2008 om børn i væbnede konflikter, gennemførelsesstrategien fra 2010 for EU's retningslinjer om børn i væbnede konflikter og checklisten fra 2008 for integrering af beskyttelse af børn i væbnede konflikter i ESFP-operationer,

               —

               der henviser til Rådets konklusioner fra 2008 om fremme og beskyttelse af børns rettigheder i Den Europæiske Unions optræden udadtil — den udviklingsmæssige og den humanitære dimension,

               —

               der henviser til sine beslutninger af henholdsvis 19. februar 2009 om en særlig plads til børn i EU’s eksterne foranstaltninger (1), 16. januar 2008 med titlen »EU-strategi for børns rettigheder« (2), 3. juli 2003 om handel med børn og børnesoldater (3), 6. juli 2000 om bortførelsen af børn foretaget af Lord's Resistance Army (4) (LRA) og af 17. december 1998 om børnesoldater (5),

               —

               der henviser til FN's resolutioner om barnets rettigheder, navnlig FN's Sikkerhedsråds resolution 1612 (2005),

               —

               der henviser til den valgfri protokol fra 2002 til konventionen om barnets rettigheder vedrørende inddragelse af børn i væbnede konflikter,

               —

               der henviser til Paris-tilsagnene om beskyttelse af børn mod ulovlig rekruttering til eller brug i væbnede styrker eller væbnede grupper og til Paris-principperne og retningslinjerne vedrørende børn tilknyttet væbnede styrker eller væbnede grupper, som begge blev vedtaget den 6. februar 2007,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 121, stk. 3, og artikel 97,

               —

               der henviser til betænkning fra Udviklingsudvalget (A7-0160/2014),

               A.

               der henviser til, at de fleste nutidige væbnede konflikter omfatter en eller flere væbnede ikke-statslige aktører, der kæmper mod regeringer eller andre væbnede grupper, og at civilbefolkningen og især børnene rammes særlig hårdt under disse krige;

               B.

               der henviser til, at spektret af disse ikke-statslige aktører er meget bredt og dækker en lang række identiteter og motivationer samt forskelige niveauer af villighed og evne til at overholde den humanitære folkeret og andre internationale lovgivningsstandarder, men at alle skal underlægges en kontrol i denne forbindelse;

               C.

               der henviser til, at det for at forbedre beskyttelsen af civilbefolkningen og især børnene er nødvendigt at tage hensyn til alle konfliktens parter;

               D.

               der henviser til, at internationale humanitære normer er gældende og bindende for alle parter i en væbnet konflikt;

               E.

               der henviser til, at væbnede konflikter har særlig ødelæggende virkninger på børns fysiske og mentale udvikling og langsigtede konsekvenser for menneskers sikkerhed og den bæredygtige udvikling;

               F.

               der henviser til, at statutten for Den Internationale Straffedomstol kriminaliserer indkaldelse og rekruttering af børn under 15 år i væbnede styrker eller grupper og brug af dem til aktiv deltagelse i fjendtligheder;

               G.

               der henviser til, at folkeretten forbyder alle former for seksuel vold, herunder mod børn, og at seksuelle voldshandlinger kan udgøre krigsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden eller folkedrab;

               H.

               der henviser til, at brugen af personelminer er faldet efter vedtagelsen i 1997 af konventionen om forbud mod miner, men at den fortsat udgør en trussel mod børn, navnlig i forbindelse med væbnede konflikter, der ikke er af international karakter;

               I.

               der henviser til, at det internationale samfund har en moralsk pligt til at søge at opnå tilsagn fra alle parter i konflikter, herunder fra både stater og væbnede ikke-statslige aktører, for at beskytte børn;

               J.

               der mener, at demobilisering, rehabilitering og reintegration af børnesoldater skal indgå i enhver forhandlingsproces og efterfølgende fredsaftale samt behandles under selve konflikten;

               K.

               der mener, at en vellykket demobilisering og reintegration af børnesoldater kan bidrage til at forhindre en vedvarende voldscyklus;

               1.

               henstiller til kommissæren for udvikling og næstformanden i Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik:

                           a)

                           at tilskynde til, at de berørte stater og væbnede ikke-statslige aktører undertegner handlingsplaner for beskyttelse af børn i væbnede konflikter med FN's kontor for generalsekretærens særlige repræsentant for børn i væbnede konflikter og samtidig minde om, at et sådant engagement med væbnede ikke-statslige grupper ikke indebærer støtte til eller anerkendelse af legitimiteten af disse aktørers aktiviteter

