               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 5.6.2019
            COM(2019) 519 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Nederlandenes nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2019

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Nederlandenes nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2019

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Nederlandene blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet ("henstillingen vedrørende euroområdet").

               (2)Da Nederlandene har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Nederlandene sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet som afspejlet i henstilling 1 og 3 nedenfor. Navnlig vil investeringsforanstaltninger og foranstaltninger, der støtter lønvækst, bidrage til efterlevelse af den første henstilling vedrørende euroområdet med hensyn til genoprettelse af balancen i euroområdet, skatteforanstaltninger vil bidrage til efterlevelse af den anden henstilling vedrørende euroområdet med hensyn til bekæmpelse af aggressiv skatteplanlægning, og mindskelse af husholdningernes fordele ved gældsfinansiering vil bidrage til efterlevelse af den fjerde henstilling vedrørende euroområdet med hensyn til at mindske de skattemæssige fordele ved gældsfinansiering.

               (3)Den 27. februar 2019 blev landerapporten for Nederlandene 2019
                  3
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Nederlandenes fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Nederlandenes nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019
                  4
               . Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Nederlandene er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Navnlig den store private gæld og det store overskud på betalingsbalancens løbende poster udgør ubalancer med betydning ud over landegrænserne. Den private gældskvote har, understøttet af den økonomiske vækst, fortsat sin nedadgående tendens for både virksomheders og husholdningers gæld, om end den stadig er høj. Den nominelle husholdningsgæld er ikke desto mindre langsomt voksende som følge af stigende boligpriser.

               (4)Den 29. april 2019 fremlagde Nederlandene sit nationale reformprogram for 2019 og sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for perioden 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013
                  5
                kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  6
               .

               (6)Nederlandene er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2019 forventer regeringen et fald i det offentlige overskud fra 1,5 % af BNP i 2018 til 0,0 % af BNP i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo
                  7
                er den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP fortsat mere end opfyldt i hele programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 forventes den offentlige gældskvote at falde fra 52,4 % af BNP i 2018 til 44,6 % af BNP i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes den strukturelle saldo at falde fra et overskud på 0,8 % af BNP i 2018 til 0,7 % af BNP i 2019 og 0,2 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Den offentlige bruttogæld forventes at fortsætte sin nedadgående tendens. Rådet er af den generelle opfattelse, at Nederlandene ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020. Samtidig vil det under hensyntagen til den mellemfristede budgetmålsætning være vigtigt at benytte finans- og strukturpolitikken til at støtte en positiv udvikling i investeringerne.

               (7)Som følge af den forventede stigning i de offentlige udgifter til langtidspleje er der en mellemhøj risiko for den finanspolitiske holdbarhed på lang sigt. I 2015 overførte regeringen en stor del af langtidsplejesystemet til kommunerne for at forbedre dets effektivitet og sænke de offentlige udgifter. Denne reforms indvirkning på den finanspolitiske holdbarhed skal overvåges.

               (8)Fra og med november 2018 er midlerne i indskudsgarantifonden, en uafhængig juridisk enhed, blevet overført fra en særskilt konto i den nederlandske centralbank til en konto hos finansministeriet. Den nederlandske indskudsgarantifond fik tilført midler gradvist og var indtil da nået op på ca. 1 mia. EUR, hvortil yderligere 4 mia. EUR skulle indbetales af bankerne frem til 2024; disse midler skulle i overensstemmelse med direktivet om indskudsgarantiordninger have været investeret i en diversificeret portefølje af aktiver med lav risiko. Overførslen af fondens midler reducerer bruttogælden, men har ingen indvirkning på det offentlige underskud. Efter denne overførsel vil finansministeriet kunne anvende midlerne til finansiering af offentlige udgifter, men hvis fonden i overensstemmelse med sit juridiske mandat skal foretage udbetalinger til indskydere eller finansiere interventioner, der kan have konsekvenser for den finansielle stabilitet, skal finansministeriet stille midlerne til rådighed.

               (9)De nederlandske husholdninger har store illikvide aktiver i form af boliger og pensioner og samtidig en høj gæld. Husholdningernes såkaldte lange balancer gør dem sårbare over for finansielle og økonomiske chok. Husholdningernes høje gæld kan forklares af det gavmilde skattefradrag for renter på realkreditlån, men også af fraværet af et velfungerende midtersegment på lejeboligmarkedet og de store tvungne pensionsopsparinger. En nøgleudfordring hvad angår husholdningernes høje gældsætning er boligmarkedet, hvor de stivheder og forvridende incitamenter, der er blevet opbygget gennem årtier, præger mønstrene for boligfinansiering og opsparing. Siden 2012 er der gennemført en række foranstaltninger, der delvis afhjælper disse problemer. Den bebudede fremskyndelse af nedsættelsen af rentefradrag i forbindelse med realkreditlån er blevet vedtaget ved lov og starter i 2020. På trods af dette er skattefradraget for realkreditlån stadig generøst og giver fortsat husholdningerne betydelige fordele ved gældsfinansiering. Samtidig er det private lejemarked, som er det eneste ikkesubsidierede segment, stadig underudviklet og udgør kun 13 % af det samlede antal boliger. Da der ikke findes et velfungerende midtersegment på lejeboligmarkedet, tilskyndes husholdningerne imidlertid til at købe snarere end at leje, hvilket fører til en stor gæld i forhold til indkomsten og økonomisk sårbarhed.

               (10)Pensionssystemet er velfungerende med hensyn til pensionernes tilstrækkelighed og den finanspolitiske holdbarhed, men der er ulemper ved systemet hvad angår retfærdighed mellem generationerne, gennemsigtighed med hensyn til pensionsrettigheder samt fleksibilitet. Endvidere er bidragene til arbejdsmarkedsrelateret pension høje, og de varierer, alt efter hvilke resultater pensionsfondene opnår. Dette kan have en procyklisk effekt på husholdningernes udgifter til forbrug. En reform af pensionssystemet vil kunne føre til lavere obligatoriske pensionsbidrag og et mere stabilt forbrug (eller en udjævning af samme) i løbet af livet. Regeringen har til hensigt at foretage en gennemgribende reform af pensionssystemets anden søjle for at forbedre dækningen og skabe en mere gennemsigtig, fleksibel og aktuarmæssigt retfærdig ordning. En samtidig reform af boligmarkedets institutioner og pensionssystemet vil kunne nedbringe husholdningernes lange balancer og gøre husholdningerne mindre sårbare over for finansielle og økonomiske chok, hvilket igen har en gunstig indvirkning på den makroøkonomiske modstandsdygtighed og den økonomiske vækst.

               (11)På trods af lav arbejdsløshed, mange ledige stillinger og den voksende mangel på arbejdskraft har væksten i de nominelle lønninger hidtil været moderat (1,1 % i 2017 og 2,4 % i 2018). De overenskomstmæssige lønninger steg i gennemsnit med 2,1 % i 2018, mens lønningerne i den offentlige sektor steg hurtigere (med 3 % i anden halvdel af 2018). Desuden blev der indgået lønaftaler, som førte til en nominel stigning på 7 % i løbet af 2 år for alle tjenestemænd i centraladministrationen. Der er stillet yderligere midler til rådighed til at øge lønningerne til folkeskolelærere. Derudover har regeringen iværksat flere finanspolitiske foranstaltninger, der mindsker skatten på arbejde og har til formål at øge husholdningernes disponible indkomst for personer, der arbejder. En yderligere stigning i husholdningernes disponible indkomst ved at forbedre betingelserne for at fremme lønvæksten samt en reform af pensionssystemets anden søjle for at gøre den mere gennemsigtig, mere retfærdig på tværs af generationerne og mindre følsom over for økonomiske udsving vil stimulere den indenlandske efterspørgsel og bidrage til at genoprette balancen i euroområdet.

