title: Kommissionens henstilling (EU) 2019/780 af 16. maj 2019 om praktiske ordninger for udstedelse af sikkerhedsgodkendelser til infrastrukturforvaltere (EØS-relevant tekst.)

text:
               27.5.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               LI 139/390

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2019/780
      af 16. maj 2019
      om praktiske ordninger for udstedelse af sikkerhedsgodkendelser til infrastrukturforvaltere
      (EØS-relevant tekst)
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Ifølge artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 af 11. maj 2016 om jernbanesikkerhed (1) skal infrastrukturforvalterne indhente en sikkerhedsgodkendelse fra den nationale sikkerhedsmyndighed i den medlemsstat, hvor jernbaneinfrastrukturen er placeret, for at få tilladelse til at forvalte og drive en jernbaneinfrastruktur. En sådan sikkerhedsgodkendelse bør bekræfte accepten af infrastrukturforvalterens sikkerhedsledelsessystem og omfatte procedurerne og bestemmelserne til opfyldelse af de specifikke krav til sikker udformning, vedligeholdelse og drift af jernbaneinfrastrukturen.
                  Den 9. marts 2017 afgav Den Europæiske Unions Jernbaneagentur (»agenturet«) henstilling ERA-REC-115-REC om revision af de fælles sikkerhedsmetoder til vurdering af overensstemmelse med kravene og de fælles sikkerhedsmetoder for tilsyn til Kommissionen. Henstillingen indeholdt bestemmelser om praktiske ordninger for udstedelse af sikkerhedsgodkendelser til infrastrukturforvaltere.

                  (2)

                  Kommissionens ekspertgruppe om den tekniske søjle i den 4. jernbanepakke foreslog på sit møde den 5. juli 2017 Kommissionen at indarbejde ovennævnte bestemmelser i en henstilling, fordi der ikke findes et egnet retsgrundlag for at indføje dem i en forordning. En sådan henstilling kunne vejlede i fastsættelsen af de praktiske ordninger for udstedelse af sikkerhedsgodkendelser til infrastrukturforvaltere. Denne fælles vejledning bør forenkle de nationale godkendelsesprocedurer ved at fastsætte en fælles metode, som skal anvendes. Den kan også sikre, at målene i artikel 12 i direktiv (EU) 2016/798 opfyldes mere effektivt, og lette den koordinering, som de nationale sikkerhedsmyndigheder bør udføre i henhold til denne artikel. Kommissionen henstiller derfor til, at medlemsstaterne følger disse bestemmelser.

                  (3)

                  De nationale sikkerhedsmyndigheder bør i henhold til artikel 12, stk. 1, udarbejde en ansøgningsvejledning med henblik på at forvalte udstedelsen af sikkerhedsgodkendelser, herunder den procedure, der skal følges for at mindske den administrative byrde og omkostningerne for ansøgeren som følge af den administrative behandling af ansøgningen.

                  (4)

                  De frister, som de nationale sikkerhedsmyndigheder fastsætter i forbindelse med tilvejebringelsen af supplerende oplysninger fra ansøgeren eller besøg på stedet, inspektioner eller audit, bør ikke berøre den frist for vurderingen af en ansøgning, der er fastsat i artikel 12, stk. 3, i direktiv (EU) 2016/798.

                  (5)

                  I henhold til artikel 12, stk. 5, i direktiv (EU) 2016/798 bør de berørte nationale sikkerhedsmyndigheder, når det drejer sig om grænseoverskridende infrastruktur, koordinere deres vurdering for så vidt muligt at undgå enhver dobbelt vurdering og sikre konsekvens i de afgørelser, der træffes angående den jernbaneinfrastruktur, der er placeret i deres respektive medlemsstat.

                  (6)

                  Infrastrukturforvaltere kan i forbindelse med deres aktiviteter have behov for at bruge tog, køretøjer til inspektion af infrastrukturen, arbejdskøretøjer eller andre særlige køretøjer til forskellige formål som f.eks. transport af materialer eller personale til anlæg eller vedligeholdelse af infrastruktur, vedligeholdelse af sine infrastrukturaktiver eller forvaltning af nødsituationer. Infrastrukturforvalteren bør i disse tilfælde anses for at operere i egenskab af jernbanevirksomhed i henhold til sit sikkerhedsledelsessystem og sikkerhedsgodkendelse uden at skulle indhente et særskilt EU-sikkerhedscertifikat, uanset om den ejer køretøjerne eller ej.

                  (7)

                  Det er nyttigt for infrastrukturforvalterne at harmonisere kategoriseringen af sikkerhedsspørgsmål, der kan afdækkes i løbet af vurderingen af ansøgningen. Med en sådan harmonisering bør det sikres, at ansøgeren forstår omfanget af eventuelle sikkerhedsspørgsmål, som den nationale sikkerhedsmyndighed påpeger. Kategoriseringen af sikkerhedsspørgsmål er særlig relevant for samarbejdet mellem de nationale sikkerhedsmyndigheder, når det drejer sig om grænseoverskridende infrastruktur —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

         GENSTAND OG ANVENDELSESOMRÅDE

                  1.

                  I denne henstilling fastsættes retningslinjer for vurdering af ansøgninger, som infrastrukturforvaltere indgiver til nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på udstedelse af sikkerhedsgodkendelser, eller fornyelse eller ajourføring af sådanne godkendelser, jf. artikel 12 i direktiv (EU) 2016/798.

         DEFINITIONER

                  2.

                  I denne henstilling forstås ved:
                  a)   »dato for modtagelse af ansøgningen«: den første arbejdsdag i den pågældende medlemsstat efter kvitteringen for modtagelse af ansøgningen
                  b)   »tidlig kontakt«: fase i proceduren forud for indgivelsen af en ansøgning, hvor ansøgeren kan anmode den nationale sikkerhedsmyndighed om yderligere oplysninger om de efterfølgende faser i sikkerhedsvurderingen
                  c)   »uafklaret observation«: mindre observation, der er konstateret i forbindelse med ansøgningen om en sikkerhedsgodkendelse, og som ikke forhindrer udstedelsen heraf, og hvor behandlingen kan udskydes til efterfølgende tilsyn.

         DEN NATIONALE SIKKERHEDSMYNDIGHEDS ANSVARSOMRÅDER

                  3.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør være ansvarlig for planlægning, implementering og overvågning af arbejdet i forbindelse med den vurdering, som den udfører i relation til udstedelsen af en sikkerhedsgodkendelse.

                  4.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør acceptere tidlig kontakt efter anmodning fra ansøgeren og besvare dennes eventuelle spørgsmål angående den procedure, der skal følges.

                  5.

                  Med henblik på udstedelse af sikkerhedsgodkendelser bør den nationale sikkerhedsmyndighed samle følgende oplysninger:

                              a)

                              alle relevante oplysninger om vurderingsprocedurens forskellige trin, herunder begrundelser for de afgørelser, der træffes i løbet af denne procedure, f.eks. om inspektioner, og om eventuelle begrænsninger eller driftsbetingelser, der skal fremgå af sikkerhedsgodkendelsen

                              b)

                              resultatet af vurderingsproceduren, herunder sammendrag af konklusionerne og, hvis det er relevant, en udtalelse om udstedelsen af sikkerhedsgodkendelsen.

                  6.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør overvåge udløbsdatoerne for alle gyldige sikkerhedsgodkendelser for at lette planlægningen af sikkerhedsvurderingsaktiviteterne.

                  7.

                  Af hensyn til overholdelsen af artikel 12, stk. 1, tredje afsnit, i direktiv (EU) 2016/798 bør den nationale sikkerhedsmyndighed offentliggøre og ajourføre en ansøgningsvejledning med standardformularer, hvori der redegøres for kravene for at opnå sikkerhedsgodkendelsen og de påkrævede dokumenter. Disse dokumenter bør omfatte de gældende nationale regler, som infrastrukturforvalteren er underlagt, og de nationale retsplejeregler. En sådan vejledning bør tilbydes gratis og offentliggøres på den pågældende nationale sikkerhedsmyndigheds websted. Den bør også indeholde oplysninger om kommunikationen mellem den nationale sikkerhedsmyndighed og ansøgeren.
                  For at bistå de nationale sikkerhedsmyndigheder med denne opgave bør agenturet i samarbejde med myndighederne udarbejde, offentliggøre og ajourføre en model for en ansøgningsvejledning.

                  8.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør indføre interne ordninger eller procedurer til forvaltning af sikkerhedsvurderingen. Disse ordninger eller procedurer bør tage højde for nødvendigheden af at samarbejde med andre kompetente nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på at udstede en sikkerhedsgodkendelse, når det drejer sig om grænseoverskridende infrastruktur, jf. artikel 12, stk. 5, i direktiv (EU) 2016/798.

                  9.

                  De kompetente myndigheder bør ved vurderingen af ansøgninger acceptere andre typer godkendelser, certifikater og anden relevant dokumentation, som infrastrukturforvaltere eller deres kontrahenter har opnået i henhold til den relevante EU-ret, som bevis for deres evne til at opfylde de krav, der er fastsat ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/762 (2).

         INDGIVELSE AF EN ANSØGNING

                  10.

                  Uden at det berører den frist, der er fastsat i artikel 12, stk. 3, i direktiv (EU) 2016/798 for den nationale sikkerhedsmyndigheds afgørelse, bør ansøgeren indgive ansøgningen om en sikkerhedsgodkendelse eller om ajourføring eller fornyelse af en sådan godkendelse inden følgende frister, alt efter hvad der er relevant:

                              a)

                              den planlagte startdato for nye jernbanenetoperationer

                              b)

                              den planlagte startdato for en jernbanenetoperation under andre vilkår end dem, der er fastsat i den nuværende sikkerhedsgodkendelse, hvis der foretages en væsentlig ændring af delsystemerne for infrastruktur, signaludstyr eller energi eller af principperne for deres drift og vedligeholdelse

                              c)

                              udløbsdatoen for den gældende sikkerhedsgodkendelse.

                  11.

                  Ansøgeren bør i forbindelse med ansøgningen om en ny sikkerhedsgodkendelse fremlægge de oplysninger, der er opført i bilag I.

                  12.