                           b)

                           at anerkende den indsats, som FN og internationale og ikke-statslige organisationer har gjort, med hensyn til at overtale væbnede ikke-statslige aktører til at beskytte børn, og samtidig gentage, at dette ikke indebærer støtte til eller anerkendelse af legitimiteten af disse aktørers aktiviteter

                           c)

                           at indføre målet om at forebygge og gøre en ende på rekruttering og tvungen inddragelse af børn under 18 år og om at sikre deres frigivelse og reintegration i samfundet i politiske dialoger med tredjelande — for eksempel inden for rammerne af Cotonou-aftalen

                           d)

                           at gentage, at stater og væbnede ikke-statslige aktører skal overholde den humanitære folkeret og den internationale humanitære sædvaneret, og at støtte dem i deres bestræbelser på at træffe særlige foranstaltninger for at beskytte civilbefolkningen og især børn, og samtidig at minde om, at sådanne aktiviteter med væbnede ikke-statslige grupper ikke indebærer støtte til eller anerkendelse af legitimiteten af disse aktørers aktiviteter

                           e)

                           at minde om, at den humanitære folkeret er en retlig ramme, der forpligter ikke-statslige væbnede grupper, og at den fælles artikel 3 i Genèvekonventionerne og den anden tillægsprotokol af 1977 begge vil tjene dette formål i lighed med en lang række sædvaneregler i humanitær folkeret; at undersøge, som et spørgsmål af stor betydning, hvorvidt de eksisterende bestemmelser, der regulerer den humanitære folkerets, er egnede til at behandle spørgsmål om ikke-statslige aktører, eller hvorvidt yderligere regulering er nødvendig

                           f)

                           at indgå i dialog med væbnede ikke-statslige aktører — enten direkte eller indirekte gennem specialiserede ngo'er og humanitære organisationer — vedrørende spørgsmålet om beskyttelsen af piger og drenge med henblik på at lindre børns lidelser i væbnede konflikter og indtrængende opfordre væbnede ikke-statslige aktører til at undertegne løftet om tilsagn til »Geneva Call« om beskyttelse af børn mod konsekvenserne af væbnede konflikter

                           g)

                           at støtte humanitære organisationer, der indgår i dialog med væbnede ikke-statslige aktører for at fremme respekt for internationale humanitære normer i væbnede konflikter, navnlig beskyttelse af børn ved hjælp af politiske, diplomatiske og finansielle midler

                           h)

                           at opfordre medlemsstaterne til at tilslutte sig de internationale bestræbelser på at forhindre væbnede aktørers angreb på og den militær anvendelse af skoler ved at godkende udkastet til retningslinjer fra Lucens til beskyttelse af skoler og universiteter mod militær anvendelse under væbnede konflikter;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne henstilling til kommissæren for udvikling, næstformanden i Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, Kommissionen, Rådet og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil.

      (1)  EUT C 76 E af 25.3.2010, s. 3.

      (2)  EUT C 41 E af 19.2.2009, s. 24.

      (3)  EUT C 74 E af 24.3.2004, s. 854.

      (4)  EFT C 121 af 24.4.2001, s. 401.

      (5)  EFT C 98 af 9.4.1999, s. 297.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 19. december 2017 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus (ECB/2017/43)

text:
               5.1.2018

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 2/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 19. december 2017
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus
   (ECB/2017/43)
   (2018/C 2/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus, KPMG Limited, udløber efter revision af regnskabsåret 2017. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2018.

               (3)

               Central Bank of Cyprus har valgt PricewaterhouseCoopers Limited som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2018 til 2022 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers Limited udnævnes til eksterne revisorer for Central Bank of Cyprus for regnskabsårene 2018 til 2022.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 19. december 2017.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


title: Rådets henstilling af 6. marts 2018 om en køreplan for gennemførelsen af PESCO

text:
               8.3.2018

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 88/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 6. marts 2018
   om en køreplan for gennemførelsen af PESCO
   (2018/C 88/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 46, stk. 6,
   under henvisning til protokol nr. 10 om permanent struktureret samarbejde etableret ved artikel 42 i traktaten om Den Europæiske Union til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets afgørelse (FUSP) 2017/2315 af 11. december 2017 om etablering af et permanent struktureret samarbejde (PESCO) og fastlæggelse af listen over deltagende medlemsstater (1),
   under henvisning til forslag fra Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik og Den Italienske Republik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det Europæiske Råd nåede i juni 2017 til enighed om behovet for at iværksætte et inklusivt og ambitiøst permanent struktureret samarbejde (PESCO) for at styrke Europas sikkerhed og forsvar og bidrage til at nå Unionens ambitionsniveau som udtrykt i EU's globale strategi og som fastsat i Rådets konklusioner af 14. november 2016 om gennemførelse af EU's globale strategi på sikkerheds- og forsvarsområdet. Det bemærkede, at dette arbejde skal være i overensstemmelse med medlemsstaternes nationale forsvarsplanlægning og tilsagn vedtaget inden for rammerne af NATO og FN af de berørte medlemsstater.