               (12)Bekæmpelsen af aggressiv skatteplanlægning er vigtig for at gøre skattesystemet mere effektivt og retfærdigt, således som det blev erkendt i henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet 2019. De afsmittende virkninger af skatteyderes aggressive skatteplanlægning mellem medlemsstater kræver en koordineret indsats fra nationalt politisk hold som supplement til EU-lovgivningen. Nederlandene har truffet foranstaltninger mod aggressiv skatteplanlægning, men de meget store udbytte-, royalty- og rentebetalinger, der foretages via Nederlandene, tyder på, at landets skatteregler udnyttes af virksomheder, der beskæftiger sig med aggressiv skatteplanlægning. En stor del af de udenlandske direkte investeringer er foretaget i såkaldte "special purpose-enheder". Da der ikke opkræves kildeskat på udgående (dvs. fra personer med hjemsted i EU til personer med hjemsted i tredjelande) royalty- og rentebetalinger, kan det føre til, at disse betalinger helt friholdes for beskatning, hvis de heller ikke pålægges skat i modtagerlandet. Bebudelsen af reformdagsordenen på skatteområdet, herunder kildeskat på royalty- og rentebetalinger i tilfælde af misbrug eller betalinger til lavbeskatningslande, er et positivt skridt med hensyn til at mindske aggressiv skatteplanlægning og bør overvåges nøje.

               (13)De seneste års vækst i beskæftigelsen kan hovedsagelig tilskrives midlertidig beskæftigelse og selvstændig beskæftigelse, selv om væksten i beskæftigelse for arbejdstagere med tidsubegrænsede kontrakter på det seneste har været højere end væksten i beskæftigelsen for arbejdstagere med midlertidig ansættelse. Ikke desto mindre er andelen af fleksibel beskæftigelse fortsat høj og udgør en betydelig del af arbejdsmarkedet. Den høje andel af tidsbegrænsede kontrakter og den hurtige stigning i antallet af selvstændige uden ansatte bemærkes ved de store forskelle i de gældende arbejdsmarkedsregler, beskyttelse af arbejdstagere samt forskelle i skatte- og socialsikringslovgivning. Regeringen har fremlagt en pakke af foranstaltninger (lovforslag vedrørende et arbejdsmarked i balance — "Wet arbeidsmarkt in balans") for at gøre det lettere at hyre fastansat arbejdskraft og for at gøre fleksible kontrakter mindre fleksible. Når den er vedtaget af Parlamentet, skal gennemførelsen af disse foranstaltninger (som efter planen skal træde i kraft i 2020) overvåges nøje. Desuden er der bebudet foranstaltninger, der skal lette arbejdsgivernes forpligtelse til i tilfælde af sygdom fortsat at udbetale løn i to år. Der er imidlertid ikke hidtil blevet vedtaget andre konkrete foranstaltninger. Derfor giver nogle af disse institutionelle faktorer stadig arbejdstagerne økonomiske incitamenter til at begynde at arbejde som selvstændige eller foretrække en status som selvstændige uden ansatte. Selvstændige har oftere utilstrækkelige invaliditets-, arbejdsløsheds- og aldersforsikringer, hvilket kan påvirke holdbarheden af det sociale sikringssystem på lang sigt. Endvidere er håndhævelsen af foranstaltninger til at bekæmpe proformaselvstændighed blevet suspenderet indtil 2020.

               (14)Selv om arbejdsmarkedet samlet set klarer sig godt, er fremme af lige muligheder med hensyn til beskæftigelse og aktiv inklusion fortsat en vigtig udfordring, navnlig for personer med indvandrerbaggrund, personer i udkanten af arbejdsmarkedet og ikkeerhvervsaktive personer. Dertil kommer, at der stadig er et uudnyttet arbejdskraftpotentiale, navnlig blandt det store antal deltidsbeskæftigede kvinder.

               (15)Tekniske og digitale færdigheder og kvalificerede fagfolk er af afgørende betydning for den nederlandske økonomis innovationskapacitet og for produktivitetsvæksten. Der er behov for yderligere investeringer i uddannelse, herunder uddannelse i digitale færdigheder, samt for at fremme fleksible muligheder for opkvalificering og omskoling. For at forbedre samfundets innovationskapacitet skal der også investeres i uddannelse inden for naturvidenskab, teknologi, teknik og matematik. Det er desuden af afgørende betydning, at der investeres mere i færdigheder, uddannelse og erhvervsuddannelse for at forbedre adgangen til arbejdsmarkedet og beskæftigelsesegnetheden for personer i udkanten af arbejdsmarkedet, samtidig med at lige muligheder og aktiv inklusion fremmes.

               (16)Forsknings- og udviklingsintensiteten er i Nederlandene steget til over 2 %, men den ligger stadig et godt stykke under det nationale mål på 2,5 % og niveauet i de lande, der går forrest. Hvad angår arbejdsproduktivitet er Nederlandene i mange sektorer et af de lande, der har de bedste resultater. En fortsat produktivitetsvækst er derfor stærkt afhængig af innovation. Yderligere investeringer i forskning og udvikling samt innovation, navnlig i den private sektor, vil støtte dette.

               (17)Energiomstillingen og reduktionen af drivhusgasemissioner stiller krav om betydelige investeringer for at sikre en mere bæredygtig og ressourceeffektiv økonomisk udvikling. Nederlandene vil sandsynligvis overgå sine 2020-mål for reduktion af drivhusgasemissioner, men det vil kræve yderligere foranstaltninger at nå 2030-målene. Nederlandene vil ikke uden yderligere foranstaltninger kunne nå 2020-målene for primærenergieffektivitet og vedvarende energi. Takket være investeringer i havvindmølleparker forventes Nederlandene imidlertid at nå sit 2023-mål for vedvarende energi, som er fastlagt i landets energiaftale. Den nederlandske regering har til hensigt inden udgangen af 2019 at vedtage en national energi- og klimaplan, som vil give et overblik over landets investeringsbehov indtil 2030 for de forskellige dimensioner af energiunionen, herunder vedvarende energi, energieffektivitet, forsyningssikkerhed samt reduktion af og tilpasning til klimaændringer.

               (18)Trafiktrængsel er fortsat en udfordring i Nederlandene, som er et tætbefolket land med en god infrastruktur, der samtidig har en vigtig rolle inden for logistik med EU's største havn i Rotterdam og en af de største lufthavne i Schiphol. Problemet er takket være yderligere infrastrukturarbejder blevet mindsket, men de sociale omkostninger er stadig høje og der går mange timer til spilde i trafikkøer.

               (19)Programmeringen af EU's midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at imødegå nogle af de behov, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten
                  8
               . Det ville gøre det muligt for Nederlandene at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de udpegede sektorer.

