title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2012-2017

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/91

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2012-2017
   2012/C 219/27
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (4) om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2011 og afgav sin udtalelse om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram for 2011-2014.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog Kommissionen på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Det Forenede Kongerige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Rådet vedtog den 1. december 2011 konklusioner, der opfordrede Udvalget for Social Beskyttelse til i samarbejde med Beskæftigelsesudvalget og andre udvalg at forelægge sine synspunkter vedrørende foranstaltninger, der er anbefalet inden for Europa 2020-politikcyklussen. Disse synspunkter udgør en del af Beskæftigelsesudvalgets udtalelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (7)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 30. april 2012 forelagde Det Forenede Kongerige sit konvergensprogram for perioden 2011-2012 til 2016-2017 og sit nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. I en dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011 har Kommissionen også undersøgt, om Det Forenede Kongerige er påvirket af makroøkonomiske ubalancer. Kommissionen konkluderede i sin dybdegående undersøgelse, at Det Forenede Kongerige befinder sig i en situation med en intern, om end ikke uforholdsmæssigt stor, ubalance.

               (9)

               I henhold til punkt 4 i protokol (nr. 15) om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland finder forpligtelsen efter artikel 126, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde til at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige, medmindre det vedtager euroen. I henhold til punkt 5 i protokollen bestræber Det Forenede Kongerige sig på at undgå et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud. Den 8. juli 2008 besluttede Rådet i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Det Forenede Kongerige.

               (10)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk. Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at sikre den nødvendige finanspolitiske konsolidering med henblik på at nå regeringens finanspolitiske mål for den offentlige nettogæld og den konjunkturkorrigerede løbende saldo. Konvergensprogrammet indeholder ikke en mellemfristet budgetmålsætning som omhandlet i stabilitets- og vækstpagten. Fremskrivningerne i programmet tyder på, at den frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som Rådet fastsatte i sin henstilling af 2. december 2009, vil blive overskredet med et år. Det offentlige underskud i 2014-2015, som er den af Rådet fastsatte frist, skønnes at komme til at ligge på 4,4 % af BNP, hvilket med udgangspunkt i den (genberegnede) strukturelle saldo (5) kræver en gennemsnitlig finanspolitisk indsats på 1,25 % af BNP mellem 2010-2011 og 2014-2015, som ligger under den indsats på 1¾ %, der var angivet i Kommissionens henstilling som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Skønt regeringen ikke er afveget fra sin finanspolitiske konsolideringsstrategi, der oprindeligt, på basis af tidligere makroøkonomiske fremskrivninger, forekom tilstrækkelig til at sikre, at de mål, der blev fastsat som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, ville blive nået, er de finanspolitiske resultater og udsigter blevet påvirket af en forværring af de økonomiske vækstudsigter. Foranstaltningerne på indtægtssiden har i høj grad været koncentreret i begyndelsen af tilpasningsstien for finanspolitisk konsolidering. Næsten 40 % af den samlede årlige finanspolitiske konsolidering, der er lagt planer for i perioden mellem 2010-2011 og 2014-2015, er blevet tilvejebragt inden udgangen af 2011-2012, herunder 30 % af besparelserne og to tredjedele af nettoskatteforhøjelserne. De potentielle indtægter fra det mere effektive skattesystem, der er opstået takket være en ændring af momssatsstrukturen, bliver fortsat ikke udnyttet fuldt ud.
               I henhold til konvergensprogrammet forventes det offentlige underskud at blive på 8,3 % af BNP i 2011/12, 5,9 % af BNP i 2012/13, 6,0 % af BNP i 2013/14, 4,4 % af BNP i 2014/15, 2,9 % af BNP i 2015/16 og 1,2 % af BNP i 2016/17. Disse skøn er noget lavere end skønnene fra Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012, dvs. et underskud på 6,1 % af BNP i 2012-2013 (7,9 % af BNP uden den kommende engangsoverførsel af pensionsmidler) og 6,5 % af BNP i 2013-2014. Forskellene skyldes forventninger om en lavere vækst og de ændringer, som Eurostat har foretaget i tallene fra Det Forenede Kongerige. I sin Autumn Statement 2011 justerede regeringen sine budgetplaner på forskellige punkter for at prioritere vækstfremmende udgifter, men de offentlige investeringer vil fortsat blive reduceret kraftigt frem til 2014-2015. Den offentlige gæld, der ifølge prognoserne vil udgøre 94,7 % i 2013/14, forventes at toppe i 2014/15.