               (2)

               Den 13. november 2017 modtog Rådet og den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (den højtstående repræsentant) en fælles underretning i overensstemmelse med artikel 46, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), fra 23 medlemsstater og den 7. december 2017 fra to andre medlemsstater.

               (3)

               Afgørelse (FUSP) 2017/2315 etablerede PESCO og fastsatte, at forvaltningen af PESCO skal tilrettelægges på rådsniveau og inden for rammerne af projekter, der gennemføres af grupper af de deltagende medlemsstater, som har aftalt indbyrdes at gennemføre de pågældende projekter.

               (4)

               Den 11. december 2017 vedtog de medlemsstater, der deltager i PESCO, også en erklæring, hvori de gav udtryk for deres hensigt om i forskellige grupperinger at forberede de første samarbejdsbaserede PESCO-projekter som anført i bilaget til erklæringen.

               (5)

               Den 14. december 2017 hilste Det Europæiske Råd etableringen af et ambitiøst og inklusivt PESCO velkommen og understregede betydningen af hurtigt at gennemføre den første række projekter samt opfordrede de deltagende medlemsstater til at levere resultater med hensyn til deres nationale gennemførelsesplaner.

               (6)

               Den 6. marts 2018 vedtog Rådet afgørelse (FUSP) 2018/340 (2) om opstilling af listen over projekter, der skal udvikles under PESCO.

               (7)

               Artikel 4, stk. 2, litra a), i afgørelse (FUSP) 2017/2315 bekræfter, at Rådet, der handler i overensstemmelse med artikel 46, stk. 6, i TEU, kan vedtage afgørelser eller henstillinger, der udstikker den strategiske retning for og retningslinjer til PESCO.

               (8)

               Rådet bør derfor vedtage en henstilling, der udstikker en sådan strategisk retning for og retningslinjer til gennemførelsen af PESCO —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   I.   FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE

               1.

               Formålet med denne henstilling er at udstikke den strategiske retning for og retningslinjer til gennemførelsen af PESCO for at strukturere det nødvendige videre arbejde med processer og forvaltning, herunder for så vidt angår projekterne, med henblik på, at de deltagende medlemsstater opfylder de mere bindende forpligtelser, som de indbyrdes har indgået, jf. bilaget til afgørelse (FUSP) 2017/2315.

         II.   GENNEMFØRELSE

      Opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af forpligtelser og specifikation af mere præcise mål

               2.

               Artikel 4, stk. 2, litra b), i afgørelse (FUSP) 2017/2315 fastsætter, at Rådet bør vedtage afgørelser og henstillinger, der opstiller rækkefølgen for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser i bilaget til nævnte afgørelse i løbet af to på hinanden følgende indledende faser (årene 2018-2020 og 2021-2025) og specificerer i begyndelsen af hver fase mere præcise mål for opfyldelsen af de mere bindende forpligtelser.

               3.

               Det er derfor hensigtsmæssigt, at Rådet senest i juni 2018 vedtager en henstilling om opstilling af rækkefølgen for opfyldelse af forpligtelserne for faserne 2018-2020 og 2021-2025 og specifikation af mere præcise mål, herunder de forpligtelser, der skal opfyldes inden 2020. Denne henstilling bør også definere indikatorer, der vedtages i fællesskab for at bistå de deltagende medlemsstater med at opfylde forpligtelserne og vurdere fremskridt i denne henseende.

               4.