               (20)Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Nederlandenes økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019 og det nationale reformprogram for 2019 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er rettet til Nederlandene i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Nederlandene, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer. Dette afspejler behovet for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (21)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Nederlandenes stabilitetsprogram for 2019 og er af den opfattelse
                  9
               , at Nederlandene ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

               (22)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 3 nedenfor. Disse henstillinger bidrager også til efterlevelsen af henstillingen vedrørende euroområdet, navnlig den første og fjerde henstilling vedrørende euroområdet. Den i henstilling 3 omhandlede finanspolitik bidrager bl.a. til at afhjælpe de ubalancer, der er knyttet til overskuddet på betalingsbalancens løbende poster,

               HENSTILLER, at Nederlandene i 2019 og 2020 iværksætter tiltag med henblik på:

               1.at mindske fordelene ved gældsfinansiering for husholdninger og fjerne forvridningerne på boligmarkedet, herunder ved at fremme udviklingen af den private udlejningssektor, at sikre, at pensionssystemets anden søjle er mere gennemsigtig, mere retfærdig på tværs af generationerne og mindre følsom over for økonomiske udsving, at gennemføre politikker med henblik på at øge husholdningernes disponible indkomst, herunder ved at forbedre betingelserne for at fremme lønvæksten, idet der tages hensyn til den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller, at tage fat på elementer i skattesystemet, der kan lette aggressiv skatteplanlægning, navnlig ved hjælp af udgående betalinger, bl.a. ved at gennemføre de bebudede foranstaltninger

               2.at mindske incitamenterne for selvstændige uden ansatte, og samtidig fremme en passende social beskyttelse for selvstændige og bekæmpe proformaselvstændighed, at styrke livslang læring og opkvalificering, navnlig for personer i udkanten af arbejdsmarkedet og ikkeerhvervsaktive personer

               3.under hensyntagen til den mellemfristede budgetmålsætning at benytte finans- og strukturpolitikken til at støtte en positiv udvikling i investeringerne, at målrette investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod forskning og udvikling, navnlig i den private sektor, mod vedvarende energi, energieffektivitet og strategier til reduktion af drivhusgasemissioner samt afhjælpning af transportflaskehalse.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                      På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1018 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den i fællesskab aftalte metode.

                     (8)

                        SWD(2019) 1018 final.

                     (9)

                        I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 5.6.2019
            COM(2019) 522 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Portugals nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2019

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Portugals nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2019

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Portugal blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet ("henstillingen vedrørende euroområdet").

               (2)Da Portugal har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Portugal sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet, som er afspejlet i henstilling 1-4 nedenfor. Navnlig vil en målretning af den økonomiske politik vedrørende investering i de specificerede områder og en anvendelse af ekstraordinære indtægter til at nedbringe den offentlige gæld bidrage til at efterleve anden henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår fremme af investeringer og genopbygning af stødpuder. Foranstaltninger til mindskelse af segmenteringen på arbejdsmarkedet og til forbedring af færdigheder og effektiviteten af det sociale sikkerhedsnet vil bidrage til at efterleve tredje henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår arbejdsmarkedets og de sociale beskyttelsessystemers funktion. Foranstaltninger til mindskelse af den reguleringsmæssige byrde vil bidrage til at efterleve første henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår erhvervsklimaet og produktivitetsforbedringer til genoprettelse af balancen i euroområdet. En yderligere effektivisering af insolvens- og rekonstruktionsbehandlingen vil bidrage til at efterleve fjerde henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår nedbringelsen af misligholdte lån.

               (3)Den 27. februar 2019 blev landerapporten for Portugal 2019
                  3
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Portugals fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Portugals nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019
                  4
               . Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Portugal er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Det er især den store nettogæld over for udlandet og den ligeledes store private og offentlige gæld og høje andel af misligholdte lån, der gør økonomien sårbar i en situation med svag produktivitetsvækst. Der er stadig områder, hvor der er behov for en yderligere indsats, bl.a. med hensyn til gennemførelsen af de skitserede foranstaltninger, der skal reducere antallet af misligholdte lån og forbedre rammevilkårene for erhvervslivet. Det er nødvendigt at holde øje med, at der vedtages og gennemføres flere reformplaner, herunder finanspolitiske strukturreformer, som skal gøre de offentlige finanser mere holdbare.

               (4)Den 30. april 2019 fremlagde Portugal sit nationale reformprogram for 2019 og sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)Der er taget højde for de relevante landespecifikke henstillinger i programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde ("ESI-fondene") for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013
                  5
                kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at gennemgå og foreslå ændringer af sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af de foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  6
               .

               (6)Portugal er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. Portugal har i sit stabilitetsprogram for 2019 planer om at nå et samlet underskud på 0,2 % af BNP i 2019, et overskud på 0,3 % af BNP i 2020 og en yderligere forbedring til et overskud på 0,7 % af BNP inden 2022. Disse planer omfatter kun delvist den potentielt underskudsforøgende virkning af støtteforanstaltninger til fordel for bankerne fra 2020. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo forventes den mellemfristede budgetmålsætning — som er blevet ændret fra et strukturelt overskud på 0,25 % af BNP i 2019 til et strukturelt set ligevægtigt budget fra 2020 — at blive nået i 2020. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at nå 118,6 % i 2019 og 115,2 % i 2020 og vil således ligge på 103,7 % i 2022. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk for 2019 og 2020 og optimistisk for de efterfølgende år. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2019, ikke blevet tilstrækkeligt præciseret.

               (7)Stabilitetsprogrammet for 2019 indeholder ingen oplysninger om den budgetmæssige virkning af de ekstraordinære udgifter i forbindelse med forebyggende foranstaltninger til beskyttelse af Portugals område mod naturbrande efter de omfattende naturbrande i 2017. De portugisiske myndigheder har ved brev af 9. maj 2019 dog fremlagt tilstrækkelig dokumentation for omfanget og karakteren af disse ekstra budgetomkostninger. I brevet anføres det bl.a., at der i budgetgennemførelsen for 2018 indgår ekstraordinære udgifter, der beløber sig til 0,04 % af BNP i forbindelse med forebyggende foranstaltninger til beskyttelse af Portugals område mod naturbrande. I brev af 9. maj 2019 fastsættes der udgifter til krisehåndtering, der klassificeres som engangsforanstaltninger, og udgifter til forebyggelse. Grundet den integrerede karakter af disse udgifter og den direkte forbindelse med de omfattende naturbrande i 2017 kan det overvejes at give udgifter til forebyggelse af naturbrande særlig behandling ved brug af "bestemmelsen om usædvanlige begivenheder". Ifølge Kommissionen beløber de ekstra udgifter til forebyggende foranstaltninger i 2018 sig til 0,04 % af BNP. Disse ekstra udgifter kan være omfattet af bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97, idet de mest omfattende naturbrande nogensinde udgør en usædvanlig begivenhed, deres virkning for Portugals offentlige finanser er betydelig, og holdbarheden sandsynligvis ikke bringes i fare ved en sådan midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2018 justeret for at tage hensyn til disse ekstra udgifter.

               (8)Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Portugal sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter
                  7
                ikke overstiger 0,7 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af BNP. På basis af Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra denne anbefalede tilpasning i 2019.

               (9)Portugal bør i 2020 opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning under hensyntagen til de midlertidige afvigelser, der er tilladt i forbindelse med usædvanlige begivenheder. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 svarer dette til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på 1,5 %, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP. På basis af Kommissionens forårsprognose 2019 er der under antagelse af en uændret politik risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2020. Samtidig forventes Portugal som følge af den tilladte årlige afvigelse på 0,25 % at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2019, men forventes umiddelbart ikke at overholde gældsreglen i 2020. Generelt er Rådet af den opfattelse, at der er behov for at træffe foranstaltninger i 2019 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Det vil være vigtigt at anvende eventuelle ekstraordinære indtægter til at reducere den offentlige gældskvote yderligere.