               (11)

               Årene op til krisen var kendetegnet ved en overophedning på boligmarkedet, hvor den andel, som boligudgifterne udgør af indkomsten, steg til et historisk højt niveau i en kontekst med stadig større boligmangel, hvilket førte til akkumulering af meget stor realkreditgæld. I henhold til Kommissionens dybdegående undersøgelse er Det Forenede Kongerige ramt af en intern ubalance som følge af husholdningernes store gæld. Grundet den store andel af realkreditlån med variabel rente er husholdningernes finanser sårbare over for rentestigninger med en potentielt destabiliserende afsmittende effekt på økonomien som helhed via finanssektoren. Et varigt og betydeligt fald i husholdningernes gæld er kun muligt, hvis forholdet mellem boligpriser og disponibel indkomst mindskes. Hvis boligpriserne imidlertid falder hurtigt, er der risiko for, at mange husholdninger ender i en situation med negativ formue. Boligbyggeriet ligger fortsat på et rekordlavt niveau på grund af både et restriktivt planlægningssystem og konjunkturnedgangen, og aktiviteten på det bredere boligmarked er også fortsat afdæmpet. I november 2011 offentliggjorde regeringen sin boligstrategi for England, som tager sigte på at fremme boligbyggeriet, men der hersker stadig betydelig usikkerhed om det nye systems nettoeffekt for udviklingen på boligmarkedet. I boligstrategien blev der heller ikke nævnt noget om ejendomsbeskatning. Det Forenede Kongerige opererer med et system, der kombinerer en degressiv tilbagevendende skat (council tax) med en progressiv transaktionsafgift (Stamp Duty Land Tax — SDLT), der kan spille en rolle for den konjunkturmæssige udvikling i budgetindtægter og den finansielle stabilitet. Der blev foretaget visse justeringer af SDLT-satserne i 2012-budgettet, men samlet set er der kun foretaget mindre ændringer på dette område.

               (12)

               Det Forenede Kongerige befinder sig i en situation med voksende ledighedsproblemer og problemer med erhvervsfrekvensen. Arbejdsløsheden i Det Forenede Kongerige udgør i dag 8,4 %. Ungdomsarbejdsløsheden er væsentligt højere (22,2 %), og over 38 % af de arbejdsløse i Det Forenede Kongerige er under 25 år. Ydermere er 17,7 % af de unge (16-24-årige) ikke i beskæftigelse eller under uddannelse. Beskæftigelsen i den private sektor er vokset i moderat omfang, men ikke i tilstrækkelig grad til at opveje den faldende beskæftigelse i den offentlige sektor og væksten i arbejdsstyrken. I Det Forenede Kongerige er der en uforholdsmæssig stor andel af lavt kvalificerede arbejdstagere, som der er en faldende efterspørgsel på, og der er mangel på arbejdstagere med faglige og tekniske færdigheder af høj kvalitet, som der er særlig brug for inden for de vareproducerende og eksporterende sektorer, hvor Det Forenede Kongerige står forholdsvis svagt. Politikken på erhvervsuddannelsesområdet fokuserer primært på grundlæggende færdigheder og såkaldte niveau 2-kvalifikationer (gymnasiale færdigheder), mens økonomien i stigende grad efterspørger højere erhvervsuddannelseskvalifikationer. I Det Forenede Kongerige er der fortsat et relativt stort antal voksne med meget dårlige basale læse-, skrive- og regnefærdigheder, og de er ringe stillet i forhold til erhvervsuddannelsesmulighederne. Andelen af unge, der forlader skolen tidligt, er vokset med 3,3 procentpoint siden 2005 og ligger i dag på 14,9 %, dvs. over EU-gennemsnittet. Det er vigtigt fortsat at støtte lavindkomstfamilier for at forhindre de unge i at forlade skolen tidligt.

               (13)

               Regeringen har planer om at gennemføre en velfærdsreform for at hjælpe flere personer med at finde arbejde og støtte de mest sårbare. »Universal Credit«, der tjener til at forenkle de sociale ydelser, er endnu ikke blevet gennemført. Det er nødvendigt, at regeringen tager skridt til at sikre, at den positive effekt af de nye beskæftigelses- og indkomstpolitikker ikke bliver opvejet af faldet i de beløb, der står til rådighed til sociale ydelser, hvilket kunne risikere at øge fattigdommen for især børnefamilier. Ifølge en uafhængig prognose kan det forventes, at den absolutte børnefattigdom i 2020/21 når sit højeste punkt siden 2001/02, og at regeringen ikke når de mål, den satte sig for bekæmpelsen af børnefattigdom i »Child Poverty Act«. Det er nødvendigt, at regeringen tager skridt til at sikre, at der er tilstrækkelige børnepasningsmuligheder, især for lavindkomstgrupper. Nedskæringerne på børnepasningsområdet risikerer at forværre problemet.