               PESCO-sekretariatet, som Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, herunder Den Europæiske Unions Militærstab (EUMS), og Det Europæiske Forsvarsagentur varetager i fællesskab, jf. artikel 7 i afgørelse (FUSP) 2017/2315, opfordres til senest ved udgangen af marts 2018 at give indledende feedback med hensyn til typen, detaljeringsgraden og strukturen af oplysninger, der gives i de nationale gennemførelsesplaner, som de deltagende medlemsstater gav meddelelse om i december 2017, i lyset af opfyldelsen af deres forpligtelser. Denne feedback bør bidrage til at præge udarbejdelsen af den henstilling om opstilling af rækkefølgen, som Rådet skal vedtage i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra b), i afgørelse (FUSP) 2017/2315. PESCO-sekretariatet kan også efter anmodning støtte de deltagende medlemsstater individuelt for at forbedre kvaliteten af deres nationale gennemførelsesplaner.

               5.

               Efter vedtagelsen af henstillingen om opstilling af rækkefølgen bør de deltagende medlemsstater revidere og, hvor det er relevant, ajourføre deres nationale gennemførelsesplaner i overensstemmelse hermed og meddele PESCO-sekretariatet dem senest den 10. januar 2019 i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i afgørelse (FUSP) 2017/2315. Fra 2020 bør disse planer årligt forelægges PESCO-sekretariatet senest den 10. januar, idet der også tages hensyn til Rådets undersøgelse af PESCO — på grundlag af det foregående års rapport fra den højtstående repræsentant som omhandlet i artikel 6 i afgørelse (FUSP) 2017/2315 — kapacitetsudviklingsplanen og henstillingerne i den toårige CARD-rapport.

               6.

               I overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra c), i afgørelse (FUSP) 2017/2315 skal Rådet ved slutningen af den første fase ajourføre og om nødvendigt udvide de mere bindende forpligtelser, der er fastsat i denne afgørelse, på baggrund af de resultater, der opnås via PESCO, for at afspejle Unionens kapacitet og operationelle behov og sikkerhedsmiljø, der er i forandring. En sådan beslutning skal træffes på baggrund af en strategisk gennemgang, der evaluerer opfyldelsen af PESCO-forpligtelserne.

               7.

               I begyndelsen af den næste fase bør Rådet derefter vedtage endnu en række mere præcise mål for fasen 2021-2025 under hensyntagen til artikel 4, stk. 2, litra c), i afgørelse (FUSP) 2017/2315.

      Liste over projekter, der skal udvikles under PESCO

               8.

               Efter Rådets vedtagelse den 6. marts 2018 af en afgørelse om opstilling af listen over projekter, der skal udvikles under PESCO, bør de deltagende medlemsstater gøre en betydelig indsats for at definere mål og tidsfrister for hvert enkelt projekt.

               9.

               Rådet bør ajourføre denne liste senest i november 2018 for at medtage et næste sæt PESCO-projekter i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 5 i afgørelse (FUSP) 2017/2315.

               10.

               Med henblik på en bæredygtig og effektiv gennemførelse af PESCO bør denne procedure til at vurdere nye projekter, der er forelagt af de deltagende medlemsstater, herefter i princippet afsluttes hvert år i november efter indkaldelse af nye projektforslag senest i begyndelsen af maj samme år. PESCO-sekretariatets vurdering af PESCO-projektforslag bør følge gennemsigtige kriterier, som omfatter både kapacitetsperspektivet og det operationelle perspektiv, og som bør videreudvikles med de deltagende medlemsstater. I overensstemmelse med artikel 5 i afgørelse (FUSP) 2017/2315 vil Den Europæiske Unions Militærkomité (EUMC) yde militær rådgivning vedrørende den højtstående repræsentants henstilling om identifikation og evaluering af PESCO-projekter.

               11.

               Deltagende medlemsstater, der har til hensigt at foreslå et individuelt projekt, bør underrette de øvrige deltagende medlemsstater i god tid, inden de fremlægger deres forslag med henblik på at samle støtte og give dem mulighed for i fællesskab at indsende forslaget. De detaljerede projektforslag, herunder tidsfrister for gennemførelsen heraf, bør forelægges så betids, at PESCO-sekretariatet kan vurdere dem med henblik på en henstilling fra den højtstående repræsentant til Rådet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, i afgørelse (FUSP) 2017/2315. Rådet opfordrer PESCO-sekretariatet til at udarbejde en model for de projekter, der skal fremlægges, og til at bistå de deltagende medlemsstater med at fremsende deres individuelle PESCO-projektforslag til andre medlemsstater.

      Fælles sæt forvaltningsregler for projekter

               12.