               (10)Styrkelsen af Portugals finanspolitiske bæredygtighed er afhængig af, at der fortsat sker en vækstfremmende finanspolitisk konsolidering; der er imidlertid mulighed for at forbedre kvaliteten af de offentlige finanser og gøre udgifterne mere vækstfremmende ved at støtte investeringer (se nedenfor). Selv om de offentlige investeringer steg i 2018, har de fortsat ligget meget lavt sammenlignet med niveauet i EU generelt og konstant under regeringens egne mål. Det er fortsat vigtigt at håndhæve loven om kontrol med forpligtelser, gennemføre loven om budgetrammen strengt og rettidigt og fortsætte rationaliseringsindsatsen for at forbedre kontrollen med udgifterne og sikre en mere effektiv brug af midlerne. Nyere enkeltstående udgiftsanalyser efter bottom-up-princippet i specifikke sektorer har ført til generelt begrænsede effektivitetsbesparelser. For at opnå større effektivitetsforøgelser bør udgiftsanalyser i stedet være et fast element i Portugals budgetramme. Der er desuden stadig behov for mere dybtgående reformer for at øge effektiviteten og et topstyret fokus på at dæmme op for de samlede udgifter. Dette bør i vid udstrækning tage udgangspunkt i en strategi for reform af den offentlige forvaltning med henblik på at tilpasse antallet af offentligt ansatte til behovet for at levere effektive tjenester, hvilket omfatter støtte til omfordeling og omskoling af medarbejdere, fremme af den enkelte medarbejders indsats og forbedring af den offentlige sektors tiltrækning for højtuddannede medarbejdere.

               (11)Portugals offentlige finanser er under fortsat pres på grund af en ugunstig demografisk udvikling, navnlig befolkningens aldring, hvilket har negative konsekvenser, navnlig for pensions- og sundhedssystemets bæredygtighed. Selv om tidligere reformer har forbedret pensionssystemets langsigtede bæredygtighed, har løbende forøgelser af særlige pensioner og reformer med henblik på tidlig pensionering ført til yderligere diskretionære forhøjelser i pensionsudgifterne oven i den bagvedliggende opadgående tendens, der skyldes befolkningens aldring. Pensionssystemets overordnede bæredygtighed kan være i fare, hvis der ikke træffes passende kompenserende foranstaltninger. I sundhedssektoren blev omkostningseffektiviteten fortsat fremmet i 2018, bl.a. via øget brug af centraliserede indkøb og større brug af generiske og biosimilære lægemidler. Samtidig skyldes de konstant høje hospitalsrestancer uhensigtsmæssig budgetplanlægning og -gennemførelse samt svagheder i regnskabskontrollen og forvaltningspraksis. De midlertidige fald i hospitalsrestancerne i 2018 er hovedsagelig resultatet af væsentlige ekstraordinære foranstaltninger i forbindelse med regnskabsafslutningen. Et nyt program for 2019 har til formål strukturelt at mindske hospitalsrestancerne ved at indføre en ny forvaltningsmodel for offentlige hospitaler, samtidig med at deres årlige budgetter øges væsentligt. Hvorvidt det ved hjælp af programmet er muligt at mindske akkumuleringen af hospitalsrestancer på kort sigt og derved opnå en strukturel mindskelse af deres samlede størrelse, afhænger i høj grad af en rettidig og effektiv gennemførelse af programmet.

               (12)En forøgelse af de statsejede virksomheders nettoindtægter og en mindskelse af deres gæld ville være med til at gøre Portugals offentlige finanser mere holdbare. Myndighederne planlægger at få størrelsen af de statsejede virksomheders nettoindtægter som helhed til næsten at balancere i 2019, hvilket udgør en forsinkelse i forhold til det, myndighederne tidligere har bebudet om at opnå et lignende resultat allerede i 2018. Derudover blev foranstaltninger med henblik på at sikre overholdelsen af de oprindelige aktivitetsplaner og indsatsen for at sikre en mere rettidig, gennemsigtig og omfattende overvågning forsinket, og de er kun langsomt blevet omsat til korrigerende foranstaltninger, når der har været behov herfor. Der er navnlig ikke blevet sikret en tilstrækkelig grad af forudgående åbenhed for så vidt angår finansieringen af statsejede virksomheder gennem rekapitaliseringer og lån.

               (13)Trods den igangværende gennemførelse af visse foranstaltninger for at mindske segmenteringen på arbejdsmarkedet såsom en styrkelse af arbejdstilsynet og iværksættelse af et integrationsprogram for arbejdstagere med usikre ansættelsesforhold i den offentlige sektor ligger antallet af midlertidigt ansatte arbejdstagere i Portugal stadig over EU-gennemsnittet. Der blev mellem regeringen og repræsentanter for arbejdsgivere og arbejdstagere opnået enighed om mere specifikke foranstaltninger, der sigtede mod yderligere at mindske segmenteringen på arbejdsmarkedet og usikre ansættelsesforhold samt mod at fremme overenskomstforhandling, og som dog stadig skal godkendes af parlamentet og føre til konkret lovgivning.

               (14)Bedre arbejdsmarkedsvilkår har ført til, at færre er truet af fattigdom eller social udstødelse. Trods denne forbedring er indkomstforskellene fortsat store, og sociale overførslers virkning i henseende til nedbringelse af fattigdom er begrænset. Selv om indkomstforskellene i Portugal bliver mindre, er de fortsat betydeligt større end EU-gennemsnittet. Minimumsindkomstordningen er en af de mest utilstrækkelige i EU, idet den kun sikrer indtægter svarende til 40 % af den nationale fattigdomsgrænse. Medmindre der sker en ændring, kan de sociale overførslers lave effektivitet i alvorlig grad blive sat på prøve i tilfælde af en fremtidig økonomisk afmatning, som særligt vil påvirke sårbare mennesker.

               (15)Arbejdstagernes lave kvalifikationsniveau udgør en hindring for investeringer og produktivitetsvækst. Ca. 50 % af befolkningen i alderen 25-64 år har et lavt uddannelsesniveau, hvilket ligger et godt stykke over EU-gennemsnittet i 2018 på 22 %. Ifølge virksomhederne udgør det lave antal kvalificerede medarbejdere den største hindring for investeringer. For så vidt angår navnlig voksenundervisning er der mulighed for yderligere at inddrage de lavt uddannede (hvis deltagelse i voksenundervisning ligger under EU-gennemsnittet) og at udvide de målrettede offentlige incitamenter til små og mellemstore virksomheder til at uddanne deres medarbejdere. Navnlig manglen på digitale færdigheder udgør et problem, idet 50 % af Portugals befolkning mangler grundlæggende digitale færdigheder sammenlignet med EU-gennemsnittet på 43 %. Det er vigtigt at investere i uddannelse, herunder infrastruktur, for at forbedre beskæftigelsesevnen og den sociale mobilitet.

               (16)Der er ved at blive gennemført foranstaltninger for at øge optagelsen på de videregående uddannelser, bl.a. i form af en betydelig forøgelse af stipendierne, som en del af indsatsen for at øge antallet af nyuddannede fra videregående uddannelser. Blandt de 30-34-årige i Portugal har 33,5 % afsluttet en videregående uddannelse, hvilket stadig ligger under EU-gennemsnittet på 40,7 %. Det konstant lave antal nyuddannede fra videregående uddannelser, navnlig inden for informations- og kommunikationsteknologi, naturvidenskab, matematik og statistik, kan have negative konsekvenser for Portugals produktivitetsvækst og innovationskapacitet. Selv om regeringen forsøger at løse problemet ved at øge antallet af studiepladser på disse områder og gennemføre en analyse af systemet for videregående uddannelser, er der brug for en større indsats.