                  Ansøgeren fremlægger i forbindelse med ansøgningen om ajourføring eller fornyelse af en sikkerhedsgodkendelse de oplysninger, der er opført i bilag I, og beskriver de ændringer af sit sikkerhedsledelsessystem, der er foretaget, siden den gældende godkendelse blev udstedt.
                  Hvis sådanne ændringer kan påvirke sikkerhedsresultaterne eller skabe alvorlige sikkerhedsrisici, eller hvis den nationale sikkerhedsmyndighed afdækker eventuelle andre sikkerhedsspørgsmål i forbindelse med sine tilsynsaktiviteter, bør den træffe afgørelse om, hvorvidt der er behov for at vurdere hele ansøgningen på ny.

                  13.

                  Anmoder ansøgeren om tidlig kontakt, bør vedkommende forelægge den nationale sikkerhedsmyndighed oplysningerne i punkt 1 til 5 i bilag I.

                  14.

                  Hvis det indgivne dossier indeholder genparter af dokumenter udstedt af andre enheder end den nationale sikkerhedsmyndighed, bør ansøgeren opbevare originalerne i mindst 5 år efter udløbet af sikkerhedsgodkendelsens gyldighedsperiode. I tilfælde af fornyelse eller ajourføring bør ansøgeren opbevare originalerne af dokumenter, der er indgivet i forbindelse med denne ansøgning og udstedt af andre enheder end den nationale sikkerhedsmyndighed, i mindst 5 år efter udløbet af den fornyede eller ajourførte sikkerhedsgodkendelses gyldighedsperiode. Ansøgeren fremlægger originaldokumenterne efter anmodning fra den nationale sikkerhedsmyndighed.

         PROCEDUREMÆSSIGE TRIN OG TIDSFRISTER

                  15.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør anvende den procedure, der er fastsat i bilag II.

                  16.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør evaluere, hvorvidt ansøgningen indeholder de dokumenter, der er angivet i punkt 6 til 8 i bilag I. Den bør straks, og senest en måned efter datoen for modtagelse af ansøgningen, underrette ansøgeren om, hvorvidt ansøgningen er fuldstændig.

                  17.

                  Er ansøgningen ufuldstændig, bør den nationale sikkerhedsmyndighed straks anmode om de nødvendige supplerende oplysninger og give ansøgeren en rimelig svarfrist. Fristen for fremlæggelse af yderligere oplysninger bør være rimelig, stå i et rimeligt forhold til vanskeligheden ved at fremlægge de krævede oplysninger og aftales med ansøgeren, så snart denne underrettes om, at ansøgningen ikke er fuldstændig. Hvis ansøgeren ikke fremlægger de krævede oplysninger inden for den aftalte frist, kan den nationale sikkerhedsmyndighed beslutte at forlænge fristen for ansøgerens svar eller meddele ansøgeren, at ansøgningen afvises.

                  18.

                  Selv hvis ansøgningen er fuldstændig, kan den nationale sikkerhedsmyndighed til enhver tid anmode ansøgeren om yderligere oplysninger, inden den træffer sin afgørelse. Den bør fastsætte en rimelig frist for fremlæggelse af sådanne oplysninger.

                  19.

                  Sikkerhedsgodkendelsen bør indeholde de oplysninger, der er anført i bilag III.
                  Hver sikkerhedsgodkendelse bør tildeles et unikt identifikationsnummer.

                  20.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør af hensyn til opfyldelsen af sin forpligtelse i henhold til artikel 12, stk. 4, i direktiv (EU) 2016/798 videregive de oplysninger, der er anført i bilag III, til agenturet.

         INFORMATIONSSTYRING

                  21.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør benytte et informationsstyringssystem til at registrere og regelmæssigt ajourføre alle relevante oplysninger om de enkelte trin i sikkerhedsvurderingen og resultatet af vurderingen.

         ORDNINGER FOR BESØG OG INSPEKTIONER PÅ INFRASTRUKTURFORVALTERES DRIFTSSTEDER OG AUDIT

                  22.

                  Når den nationale sikkerhedsmyndighed foretager besøg, inspektioner eller audit, bør ansøgeren forelægge oplysninger om, hvem der repræsenterer ansøgeren, og om de gældende sikkerhedsregler og procedurer på driftsstedet, som vil skulle overholdes af det personale i den nationale sikkerhedsmyndighed, som har ansvaret for at udføre besøget, inspektionen eller auditten. Tidsrammen for besøg, inspektioner og audit bør aftales mellem de berørte myndigheder og ansøgeren.

                  23.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør i forbindelse med besøg, inspektioner eller audit udarbejde en rapport over sikkerhedsspørgsmål, som er blevet rejst i forbindelse med vurderingen, og angive, om disse sikkerhedsspørgsmål er blevet afhjulpet, ved hjælp af dokumentation fremlagt i forbindelse med besøget, inspektionen eller auditten og i givet fald hvordan. Rapporten kan også omfatte yderligere sikkerhedsspørgsmål, som skal afhjælpes af ansøgeren inden for en aftalt frist.

         SAMARBEJDE MELLEM DE NATIONALE SIKKERHEDSMYNDIGHEDER I FORBINDELSE MED GRÆNSEOVERSKRIDENDE INFRASTRUKTUR

                  24.

                  Når det drejer sig om grænseoverskridende infrastruktur, bør ansøgeren eller ansøgerne forelægge dens eller deres ansøgninger for de nationale sikkerhedsmyndigheder i de berørte medlemsstater. Hver berørt national sikkerhedsmyndighed bør udstede sikkerhedsgodkendelsen for den relevante infrastruktur, som er placeret på dennes område.

                  25.

                  De nationale sikkerhedsmyndigheder bør drøfte eventuelle sikkerhedsspørgsmål vedrørende sikkerhedsvurderingen og eventuelle anmodninger om yderligere oplysninger, der påvirker tidsrammen for vurderingen eller potentielt kan påvirke andre berørte nationale sikkerhedsmyndigheders arbejde.

                  26.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed kan anmode de øvrige berørte nationale sikkerhedsmyndigheder om yderligere relevante oplysninger i relation til ansøgeren.

                  27.

                  De berørte nationale sikkerhedsmyndigheder bør indbyrdes udveksle alle relevante oplysninger, der kan have indflydelse på sikkerhedsvurderingen, herunder på gennemførelsen af relevante nationale forskrifter, som deres respektive medlemsstat har meddelt Kommissionen.

                  28.

                  De berørte nationale sikkerhedsmyndigheder bør træffe beslutning om formålet med og omfanget af audit, inspektioner og besøg samt den rolle, som tildeles hver national sikkerhedsmyndighed. Rapporterne over sådanne inspektioner, besøg og audit bør udarbejdes af den nationale sikkerhedsmyndighed, der udpeges inden for rammerne af samarbejdet, og stilles til rådighed for de øvrige berørte nationale sikkerhedsmyndigheder.

                  29.

                  De berørte nationale sikkerhedsmyndigheder bør træffe følgende foranstaltninger, inden de træffer afgørelse om at udstede en sikkerhedsgodkendelse for den relevante jernbaneinfrastruktur, der er placeret i deres respektive medlemsstat:

                              a)

                              De drøfter resultatet af deres respektive vurderinger

                              b)

                              De aftaler, hvilke uafklarede observationer der skal behandles i forbindelse med efterfølgende tilsyn

                              c)

                              De aftaler, hvilke begrænsninger eller driftsbetingelser der skal fremgå af sikkerhedsgodkendelsen, hvis det er relevant.

                  30.

                  I tilfælde, hvor ansøgeren har truffet foranstaltninger for at imødegå de uafklarede observationer, bør de berørte nationale sikkerhedsmyndigheder kontrollere og nå til enighed om, hvorvidt de er afhjulpet. I denne henseende bør de nationale sikkerhedsmyndigheder samarbejde, når det er relevant, i overensstemmelse med de ordninger, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/761 (3).

                  31.

                  De nationale sikkerhedsmyndigheder bør gøre den sikkerhedsgodkendelse, som de udsteder for den relevante jernbaneinfrastruktur, der er placeret i deres respektive medlemsstater, betinget af, at alle øvrige sikkerhedsgodkendelser i relation til den pågældende grænseoverskridende infrastruktur udstedes.

                  32.

                  De nationale sikkerhedsmyndigheder bør føre registre over deres respektive aktiviteter og stille dem til rådighed for de øvrige berørte nationale sikkerhedsmyndigheder.

         KATEGORISERING AF SIKKERHEDSSPØRGSMÅL

                  33.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør kategorisere sikkerhedsspørgsmål, den påpeger i løbet af sin vurdering af ansøgningen, på følgende måde:

                              a)

                              »Kategori 1«: sikkerhedsspørgsmål, der kræver et svar fra ansøgeren for at lette forståelsen af ansøgningen

                              b)

                              »Kategori 2«: sikkerhedsspørgsmål, der kan medføre en ændring af ansøgningen eller kræver mindre foranstaltninger fra ansøgeren; det overlades til ansøgeren at vurdere, hvilke foranstaltninger der skal træffes, og sikkerhedsspørgsmålet forhindrer ikke udstedelsen af en sikkerhedsgodkendelse

                              c)

                              »Kategori 3«: sikkerhedsspørgsmål, der kræver, at ansøgeren træffer specifikke foranstaltninger, som dog kan udsættes til efter udstedelsen af sikkerhedsgodkendelsen; foranstaltninger til at afhjælpe et sikkerhedsspørgsmål foreslås af ansøgeren og aftales med den nationale sikkerhedsmyndighed, der påpegede sikkerhedsspørgsmålet

                              d)

                              »Kategori 4«: sikkerhedsspørgsmål, der kræver en ændring af ansøgningen eller kræver, at ansøgeren træffer specifikke foranstaltninger; sikkerhedsgodkendelsen udstedes ikke, medmindre sikkerhedsspørgsmålet løses, eller sikkerhedsgodkendelsen udstedes med begrænsninger eller driftsbetingelser for at imødegå sikkerhedsspørgsmålet; eventuelle foranstaltninger til at afhjælpe et sikkerhedsspørgsmål foreslås af ansøgeren og aftales med den nationale sikkerhedsmyndighed, der påpegede sikkerhedsspørgsmålet.

                  34.