               Det fælles sæt forvaltningsregler for projekter i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra f), i afgørelse (FUSP) 2017/2315, som de deltagende medlemsstater, der deltager i et individuelt projekt, kan tilpasse som nødvendigt for det pågældende projekt, bør vedtages af Rådet senest i juni 2018. Det bør opstille en ramme, der sikrer en sammenhængende og konsekvent gennemførelse af PESCO-projekter, og omfatte nærmere retningslinjer for regelmæssig underretning af Rådet om udviklingen i de individuelle projekter i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i afgørelse (FUSP) 2017/2315 og for at muliggøre den nødvendige overvågning fra Rådets side. I den forbindelse bør de deltagende medlemsstaters roller og ansvarsområder, herunder, hvis det er relevant, f.eks. observatørers rolle, samt PESCO-sekretariatets roller og ansvarsområder også præciseres nærmere. Denne ramme bør også yde generel vejledning til deltagerne i forbindelse med udformningen af passende ordninger for forvaltning af de enkelte projekter i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i afgørelse (FUSP) 2017/2315. I denne sammenhæng vil Rådet i juni 2018 også vende tilbage til spørgsmålet om de deltagende medlemsstaters koordinationsfunktioner i projekterne.

      Generelle betingelser for tredjelandes undtagelsesvise deltagelse i individuelle projekter

               13.

               I overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra g), og artikel 9, stk. 1, i afgørelse (FUSP) 2017/2315 vedtager Rådet en afgørelse om rettidigt at fastsætte de generelle betingelser, hvorpå tredjelande undtagelsesvis kan indbydes til at deltage i individuelle projekter, og det vil i henhold til artikel 9, stk. 2, i afgørelse (FUSP) 2017/2315 fastslå, om et givet tredjeland opfylder disse betingelser. Arbejdet med at udvikle disse generelle betingelser bør påbegyndes, så snart det fælles sæt forvaltningsregler for projekterne og opstilling af rækkefølgen for opfyldelsen af forpligtelser er udarbejdet senest i juni 2018, og der bør med forbehold af en yderligere vurdering fra Rådets side i princippet vedtages en afgørelse inden udgangen af 2018.

      HR's årlige rapport til Rådet og vurderingsmekanismen

               14.

               I overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i afgørelse (FUSP) 2017/2315 og på grundlag af ajourførte nationale gennemførelsesplaner, som de deltagende medlemsstater forelægger, vil den højtstående repræsentant forelægge Rådet en årlig rapport om status for gennemførelsen af PESCO, og herunder de enkelte deltagende medlemsstaters opfyldelse af deres forpligtelser i overensstemmelse med deres nationale gennemførelsesplaner. Den bør fokusere på konkrete aktioner og foranstaltninger, som de deltagende medlemsstater har iværksat for at opfylde deres forpligtelser, herunder gennem PESCO-projekterne, og på grundlag af de mere præcise mål og den rækkefølge, der er fastlagt for de to på hinanden følgende indledende faser. I denne forbindelse opfordres PESCO-sekretariatet til at forelægge den ajourførte model for nationale gennemførelsesplaner.
               De deltagende medlemsstater bør i deres nationale gennemførelsesplaner indarbejde oplysninger om de konkrete aktioner og foranstaltninger, som de har iværksat for at opfylde deres forpligtelser, herunder oplysninger om bidrag til projekter. Desuden kan uformelle høringer medvirke til at præcisere oplysningerne heri.

               15.

               Den højtstående repræsentant bør forelægge sin første årlige rapport i april 2019 eller i hvert fald forud for den relevante samling i Udenrigsrådet i første halvdel af året for at tage hensyn til de ajourførte nationale gennemførelsesplaner, som de deltagende medlemsstater har forelagt senest den 10. januar 2019. Fra og med 2020 bør den årlige rapport fremlægges i marts eller april under hensyntagen til den reviderede og ajourførte nationale gennemførelsesplan, der er forelagt i januar samme år.

               16.

               På grundlag af rapporten fra den højtstående repræsentant bør EUMC sørge for militær rådgivning og henstillinger til Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC), således at den kan forberede Rådets undersøgelse senest i maj hvert år af, om de deltagende medlemsstater fortsat opfylder de mere bindende forpligtelser. I denne sammenhæng bør Rådet også gennemgå de fremskridt, der er gjort hen imod opfyldelsen af Unionens ambitionsniveau, med henblik på derved at forbedre Unionens kapacitet til at agere som formidler af sikkerhed og dens strategiske autonomi og styrke dens evne til at samarbejde med partnere og beskytte sine borgere.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. marts 2018.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  EUT L 331 af 14.12.2017, s. 57.

      (2)  EUT L 65 af 8.3.2018, s. 24.