               (17)Andelen af misligholdte lån i det finansielle system er stadig relativ høj, nemlig 11,3 %. Til trods herfor har de fleste banker gjort betydelige fremskridt med hensyn til at opfylde målet om at mindske andelen af misligholdte lån. Det sekundære marked for nødlidende aktiver har vokset sig stærkere, samtidig med at bankerne har fremskyndet indsatsen med hensyn til afskrivninger og misligholdte lån. Fordelingen af misligholdte lån viser fortsat en konstant høj andel (65 %) af misligholdte erhvervslån. De seneste par år har myndighederne gennemført en række retlige og institutionelle reformer vedrørende insolvens og gældsinddrivelse. Den gennemsnitlige varighed af insolvensbehandlinger er imidlertid konstant lang, således som det også er tilfældet for antallet af verserende retssager. Rets- og domstolsrammerne påvirker i høj grad inddrivelsesprocessen og udsigten til en effektiv realisering af sikkerhedsstillelsen. Den gennemsnitlige langvarige inddrivelsesproces påvirker markedets priser for misligholdte lån.

               (18)Der er i vid udstrækning ikke blevet gennemført reformer med henblik på en administrativ forenkling, da indsatsen på dette område i det væsentlige har været begrænset til en tværgående gennemførelse af dematerialiseringen af procedurer og engangsprincippet. Det bør prioriteres navnlig at begrænse antallet af dokumenter, der skal indgives, og enten erstatte tilladelsesordningerne med enkle erklæringer om opfyldelse af de gældende betingelser eller for mere følsomme sektorer forenkle tilladelserne ved at afkorte beslutningstiden og indføre stiltiende godkendelse. Procedurerne for specifikke sektorer mangler stadig at blive strømlinet. De administrative byrder er fortsat alt for store, navnlig i bygge- og anlægssektoren. Derudover er manglende planlægning og tilsyn med offentlige udbud til hinder for konkurrencen. Effektiviteten af de offentlige udbud kunne forbedres ved at indføre en struktureret og kvantitativ planlægning og sikre et bedre tilsyn i forbindelse med gennemførelsen af kontrakter. Selv om antallet af underhåndsaftaler er faldet væsentligt mellem 2017 og 2018, er brugen heraf fortsat stor.

               (19)I forbindelse med programmet for finansiel bistand har Portugal gjort en indsats for at mindske den reguleringsmæssige byrde for stærkt regulerede erhverv, navnlig med indførelsen af rammeloven fra 2013. I nogle tilfælde blev disse fremskridt imidlertid bragt til ophør, eller det gik endog tilbage som følge af vedtagelsen af regulativer for individuelle erhverv og indførelsen af forbud mod koncerner. Reguleringsmæssige og administrative restriktioner for erhvervsvirksomheder og liberale erhverv er fremherskende, hvilket giver anledning til bekymring, hvad angår konkurrencen, prisniveauet, innovation og kvaliteten af tjenesteydelser. Hidtil er der ikke bebudet reformplaner som reaktion på Kommissionens henstillinger vedrørende reguleringen af liberale erhverv
                  8
                eller som reaktion på OECD's vurdering fra 2018 af konkurrencen for Portugals selvregulerende erhverv (i samarbejde med den portugisiske konkurrencemyndighed).

               (20)Betingelserne for virksomheders adgang til finansiering er blevet bedre de seneste få år, og andelen af virksomheder, der angiver adgang til finansiering som den vigtigste hindring for investeringer, er nu på linje med EU-gennemsnittet. De portugisiske myndigheder lancerede og styrkede adskillige initiativer på dette område såsom Capitalizar-programmet og andre programmer, der er målrettet specifikke typer virksomheder eller sektorer. De portugisiske virksomheder er imidlertid stadig i høj grad afhængige af deres egne midler til at finansiere investeringer, og en væsentlig andel af banklånene ender i virksomheder med meget lav produktivitet. Den lave andel af kapital, der investeres pr. arbejdstager, udgør en stor hindring for en opgradering af produktionsstrukturen i portugisisk økonomi Det er i den forbindelse vigtigt, at de produktive investeringer øges, samtidig med at de gradvist omdirigeres over mod virksomheder med stort vækstpotentiale og i sektorer med høj produktivitet. Selv om andre kilder til finansiering såsom venture kapital og egenkapital er vokset de seneste få år, ligger de fortsat bemærkelsesværdigt langt under EU-gennemsnittet.

               (21)Retsvæsenet er ved at blive mere effektivt, men står stadig over for betydelige udfordringer med langvarige retssager og et stort efterslæb af sager, navnlig forvaltnings- og skatteretterne. Indsatsen for at bekæmpe korruption fortsætter, men det er fortsat et problem at forebygge korruption som følge af, at der mangler en koordineret strategi, og ansvaret herfor er fragmenteret.

               (22)Investeringerne i forskning og udvikling er for nylig steget igen, men er stadig utilstrækkelige til at opgradere Portugals nationale forsknings- og innovationssystem. Efter i årevis at være faldet er andelen af midler, der anvendes på forskning og udvikling i relation til BNP, for nylig steget, og i 2017 var erhvervslivets forsknings- og udviklingsintensitet en smule højere end det offentliges forsknings- og udviklingsintensitet. Der er sket små fremskridt med hensyn til at opgradere Portugals økonomiske struktur til højere andele af merværdien i højteknologiske fremstillingsvirksomheder og i videnintensive tjenester. Fremme af investeringer i immaterielle aktiver, herunder forskning og udvikling, men også ledelsesmæssige færdigheder, finansiel forståelse og digitale færdigheder for at gøre det muligt for virksomheder at vokse, øge deres innovationskapacitet og komme ind på eksportmarkederne, giver Portugal et betydeligt potentiale til at fremme væksten i investeringer og produktivitet.

               (23)Utilstrækkelige skibs- og jernbaneforbindelser gør det svært for eksportorienterede virksomheder fuldt ud at nyde godt af det potentiale, det indre marked giver. På grund af Portugals geografiske placering udgør landet et naturligt maritimt indførselssted, navnlig for transatlantiske ruter. Rettidige investeringer i nye containerterminaler i Sines og Barreiro (Terminal Vasco da Gama) og afslutningen af de igangværende investeringsprojekter i andre vigtige portugisiske havne (Viana do Castelo, Leixoes, Aveiro, Figueira da Foz, Setubal) ville øge disse havnes kapacitet til at håndtere containere. Jernbanerne underudnyttes stadig i vid udstrækning i forhold til Spanien (både den øst-vestlige og den nord-sydlige korridor). Udviklingen af en omfattende plan for Den Iberiske Halvø, som omfatter kortlægningen af de mellemliggende faser, terminaler, de sammenkoblinger, der er nødvendige for at udnytte opgraderingen af det spanske jernbanenet, og udvikling af Den Internationale Jernbaneunions sporvidde, ville kunne være med til at sætte gang i Portugals internationale baners ydeevne.