                  Når ansøgerens opfølgning eller foranstaltninger foreligger, bør den nationale sikkerhedsmyndighed revurdere de sikkerhedsspørgsmål, den har påpeget, omklassificere dem, hvis det er relevant, og tildele hvert af de påpegede sikkerhedsspørgsmål en af følgende statusser:

                              a)

                              »Uafklaret spørgsmål«, hvis ansøgerens dokumentation ikke er tilstrækkelig, og der stadig er brug for yderligere oplysninger

                              b)

                              »Uafklarede observationer, der skal følges op på«, hvis der stadig er uafklarede observationer

                              c)

                              »Afklaret spørgsmål«, hvis ansøgerens opfølgning er tilfredsstillende, og der ikke er uafklarede observationer.

         KOMPETENCER HOS DET PERSONALE, DER ER INVOLVERET I VURDERINGERNE

                  35.

                  Den nationale sikkerhedsmyndighed bør sikre, at personale, der er involveret i vurderinger, besidder følgende kompetencer:

                              a)

                              kendskab til det relevante regelkompleks

                              b)

                              kendskab til, hvordan jernbanesystemet fungerer

                              c)

                              en passende evne til at foretage kritisk analyse

                              d)

                              erfaring med vurdering af sikkerhedsledelsessystemer eller lignende systemer inden for jernbanesektoren eller sikkerhedsledelsessystem i en sektor med tilsvarende driftsmæssige og tekniske udfordringer

                              e)

                              evne til at løse problemer, kommunikere og arbejde sammen i teams

                              f)

                              enhver anden kompetence, der kræves for at foretage en specifik vurdering.

                        Ved samarbejde i teams kan kompetencerne fordeles på medlemmerne af teamet.
                  Personale, der foretager inspektioner og audit, bør desuden godtgøre, at det har kendskab til og erfaring med at afholde samtaler.

                  36.

                  Med henblik på at sikre, at punkt 35 anvendes korrekt, bør den nationale sikkerhedsmyndighed iværksætte et kompetencestyringssystem, som omfatter:

                              a)

                              udvikling af kompetenceprofiler for hvert job og hver stilling eller rolle

                              b)

                              ansættelse af personale i overensstemmelse med de udarbejdede kompetenceprofiler

                              c)

                              vedligeholdelse, udvikling og vurdering af personalets kompetence i overensstemmelse med de udarbejdede kompetenceprofiler.

         FORNYET OVERVEJELSE

                  37.

                  Ethvert afslag på at udstede en sikkerhedsgodkendelse eller angivelse af andre begrænsninger eller driftsbetingelser end dem, som der er anmodet om i ansøgningen, bør begrundes behørigt.

                  38.

                  Medlemsstaterne bør sikre, at ansøgeren inden for en rimelig frist kan anmode om, at den nationale sikkerhedsmyndigheds afgørelse tages op til fornyet overvejelse, og at de nationale sikkerhedsmyndigheder har tilstrækkelig tid fra datoen for modtagelsen af anmodningen om en fornyet gennemgang til at stadfæste eller ændre deres afgørelse.

                  39.

                  Proceduren for en fornyet overvejelse bør udføres uvildigt.

                  40.

                  Proceduren for en fornyet overvejelse bør være målrettet de sikkerhedsspørgsmål, som lå til grund for, at den nationale sikkerhedsmyndigheds afgørelse afviger fra ansøgerens ansøgning.

                  41.

                  Når det drejer sig om grænseoverskridende infrastruktur, bør den fornyede overvejelse udføres i koordination med de nationale sikkerhedsmyndigheder, der berøres af den pågældende infrastruktur.

                  42.

                  Stadfæstes afgørelsen om afslag på at udstede sikkerhedsgodkendelsen eller angivelse af andre begrænsninger eller driftsbetingelser end dem, som der er anmodet om i ansøgningen, kan ansøgeren appellere til den kompetente jurisdiktion i overensstemmelse med national ret.

         AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

                  43.

                  Medlemsstater, der ikke har indgivet en underretning til agenturet og Kommissionen i henhold til artikel 33, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/798, anmodes om at følge denne henstilling fra den 16. juni 2019. Alle medlemsstater anmodes om at følge denne henstilling fra den 16. juni 2020.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 16. maj 2019.

               På Kommissionens vegne

            Violeta BULC

               Medlem af Kommissionen

         (1)  EUT L 138 af 26.5.2016, s. 102.

         (2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/762 af 8. marts 2018 om fastlæggelse af fælles sikkerhedsmetoder vedrørende krav til sikkerhedsledelsessystemer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EU) nr. 1158/2010 og (EU) nr. 1169/2010 (EUT L 129 af 25.5.2018, s. 26).

         (3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/761 af 16. februar 2018 om fastsættelse af fælles sikkerhedsmetoder for nationale sikkerhedsmyndigheders tilsyn efter udstedelse af et EU-sikkerhedscertifikat eller en sikkerhedsgodkendelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/798 og om ophævelse af Kommissionens forordning (EU) nr. 1077/2012 (EUT L 129 af 25.5.2018, s. 16).

         BILAG I

            Indhold i ansøgningen om en sikkerhedsgodkendelse

                        Bemærk:

                     Nationale myndigheder opfordres til at forlange at få udleveret alle oplysninger, som er angivet i dette bilag, herunder de dokumenter, der skal vedhæftes ansøgningen, medmindre de er markeret med et »F« (frivillig). Når infrastrukturforvalteren skal udarbejde en korrigerende handlingsplan i henhold til punkt 8, er oplysninger herom obligatoriske.

               1.   Ansøgningstype:

         1.1.   Ny
         1.2.   Fornyelse
         1.3.   Ajourføring
         1.4.   Identifikationsnummer for den tidligere godkendelse (kun ved ansøgning om fornyelse eller ajourføring)
         2.   Særlige forhold ved infrastrukture(r)n(e)
            (vælg en eller flere)

         2.1.   Det transeuropæiske transportnet (TEN-T)
         2.1.1.   TEN-T's samlede net
         2.1.2.   TEN-T's hovedgodstrafiknet
         2.1.3.   TEN-T's hovedpassagernet
         2.1.4.   Uden for TEN-T
         2.2.   Energi
         2.2.1.   Køreledningssystem
         2.2.2.   Tredje skinne
         2.2.3.   Fjerde skinne
         2.2.4.   Ikke elektrificeret
         2.3.   Togkontrol og signaler
         2.3.1.   Klasse A-system
         2.3.2.   Klasse B-system
         2.4.   Andet (angives nærmere)
         3.   Jernbanenetoperationer:

         3.1.   Forventet startdato for tjenester/drift (F)
         3.2.   Medlemsstat(er), hvor jernbaneinfrastrukturen er placeret
         4.   Oplysninger vedrørende ansøgeren:

         4.1.   Registreret navn
         4.2.   Forkortelse (F)
         4.3.   Postadresse
         4.4.   Telefon
         4.5.   Fax (F)
         4.6.   E-mail
         4.7.   Websted (F)
         4.8.   Nationalt registreringsnummer
         4.9.   Momsnummer (F)
         4.10.   Andre relevante oplysninger (F)
         5.   Kontaktperson:

         5.1.   Fornavn
         5.2.   Efternavn
         5.3.   Stillingsbetegnelse
         5.4.   Postadresse
         5.5.   Telefon
         5.6.   Fax (F)
         5.7.   E-mail
         5.8.   Talt(e) sprog
         DOKUMENTER, DER SKAL VEDHÆFTES ANSØGNINGEN
         6.   Dokumenter indsendt med henblik på den del af vurderingen, der vedrører sikkerhedsledelsessystemet:

         6.1.   Beskrivelse af sikkerhedsledelsessystemet og andre dokumenter, der dokumenterer overholdelsen af kravene i bilag II til delegeret forordning (EU) 2018/762.
         6.2.   Krydshenvisninger mellem sikkerhedsledelsessystemet (se punkt 6.1) og bilag II til delegeret forordning (EU) 2018/762, herunder angivelse af, hvor i dokumentationen om sikkerhedsledelsessystemet det fremgår, at de relevante krav i de gældende tekniske specifikationer om interoperabilitet i forbindelse med delsystemet Drift og trafikstyring er opfyldt.
         7.   Dokumenter indsendt med henblik på den nationale del af vurderingen:

         7.1.   Beskrivelse af eller andet belæg for, hvordan sikkerhedsledelsessystemet tager højde for de relevante nationale forskrifter, som meddeles i henhold til artikel 8 i direktiv (EU) 2016/798.
         7.2.   Krydshenvisninger mellem sikkerhedsledelsessystemet (se punkt 6.1) og de krav, der er fastsat i de relevante nationale forskrifter (omhandlet i punkt 7.1).
         8.   Korrigerende handlingsplan(er)

         8.1.   Aktuel status for den eller de handlingsplaner, som infrastrukturforvalteren har udarbejdet for at afhjælpe betydelige mangler med hensyn til overholdelse af forskrifterne og eventuelle andre sikkerhedsspørgsmål, der er konstateret i forbindelse med tilsynsaktiviteterne siden den foregående vurdering.
         8.2.   Aktuel status for den eller de handlingsplaner, som infrastrukturforvalteren har udarbejdet for at afhjælpe uafklarede observationer fra den foregående vurdering.

         BILAG II

            Procedure for sikkerhedsvurdering

         1.   GENERELT
         1.1.   De nationale sikkerhedsmyndigheder bør udarbejde en struktureret og auditerbar procedure, der omfatter de samlede aktiviteter og tager elementerne i dette bilag i betragtning. Proceduren for sikkerhedsvurdering bør være iterativ, som vist i diagrammet nedenfor (se figur 1 i tillægget), hvilket vil sige, at den nationale sikkerhedsmyndighed har ret til at fremsætte rimelige anmodninger om yderligere oplysninger eller fornyet indsendelse i overensstemmelse med denne henstilling.
         2.   MODTAGELSE AF ANSØGNINGSSKEMA
         2.1.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør efter modtagelsen af en ansøgning om en sikkerhedsgodkendelse formelt og straks anerkende modtagelsen af ansøgningen og registrere ansøgningen for at sikre informationsstyringen i hver fase af vurderingsproceduren.
         2.2.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør tildele kompetente ressourcer til at gennemføre vurderingsproceduren.
         3.   INDLEDENDE GENNEMGANG
         3.1.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør straks efter modtagelse af ansøgningen foretage en indledende gennemgang for at kontrollere følgende elementer:

                     a)

                     ansøgeren har fremlagt de grundlæggende oplysninger, som enten kræves i henhold til lovgivningen, eller som er nødvendige, for at ansøgningen kan behandles effektivt

                     b)

                     ansøgningen indeholder tilstrækkelig dokumentation, er struktureret og har interne krydshenvisninger, så det er muligt at vurdere den grundigt i forhold til kravene til sikkerhedsledelsessystemet og relevante meddelte nationale forskrifter. Den nationale sikkerhedsmyndighed foretager en indledende gennemgang af ansøgningsdokumenternes faktiske indhold med henblik på at give en indledende bedømmelse af sikkerhedsledelsessystemets kvalitet og af, hvorvidt sikkerhedsledelsessystemet er tilstrækkeligt og hensigtsmæssigt

                     c)

                     når det er relevant, den aktuelle status for den eller de handlingsplaner, som infrastrukturforvalteren har udarbejdet for at afhjælpe betydelige mangler med hensyn til overholdelse af forskrifterne og eventuelle andre sikkerhedsspørgsmål, der er konstateret under tilsynsaktiviteterne siden den foregående vurdering.

                     d)

                     når det er relevant, den aktuelle status for den eller de handlingsplaner, som infrastrukturforvalteren har udarbejdet for at afhjælpe uafklarede observationer fra den foregående vurdering.