               (14)

               Finansieringsbetingelserne er fortsat stramme, især for små og mellemstore virksomheder, og nettolångivningen til virksomheder var negativ i 2011. Undersøgelser viser, at det er vanskeligt for et betydeligt antal små og mellemstore virksomheder at finde kreditmuligheder, og samtidig er der også potentielle udfordringer på efterspørgselssiden. Desuden er adgangen til lån fra andre kilder end banker stort set forbeholdt større virksomheder, og konkurrencen inden for banksektoren er begrænset. Trods de skridt, som myndighederne har taget for at forbedre situationen, har Breedon-taskforcen vedrørende alternative finansieringskilder skønnet, at der i de næste fem år fortsat vil være et betydeligt finansieringsgab, især for små og mellemstore virksomheder.

               (15)

               Det Forenede Kongerige står over en udfordring, der består i dels at forbedre sine energi- og transportinfrastrukturer, som hænger sammen med behovet for at skabe grundlag for vækst og konkurrenceevne på langt sigt, dels at løse problemet med, at Det Forenede Kongerige står dårligt i konkurrencen over for udlandet inden for fremstillingssektoren. Der skal gennemføres betydelige investeringer i Det Forenede Kongerige for at opgradere landets elproduktionskapacitet, idet en stor del af den eksisterede kapacitet vil skulle udskiftes i løbet af de næste ti år, og da landet skal overholde sine forpligtelser med hensyn til vedvarende energi og mindskelsen af CO2-udledninger. Det Forenede Kongeriges transportsektor er kendetegnet ved netværk med utilstrækkelig kapacitet og af utilstrækkelig kvalitet, hvilket kan gøre det vanskeligt for regeringen at centrere økonomien omkring investeringer og eksport. Som led i regeringens finanspolitiske konsolideringsstrategi vil den offentlige sektors nettoinvesteringer falde skarpt frem til 2014/15, hvilket risikerer at forøge det aktuelle pres på transportinfrastrukturerne, medmindre det lykkes at finde frem til alternative finansieringskilder.

               (16)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en samlet analyse af Det Forenede Kongeriges økonomiske politik. Den har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram og er fremkommet med en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Det Forenede Kongerige, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (6) er afspejlet især i henstilling 1 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011 og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 2, 3 og 6 nedenfor,

         HENSTILLER, at Det Forenede Kongerige i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               gennemføre budgetstrategien for finansåret 2012/13 og derefter fuldt ud, understøttet af tilstrækkeligt præcise foranstaltninger, for at sikre en rettidig og holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud og nå den strukturelle tilpasning, der er angivet i Rådets henstillinger i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, og for at bringe den høje offentlige gældskvote til at falde gradvis. Med forbehold af en styrkelse af budgetstrategien for finansåret 2013/14 og derefter, at prioritere vækstfremmende udgifter for at forhindre en yderligere svækkelse af de mellemfristede vækstudsigter, der vil være til skade for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt

               2)

               tage hånd om den destabilisering, der følger af de høje og volatile boligpriser og husholdningernes store gæld, ved at gennemføre et omfattende reformprogram på boligområdet, der kan forøge udbuddet af boliger og afhjælpe problemet med uoverkommelige priser og behovet for statsstøtte på boligområdet. Gå videre med nye reformer af boligmarkedet, herunder realkreditmarkedet og udlejningsmarkedet, den finansielle lovgivning og ejendomsbeskatningen for at forhindre en uforholdsmæssig stor volatilitet og uforholdsmæssigt store fordrejninger på boligmarkedet

               3)

               fortsætte med at forbedre beskæftigelsesmulighederne for unge, især dem, der ikke er under uddannelse eller i beskæftigelse, bl.a. ved at gøre brug af den såkaldte »Youth Contract«. Sikre, at praktikpladsordningerne udnyttes af flere unge, har tilstrækkeligt fokus på avancerede færdigheder og færdigheder på et højere niveau og involverer flere små og mellemstore virksomheder. Mindske den store andel af unge i alderen 18-24 med meget svage, basale færdigheder

               4)

               forstærke indsatsen for at lette integrationen på arbejdsmarkedet for personer fra husholdninger uden arbejde. Sikre, at de planlagte velfærdsreformer ikke munder ud i stigende børnefattigdom. Fuldt ud at gennemføre foranstaltninger, der tager sigte på at lette adgangen til børnepasningsordninger

               5)

               forbedre adgangen til bankfinansiering og andre former for finansiering yderligere for den private sektor og især små og mellemstore virksomheder. Fremme konkurrencen inden for banksektoren, især ved at mindske hindringerne for adgang, skabe større gennemsigtighed og gøre det nemmere at skifte bank, således som Independent Commission on Banking har anbefalet, og udforske nye veje til at forbedre adgangen til venturekapital og risikovillig kapital samt andre former for finansiering end bankfinansiering

               6)

               forfølge en langsigtet strategi til forbedring af netinfrastrukturernes kapacitet og kvalitet i Det Forenede Kongerige, herunder foranstaltninger, der kan lette presset på transport- og energinetværk gennem en mere effektiv og robust planlægnings- og beslutningsproces og ved at udnytte de relevante offentlige eller private finansieringsordninger.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Bibeholdt for 2012 i Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUT C 217 af 23.7.2011, s. 12.