               (24)Investeringer i ressourceeffektivitet og klimatilpasning ville kunne bidrage til at opnå en langsigtet bæredygtig vækst. Foregribelsen af de negative virkninger af klimaændringerne som f.eks. oversvømmelser og skovbrande udgør fortsat en udfordring i Portugal. Det er fortsat svært at nå målet for energieffektivitet for 2020, og de seneste data for 2017 viser, at energiforbruget er stigende. Der er stadig rige muligheder for at forbedre energieffektiviteten i bygninger og mindske erhvervslivets energiforbrug.. Bedre energikonnektivitet på Den Iberiske halvø ville muliggøre mere konkurrence og lette udnyttelsen af vedvarende energi.

               (25)Programmeringen af EU's midler for perioden 2021-2027 kan være med til at afhjælpe nogle af de problemer, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten
                  9
               . Det ville gøre det muligt for Portugal at anvende disse midler bedst muligt, hvad angår de indkredsede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle og den særlige situation i de yderstliggende regioner. Det er vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte midlerne styrkes, hvis investeringen skal blive en succes.

               (26)Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Portugals økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Portugal de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Portugal, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (27)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2019, og dets holdning
                  10
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               (28)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-4 nedenfor, Disse henstillinger bidrager også til efterlevelsen af henstillingen vedrørende euroområdet, navnlig første, anden og fjerde henstilling vedrørende euroområdet. Den finanspolitik, der er omhandlet i henstilling 1, bidrager bl.a. til at afhjælpe de ubalancer, der er knyttet til høj offentlig gæld,

               HENSTILLER, at Portugal i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i 2020 under hensyntagen til de midlertidige afvigelser, der er tilladt i forbindelse med usædvanlige begivenheder, anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote, forbedre kvaliteten af de offentlige finanser ved at prioritere vækstfremmende udgifter, samtidig med at den overordnede kontrol med udgifterne styrkes, og at der sikres en omkostningseffektiv og passende budgettering, navnlig med fokus på en varig mindskelse af hospitalsrestancerne, forbedre de statsejede virksomheders finansielle holdbarhed, samtidig med at der sikres en mere rettidig, gennemsigtig og omfattende overvågning

               2.vedtage foranstaltninger for at bekæmpe segmenteringen på arbejdsmarkedet, forbedre befolkningens kvalifikationsniveau, navnlig deres digitale færdigheder, herunder ved at gøre voksenundervisningen mere relevant i forhold til behovene på arbejdsmarkedet, øge antallet af nyuddannede fra videregående uddannelser, navnlig inden for videnskab og informationsteknologi, forbedre effektiviteten og tilstrækkeligheden af det sociale sikkerhedsnet

               3.målrette investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod forskning og udvikling, jernbanetransport og havneinfrastruktur, omstilling til en lavemissionsøkonomi, energiomstilling og udvidelse af energisammenkoblinger under hensyntagen til regionale forskelle

               4.muliggøre en hurtigere realisering af sikkerhedsstillelsen i forbindelse med misligholdte lån ved at forbedre effektiviteten af insolvens- eller rekonstruktionsbehandlingen, mindske den administrative og reguleringsmæssige byrde på virksomheder, hovedsagelig ved at mindske de sektorspecifikke hindringer for licensgivning, udvikle en køreplan for at mindske restriktionerne for stærkt regulerede erhverv, forbedre forvaltnings- og skatteretternes effektivitet, navnlig ved at nedbringe sagsbehandlingstiden.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1021 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (8)

                        SWD(2016) 436 final.

                     (9)

                        SWD(2019) 1021 final.

                     (10)

                        I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 29.11.2019
            COM(2019) 622 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om ændring af protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus og protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

                  Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus(
                     1
                  ) (i det følgende benævnt "Interbusaftalen") trådte i kraft den 1. januar 2003. Den Europæiske Union er aftalepart i Interbusaftalen (
                     2
                  ).

                  Interbusaftalen omfatter i øjeblikket lejlighedsvis international personbefordring med bus.

                  Den 5. december 2014 (
                     3
                  ) bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne med henblik på udvide Interbusaftalens anvendelsesområde til regelmæssig og speciel regelmæssig personbefordring med bus. Med samme bemyndigelse fra Rådet forhandlede Kommissionen en protokol, der giver mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse af Interbusaftalen.

                  På grundlag af et forslag fra Kommission vedtog Rådet den 16. juli 2018 (
                     4
                  ) afgørelser om undertegnelse af begge protokoller.

                  Ved artikel 20, stk. 1, i protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus (i det følgende benævnt "protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel") og artikel 2 i protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse (i det følgende benævnt "protokollen om Kongeriget Marokko") fastsættes følgende: "Denne protokol er åben for undertegnelse i Bruxelles fra den 16. juli 2018 til den 16. april 2019 i Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union, som er depositar for protokollen."

                  Før perioden for undertegnelse udløb, det vil sige før den 16. april 2019, havde kun én aftalepart i Interbusaftalen undertegnet protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel, og fire aftaleparter i Interbusaftalen havde undertegnet protokollen om Kongeriget Marokko.

                  I protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel fastsættes, for så vidt angår dens ikrafttræden, at de respektive bestemmelser i Interbusaftalen, særlig artikel 27 og 28, finder tilsvarende anvendelse. I henhold til bestemmelserne skal aftalen godkendes eller ratificeres af underskriverne i overensstemmelse med disses egne procedurer og træde i kraft for de aftaleparter, der har godkendt eller ratificeret den, når fire aftaleparter, herunder EU, har godkendt eller ratificeret den. Henvisningen til underskriverne indebærer, at for at protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel kan træde i kraft, skal mindst fire aftaleparter have undertegnet og efterfølgende godkendt eller ratificeret den. Som nævnt ovenfor havde kun Unionen undertegnet protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel, før den periode, hvor protokollen var åben for undertegnelse, udløb.

                  I protokollen om Kongeriget Marokko fastsættes, at den skal undertegnes, godkendes eller ratificeres af underskriverne i overensstemmelse med deres egne procedurer. Den giver dog ikke mulighed for, at aftaleparter, som ikke har undertegnet og godkendt eller ratificeret den, kan tiltræde den. Som nævnt ovenfor havde ikke alle aftaleparter i Interbusaftalen undertegnet protokollen om Kongeriget Marokko, før den periode, hvor protokollen var åben for undertegnelse, udløb.

                  På baggrund af ovenstående kan ingen anden aftalepart i Interbusaftalen undertegne og efterfølgende godkende eller ratificere dem og ligeledes blive aftalepart i dem, medmindre de perioder, hvor protokollerne er åbne for undertegnelse, forlænges eller fjernes. Dette kan få alvorlige følger: Protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel vil ikke kunne træde i kraft, da dette kræver fire ratificeringer, mens protokollen om Kongeriget Marokko, som er undertegnet og godkendt eller ratificeret af fire aftaleparter i Interbusaftalen, kan træde i kraft, men kun ville omfatte fire ud af de otte nuværende aftaleparter, hvilket ville gøre forvaltningen af Interbusaftalen uforholdsmæssigt kompleks og rent praktisk hindre Kongeriget Marokko i at indgå i et traktatmæssigt forhold med alle aftaleparterne i Interbusaftalen.

                  Hvis Kongeriget Marokko skulle tiltræde Interbusaftalen, før alle de nuværende aftaleparter i Interbusaftalen har ratificeret protokollen om Kongeriget Marokko, ville dette desuden i praksis skabe en ny, mindre Interbusaftale inden for rammerne af den primære aftale (en aftale med Kongeriget Marokko og de aftaleparter, for hvilke protokollen ville være trådt i kraft, og en anden med de nuværende otte aftaleparter uden Kongeriget Marokko). Der er ikke fastsat bestemmelser om en sådan ordning ikke i Interbusaftalen, og det ville i praksis gøre det umuligt at forvalte Interbusaftalen. Derfor bør artikel 4 i protokollen om Kongeriget Marokko bør ændres således, at protokollen først træder i kraft, efter at alle aftaleparter i Interbusaftalen har godkendt eller ratificeret den.

                  Da en af aftaleparterne i Interbusaftalen, nemlig Republikken Nordmakedonien, i mellemtiden har ændret sin officielle benævnelse, kan det være belejligt også at ændre de to protokoller, således at der henvises til den pågældende aftalepart med dennes nye benævnelse.

                  Ændringen af protokollerne bør ikke påvirke gyldigheden af de undertegnelser, der allerede har fundet sted.

               2.RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

                  Kommissionen har ikke gennemført en konsekvensanalyse og har heller ikke benyttet ekstern ekspertbistand, når det drejer sig om de ændringer, som foreslås i denne henstilling, da de ikke vedrører substansen i de to protokoller.

               3.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget er traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence) og proportionalitetsprincippet

                  Hverken nærhedsprincippet eller proportionalitetsprincippet er berørt, da spørgsmålet henhører under Unionens eksterne enekompetence.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Den foreslåede henstilling er i overensstemmelse med Unionens fælles transportpolitik og andre eksterne politikker.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Ingen.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om ændring af protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus og protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  5
               , og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Indgåelsen af Interbusaftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus ("Interbusaftalen") blev godkendt på Unionens vegne ved Rådets afgørelse af 3. oktober 2002
                  6
               . Interbusaftalen trådte i kraft den 1. januar 2003.

               (2)Rådet vedtog afgørelse (EU) 2018/1195
                  7
                og afgørelse (EU) 2018/1211
                  8
                den 16. juli 2018 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af en protokol til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus (i det følgende benævnt "protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel") og en protokol om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse (i det følgende benævnt "protokollen om Kongeriget Marokko").

               (3)Unionen undertegnede protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel den 24. september 2018 og protokollen om Kongeriget Marokko den 11. april 2019.

               (4)Udover Unionen har Bosnien-Hercegovina, Montenegro og Tyrkiet undertegnet protokollen om Kongeriget Marokko. For så vidt angår protokollen vedrørende international regelmæssig og speciel regelmæssig personbefordring med bus, har kun Unionen undertegnet den.

               (5)Den periode, hvor de protokoller, var åbne for undertegnelse, udløb den 16. april 2019. For at give de aftaleparter i Interbusaftalen, der endnu ikke har gjort det, mulighed for at undertegne og indgå de to protokoller, bør protokollerne ændres således, at der ikke i dem er fastsat en specifik periode, i hvilken de er åbne for undertegnelse.

               (6)Protokollen om Kongeriget Marokko bør ændres således, at den træder i kraft, efter at alle aftaleparter i Interbusaftalen har undertegnet og ratificeret den.

               (7)En af aftaleparterne i Interbusaftalen, nemlig Republikken Nordmakedonien, har ændret sin officielle benævnelse, og dette bør tages i betragtning i protokollernes ordlyd.

               (8)De undertegnelser af protokollerne, som fandt sted før den 16. april 2019, bør fortsat være gyldige.

               (9)Derfor bør Kommissionen bemyndiges til på Den Europæiske Unions vegne at forhandle ændringer af protokollen om rutekørsel og speciel rutekørsel og protokollen om Kongeriget Marokko —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til på Unionens vegne at føre forhandlinger om en ændring af protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus og af protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse, således at der ikke er nogen tidsbegrænsning for den periode, hvor protokollerne er åbne for undertegnelse, at ændringen af en af aftaleparterne i Interbusaftalens benævnelse tages i betragtning, og at der gælder nye vilkår for ikrafttrædelse af protokollen om Kongeriget Marokko.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 321 af 26.11.2002, s. 13.

                     (2)

                        Udover Den Europæiske Union er følgende lande aftaleparter i Interbusaftalen: Republikken Albanien, Bosnien-Hercegovina, Republikken Moldova, Montenegro, Republikken Nordmakedonien, Republikken Tyrkiet og Ukraine, (i det følgende benævnt "aftaleparterne i Interbusaftalen").

                     (3)

                        SGS14/15073 af 5. december 2014.

                     (4)

                        Rådets afgørelse (EU) 2018/1195 af 16. juli 2018 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af en protokol til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus (EUT L 214 af 23.8.2018, s. 3).Rådets afgørelse (EU) 2018/1211 af 16. juli 2018 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af en protokol om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse (EUT L 222 af 3.9.2018, s. 1).

                     (5)

                        [INDSÆT HENVISNING]

                     (6)

                        Rådets afgørelse 3. oktober 2002 om indgåelse af Interbus-aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (EFT L 321 af 26.11.2002, s. 11).

                     (7)

                        EUT L 214 af 23.8.2018, s. 3.

                     (8)

                        EUT L 222 af 3.9.2018, s. 1.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 29.11.2019
            COM(2019) 622 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om ændring af protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig international personbefordring med bus og protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse

               BILAG

               Direktiver til forhandling om en ændring af protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig personbefordring med bus og protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse.

               1.Den frist for undertegnelse af protokollen til aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) vedrørende regelmæssig og speciel regelmæssig personbefordring med bus og protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse, som i øjeblikket er fastsat i artikel 20, stk. 1, henholdsvis artikel 2, til den 16. april 2019, bør fjernes.

               2.Henvisningerne til "den tidligere jugoslaviske republik Makedonien" i begge protokoller bør erstattes af "Republikken Nordmakedonien".

               3.Protokollen om ændring af aftalen om lejlighedsvis international personbefordring med bus (Interbusaftalen) ved at give mulighed for Kongeriget Marokkos tiltrædelse bør først træde i kraft, efter at alle nuværende aftaleparter i Interbusaftalen har indgået protokollen.

               4.Forhandleren bør finde den mest hensigtsmæssigt form for internationale instrument til at nå til enighed om ændringerne. Undertegnelser, som allerede har fundet sted, bør ikke påvirkes.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 9.9.2019
            COM(2019) 407 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne om adgang for fiskerfartøjer, der fører Seychellernes flag, til Mayottes farvande

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               •Henstillingens begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der føres forhandlinger om en ny aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne om adgang for fiskerfartøjer, der fører Seychellernes flag, til Mayottes farvande og marine biologiske ressourcer, som er under Den Europæiske Unions jurisdiktion. Kommissionen har til hensigt at føre forhandlingerne om den nye adgangsaftale sideløbende med forhandlingerne om en ny partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og en ny protokol med Republikken Seychellerne.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               Det Europæiske Råd vedtog den 11. juli 2012 afgørelse 2012/419/EU
                  1
                om ændring, med virkning fra den 1. januar 2014, af Mayottes status i forhold til Den Europæiske Union. Fra den dato ophørte Mayotte med at være et oversøisk land eller territorium og blev en region i Unionens yderste periferi som nævnt i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Følgelig blev Mayottes eksklusive økonomiske zone til EU-farvand.

               Som følge heraf undertegnede Den Europæiske Union og Seychellerne i 2014 en aftale, der sikrede fartøjer, som fører Seychellernes flag, retten til at fiske i Mayottes eksklusive økonomiske zone under Frankrigs jurisdiktion.