               3.2.   Efter den indledende gennemgang, der er omhandlet i punkt 3.1, bør den nationale sikkerhedsmyndighed træffe afgørelse om, hvorvidt der er behov for yderligere oplysninger. Hvis der er behov for yderligere oplysninger, bør den nationale sikkerhedsmyndighed straks indhente oplysningerne i det omfang, den anser dem for med rimelighed at være nødvendige for at bidrage til sin vurdering.
         3.3.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør læse et tilstrækkeligt udsnit af ansøgningen for at kontrollere, at indholdet er forståeligt. Hvis det er tydeligt, at det ikke er tilfældet, bør den nationale sikkerhedsmyndighed træffe afgørelse om, hvorvidt ansøgningen må sendes retur med anmodning om fremsendelse af en forbedret version.
         3.4.   Ved vurderingen af infrastrukturforvalterens evne til at betjene tog, køretøjer til inspektion af infrastrukturen, arbejdskøretøjer eller andre særlige køretøjer, herunder benytte kontrahenter når det er relevant, bør den nationale sikkerhedsmyndighed henvise til de relevante krav, der er fastsat i bilag I til den delegerede forordning (EU) 2018/762, særlig punkt 1, 5.1, 5.2 og 5.5 heri.
         4.   DETALJERET VURDERING
         4.1.   Efter at have afsluttet den indledende gennemgang bør den nationale sikkerhedsmyndighed gå i gang med den detaljerede vurdering af ansøgningen (se figur 2 i tillægget), idet den anvender kravene til sikkerhedsledelsessystemet og relevante meddelte nationale forskrifter.
         4.2.   Når den nationale sikkerhedsmyndighed foretager den detaljerede vurdering, der er omhandlet i punkt 4.1 i henhold til artikel 18, stk. 1, i direktiv (EU) 2016/798, bør den foretage et fagligt skøn, være upartisk og rimelig og angive veldokumenterede årsager til de konklusioner, den drager.
         4.3.   Ved vurderingen skal det fastslås, om kravene til sikkerhedsledelsessystemet og relevante meddelte nationale forskrifter er opfyldt, eller om der er behov for yderligere oplysninger. I løbet af vurderingen bør den nationale sikkerhedsmyndighed også benytte resultaterne af sikkerhedsledelsessystemets processer, i givet fald med anvendelse af stikprøver, til at søge efter dokumentation for, at kravene til sikkerhedsledelsessystemet og relevante meddelte nationale forskrifter er opfyldt, med henblik på at sikre, at ansøgeren har forstået og kan opfylde kravene, afhængigt af jernbanedriftens type, og dermed sørge for en sikker drift af jernbanen.
         4.4.   Ethvert sikkerhedsspørgsmål af kategori 4 bør være løst til den nationale sikkerhedsmyndigheds tilfredshed og, hvis det er relevant, resultere i en ajourføring af ansøgningen, før sikkerhedsgodkendelsen kan udstedes.
         4.5.   Uafklarede observationer kan tages i betragtning i forbindelse med efterfølgende tilsyn, eller foranstaltninger kan aftales med ansøgeren på grundlag af dennes forslag om ajourføring af ansøgningen, eller begge. I så tilfælde løses sikkerhedsspørgsmålet formelt efter udstedelsen af sikkerhedsgodkendelsen.
         4.6.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør være transparent i sin bedømmelse af, hvor alvorligt hvert af de konstaterede sikkerhedsspørgsmål er.
         4.7.   Når den nationale sikkerhedsmyndighed konstaterer et sikkerhedsspørgsmål som omhandlet i punkt 33, bør den være specifik og hjælpe ansøgeren med at forstå, hvilken detaljeringsgrad den forventer i svaret. Til dette formål bør den nationale sikkerhedsmyndighed:

                     a)

                     give præcise henvisninger til de relevante krav til sikkerhedsledelsessystemet og meddelte nationale forskrifter og hjælpe ansøgeren med at forstå de sikkerhedsspørgsmål, der er konstateret

                     b)

                     angive de relevante dele af forordninger og forskrifter

                     c)

                     angive, hvorfor det enkelte krav til sikkerhedsledelsessystemet eller den meddelte nationale forskrift, herunder al relateret lovgivning, ikke er opfyldt

                     d)

                     nå til enighed med ansøgeren om yderligere tilsagn, dokumenter og eventuelle supplerende oplysninger, som bør fremlægges, alt efter detaljeringsgraden i kravene til sikkerhedsledelsessystemet eller den meddelte nationale forskrift

                     e)

                     fastlægge og nå til enighed med ansøgeren om en frist for overholdelse, som står i et rimeligt forhold til vanskeligheden ved at fremlægge de krævede oplysninger.

               4.8.   Hvis ansøgeren i forbindelse med anvendelsen af artikel 12, stk. 3, i direktiv (EU) 2016/798 i væsentlig grad forsinker fremlæggelsen af de krævede oplysninger, bør den nationale sikkerhedsmyndighed beslutte at forlænge fristen for ansøgerens svar eller afvise ansøgningen efter at have givet meddelelse herom.
         4.9.   Fristen for afgørelsen om udstedelse af en sikkerhedsgodkendelse kan kun forlænges, indtil de ønskede oplysninger er blevet forelagt og efter afgørelse truffet af den nationale sikkerhedsmyndighed og med ansøgerens samtykke i et af følgende tilfælde:

                     a)

                     sikkerhedsspørgsmål af kategori 1, som betragtet enkeltvis eller samlet helt eller delvis forhindrer den fortsatte vurdering

                     b)

                     sikkerhedsspørgsmål af kategori 4 eller flere sikkerhedsspørgsmål af kategori 3, som, når de betragtes samlet, kan hæve kategorien til et sikkerhedsspørgsmål af kategori 4, forhindrer udstedelse af sikkerhedsgodkendelsen.

               4.10.   For at være tilfredsstillende bør ansøgerens skriftlige svar være tilstrækkelige til at bortvejre de betænkeligheder, der er udtrykt, og påvise, at de foranstaltninger, ansøgeren foreslår, opfylder de relevante kriterier eller meddelte nationale forskrifter.
         4.11.   Når et svar anses for at være utilstrækkeligt, bør årsagen forklares præcist, og det bør angives, hvilke yderligere oplysninger eller belæg der kræves af ansøgeren, for at svaret bliver tilfredsstillende.
         4.12.   Hvis der opstår betænkeligheder om, at ansøgningen kan blive afvist, eller at det vil tage længere tid at nå frem til en konklusion, end tidsfristen for vurderingen tillader, kan den nationale sikkerhedsmyndighed overveje mulige forholdsregler.
         4.13.   Konkluderes det enten, at ansøgningen opfylder alle krav, eller at yderligere fremskridt med hensyn til at opnå tilfredsstillende svar på udestående spørgsmål er usandsynlige, bør den nationale sikkerhedsmyndighed afslutte vurderingen ved at:

                     a)

                     angive, om alle kriterier er opfyldt, eller om der stadig er udestående spørgsmål

                     b)

                     angive eventuelle uafklarede observationer

                     c)

                     angive, hvilke begrænsninger eller driftsbetingelser der bør fremgå af sikkerhedsgodkendelsen

                     d)

                     rapportere om opfølgningen på betydelige mangler, som er konstateret i forbindelse med tilsynsaktiviteter som omhandlet i artikel 5 i delegeret forordning (EU) 2018/761, hvis det er relevant

                     e)

                     sikre, at proceduren for sikkerhedsvurdering anvendes korrekt

                     f)

                     samle resultatet af vurderingen, herunder sammendrag af konklusionerne og, hvis det er relevant, en udtalelse om udstedelsen af sikkerhedsgodkendelsen.