      (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet og ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode.

      (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Frankrigs nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2012-2016

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/31

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Frankrigs nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2012-2016
   2012/C 219/09
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (4) om Frankrigs nationale reformprogram for 2011 og afgav sin udtalelse om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog Kommissionen på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Frankrig blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 1. december 2011 vedtog Rådet konklusioner, der opfordrede Udvalget for Social Beskyttelse til i samarbejde med Beskæftigelsesudvalget og andre udvalg at forelægge sine synspunkter vedrørende foranstaltninger, der er anbefalet inden for Europa 2020-politikcyklussen. Disse synspunkter udgør en del af Beskæftigelsesudvalgets udtalelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (7)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og vækstfremmende tiltag. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 2. marts 2012 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og i deres nationale reformprogrammer.

               (9)

               Den 4. maj 2012 forelagde Frankrig sit opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2012-2016 og den 13. april 2012 sit nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Kommissionen har også som led i en dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011 vurderet, om Frankrig er påvirket af makroøkonomiske ubalancer. Kommissionen konkluderede, at Frankrig befinder sig i en situation med ubalancer, som dog ikke er uforholdsmæssigt store.

               (10)

               Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er optimistisk. I Kommissionen tjenestegrenes prognose fra foråret 2012 forventes BNP-væksten at nå op på 0,5 % i 2012 og 1,3 % i 2013, mod henholdsvis 0,7 % og 1,75 % ifølge stabilitetsprogrammet. Efter et bedre end forventet underskud på 5,2 % af BNP i 2011 planlægges det i stabilitetsprogrammet at bringe det ned på 3 % af BNP i 2013, som er den af Rådet fastsatte frist for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, og derefter at fortsætte konsolideringen for at opnå budget, der er i balance i 2016. Den mellemfristede budgetmålsætning om et budget, der strukturelt set er i balance, forventes at blive nået i stabilitetsprogramperioden. Den mellemfristede budgetmålsætning afspejler i tilstrækkelig grad kravene i stabilitets- og vækstpagten. Baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo (5) er den planlagte gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i perioden 2010-2013 på linje med Rådets henstilling af 2. december 2009. Det forventes, at der i 2014-16 gøres årlige fremskridt i strukturelle termer svarer til yderligere 0,7 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes vækstraten for de offentlige udgifter, efter indregning af de diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, at være i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens udgiftsbenchmark. Den tilpasningssti, der er forelagt i programmet, er forbundet med risici. Det makroøkonomiske scenarie kan blive mindre gunstigt, således som det er anført i Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012.
               Foranstaltningerne er ikke tilstrækkeligt præciseret til at opfylde målene fra og med 2013 og til nå den anbefalede gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats. Desuden er Frankrigs hidtidige resultater med hensyn til at opfylde udgiftsmålene blandede. Derfor kan det ikke sikres, at det uforholdsmæssigt store underskud vil blive korrigeret senest i 2013, medmindre de planlagte foranstaltninger præciseret tilstrækkeligt, og der gennemføres yderligere foranstaltninger efter behov. Fra 85,8 % af BNP i 2011 forventes gældskvoten at stige til 89,2 % i 2013 og at falde til 83,2 % i 2016. Ifølge stabilitetsprogrammet vil gældsreduktionsbenchmarket blive nået i slutningen af overgangsperioden (2016).

               (11)

               Selv om der i anden halvdel af 2011 og i februar 2012 blev vedtaget yderligere konsolideringsforanstaltninger, er gennemførelsen af den finanspolitiske konsolidering fortsat en stor udfordring. For at genskabe en holdbar finanspolitisk situation er det afgørende, at der undgås udgiftsoverskridelser ved hjælp af en styrket finanspolitisk indsats baseret på veldefinerede foranstaltninger. Desuden vil det være hensigtsmæssigt for Frankrig til at udnytte mulighederne for at fremskynde nedbringelsen af underskuddet med henblik på at lette korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud som planlagt. Hvad angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed og spørgsmålet om de fremtidige pensioners tilstrækkelighed, er pensionsreformen fra 2010 gradvis ved at blive anvendt. Hvis beskæftigelsen og væksten bliver lavere end forventet, er det dog ikke sikkert, at der opnås balance i systemet i 2018 som planlagt, og der er sandsynligt at systemet udviser underskud efter 2020. Desuden har det nyoprettede styringsudvalg, der blev etableret for at afgive en årlig udtalelse om den finansielle situation for de forskellige pensionsordninger og de betingelser, der er nødvendige for at sikre afbalancerede regnskaber senest i 2018, ikke afgivet en sådan udtalelse i 2011, hvilket gør det vanskeligt at vurdere pensionssystemets holdbarhed.