               Den nuværende aftale, der giver otte seychelliske fartøjer lov til at fiske i Mayottes farvande, udløber den 6. juni 2020. De seychelliske rederes betaling for licenser og fangster er den eneste finansielle godtgørelse i henhold til denne aftale, og den opkræves af Frankrig på vegne af landets region i den yderste periferi Mayotte. Frankrig benytter disse indtægter til etablering af passende lovgivningsmæssige rammer, kontrolaktiviteter, fysisk infrastruktur og passende kapacitetsopbygning, således at Mayottes myndigheder kan opfylde kravene under den fælles fiskeripolitik. Aftalen bidrager til ansvarligt fiskeri i EU-farvande med henblik på at sikre bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne.

                  Denne aftale har ingen finansielle virkninger for EU.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Forhandlingerne om en ny aftale med Seychellerne om adgang til Mayottes farvande under EU's jurisdiktion er i overensstemmelse med EU's politik over for landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene) og navnlig med Unionens mål om at overholde de demokratiske principper og menneskerettighederne.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i TEUF, hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

                  Afgørelsen står i forhold til målet.

               •Valg af retsakt

                  Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  Aftalen om at give seychelliske fartøjer adgang til Mayottes farvande har ingen finansielle virkninger for EU. Ikke desto mindre blev det i Kommissionens efterfølgende og forudgående evaluering af fiskeripartnerskabsaftalen med Seychellerne og dens gennemførelsesprotokol
                     2
                   også undersøgt, hvordan adgangsaftalen har fungeret.

                  I denne evaluering, der blev gennemført i 2019, blev det konkluderet, at aftalen om adgang til Mayottes farvande bør forlænges og ledsages af en ny gennemførelsesprotokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Seychellerne, således at de tekniske og finansielle betingelser i de to tekster fortsat bringes i overensstemmelse med hinanden.

               •Høringer af interesserede parter

                  Medlemsstaterne, repræsentanterne for fiskerisektoren, internationale civilsamfundsorganisationer og Seychellernes fiskeriforvaltning og civilsamfund blev hørt som led i den efterfølgende og forudgående evaluering af fiskeripartnerskabsaftalen med Seychellerne og dens gennemførelsesprotokol. Der har også fundet høringer sted inden for rammerne af Det Rådgivende Råd for Højsøflåden, navnlig i forbindelse med det møde, der blev afholdt den 27. marts 2019.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

                  Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

                  Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

                  I de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til forslaget til afgørelse, henstilles det til Rådet at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger, der omfatter indførelsen af en klausul om konsekvenserne af krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Aftalen om at give seychelliske fartøjer adgang til Mayottes farvande har ingen finansielle virkninger for EU.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Det forventes, at forhandlingerne indledes i tredje kvartal af 2019.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i henstillingen

                  Kommissionen henstiller, at:

                  — Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en ny aftale med Seychellerne om at give seychelliske fartøjer adgang til Mayottes farvande under EU's jurisdiktion

                  — Kommissionen udpeges som EU's forhandler på dette område

                  — Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. TEUF

                  — Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne om adgang for fiskerfartøjer, der fører Seychellernes flag, til Mayottes farvande

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til Det Europæiske Råds afgørelse af 11. juli 2012 om ændring af Mayottes status i forhold til Den Europæiske Union
                  3
               ,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne om adgang for fartøjer, der fører Seychellernes flag, til Den Europæiske Unions farvande, nærmere bestemt den eksklusive økonomiske zone ud for Mayottes kyst —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger med Republikken Seychellerne om en aftale om adgang for fiskerfartøjer, der fører Republikken Seychellernes flag, til Unionens farvande og marine biologiske ressourcer, nærmere bestemt til farvande og marine biologiske ressourcer i den eksklusive økonomiske zone ud for Mayottes kyst.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navnet på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 204 af 31.7.2012, s. 131.

                     (2)

                  https://publications.europa.eu/da/publication-detail/-/publication/5e1b1689-7785-11e9-9f05-01aa75ed71a1/language-en/format-PDF/source-97941423
                  .

                     (3)

                        EUT L 204 af 31.7.2012, s. 131.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 9.9.2019
            COM(2019) 407 final
            BILAG
            til henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne om adgang for fiskerfartøjer, der fører Seychellernes flag, til Mayottes farvande

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver

               –Formålet med forhandlingerne er at indgå en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne om adgang for fartøjer, der fører Republikken Seychellernes flag, til Den Europæiske Unions farvande og marine biologiske ressourcer, nærmere bestemt til farvande og marine biologiske ressourcer i den eksklusive økonomiske zone ud for Mayottes kyst.

               –Aftalen om at give seychelliske fartøjer adgang til Mayottes farvande under EU's jurisdiktion bør derfor fastlægge den generelle ramme samt de generelle principper og mål, som skal ligge til grund for adgangen. Den bør indeholde en bestemmelse om ophævelse af den nuværende adgangsaftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Seychellerne
                  1
               .

               –Med henblik på at sikre, at denne nye aftale fremmer et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri, baserer Kommissionen forhandlingerne på følgende mål:

               ·at sikre, at fartøjer, der fører Seychellernes flag, har adgang til Den Europæiske Unions farvande og marine biologiske ressourcer, nærmere bestemt til farvande og marine biologiske ressourcer i den eksklusive økonomiske zone ud for Mayottes kyst, og at fartøjer, der fører Seychellernes flag, får tildelt de nødvendige tilladelser til at fiske i den pågældende eksklusive økonomiske zone

               ·at tage hensyn til den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og de relevante forvaltningsplaner, der er vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), for at sikre et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri og fremme havforvaltningen på internationalt plan. Fiskeriet bør udelukkende rettes mod de disponible ressourcer under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med at der tages særligt hensyn til, at de pågældende bestande er stærkt vandrende

               ·at sikre, at fartøjer, der fører Seychellernes flag, har adgang til marine biologiske ressourcer ud fra kriterier svarende til dem, der gælder for EU-flåden i kompetenceområdet for Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean (IOTC), og den udvikling, der er observeret i de seneste år

               ·at medtage gebyrer i aftalen, som kun rederne skal betale. Der bør ikke fastsættes noget finansielt bidrag fra Seychellernes regering

               ·at sikre, at protokollen vil bidrage til at fremme bæredygtig vækst og anstændigt arbejde inden for fiskeriet under hensyntagen til Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) relevante konventioner

               ·at indføre en klausul om konsekvenserne af en tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               –Aftalen bør navnlig fastlægge:

               ·det fiskeriområde, der er omfattet af aftalen, idet begrænsningerne herfor bør fastsættes i et bilag til aftalen

               ·de fiskerimuligheder pr. kategori, der skal gives til fiskerfartøjer, som fører Seychellernes flag, og

               ·de gebyrer, som fiskerfartøjer, der fører Seychellernes flag, skal betale for at have adgang til Unionens farvande og marine biologiske ressourcer i den eksklusive økonomiske zone ud for Mayottes kyst, og betingelserne for sådanne betalinger.

                     (1)

                        EUT L 167 af 6.6.2014, s. 4.


title: Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om bemyndigelse af Kommissionen til på Unionens vegne at forhandle ændringer af Wienkonventionen om beskyttelse af ozonlaget og Montrealprotokollen om stoffer, der nedbryder ozonlaget

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---documentbreak---  ---pagebreak---