               4.14.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør registrere og skriftligt begrunde alle konstateringer og bedømmelser for både at lette processen for opnåelse af sikkerhed og beslutningsprocessen og for at bistå i forbindelse med en eventuel appel af en afgørelse om at udstede sikkerhedsgodkendelsen eller afvise ansøgningen.
         5.   BESLUTNINGSTAGNING
         5.1.   På grundlag af konklusionerne af den afsluttede vurdering bør der træffes en afgørelse om, hvorvidt der udstedes en sikkerhedsgodkendelse, eller om ansøgningen afvises. Når en sikkerhedsgodkendelse udstedes, kan der være konstateret uafklarede observationer. En sikkerhedsgodkendelse må ikke udstedes, hvis der er konstateret et sikkerhedsspørgsmål af kategori 4, og spørgsmålet ikke er løst i løbet af vurderingen.
         5.2.   Den nationale sikkerhedsmyndighed kan beslutte at begrænse sikkerhedsgodkendelsens anvendelsesområde ved at angive begrænsninger eller driftsbetingelser, hvis sådanne begrænsninger eller driftsbetingelser tager højde for eventuelle kategori 4-sikkerhedsspørgsmål, som ellers ville forhindre udstedelsen af sikkerhedsgodkendelsen. Sikkerhedsgodkendelsen bør ajourføres efter anmodning fra ansøgeren, efter at der er taget højde for alle uafklarede observationer i dennes ansøgningsdossier.
         5.3.   Ansøgeren bør oplyses om den nationale sikkerhedsmyndigheds afgørelse og herunder resultatet af vurderingen, og en sikkerhedsgodkendelse bør udstedes, når dette er relevant.
         5.4.   Afvises ansøgningen, eller rummer sikkerhedsgodkendelsen andre begrænsninger eller driftsbetingelser end dem, der er fastlagt i ansøgningen, bør den nationale sikkerhedsmyndighed oplyse ansøgeren herom, begrunde afgørelsen og underrette ansøgeren om proceduren med henblik på at anmode om en fornyet overvejelse eller appel af afgørelsen.
         6.   AFSLUTTENDE VURDERING
         6.1.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør afslutte den administrative behandling ved at sikre, at alle dokumenter og fortegnelser vurderes, organiseres og arkiveres. Med henblik på til stadighed at forbedre denne proces bør den nationale sikkerhedsmyndighed kortlægge historiske oplysninger og høstede erfaringer til brug ved fremtidige vurderinger.
         7.   SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR FORNYELSE AF EN SIKKERHEDSGODKENDELSE
         7.1.   En sikkerhedsgodkendelse kan på ansøgerens anmodning fornys, før dens gyldighed udløber, for at sikre godkendelsens fortsatte gyldighed.
         7.2.   Indgives en ansøgning om fornyelse, bør den nationale sikkerhedsmyndighed omhyggeligt kontrollere ændringer af den forelagte dokumentation i den tidligere ansøgning og tage hensyn til resultaterne af tidligere tilsynsaktiviteter, jf. artikel 5 i delegeret forordning (EU) 2018/761 for at prioritere og målrette kravene til det relevante sikkerhedsledelsessystem og de meddelte nationale forskrifter, som vurderingen af ansøgningen om fornyelse baseres på.
         7.3.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør afpasse sin tilgang til den fornyede vurdering, alt efter hvor omfattende de foreslåede ændringer er.
         8.   SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR AJOURFØRING AF EN SIKKERHEDSGODKENDELSE
         8.1.   En sikkerhedsgodkendelse bør ajourføres, når som helst der foreslås en væsentlig ændring af infrastruktur, signaludstyr eller energiforsyning, som anvendes i forbindelse med infrastrukturen, eller principperne for drift og vedligeholdelse af infrastruktur, signaludstyr eller energiforsyning af den art i henhold til artikel 12, stk. 2, i direktiv (EU) 2016/798.
         8.2.   Har infrastrukturforvalteren, som er indehaver af sikkerhedsgodkendelsen, til hensigt at foretage ændringer som nævnt i punkt 8.1, bør den straks meddele den nationale sikkerhedsmyndighed dette.
         8.3.   Efter meddelelsen fra infrastrukturforvalteren, jf. punkt 8.2, bør den nationale sikkerhedsmyndighed:

                     a)

                     kontrollere, at den ændring, som er genstand for en potentiel ansøgning, beskrives tydeligt, og at de potentielle sikkerhedsrisici vurderes

                     b)

                     drøfte behovet for en ajourføring af sikkerhedsgodkendelsen med infrastrukturforvalteren.

               8.4.   Den nationale sikkerhedsmyndighed kan stille ansøgeren yderligere spørgsmål. Hvis den nationale sikkerhedsmyndighed er enig i, at den foreslåede ændring ikke er en væsentlig ændring, underretter den skriftligt ansøgeren om, at en ajourføring ikke er nødvendig, og registrerer afgørelsen sammen med den registrerede ansøgning.
         8.5.   Ved ansøgning om ajourføring bør den nationale sikkerhedsmyndighed:

                     a)

                     omhyggeligt kontrollere ændringer af den forelagte dokumentation i den tidligere ansøgning, som udstedelsen af den gældende godkendelse blev baseret på

                     b)

                     tage resultaterne af tidligere tilsynsaktiviteter som omhandlet i artikel 5 i delegeret forordning (EU) 2018/761 i betragtning, særlig når det drejer sig om sikkerhedsspørgsmål, der vedrører ansøgerens formåen til på effektiv vis at gennemføre og overvåge sin forandringsstyringsproces

                     c)

                     prioritere og målrette kravene til det relevante sikkerhedsledelsessystem og de meddelte nationale forskrifter med henblik på at vurdere den ajourførte ansøgning.

               8.6.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør afpasse sin tilgang til den fornyede vurdering, alt efter hvor omfattende de foreslåede ændringer er.
         8.7.   En ansøgning til den nationale sikkerhedsmyndighed om at ajourføre en sikkerhedsgodkendelse må ikke føre til en forlængelse af dennes gyldighedsperiode.
         8.8.   Den nationale sikkerhedsmyndighed bør efter ansøgerens anmodning træffe afgørelse om, hvorvidt der er behov for at ajourføre sikkerhedsgodkendelsen i det tilfælde, at forudsætningerne for udstedelsen af sikkerhedsgodkendelsen ændres, uden at infrastruktur, signaludstyr eller energiforsyning, som anvendes i forbindelse med infrastrukturen, eller principperne for drift og vedligeholdelse af infrastruktur, signaludstyr eller energiforsyning af den art påvirkes.

            Tillæg

               PROCEDURE FOR SIKKERHEDSVURDERING

               Figur 1

               Procedure for sikkerhedsvurdering

               PROCEDURE FOR DETALJERET VURDERING

               Figur 2

               Procedure for detaljeret vurdering

         BILAG III

            Sikkerhedsgodkendelsens indhold

         1.   Sikkerhedsgodkendelsens identifikationsnummer

         2.   Identifikation af infrastrukturforvalteren:

         2.1.   Registreret navn
         2.2.   Nationalt registreringsnummer
         2.3.   Momsregistreringsnummer
         3.   Identifikation af den nationale sikkerhedsmyndighed:

         3.1.   Organisation
         3.2.   Medlemsstat
         4.   Oplysninger om godkendelsen:

         4.1.   Ny
         4.2.   Fornyelse
         4.3.   Ajourføring
         4.4.   Identifikationsnummer for den tidligere godkendelse (kun ved fornyelse eller ajourføring)
         4.5.   Første og sidste gyldighedsdato
         4.6.   Særlige forhold ved infrastrukture(r)n(e)
         5.   Gældende national lovgivning

         6.   Begrænsninger og driftsbetingelser

         7.   Yderligere oplysninger

         8.   Udstedelsesdato og myndighedens bemyndigede underskrivers underskrift/stempel

            Tillæg
            Følgende standardmodel for sikkerhedsgodkendelse anbefales:

                           SIKKERHEDSGODKENDELSE

                        Sikkerhedsgodkendelse, der bekræfter, at sikkerhedsledelsessystemet er godkendt i Den Europæiske Union i henhold til direktiv (EU) 2016/798 og gældende national lovgivning

                           IDENTIFIKATIONSNUMMER:

                  1.   GODKENDT INFRASTRUKTURFORVALTER

                        Registreret navn:

                        Infrastrukturforvalterens navn:

                        Forkortelse:

                        Nationalt registreringsnummer:

                        Momsnummer:

                  2.   MYNDIGHED, DER UDSTEDER GODKENDELSEN

            Myndighed:
            Medlemsstat:
            3.   OPLYSNINGER OM GODKENDELSEN

                        Dette er en

                                    —

                                    ny godkendelse

                        ☐

                        EU-identifikationsnummer på den foregående godkendelse:

                        …

                                    —

                                    fornyet godkendelse

                        ☐

                                    —

                                    ajourført godkendelse

                        ☐

                        Gyldig fra:

                        til:

                        Særlige forhold ved infrastrukture(r)n(e)

                  4.   GÆLDENDE NATIONAL LOVGIVNING

            5.   BEGRÆNSNINGER OG DRIFTSBETINGELSER

            6.   YDERLIGERE OPLYSNINGER

                        Udstedt den

                        Underskrift

                        Internt referencenummer

                        Myndighedens stempel


title: Rådets henstilling af 22. maj 2019 om en samlet tilgang til sprogundervisning og sprogindlæring

text:
               5.6.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 189/15

      RÅDETS HENSTILLING
      af 22. maj 2019
      om en samlet tilgang til sprogundervisning og sprogindlæring
      (2019/C 189/03)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 165 og 166,
      som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  I meddelelsen »Styrkelse af den europæiske identitet gennem uddannelse og kultur« (1) beskriver Europa-Kommissionen en vision om et europæisk uddannelsesområde, hvor inklusiv uddannelse og forskning af høj kvalitet ikke hæmmes af landegrænser, hvor det at tilbringe en periode i en anden medlemsstat for at studere, lære eller arbejde er blevet standarden, hvor det at tale to sprog ud over ens modersmål er blevet langt mere udbredt, og hvor folk har en stærk identitetsfølelse som europæere og en bevidsthed om Europas fælles kulturelle og sproglige arv og dets mangfoldighed.

                  (2)

                  På det uformelle arbejdsmøde på topmødet i Göteborg om fair job og vækst drøftede stats- og regeringscheferne den rolle, som uddannelse og kultur spiller for Europas fremtid. Det Europæiske Råds konklusioner af 14. december 2017 (2) opfordrer medlemsstaterne, Rådet og Kommissionen til i overensstemmelse med deres respektive beføjelser at fremme arbejdet på dette område.

                  (3)

                  Det Europæiske Råd opfordrer i de konklusioner, der blev vedtaget den 15.-16. marts 2002 i Barcelona, til, at der gøres en yderligere indsats på uddannelsesområdet for at forbedre »beherskelsen af grundlæggende færdigheder, navnlig ved at der i en meget tidlig alder undervises i mindst to fremmedsprog«.

                  (4)

                  Læse- og skrivekompetence og flersproget kompetence er defineret blandt de otte nøglekompetencer i Rådets henstilling om nøglekompetencer for livslang læring (3).

                  (5)

                  Flersproget kompetence (4) er kernen i visionen om et europæisk uddannelsesområde. I en situation med stigende mobilitet med henblik på uddannelse og arbejde i Unionen, øget indvandring fra tredjelande til Unionen og det overordnede globale samarbejde må uddannelsessystemerne genoverveje udfordringerne i forbindelse med undervisning og indlæring af sprog og de muligheder, der er forbundet med Europas sproglige mangfoldighed.