               (12)

               Funktionen af det franske arbejdsmarkeds kan forbedres gennem en yderligere mindskelse af segmenteringen af arbejdsmarkedet. Erhvervssikringskontrakten (contrat de sécurisation professionnelle, CSP), som blev indført ved lov i juli 2011 og fusionerede to allerede eksisterende kontrakter, indebærer, at rådgivningsbyrden i tilfælde af afskedigelser af økonomiske årsager lægges på de offentlige arbejdsformidlinger (Pôle emploi). Dette er et positivt, men begrænset skridt. Desuden er der truffet eller der drøftes flere foranstaltninger for at tilbyde fleksible arbejdsordninger for virksomheder, der står over for midlertidige vanskeligheder. Imidlertid løser de ikke specifikt segmenteringen af arbejdsmarkedet. Desuden viser gennemgangen af lovgivningen om jobbeskyttelse, at proceduren for afskedigelse fortsat medfører usikkerhed og potentielt store omkostninger for arbejdsgiverne. Endelig er det vigtigt at sikre, at udviklingen i mindstelønnen fremmer beskæftigelsen, især af lavtkvalificerede og uerfarne arbejdstagere.

               (13)

               Efter pensionsreformen er der truffet foranstaltninger for at fremme beskæftigelsen af ældre arbejdstagere, herunder krav til selskaberne om at gennemføre aktiv aldersstyring, og det er et skridt i den rigtige retning. Men de dermed forbundne handlingsplaner er som helhed ikke tilstrækkeligt ambitiøse og omfatter ikke foranstaltninger som f.eks. nedsættelse af arbejdstiden eller oprettelse af stillinger, der kan være specifikt tilpasset ældre arbejdstagere. Visse aspekter i arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet for ældre arbejdstagere (varighed) kan desuden indebære, at incitamentet til at arbejde er begrænset. Endelig er der behov for en mere ambitiøs strategi på området voksenuddannelse for at forbedre beskæftigelsesegnetheden i den voksne arbejdsstyrke.

               (14)

               For at tage fat om problemet med ungdomsarbejdsløshed har de franske myndigheder forpligtet sig til at øge antallet af praktikpladser fra 600 000 til 800 000 i 2015. Der er i 2011 og 2012 iværksat adskillige foranstaltninger for at øge antallet af praktikanter i virksomhederne og skærpe sanktionerne over for virksomheder, som ikke overholder reglerne. Trods disse foranstaltninger er det samlede antal praktikpladser er stadig langt fra målet. Det forekommer nødvendigt at sørge for bedre overensstemmelse mellem de unges og virksomhedernes behov. Derfor vil politikkerne til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed være mere effektive, hvis der skabes større sammenhæng mellem de kvalifikationer, der undervises i i uddannelsessystemet, og arbejdsmarkedets behov.

               (15)

               Sammenlægningen af arbejdsformidlingerne (ANPE) og arbejdsløshedskasserne (UNEDIC) til et enkelt organ (Pôle emploi) har endnu ikke frembragt de forventede resultater med hensyn til tjenesternes effektivitet og kvalitet. Den nye flerårige trepartsaftale, der blev undertegnet i januar 2012 (mellem regering, arbejdsmarkedets parter og Pôle emploi), om Pôle emploi's funktion og tjenesteydelser i 2012-2014 er et skridt i den rigtige retning. Der er dog stadig en række mål/målsætninger, som endnu ikke er lagt fast, hvilket gør det vanskeligt på dette stadium at vurdere reformens ambitioner. Reformens troværdighed hæmmes også af de budgetmæssige og personalemæssige begrænsninger i de offentlige arbejdsformidlinger.

               (16)

               I februar 2012 vedtog Frankrig en momsstigning på 1,6 procentpoint til 21,2 % og en stigning i sociale afgifter på kapitalindkomst og -gevinster på 2 procentpoint til 15,5 % for at kompensere for nedsættelsen af arbejdsgivernes sociale bidrag. Den nye regering har meddelt, at den agter at revidere denne foranstaltning og vedtage en skattereform i løbet af 2012. Dette er en passende foranstaltning for at indføre et mere afbalanceret beskatningssystem, som flytter skattebyrden væk fra arbejde. Som det blev bemærket i den dybdegående undersøgelse af de makroøkonomiske ubalancer, Kommissionens tjenestegrene har foretaget, kunne dette bidrage til at forbedre omkostningskonkurrenceevnen for den franske eksport med potentielt positive virkninger for virksomhedernes rentabilitet og på længere sigt for investeringerne og den ikke-prismæssige konkurrenceevne. Reformens fokusering er imidlertid for snæver. Der er gjort en indsats for at reducere skatteudgifterne, men dette er imidlertid blevet ledsaget af skatteforhøjelser, der har tendens til at øge den allerede høje skattebyrde på arbejde. Inden for EU er Frankrig det land, som har den næstlaveste andel af miljøafgifter i skatteindtægterne, hvilket tyder på, at der er rig mulighed for at forhøje de pågældende afgifter. Endelig er der navnlig en række nedsatte momssatser, der fortsat skal revideres, selv om Frankrig i 2011 vurderede, hvorvidt forskellige skatteudgifter er effektive for realiseringen af beskæftigelsesmæssige eller sociale mål.

               (17)

               Selv om der er vedtaget en række reformer for at forenkle erhvervsmiljøet og fjerne restriktioner for visse regulerede brancher og erhverv, er det ikke tilstrækkeligt til at afhjælpe problemet med hindringer for markedsadgang og konkurrencebegrænsende adfærd i mange andre brancher og erhverv (f.eks. dyrlæger, taxaer, sundhedssektoren, juridiske erhverv, herunder notarer). Som følge heraf er der behov for en mere horisontalt og systematisk gennemgang af de resterende adgangs- og adfærdsbegrænsninger i regulerede erhverv, således at det kan vurderes, om de er nødvendige og forholdsmæssige. Hvad angår detailsektoren, bør distributørerne kunne fastsætte deres priser og andre kommercielle vilkår frit, så forbrugerne kan få gavn af lavere priser. Forbrugerne vil også kunne få fordel af andre konkurrencefremmende foranstaltninger i denne meget koncentrerede sektor, f.eks. afskaffelse eller revision af restriktioner for fysisk planlægning og rationalisering af procedurerne for etablering af nye distributionskanaler.

               (18)

               Konkurrenceintensiteten i en række netværksindustrier (engrosmarkedet for elektricitet, jernbanesektoren) bør styrkes, idet de hidtidige reformer i disse sektorer kun har givet delvise resultater. Koncentrationen på elektricitetsmarkedet er fortsat en af de største i Unionen. Loven om en ny organisering af elektricitetsmarkederne (NOME-loven) har haft en positiv indvirkning på konkurrencen, men det er nødvendigt at gøre mere for at forbedre alternative operatørers adgang til produktionskapaciteten i Frankrig, f.eks. vandkraftbaseret elektricitetsproduktion. For jernbanetransportens vedkommende er nye virksomheders adgang stadig begrænset, både for godstransport og international passagertransport. På fragtområdet består der også fortsat tekniske hindringer for en ikke-diskriminerende adgang.

               (19)

               Den franske eksportmarkedsandel faldt med 19,4 % mellem 2005 og 2010, hvilket er en af de kraftigste nedgange i medlemsstaterne og langt over tærsklen i den rapport om varslingsmekanismen, som Kommissionen vedtog den 14. februar 2012. Kommissionens tjenestegrene har i deres dybdegående undersøgelse for Frankrig konkluderet, at tabene af eksportmarkedsandele skyldes en forringelse af både omkostningskonkurrenceevne og ikke-prismæssig konkurrenceevne, især sidstnævnte. Navnlig har de voksende enhedslønomkostninger sat de franske virksomheders rentabilitet under pres og hæmmet deres kapacitet til at ekspandere, til at foretage de nødvendige investeringer til at forbedre deres præstationer og til at innovere. De politikker, der er indført for at fremme innovationen i den private sektor, bør overvåges og suppleres med foranstaltninger med sigte på at genoprette de franske virksomheders rentabilitet.

               (20)

               Frankrig har givet en række tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de tilsagn, der blev givet i 2011, vedrører fremme af beskæftigelsen, forbedring af konkurrenceevnen og styrkelse af de offentlige finansers holdbarhed. Kommissionen har vurderet gennemførelsen af tilsagnene givet inden for rammerne af europluspagten. Der er taget hensyn til resultaterne af denne vurdering i henstillingerne.

               (21)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Frankrigs økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Frankrig, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (22)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles i især henstilling 1 nedenfor.

               (23)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2012 og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 2, 4 og 5 nedenfor,

         HENSTILLER, at Frankrig i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               styrke og gennemføre budgetstrategien, underbygget af tilstrækkeligt specificerede foranstaltninger, navnlig på udgiftssiden, for 2012 og frem, for at sikre en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013 og gennemførelsen af den strukturelle tilpasningsindsats, der er anført i Rådets henstillinger i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Derefter sikre en passende strukturel tilpasningsindsats til at gøre tilstrækkelige fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, herunder overholdelse af udgiftsbenchmarket, og tilstrækkelige fremskridt hen imod overholdelsen af gældsreduktionsbenchmarket. Løbende vurdere pensionssystemets holdbarhed og hensigtsmæssighed og træffe yderligere foranstaltninger, hvis der er behov herfor

               2)

               indføre yderligere reformer for at bekæmpe segmenteringen af arbejdsmarkedet ved at gennemgå udvalgte aspekter af lovgivningen om jobbeskyttelse i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis, især i forbindelse med afskedigelse. Fortsat sikre, at udviklingen i mindstelønnen fremmer jobskabelsen og konkurrenceevnen, og tage tiltag for at øge voksnes deltagelse i livslang læring

               3)

               Vedtage arbejdsmarkedsforanstaltninger til at sikre, at ældre arbejdstagere forbliver i beskæftigelse i længere tid; forbedre de unges beskæftigelsesmuligheder, navnlig for de grupper, hvor risikoen for arbejdsløshed er størst, for eksempel ved at der skabes flere og bedre praktikordninger, som effektivt imødekommer de unges behov. Optrappe de aktive arbejdsmarkedspolitikker og sikre, at de offentlige arbejdsformidlinger yder individualiseret støtte mere effektivt

               4)

               tage yderligere skridt til at indføre et mere enkelt og afbalanceret beskatningssystem, hvor skattebyrden flyttes fra arbejde til andre beskatningsformer, som i mindre grad hæmmer væksten og den eksterne konkurrenceevne, navnlig miljø- og forbrugsafgifter. Fortsætte indsatsen for at nedbringe og rationalisere skatteudgifterne (navnlig skatteudgifter, der indebærer incitament til gældsætning); vurdere, hvorvidt de nuværende nedsatte momssatser effektivt bidrager til at øge væksten og jobskabelsen

               5)

               videreføre indsatsen for at fjerne uberettigede restriktioner for regulerede brancher og erhverv, især inden for servicesektoren og detailsektoren. Tage yderligere skridt til at liberalisere netværksindustrierne, især på engrosmarkedet for elektricitet, udvikle energisammenkoblingskapacitet og gøre det lettere for nye aktører at få adgang til jernbanegodstransport og international passagertransport.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2012 ved Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUT C 213 af 20.7.2011, s. 8.

      (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet og ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode.

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Irlands nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Irlands opdaterede stabilitetsprogram, 2011-2015

text:
               21.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 215/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Irlands nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Irlands opdaterede stabilitetsprogram, 2011-2015
   2011/C 215/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 7. december 2010 vedtog Rådet gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU (3) om tildeling af finansiel støtte fra Unionen til Irland for en treårig periode efter bestemmelserne i forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (4). Det ledsagende aftalememorandum, som blev underskrevet den 16. december 2010, og den første ajourføring af dette fastlægger de økonomipolitiske betingelser for den finansielle bistand. Gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU blev ændret ved gennemførelsesafgørelse 2011/326/EU (5). Den første ajourføring af aftalememorandummet blev undertegnet den 18. maj 2011.

               (4)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (5)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (6)

               Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (7)

               Den 29. april 2011 forelagde Irland sin 2011-opdatering af stabilitetsprogrammet for perioden 2011-2015 og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Krisen fremkaldte en større korrektion af de store uligevægte, der var opstået i de forudgående års opsving. Mellem 2007 og 2010 faldt det reale BNP med 12 % og beskæftigelsen med næsten 13 %, idet ledigheden steg fra 4,6 % i 2007 til 13,6 % i 2010. Den medførte også en dramatisk forværring af de offentlige finanser, idet den offentlige underskudskvote nåede tocifrede tal i 2008 og 2009. I 2010 nåede det offentlige underskud op på 32,4 % af BNP, inklusive støtte til finanssektoren på 20,5 % af BNP. Gældskvoten steg fra 25 % i 2007 til 96 % i 2010.

               (9)

               EU's og IMF's program for finansiel støtte gennemføres planmæssigt. De aftalte finanspolitiske foranstaltninger er gennemført, det finanspolitiske mål for 2010 er nået, og de finanspolitiske resultater i første kvartal 2010 lå også på linje med støtteprogrammets mål. For 2011 forventes det offentlige underskud at holde sig under det loft, der er fastsat i støtteprogrammet, selv om prognosen for det nominelle BNP i 2011 er revideret nedad. Der er gjort vigtige fremskridt med reformen af banksystemet, og der er taget skridt til at realisere strukturreformmålene.