                  (6)

                  Mere og bedre sprogindlæring og -undervisning kan styrke den europæiske dimension på uddannelsesområdet. Det kan fremme udviklingen af en europæisk identitet i al dens mangfoldighed som et supplement til lokale, regionale og nationale identiteter og traditioner samt en bedre forståelse af Unionen og dens medlemsstater. Flersproget kompetence giver en bedre forståelse af andre kulturer og bidrager dermed til udviklingen af medborgerskab og demokratiske kompetencer.

                  (7)

                  Næsten halvdelen af Europas borgere (5) oplyser, at de ikke kan føre en samtale på andre sprog end deres førstesprog (6). Manglende flersproget kompetence medfører vanskeligheder og hindrer en meningsfuld udveksling mellem offentlige administrationer og enkeltpersoner, navnlig i grænseregioner (7).

                  (8)

                  Kun fire ud af ti lærende inden for uddannelse på sekundærtrinnet opnår et niveau som »uafhængig bruger« på deres første fremmedsprog, hvilket indikerer, at de kan føre en simpel samtale. Kun en fjerdedel opnår dette niveau på deres andet fremmedsprog (8). En sammenlignende analyse af sprog inden for uddannelse har vist, at de fleste medlemsstater har udfordringer med at sikre passende læringsresultater på sprogområdet. Udfordringerne findes i alle uddannelsessektorer, men er særligt store inden for erhvervsuddannelse, hvor der lægges mindre vægt på sprogindlæring.

                  (9)

                  Begrænset flersproget kompetence er stadig en af de største hindringer for at kunne udnytte mulighederne i europæiske uddannelses- og ungdomsprogrammer. Omvendt vil bedre flersproget kompetence sætte folk i stand til i højere grad at udnytte mulighederne på det indre marked, f.eks. den frie bevægelighed for arbejdstagere, og træffe mere informerede beslutninger om muligheder i andre EU-lande.

                  (10)

                  Flersproget kompetence giver konkurrencemæssige fordele for både virksomheder og jobsøgende, hvis den indgår i et bredere sæt af nødvendige færdigheder. Der er positiv sammenhæng mellem færdigheder i fremmedsprog og sandsynligheden for at være i beskæftigelse. Resultaterne af den seneste undersøgelse af efter- og videreuddannelse (CVTS 2016) viser imidlertid, at kun 7,9 % af virksomheder (der tilbyder uddannelse til deres ansatte) sender deres ansatte på sprogkurser (fra 22,1 % i Slovakiet til 0,5 % i Irland).

                  (11)

                  Folk har brug for det rette sæt af færdigheder og kompetencer, hvis den nuværende levestandard, en høj beskæftigelsesrate og social samhørighed skal opretholdes i morgendagens samfund og arbejdsunivers. Tilegnelse af bedre flersproget kompetence kan understøtte øget mobilitet og samarbejde i Unionen. Dette er også afgørende for at sikre fuld integration af indvandrerbørn, -studerende og -voksne.

                  (12)

                  I et samfund, der bliver stadig mere mobilt og digitalt, er der behov for at udforske nye læringsmetoder. Navnlig den digitale udvikling gør det muligt at lære flere og flere sprog, der kan anvendes uden for klasseværelser og undervisningsplaner. De nuværende vurderingsprocedurer afspejler ikke til fulde denne udvikling.

                  (13)

                  Det første princip i den europæiske søjle for sociale rettigheder fastsætter, at alle har ret til inkluderende uddannelse og livslang læring af høj kvalitet med henblik på at bevare og tilegne sig færdigheder, der giver mulighed for fuld deltagelse i samfundslivet og vellykkede overgange på arbejdsmarkedet. Flersproget kompetence er en af de vigtigste kompetencer, som kan fremme beskæftigelsesegnethed, personlig udfoldelse, aktivt medborgerskab, interkulturel forståelse og social inklusion; den defineres som »evne til at anvende forskellige sprog på en passende og effektiv måde til kommunikation«.

                  (14)

                  Mere end halvdelen af medlemsstaterne anerkender officielt regionale sprog og mindretalssprog inden for deres grænser til retlige eller administrative formål, herunder nationale tegnsprog. Flere af disse sprog rækker ud over nationale grænser. Indvandrer- og flygtningebefolkningernes sprog fuldender det sproglige billede i Europa.

                  (15)

                  Skoler bliver i stigende grad opmærksomme på behovet for at sikre, at alle børn, uanset deres baggrund og førstesprog, tilegner sig et meget godt niveau på det sprog, der undervises på, eventuelt gennem særlige støtteforanstaltninger. Dette understøtter lighed og lige muligheder og mindsker risikoen for skolefrafald.

                  (16)

                  Sproglig bevidsthed i skoler kan omfatte bevidsthed om forståelse af alle elevers læse- og skrivefærdigheder og flersprogede kompetencer, herunder kompetencer i sprog, der ikke undervises i skolen. Skoler kan skelne mellem forskellige niveauer af nødvendig flersproget kompetence afhængigt af kontekst og formål, og som svarer til den enkelte lærendes omstændigheder, behov, evner og interesser.

                  (17)

                  Manglen på lærere inden for visse fagområder, blandt andre moderne fremmedsprog, nævnes som en udfordring i over halvdelen af uddannelsessystemerne i Den Europæiske Union, og flere medlemsstater har indført reformer eller incitamenter for at tackle manglen på sproglærere. Disse reformer og incitamenter kan omfatte stipendier for at tiltrække færdiguddannede med anden erhvervserfaring til lærer- eller meritlæreruddannelsesprogrammer.

                  (18)

                  Initiativer til forbedring af nøglekompetencer i skoleuddannelsen, herunder ved bedre at sammenknytte erfaringer fra det virkelige liv med akademisk læring ved hjælp af digitale teknologier og ved at støtte innovation i skoler, har styrket fokusset på læringsresultater. De har også støttet tilegnelsen af flersproget kompetence.

                  (19)

                  Integreret indholds- og sproglæring, dvs. undervisning i fag på et fremmedsprog, og digitale værktøjer og onlineværktøjer til sprogindlæring har vist sig effektive for forskellige grupper af lærende. Sproglærere i hele Europa kan drage fordel af løbende faglig udvikling ved både at opdatere deres digitale kompetencer og lære, hvordan de bedst kan understøtte deres undervisningspraksis ved hjælp af forskellige metoder og nye teknologier. En fortegnelse over åbne uddannelsesressourcer kan støtte dem i forbindelse med dette, idet der tages hensyn til arbejdet i Europarådet.

                  (20)

                  Forskellige initiativer i Europa har støttet definitionen og udviklingen af flersproget kompetence. Den fælles europæiske referenceramme for sprog støtter indlæring af og undervisning i alle sprog som et gennemsigtigt, sammenhængende og omfattende referenceinstrument til vurdering og sammenligning af kompetenceniveauer. Rammen skelner mellem basisbrugere, uafhængige brugere og kvalificerede brugere, hvor sidstnævnte er i stand til at arbejde eller studere på det vurderede sprog. I 2018 blev referencerammen suppleret med nye deskriptorer for mægling, tegnsprog og andre områder og med samlinger af deskriptorer for unge lærende med henblik på at gøre den mere tilgængelig for en bredere offentlighed.

                  (21)

                  Europass-sprogpasset er en standardiseret model for selvvurdering af sprogfærdigheder, som anvender den fælles europæiske referenceramme for sprog. Den hjælper borgerne med at formidle deres sprogfærdigheder i en mobilitetsperiode til enten uddannelses- eller beskæftigelsesformål og hjælper samtidig arbejdsgiverne med at forstå arbejdsstyrkens sprogfærdigheder.

                  (22)

                  Den Europæiske Sprogpris (9) tildeles for at belønne høj kvalitet og innovation i sprogundervisningen i alle de deltagende lande. Den er et incitament for skoler og andre institutioner til at anvende nye metoder og strategier i forbindelse med lokale, regionale, nationale eller europæiske prioriteter. Sprogprisen har medvirket til at øge bevidstheden om det europæiske samarbejde inden for sprogundervisning og -indlæring og til at fremme den flersprogede dynamik på tværs af uddannelsessektorer.

                  (23)

                  Alle medlemsstaterne har erkendt behovet for at fremme flersprogethed og udvikle flersproget kompetence i Unionen. Europa-Kommissionen vil arbejde på et forslag til et nyt sæt europæiske uddannelsesbenchmarks sammen med muligheder for dataindsamling, der kan omfatte et europæisk benchmark for sproglige kompetencer, med henblik på at give et mere præcist billede af flersproget kompetence i Unionen. Rådet vil drøfte og vedtage disse benchmarks i forbindelse med opstillingen af den nye strategiramme på uddannelsesområdet efter 2020.

                  (24)

                  Samtidig med at denne henstilling anerkender, at flersproget kompetence tilegnes gennem hele livet, og at der bør være muligheder i alle livets faser, omhandler den især uddannelse på primær- og sekundærtrinnet, herunder om muligt dagtilbud og grundlæggende erhvervsuddannelse.