               (10)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for stabilitetsprogrammets budgetfremskrivninger, er plausibelt. Stabilitetsprogrammets mellemfristede budgetstrategi er at bringe det samlede offentlige underskud ned under referenceværdien på 3 % af BNP inden den frist, der sættes i Rådets henstilling af 3. december 2010. Stabilitetsprogrammet sigter mod underskud på 10 % af BNP i 2011, 8,6 % i 2012, 7,2 % i 2013, 4,7 % i 2014 og 2,8 % ved stabilitetsprogramperiodens slutning i 2015. En sådan udvikling understøttes af konsolideringsforanstaltninger på 3,8 % af BNP gennemført i budgettet for 2011, og bredtfavnende konsolideringsforanstaltninger på 5,9 % af BNP i 2012-14 samt en yderligere uspecificeret konsolideringsindsats på mere end 1 % af BNP i 2015. Stabilitetsprogrammet understreger på ny, at den mellemfristede målsætning er en budgetstilling på – 0,5 % af BNP, men den nås ikke inden for stabilitetsprogramperioden. Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være høje. Det er en nødvendig forudsætning for mere holdbare offentlige finanser, at der opnås tilstrækkeligt store primære overskud på mellemlang sigt, og at det irske socialsikringssystem reformeres yderligere.

               (11)

               Irland har den 3. maj 2011 afgivet en række tilsagn under europluspagten. De omfatter konkrete foranstaltninger med henblik på at fremme konkurrenceevnen, herunder revidere lønfastsættelsesmekanismer, åbne visse liberale erhverv for konkurrence, styrke forskning og innovation, styrke den finansielle stabilitet, herunder navnlig kriseløsningsmekanismer, øge de offentlige finansers holdbarhed gennem en mellemfristet budgetramme, reformere pensionssystemet og forhøje pensionsalderen.

               (12)

               Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram, herunder tilsagnene under europluspagten. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Irland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger I denne kontekst understreger Kommissionen, at det haster med at få gennemført de planlagte foranstaltninger til efterlevelse af gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU.

               (13)

               På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen til Rådets henstilling af 7. december 2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i TEUF har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Irlands stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse (6) afspejles i nedenstående henstilling. Rådet har under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 undersøgt Irlands nationale reformprogram,

         HENSTILLER, at Irland:
   gennemfører de foranstaltninger, der er fastsat i Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU som ændret ved gennemførelsesafgørelse 2011/326/EU og yderligere specificeret i aftalememorandummet af 16. december 2010 og ajourføringen af dette af 18. maj 2011.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EUT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  EUT L 30 af 4.2.2011, s. 34.

      (4)  EUT L 118 af 12.5.2010, s. 1.

      (5)  EUT L 147 af 2.6.2011, s. 17.

      (6)  Jf. artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: RÅDETS HENSTILLING af 20. marts 1989 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsåret 1987 #

text:
Avis juridique important

|

31989H0212

RÅDETS HENSTILLING af 20. marts 1989 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsåret 1987  -

EF-Tidende nr. L 080 af 23/03/1989 s. 0081 - 0081

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 20. marts 1989  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsaaret 1987  (89/212/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 206b,  som henviser til Anden AVS/EOEF-konvention, undertegnet i Lomé den 31. oktober 1979,  som henviser til Raadets afgoerelse 80/1186/EOEF af 16. december 1980 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1),  som henviser til den interne aftale af 1979 om finansiering og forvaltning af Faellesskabets bistand (2), undertegnet den 20. november 1979, saerlig artikel 29, stk. 3,  som henviser til finansforordningen af 17. marts 1981 vedroerende Den Femte Europaeiske Udviklingsfond (3), saerlig artikel 66 til 70,  som har gennemgaaet forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1987 vedroerende transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) samt Revisionsrettens beretning vedroerende regnskabsaaret 1987 med Kommissionens tilhoerende svar (4),  som tager i betragtning, at der i henhold til artikel 29, stk. 3, i den interne aftale meddeles Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europaeiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) af Europa-Parlamentet efter henstilling fra Raadet, og  som tager i betragtning, at Kommissionens gennemfoerelse af alle transaktioner under Den Europaeiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) i regnskabsaaret 1987 har vaeret tilfredsstillende -  HENSTILLER  til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsaaret 1987.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. marts 1989.  Paa Raadets vegne  F. FERNANDEZ ORDOÑEZ  Formand  (1) EFT nr. L 361 af 31. 12. 1980, s. 1.  (2) EFT nr. L 347 af 22. 12. 1980, s. 210.  (3) EFT nr. L 101 af 11. 4. 1981, s. 12.  (4) EFT nr. C 316 af 12. 12. 1988, s. 173 og 303.