                  (25)

                  Denne henstilling er i fuld overensstemmelse med nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet,

            HENSTILLER, AT MEDLEMSSTATERNE
      i overensstemmelse med national og europæisk lovgivning, tilgængelige ressourcer og nationale forhold samt i tæt samarbejde med alle relevante interessenter:

                  1)

                  undersøger mulighederne for at hjælpe alle unge med før afslutningen af en ungdomsuddannelse — ud over de sprog, der undervises på — at tilegne sig et kompetenceniveau i mindst ét andet europæisk sprog, hvis det er muligt, der giver dem mulighed for at anvende sproget effektivt til sociale formål, til læring og i erhvervsøjemed, og tilskynde dem til at tilegne sig endnu et sprog (et tredje sprog) på et niveau, der giver dem mulighed for at kommunikere flydende til en vis grad (10)

                  2)

                  anvender samlede tilgange til at forbedre sprogundervisningen og -indlæringen på nationalt, regionalt eller lokalt niveau eller på skoleniveau, alt efter hvad der er relevant, og, hvor det er relevant, ved hjælp af de eksempler på politikker, der er anført i bilaget

                  3)

                  sikrer, at alle sektorer inden for uddannelse på primær- og sekundærtrinnet medtages, idet der begyndes så tidligt som muligt, herunder grundlæggende erhvervsuddannelse

                  4)

                  støtter udviklingen af sproglig bevidsthed i skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner som led i sådanne samlede tilgange ved at:

                              a)

                              yde aktiv støtte til og anerkende lærendes og læreres mobilitet, herunder ved at gøre brug af de muligheder, der tilbydes i Unionens relevante finansieringsprogrammer

                              b)

                              styrke kompetencen i de sprog, der undervises på, som grundlag for yderligere læring og uddannelsesmæssige resultater i skolen for alle lærende og navnlig lærende med migrant- eller flygtningebaggrund eller fra dårligt stillede miljøer

                              c)

                              hjælpe lærende med at udvide deres kompetencer i de sprog, der undervises på, ved at støtte lærere i forbindelse med anvendelse af særlig sprogbrug på deres respektive fagområder, bl.a. ved at øge bevidstheden om forskellige sprogregistre og et specifikt ordforråd

                              d)

                              fremme kontinuitet i sprogundervisningen mellem de forskellige skoleniveauer

                              e)

                              værdsætte lærendes sproglige mangfoldighed og udnytte den som en læringsressource, blandt andet ved at inddrage forældre, andre omsorgspersoner og det bredere lokalsamfund i sprogundervisningen

                              f)

                              overveje muligheder for at vurdere og validere sproglige kompetencer, der ikke indgår i undervisningsplaner, men som er erhvervet i uformel læring (f.eks. i tilfælde af lærende med migrant- eller flygtningebaggrund eller med tosproget baggrund) eller i et formelt skolesystem i et andet land, hvor lærende har været bosat, for eksempel ved at udvide antallet af sprog, der kan tilføjes lærendes kvalifikationer ved afslutningen af skoleuddannelse

                              g)

                              styrke anvendelsen af den fælles europæiske referenceramme for sprog, navnlig for at inspirere til udvikling inden for sprogundervisningsplaner, -prøver og -vurdering

                              h)

                              sikre støtte til skoler, så de kan fastlægge deres egen tilgang til sprogindlæring, samtidig med at national lovgivning overholdes, og hjælpe skoler med aktivt at værdsætte og anvende deres sproglige mangfoldighed

                              i)

                              give skoler og uddannelsescentre muligheder for at styrke deres europæiske perspektiv, f.eks. gennem fortsat gennemførelse af Den Europæiske Sprogpris, udvikling af skolemærker med et særligt europæisk perspektiv og organisering af nationale arrangementer om sproglig mangfoldighed

                  5)

                  støtter lærere, undervisere, inspektører og skoleledere i forbindelse med udvikling af sproglig bevidsthed ved at:

                              a)

                              investere i grund-, efter- og videreuddannelse af sproglærere, hvor det er relevant, for at styrke deres kompetencer og tiltrække og fastholde personale med henblik på at opretholde et bredt sprogtilbud inden for uddannelse på primær- og sekundærtrinnet

                              b)

                              styrke det frivillige samarbejde mellem institutioner med ansvar for grund-, efter- og videreuddannelse af sproglærere

                              c)

                              medtage forberedelse til sproglig mangfoldighed i klasseværelset i grunduddannelsen og den løbende faglige udvikling af lærere og skoleledere

                              d)

                              fremme studieophold i udlandet for studerende på læreruddannelsen og tilskynde til mobilitet for alle lærere, undervisere, inspektører og skoleledere

                              e)

                              fremme integration og anerkendelse af læringsmobilitet inden for uddannelse af sproglærere, således at nyuddannede sproglærere kan få gavn af helst et semesters lærings- eller undervisningsophold i et andet land, især gennem programmet Erasmus+

                              f)

                              fremme brug af eTwinning (11) og andre former for virtuelt samarbejde samt opbygning af personlige netværk for at berige læringserfaringer i skoler og udvikle flersproget kompetence for lærere og elever

                              g)

                              fremme samarbejdsbaseret undervisning mellem sproglærere og lærere i andre fag

                  6)

                  fremmer forskning i og anvendelse af innovativ, inklusiv og flersproget pædagogik, herunder f.eks. brug af digitale værktøjer, gensidig forståelse og metoder til at undervise i fag på et fremmedsprog (integreret indholds- og sproglæring), og fornyer lærergrunduddannelsen

                  7)

                  sikrer, at de sproglige kompetencer, der tilegnes i forskellige faser af uddannelse, overvåges og supplerer eksisterende oplysninger om tilvejebringelse af sprogindlæring

                  8)

                  aflægger rapport gennem eksisterende rammer og værktøjer om erfaringer og fremskridt med fremme af sprogindlæring,

            OG BIFALDER, AT KOMMISSIONEN AGTER AT

                  9)

                  støtte opfølgningen af denne henstilling ved at lette gensidig læring blandt medlemsstaterne og ved i samarbejde med medlemsstaterne at udvikle flersprogede værktøjer og ressourcer, f.eks.:

                              a)

                              retningslinjer om, hvordan sprogundervisning og -vurdering sammenkædes med den fælles europæiske referenceramme for sprogkompetencer (12)

                              b)

                              evidensbaseret vejledende materiale om nye former for læring og understøttende tilgange, også for sprog, der ikke indgår i undervisningsplaner

                              c)

                              digitale værktøjer til sprogindlæring og faglig udvikling af uddannelsespersonale inden for sprogindlæring, såsom omfattende åbne onlinekurser, selvvurderingsværktøjer (13) og netværk, herunder eTwinning og School Education Gateways Teacher Academy

                              d)

                              metoder og værktøjer til støtte for overvågning af flersproget kompetence i Unionen

                  10)

                  styrke mobiliteten for skoleelever, lærende inden for erhvervsuddannelse og lærere, undervisere, inspektører og skoleledere inden for rammerne af programmet Erasmus+ og generelt støtte anvendelse af EU-finansiering, såsom Erasmus+, Horisont 2020, Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden (AMIF) og de europæiske struktur- og investeringsfonde, hvor det er relevant, til gennemførelsen af denne henstilling og bilaget hertil, uden at dette berører forhandlingerne om den næste flerårige finansielle ramme

                  11)

                  styrke samarbejdet med Europarådet og Det Europæiske Center for Moderne Sprog inden for sprogindlæring for at fremme innovative metoder inden for sprogundervisning og -indlæring og øge bevidstheden om den afgørende rolle, som sprogindlæring spiller i moderne samfund

                  12)

                  aflægge rapport om opfølgningen af gennemførelsen af denne henstilling, primært gennem eksisterende rammer og værktøjer.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 22. maj 2019.

               På Rådets vegne

            C-B. MATEI

               Formand

         (1)  COM(2017) 673 final.

         (2)  EUCO 19/1/17 REV 1.

         (3)  EUT C 189 af 4.6.2018, s. 1.

         (4)  Mens Europarådet på engelsk anvender udtrykket »plurilingualism«, når det omtaler flersprogethed hos enkeltpersoner, anvendes udtrykket »multilingualism« i Den Europæiske Unions officielle dokumenter til at beskrive både individuelle kompetencer og samfundsforhold. Dette skyldes til dels de vanskeligheder, der er forbundet med at skelne mellem »plurilingual« og »multilingual« på andre sprog end engelsk og fransk.

         (5)  Europæerne og deres sprog — resumé af en særlig Eurobarometerrapport fra 2012.

         (6)  Førstesprog: det sprog, der tilegnes og anvendes i den tidlige barndom (omtrent før to- eller treårsalderen), hvor den menneskelige sprogevne først udvikles. Denne term foretrækkes frem for modersmål, som ofte er uhensigtsmæssig, da førstesproget ikke nødvendigvis kun er moderens sprog.

         (7)  Meddelelse fra Kommissionen om fremme af vækst og samhørighed i EU's grænseregioner (COM(2017) 534).

         (8)  Europa-Kommissionen (2012) — resumé af den første europæiske undersøgelse af sproglige kompetencer.

         (9)  Den Europæiske Sprogpris tildeles på nationalt plan og støttes gennem programmet Erasmus+.

         (10)  Tilegnelse af klassiske sprog som oldgræsk og latin kan være en del af lærendes sprogfærdigheder.

         (11)  eTwinning er et fællesskab af lærere fra skoler på børnehaveklasse- til ungdomsuddannelsesniveau, som findes på en sikker internetplatform.

         (12)  Baseret på Europarådets erfaring med og ekspertise inden for opstilling og opdatering af referencerammen og på Det Europæiske Center for Moderne Sprogs og Europa-Kommissionens erfaring med og ekspertise inden for anvendelse af dette arbejde på uddannelse af lærere gennem projekter, der finansieres i fællesskab.

         (13)  Europass omfatter på nuværende tidspunkt et selvvurderingsværktøj for sprogkompetence, og funktionen og effektiviteten af dette vil blive undersøgt som led i gennemførelsen af Europass-afgørelsen.

         BILAG
         Sproglig bevidsthed i skoler — udvikling af samlede tilgange til sprogindlæring
         Gennemførelsen af henstillingen om sprogindlæring kan understøttes af samlede sprogtilgange. Dette bilag omfatter en række pædagogiske principper og eksempler på god praksis, som har det til fælles, at deres mål er at øge den generelle sproglige bevidsthed i skoler med det endelige mål at forbedre resultaterne af sprogindlæring.
         Sprogundervisning er et vigtigt element i alle fag, når der ses på de forskellige måder, som sprog anvendes på i klasseværelset, og den afgørende rolle, som sprog spiller i forbindelse med indlæring og forståelse af fagligt indhold. Opnåelse af en god beherskelse af akademisk sprog går hånd i hånd med udviklingen af fagkendskab og forståelse.
         Sproglig bevidsthed i skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner kan støtte forståelsen af, at sprogindlæring er en dynamisk og vedvarende proces — tilegnelsen af førstesproget og dets forskellige registre og stilarter fortsætter og er nært forbundet med indlæringen af andre sprog, på forskellige kompetenceniveauer svarende til den enkelte lærendes omstændigheder, behov og interesser.
         Sproglig bevidsthed i skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner kan understøtte overvejelser om den sproglige dimension på alle niveauer af skolers organisation, undervisning og praksis: inden for udvikling af læse- og skrivefærdigheder, indlæring af fremmedsprog, fagundervisning, anerkendelse af andre sprog, som elever anvender, kommunikation med forældre og med det bredere skolemiljø mv.
         Tæt samarbejde mellem forskellige medlemmer af skolefællesskabet, ideelt set inden for rammerne af en opfattelse af skolen som en læringsorganisation eller inden for en helhedsskoletilgang, kan fremme en sådan forståelse af sproglig bevidsthed.
         For at støtte den sproglige bevidsthed i skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner er der identificeret følgende eksempler på god praksis.
         1.   Flersprogethed i skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner

                     —

                     En positiv holdning til sproglig mangfoldighed kan bidrage til at skabe et sprogvenligt miljø, hvor indlæring og brug af flere sprog opfattes som en rigdom og en ressource. Bevidstheden om betydningen af sprogindlæring og af de uddannelsesmæssige, kognitive, sociale, interkulturelle, faglige og økonomiske fordele ved en bredere anvendelse af sprog kan øges og fremmes.

                     —

                     Udvikling af sprogkompetence og sproglig bevidsthed kan integreres på tværgående vis i undervisningsplaner. Integrering af sprog og andre fag kan gøre det muligt at tilvejebringe mere autentisk indlæring med henblik på situationer i det virkelige liv.

                     —

                     Lærendes motivation til at studere sprog kan øges ved at skabe forbindelse mellem uddannelsesindhold og deres eget liv og interesser ved at tage højde for uformel læring og fremme synergi med aktiviteter uden for undervisningsplaner. Forbindelser mellem brugen af sprog i hverdagen og skoler eller erhvervsuddannelsesinstitutioner kan styrkes ved at anerkende tidligere sprogindlæring og ved at give mulighed for at tilføje flersproget kompetence fra uformel læring (f.eks. i tilfælde af lærende med migrant- eller flygtningebaggrund eller med tosproget baggrund) eller fra et formelt skolesystem i et andet land, hvor lærende tidligere har været bosat, på eksamensbeviser.

                     —

                     Lærendes samlede sprogfærdigheder kan værdsættes og støttes i skolen og desuden anvendes som en pædagogisk ressource til yderligere indlæring for alle lærende. Elever kan hjælpe hinanden med at lære, forklare deres sprog til de andre og sammenligne sprog.

                     —

                     Skoler kan tilbyde en bredere vifte af sprog ud over de vigtigste globale kommunikationssprog. Udbredelsen heraf kan variere afhængigt af, om et land har to eller flere officielle sprog, eller om der er en erklæret interesse i at fremme indlæring af et nabolands sprog.

                     —

                     Oprettelse af partnerskaber mellem dagtilbudsinstitutioner og skoler i grænseregioner vil tilskynde børn til at lære deres nabos sprog fra en tidlig alder og mindske sprogbarrierer i grænseregioner.

                     —

                     Skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner kan tilskyndes yderligere til at anvende den europæiske sprogdag og Den Europæiske Sprogpris for at fremme sprogindlæring og sproglig mangfoldighed. Skolemærker med en særlig europæisk dimension kan fremmes for at give skoler og uddannelsescentre et europæisk perspektiv.

               2.   Effektiv og innovativ undervisning med henblik på styrket sprogindlæring

                     —

                     Potentialet i digitale værktøjer kan udnyttes til fulde til at styrke sprogindlæring og sprogundervisning og -vurdering. Teknologi kan i vidt omfang anvendes til at udvide udbuddet af sprog og give muligheder for sproglig påvirkning og kan være meget nyttig til at støtte de sprog, der ikke undervises i i skoler. Udvikling af kritisk tænkning og mediekendskab samt en hensigtsmæssig og sikker anvendelse af teknologi kan være et afgørende læringselement i denne forbindelse.

                     —

                     Virtuelt samarbejde mellem skoler gennem eTwinning og andre former for virtuelt samarbejde kan give unge mulighed for at forbedre sprogindlæringen, arbejde med jævnaldrende fra et andet land og forberede mobilitet med henblik på studier, uddannelse eller frivilligt arbejde i udlandet.

                     —

                     Elevmobilitet, herunder gennem Erasmus+, kan gøres til en fast del af indlæringsprocessen. Dette bør omfatte virtuel og omfattende personalemobilitet.

                     —

                     Lærere, undervisere og lærende kan anvende en blanding af diagnostisk, formativ og sammenfattende vurdering til at overvåge og evaluere sprogudvikling; individuelle sprogmapper anvendes til at følge fremskridt, f.eks. gennem den europæiske sprogmappe eller Europass-sprogpasset.

               3.   Støtte til lærere og undervisere

                     —

                     Lærere, der underviser i moderne sprog, kan tilskyndes til at deltage i udvekslingsordninger med lande, hvor deres målsprog tales, som led i deres grunduddannelse og/eller videre faglige udvikling. Nyuddannede sproglærere kan have tilbragt helst et semester med læring eller undervisning i udlandet.

                     —

                     Lærere og undervisere, der underviser i andre fag end moderne sprog, kan tilegne sig sproglig bevidsthed og viden om sproglig didaktik og strategier til at støtte lærende.

                     —

                     Sprogassistenter kan indgå i sprogundervisningen og udnytte mulighederne i udvekslingsordninger mellem medlemsstater.

                     —

                     Muligheder for løbende faglig udvikling kan gøres tilgængelige for alle lærere (gennem netværk, praksisfællesskaber, omfattende onlinesprogkurser, ekspertisecentre, samarbejdsorienteret onlinelæring, forskning gennem samarbejdsforanstaltninger mv.), så de kan holde sig ajour med de seneste pædagogiske innovationer og opkvalificere sig.

               4.   Partnerskaber og forbindelser i det bredere skolemiljø som støtte for sprogindlæring

                     —

                     Skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner kan samarbejde med forældre om, hvordan de kan støtte deres børns sprogindlæring, især når børn vokser op med mere end ét sprog eller anvender et andet sprog hjemme end det, der undervises på.

                     —

                     Skoler og erhvervsuddannelsesinstitutioner kan udvikle partnerskaber med sprogcentre/sproglaboratorier, offentlige biblioteker, kulturcentre eller andre kultursammenslutninger, universiteter og forskningscentre for at skabe mere engagerende læringsmiljøer, berige tilegnelsen af sprog og forbedre og innovere undervisningspraksis.

                     —

                     Skoler, erhvervsuddannelsesinstitutioner og kommuner kan sammenlægge ressourcer for at skabe sprogcentre med et større udbud af sprog med henblik på at bevare mindre talte sprog og/eller sprog, der ikke undervises i i skolen.

                     —

                     Samarbejde med arbejdsgivere i regionen eller uden for den kan bidrage til at øge forståelsen af betydningen af flersproget kompetence i arbejdslivet og bidrage til at sikre, at tilegnet flersproget kompetence effektivt fremmer beskæftigelsesegnethed.

                     —

                     Partnerskaber på tværs af grænserne mellem uddannelsesinstitutioner i grænseregioner bør tilskyndes. Mobilitet for studerende, lærere, undervisere og administrativt personale samt ph.d.-studerende og forskere kan lettes ved at tilbyde information om og kurser i de sprog, der tales i nabolande. Ved at fremme flersprogethed som led i sådanne partnerskaber på tværs af grænserne kan nyuddannede forberedes til at komme ind på arbejdsmarkedet på begge sider af grænserne.

                     —

                     Fremme samarbejde mellem læreruddannelsesinstitutioner.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 7. december 2018 om registeret for data om institutter og tilknyttede enheder (RIAD) (ECB/2018/36)

text:
               17.1.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 21/1

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
      af 7. december 2018
      om registeret for data om institutter og tilknyttede enheder (RIAD)
      (ECB/2018/36)
      (2019/C 21/01)
      STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 127, stk. 2 og 5, samt artikel 132, stk. 1, tredje led
      under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5.1, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  1)

                  RIAD-databasen (Register of Institutions and Affiliates Data, RIAD) er et delt datasæt for referencedata over juridiske og andre statistiske institutionelle enheder, som indsamles for at støtte forretningsprocesserne på tværs af Eurosystemet og udførelsen af Det Europæiske System af Centralbankers (ESCB) og Den Fælles Tilsynsmekanismes (SSM) opgaver. Informationerne, som registreres i RIAD, tilvejebringes af medlemmerne af Eurosystemet og af de nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, men som frivilligt deltager i driften af RIAD.

                  2)

                  De nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, men som deltager i driften af RIAD, bør samarbejde med hinanden, med de nationale centralbanker i Eurosystemet og med Den Europæiske Centralbank om at tilvejebringe, opdatere og validere referencedata for enheder, der er registreret i RIAD i overensstemmelse med Den Europæiske Centralbanks retningslinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16) (1) og på gensidig basis have adgang til og udveksle data om deres indenlandske enheder.

                  3)

                  Med det formål at opnå et tæt og effektivt samarbejde på tværs af ESCB i forbindelse med forvaltningen af RIAD og i overensstemmelse med betragtning 9 til retningslinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16) bør der vedtages en henstilling som supplement til den retningslinje.

                  4)

                  Udvekslingen af RIAD-data er med forbehold af ESCB's fortrolighedsordning eller, i tilfælde af ikke-statistiske RIAD-data, andre fortrolighedsordninger, og udvekslingen af data mellem de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, kan være med forbehold af yderligere retlige begrænsninger på nationalt plan —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
      I.   Definition

      I denne henstilling har termen »enhed« samme betydning som defineret i artikel 2, punkt 1, i retningslinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16).
      II.   Tilvejebringelse af statistiske oplysninger

      Adressaterne for denne henstilling bør anvende bestemmelserne i retningslinje (EU) 2018/876 (ECB/2018/16), som er rettet til de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta.
      III.   Afsluttende bestemmelse

      Denne henstilling er rettet til de nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta.

         Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 7. december 2018.

            Mario DRAGHI

               Formand for ECB

         (1)  Den Europæiske Centralbanks retningsline (EU) 2018/876 af 1. juni 2018 om registeret for data om institutter og tilknyttede enheder (RIAD) (ECB/2018/16) (EUT L 154 af 18.6.2018, s. 3).


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om udnævnelse af formanden for Den Europæiske Centralbank

text:
               12.7.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 235/1

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om udnævnelse af formanden for Den Europæiske Centralbank
      (2019/C 235/01)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 283, stk. 2, og artikel 139, stk. 2,
      som henviser til protokol nr. 4 om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 11.2,
      HENSTILLER HERMED TIL DET EUROPÆISKE RÅD, AT:
      det udnævner Christine LAGARDE til formand for Den Europæiske Centralbank for en embedsperiode på otte år med virkning fra den 1. november 2019.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand