title: Proposition de RECOMMANDATION DU CONSEIL concernant les politiques de réduction de l’abandon scolaire

text:
|

52011PC0019

	[pic] | EUROPA-KOMMISSIONEN |Bruxelles, den 31.1.2011KOM(2011) 19 endeligForslag tilRÅDETS HENSTILLINGom politikker, som skal mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligtSEK(2011) 98 endeligSEK(2011) 97 endeligSEK(2011) 96 endeligBEGRUNDELSE1. BAGGRUNDEN FOR FORSLAGETI juni 2010 vedtog Det Europæiske Råd strategien Europa 2020, der bygger på tre prioriterede områder vedrørende intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, som gensidigt styrker hinanden. Et af strategiens fem hovedmål er at mindske andelen af elever, der forlader skolen for tidligt[1], i EU til mindre end 10 % senest i år 2020. I øjeblikket forlader ca. 6 mio. unge i EU skolen efter 9. klasse eller før. Vi har ikke råd til at lade denne udvikling fortsætte. En forebyggelse af skolefrafald er yderst vigtigt, både for at bekæmpe de negative følger af fattigdom og social udstødelse for barnets udvikling og for at styrke børnene og bryde den sociale arv med dårlige kår.Efterhånden som EU kommer ud af den økonomiske krise, vil vækstmotoren øge kvalifikationsniveauet, og der vil blive stadig færre job til de lavtuddannede. Hvis mange elever forlader skolen for tidligt, udgør dette en flaskehals for intelligent og inklusiv vækst. Det påvirker ungdomsbeskæftigelsen negativt og øger risikoen for fattigdom og social udstødelse. At forlade skolen for tidligt udgør en tabt mulighed for de unge og et tab af socialt og økonomisk potentiale. En drastisk mindskelse af antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, er en afgørende investering i den fremtidige velstand og sociale samhørighed i EU.Elever, der forlader skolen for tidligt, er ikke et nyt problem, men det bliver stadig mere akut. For ca. ti år siden fastsatte Rådet (undervisningsministrene) et mål om at mindske andelen af elever, der forlader skolen for tidligt, hvilket afspejlede en politisk prioritering i alle medlemsstaterne. Der har været fremskridt, et fald fra 17,6 % i 2000 til 14,4 % in 2009[2], men dette er ikke nok, og forbedringen sker ikke så hurtigt, at man kan nå målet for 2020. Der er mange eksempler på god praksis i medlemsstaterne, men den generelle fremgangsmåde for denne politik er i de fleste lande ikke tilstrækkelig effektiv og strategisk. EU kan tilføre en merværdi ved at hjælpe medlemsstaterne med at udvikle mere effektive fremgangsmåder for denne politik og således sætte gang i processen til gennemførelse af forbedringer.Selv om årsagerne til at forlade uddannelsen for tidligt er meget individuelle, kommer disse unge generelt oftere fra socioøkonomisk dårligt stillede grupper med en lav uddannelsesmæssig baggrund. Sårbare grupper og unge med særlige uddannelsesbehov er overrepræsenteret blandt elever, der forlader skolen for tidligt. Det er langt mere sandsynligt, at det er drenge end piger, som forlader skolen for tidligt. Den gennemsnitlige andel i EU af elever, der forlader skolen for tidligt, er dobbelt så høj for førstegenerationsunge fra indvandrerfamilier sammenlignet med landets egne indbyggere; i nogle lande forlader mere end 40 % af indvandrerunge skolen for tidligt. Andelen af unge, der forlader skolen for tidligt, blandt romaer ligger på endnu højere niveauer.Elever, som har været udsat for problemer i den almene uddannelse, vælger ofte en erhvervsfaglig uddannelse. Derfor har de erhvervsfaglige skoler et særligt ansvar, og der er her en særlig udfordring i at mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt. Den erhvervsfaglige uddannelse kan øge motivationen for at lære, kan tilbyde eleverne større fleksibilitet, en mere hensigtsmæssig pædagogik og kan målrettet tage direkte hensyn til de unges forventninger til arbejdsmarkedet.Trods meget langsomme fremskridt samlet set i hele EU i mindskelsen af antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, har nogle medlemsstater haft meget gode resultater. Men både det fælles arbejde i forbindelse med den åbne koordinationsmetode, komparative data og en analytisk forskning viser, at det vigtigste ved gennemførelsen af en vellykket politik er et omfattende dokumentationsgrundlag for styringsfaktorer og forekomsten af elever, der forlader skolen for tidligt, konsekvens og sammenhæng i de foranstaltninger, der gennemføres til forebyggelse heraf, en tværsektoriel karakter i samarbejdet og omfanget af tiltaget. Problemet med elever, der forlader skolen for tidligt, skal løses gennem en række politikker, socialpolitik, ungdomspolitik, familiepolitik, sundhedspolitik, lokalpolitik, beskæftigelsespolitik og uddannelsespolitik. Også en udvidelse af uddannelseskoncepterne, såsom kulturuddannelse, samarbejde med erhvervslivet eller andre aktører uden for skolen samt sport kan spille en vigtig rolle, når man skal mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, ved at promovere kreativitet, nye måder at tænke på, interkulturel dialog og social samhørighed.I betragtning af nærhedsprincippets stærke stilling inden for uddannelsesområdet og mangfoldigheden af uddannelsessystemer ville det hverken være muligt eller ønskeligt at fastlægge en enkel løsning, der er fælles for alle medlemsstater. En videreførelse af status quo har kun givet begrænsede fremskridt, som ligger langt fra de ambitioner, som undervisningsministrene i fællesskab gav udtryk for, og som blev bekræftet af Det Europæiske Råd. Kommissionen skønner derfor, at en henstilling fra Rådet er den mest effektive måde til at skabe en ramme for udvikling af en sådan omfattende fremgangsmåde i medlemsstaterne for at støtte hovedmålet i Europa 2020.Henstillingen vil give medlemsstaternes indsats en merværdi ved at hjælpe dem med at udvikle politikker, som peger på årsagerne til, at elever forlader skolen for tidligt, og tager problemet op med henblik på livslang læring, vil indebære et skift fra gennemførelse af enkeltforanstaltninger til afhjælpning af problemet med skolefrafald til indførelse af sammenhængende strategier, vil behandle problemet som et fænomen, der dækker over en række relaterede politikområder, inddrage alle interesserede parter og gøre politiktiltag mere systematiske og konsekvente.I henstillingen er der fastlagt grundlæggende retningslinjer for konsekvente, sammenhængende og evidensbaserede politikker til mindskelse af skolefrafald, som sigter på:-  at skabe en referenceramme, der støtter medlemsstaterne i udvikling af mere effektive politikker til forebyggelse af, at man forlader skolen for tidligt-  at støtte medlemsstaterne ved gennemførelsen heraf og på denne måde-  at nå frem til en markant mindskelse af andelen af elever, der forlader skolen for tidligt, i alle medlemsstater.2. RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSERForslaget bygger på medlemsstaternes arbejde under den åbne koordinationsmetode, hvor der fokuseres på "adgang til og social integration i livslang læring" mellem 2006 og 2010. Indholdet af den politiske ramme har været genstand for en omfattende høring med interesserede parter med meget forskellig baggrund: undervisningsministerier, europæiske interesseorganisationer inden for almen og erhvervsfaglig uddannelse, organisationer vedrørende børns rettigheder og velfærd samt indvandrer- og romaorganisationer. Emnet vedrørende elever, der forlader skolen for tidligt, er også blevet taget op i to offentlige høringer, "Skoler i det 21. århundrede" (2007) og "Migration og uddannelse" (2008). Interesserede parter støttede fuldt ud tanken om en aktion på EU-niveau til opbakning af den nationale indsats og fremhævede problemets hastende karakter som følge af den økonomiske krise. For nylig understregede man på ministerseminariet, som det belgiske formandskab afholdt i juli 2010, behovet for at uddybe udvekslingen af erfaringer og god praksis mellem medlemsstaterne og udtalte sig positivt om forslag om, at EU skulle sørge for en fleksibel politisk ramme, der bygger på erfaringer med spørgsmål, såsom en fælles europæisk definition af nøglekompetencer i skolernes undervisning.Konsekvensanalyseudvalget afgav en første udtalelse om konsekvensanalysen den 24. september 2010 og udtalte sig positivt om den reviderede konsekvensanalyserapport den 22. oktober 2010. I den endelige udgave af konsekvensanalyserapporten har man taget hensyn til udvalgets bemærkninger.3. FORSLAGETS JURIDISKE INDHOLDResumé af den foreslåede aktionI henstillingen har man fastlagt de vigtigste elementer i en konsekvent, sammenhængende og evidensbaseret politik til mindskelse af andelen af elever, der forlader skolen for tidligt. Disse elementer omfatter forebyggelse, indgreb og kompenserende foranstaltninger. De omhandler alle uddannelsesniveauer, strukturaspekter i uddannelsessystemerne, mulige interventioner på skoleniveau og støtteordninger til enkeltelever, der risikerer at falde fra.I henstillingen tages der hensyn til, at det drejer sig om et komplekst fænomen, hvis man forlader skolen for tidligt, og at det, som kendetegner fænomenet, varierer fra land til land, fra region til region og nogle gange også inden for regionen selv. Det kræver ikke kun en stærk kontrol af problemet, men en tilpasset aktion i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Henstillingen sigter også på at sikre et udgangspunkt for yderligere udvekslinger af god praksis og udvikling af politikker inden for den åbne koordinationsmetode.I henstillingen opfordres medlemsstaterne til:-  at udpege de vigtigste faktorer, der fører til, at elever forlader skolen for tidligt, og at kontrollere udviklingen på nationalt, regionalt og lokalt niveau-  at udvikle og gennemføre sammenhængende og tværsektorielle politikker til mindskelse af andelen af elever, der forlader skolen for tidligt, på grundlag af de specifikke forhold i medlemsstaterne.I henstillingen opfordres Europa-Kommissionen til at støtte politikker på nationalt niveau ved:-  at kontrollere udviklingen i alle medlemsstater og støtte peer-læring og udveksling af god praksis mellem medlemsstaterne-  at støtte politikker, der skal mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, inden for alle relevante aktiviteter, som styres af Kommissionen, og som er målrettet mod børn og unge, og at fremme tværsektorielt samarbejde-  at starte undersøgelser og komparative forsknings- og samarbejdsprojekter.Det juridiske grundlagI henhold til artikel 165 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde bidrager Unionen til udviklingen af et højt uddannelsesniveau ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt at støtte og supplere disses indsats. I artikel 166 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde henvises der til iværksættelse af en erhvervsuddannelsespolitik, der støtter og supplerer medlemsstaternes indsats. Den foreslåede henstilling sigter på at styrke medlemsstaternes indsats for at modvirke, at elever forlader skolen for tidligt. Henstillingen støtter medlemsstaterne ved at sikre en ramme for udvikling af målrettede og sammenhængende politikker, der modvirker, at elever forlader skolen for tidligt.I overensstemmelse med artikel 9 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvor der står, at Unionen "tager hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyttelse af menneskers sundhed" i sine politikker og aktiviteter, understreges det i den foreslåede henstilling, at det er nødvendigt at modvirke, at elever forlader skolen for tidligt, i de politikker og programmer, som Kommissionen og medlemsstaterne støtter.Principperne vedrørende subsidiaritet, komplementaritet og proportionalitetDen foreslåede henstilling skal bidrage til uddannelsernes kvalitet ved at fremme det arbejde, som medlemsstaterne har forpligtet sig selv til i strategien Europa 2020. Henstillingen støtter udvikling af politikker i medlemsstaterne og læring af god praksis for at hjælpe medlemsstaterne med at udarbejde sammenhængende strategier med henblik på at mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, på en bæredygtig måde og antallet af lavtuddannede voksne. Henstillingen etablerer en ramme, inden for hvilken medlemsstaterne mere effektivt kan udvikle politikker til mindskelse af antallet af elever, der forlader skolen for tidligt. Valget af politiske foranstaltninger, der skal vedtages, er fortsat medlemsstaternes ansvar, tilpasset de særlige forhold, som gælder i medlemsstaterne. Derfor er dette forslag i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.Det er meningen at styrke det politiske engagement vedrørende reformer, som ikke kan opnås ved udelukkende at anvende EU's uddannelsesprogrammer eller strukturfondene. Endvidere understreges behovet for politisk koordination og aktioner inden for en række politikområder, og man bevæger sig således ud over en ensidig fokusering på uddannelsespolitikker inden for den åbne koordinationsmetode ET2020 (det europæiske samarbejde på uddannelsesområdet). Gennemførelsesordningerne er imidlertid fortsat medlemsstaternes ansvarsområde på et hensigtsmæssigt niveau i overensstemmelse med de nationale, regionale og/eller lokale forhold, og de er derfor i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.4. VIRKNINGER FOR BUDGETTETForslaget har ingen virkninger for EU-budgettet.5. FAKULTATIVE ELEMENTERIkke relevant.Forslag tilRÅDETS HENSTILLINGom politikker, som skal mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt(EØS-relevant tekst)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 165 og 166,som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Det er af afgørende betydning, at antallet af elever, der forlader skolen for tidligt[3], mindskes, hvis en række nøglemål i strategien Europa 2020[4] skal nås. Den omhandler både mål for "intelligent vækst" gennem en forbedring af uddannelsesniveauerne og for "inklusiv vækst" ved at tage en af de største risikofaktorer for arbejdsløshed og fattigdom op. Strategien Europa 2020 omfatter derfor et hovedmål om at mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, til mindre end 10 % senest i 2020 fra 14,4 % i 2009. Medlemsstaterne har forpligtet sig til at fastlægge nationale mål under hensyntagen til deres relative udgangsposition og nationale forhold.(2) I de integrerede retningslinjer for gennemførelsen af strategien Europa 2020 opfordres medlemsstaterne til at gennemføre alle nødvendige foranstaltninger for at hindre, at elever forlader skolen for tidligt[5].(3) I flagskibsinitiativet "Den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse"[6] er der sat en ramme for aktioner, der skal sikre social og territorial samhørighed med et særligt fokus på at bryde den onde cirkel af fattigdom og at fremskynde forebyggende aktioner. Det omhandler hovedmålet i Europa 2020 om at få mindst 20 millioner mennesker ud af fattigdom og social udstødelse inden for det næste tiår.(4) "Unge på vej", et flagskibsinitiativ i strategien Europa 2020, har som mål at "gøre Europas højere uddannelsesinstitutioner mere attraktive internationalt og generelt løfte uddannelsesniveauet i EU ved at kombinere både fremragende præstationer og lige muligheder og fremme studerendes og praktikanters mobilitet og unge menneskers beskæftigelsessituation"[7].(5) I Rådets konklusioner fra maj 2003 om vedtagelse af arbejdsprogrammet uddannelse 2010[8] understregede man, at andelen af elever, der går for tidligt ud af skolen, senest i 2010 ikke bør overstige 10 %, hvor elever, der forlader skolen for tidligt, defineres som 18-24-årige, som kun har uddannelse på folkeskoleniveau eller lavere, og som ikke er i gang med en videreuddannelse eller erhvervsuddannelse. Dette benchmark blev ikke nået. En ud af syv unge forlader i øjeblikket uddannelsesområdet, inden de har afsluttet en gymnasial uddannelse.(6) Årsagerne til, at elever forlader skolen for tidligt, varierer meget fra land til land og ligeledes inden for regioner. Politikker til mindskelse af antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, skal tilpasses den særlige situation i en region eller et land; der findes ikke en enkelt løsning for alle medlemsstaterne.(7) Trods forskellene mellem landene og regionerne er der meget i alle medlemsstater, som tyder på, at dårligt stillede og sårbare grupper er mere berørt end andre. Unge med særlige uddannelsesbehov er ligeledes overrepræsenteret blandt dem, der forlader uddannelsen for tidligt. Forlader man skolen for tidligt, medfører det, at man både bliver socialt dårligt stillet og viderefører risikoen for social udstødelse.(8) I Rådets konklusioner af 26. november 2009 om uddannelse af børn med indvandrerbaggrund[9] konstaterede man, at selv om et stort antal børn med indvandrerbaggrund klarer sig godt i uddannelsessystemet, er der en tendens til, at elever med en indvandrerbaggrund oftere forlader skolen for tidligt. For indvandrere er andelen af elever, der forlader skolen for tidligt, dobbelt så høj i EU som blandt indfødte elever. Den foreliggende dokumentation viser, at blandt romaer er andelen, der forlader skolen for tidligt, endnu højere.(9) I Rådets konklusioner af 22. maj 2008 om voksenuddannelse[10] anerkender man den rolle, som voksenuddannelsen kan spille, når man skal tage fat på problemet med kort skolegang ved at give en ny chance til dem, der kommer ind i voksenalderen uden kvalifikationer, idet der skal fokuseres på grundlæggende kvalifikationer, it-færdigheder og sproglæring.(10) I Rådets resolution af 15. november 2007 om "nye kvalifikationer til nye job"[11] fremhævede man nødvendigheden af at øge de generelle kvalifikationsniveauer og at prioritere uddannelse af de mennesker, der har risiko for økonomisk og social udstødelse, især mennesker, der har forladt skolen for tidligt. Man understregede behovet for at give erhvervsvejledning og en personlig uddannelsesplan til jobsøgende og at udvikle validering af læringsresultater opnået gennem formel, ikke-formel og uformel læring.(11) Rådet fastslog i maj 2010 i sine konklusioner om den sociale dimension af uddannelse[12], at hvis det skal lykkes at hindre, at unge forlader skolen før tiden, kræver det større viden om grupper, der risikerer at falde fra på lokalt, regionalt og nationalt plan, og systemer, der kan finde frem til dem, der er udsat for denne risiko, og konkluderede, at der bør gennemføres sammenhængende strategier på tværs af sektorer med en vifte af systemiske politikker, som omfatter alle skoler, og som fokuserer på de forskellige faktorer, der fører til, at unge forlader skolen før tiden.(12) Det tager tid, før uddannelsesreformer får en virkning. For at opnå en mindskelse af antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, inden for det næste tiår og nå målet for Europa 2020, skal der så hurtigt som muligt gennemføres sammenhængende strategier på tværs af sektorer til mindskelse af skolefrafaldet.(13) En fælles europæisk ramme for en sammenhængende strategi til mindskelse af skolefrafald kan hjælpe medlemsstaterne til at revidere eksisterende politikker, udvikle deres nationale reformprogrammer under strategien Europa 2020 og forny og udvikle nye strategier med stor virkning og et tilfredsstillende costbenefitforhold. Den kan også udgøre grundlaget for samarbejde gennem den åbne koordinationsmetode og sætte fokus på anvendelsen af EU's støtteinstrumenter,HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:at de anvender den ramme, der er i bilaget til nærværende henstilling, for:1. at udpege de vigtigste faktorer, der fører til afbrydelse af skolegang, og kontrollere det, der kendetegner fænomenet på nationalt, regionalt og lokalt niveau, som en forudsætning for målrettede og effektive evidensbaserede politikker,2. inden udgangen af 2012 at vedtage og sikre gennemførelsen af sammenhængende strategier for at mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, i overensstemmelse med de nationale mål i Europa 2020; disse strategier bør omfatte forebyggelse, indgreb og kompensationsforanstaltninger,3. at sikre, at disse strategier omfatter passende foranstaltninger for grupper med øget risiko for at forlade skolen for tidligt i medlemsstaten, såsom børn, der er socioøkonomisk dårligt stillet, med indvandrerbaggrund, romaer eller med særlige uddannelsesbehov,4. at sikre, at disse strategier både tager problemer op inden for den almene uddannelse og den erhvervsfaglige uddannelse og i forbindelse med de udfordringer, der er specielle herved,5. eftersom afbrydelse af uddannelsesforløb er et komplekst fænomen, som ikke kun kan løses ved uddannelse, at integrere foranstaltninger, der medvirker til en mindskelse af antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, i alle relevante politikker, som er målrettet mod børn og unge, og koordinere aktiviteter inden for forskellige politikområder og mellem interesserede parter for at hjælpe dem, som har en risiko for at forlade skolen for tidligt, herunder også mennesker, som allerede har forladt skolen,OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL:1. at bidrage til medlemsstaternes indsats ved at kontrollere udviklingen i medlemsstaterne for at kunne fastslå udviklingstendenser,2. at støtte udvikling af nationale strategier og udveksling af erfaringer og god praksis og lette en effektiv peer-læring mellem medlemsstaterne vedrørende foranstaltninger, der mindsker antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, og at forbedre læringsresultaterne hos børn fra grupper, der har risiko for at forlade skolen for tidligt,3. at integrere foranstaltninger, der medvirker til at mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, i alle relevante EU-aktioner, som er målrettet mod børn og unge,4. at støtte udvikling af effektive politikker, der hindrer, at man forlader skolen for tidligt, ved at lancere komparative undersøgelser og forskning,5. at sikre i samarbejde med medlemsstaterne, at EU's program for livslang læring, de europæiske strukturfonde og rammeprogrammet for forskning og innovation støtter og bidrager til gennemførelsen af nationale strategier,6. regelmæssigt at aflægge rapport om fremskridt i retning af målet i Europa 2020 vedrørende elever, der forlader skolen for tidligt, gennem den årlige vækstoversigt og om gennemførelsen af nationale strategier i forbindelse med rapporter om den strategiske ramme for europæisk samarbejde på uddannelsesområdet (ET 2020) for første gang som en del af den fælles situationsrapport for 2015.Udfærdiget i Bruxelles, denPå Rådets vegneFormandBILAGEn ramme for sammenhængende politikker, som skal mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligtStrategier til at mindske antallet af elever, der forlader skolen for tidligt, bør udarbejdes på grundlag af en analyse på nationalt, regionalt og lokalt niveau af de forhold, der har ført til fænomenet, eftersom gennemsnitsværdier ofte dækker over store forskelle mellem forskellige regioner eller lande. Unge, der forlader skolen for tidligt, udgør en meget uensartet gruppe, og den enkeltes grunde til at gå ud af skolen før tiden varierer meget. Familiebaggrund, og mere bredt de socioøkonomiske forhold, såsom pull-effekten fra arbejdsmarkedet, udgør vigtige faktorer. Virkningerne af disse er betinget af strukturen i uddannelsessystemet, de foreliggende læringsmuligheder og læringsmiljøet. Koordineringen af politikker, der vedrører børns og unges velfærd, social sikkerhed, unges beskæftigelse og kommende karriereperspektiver, spiller en vigtig rolle, når man vil mindske antallet af unge, der forlader skolen for tidligt.1. UDPEGNING AF DE VIGTIGSTE FAKTORER SAMT KONTROLProcesserne i forbindelse med unge, der forlader skolen for tidligt, har komplekse og varierende årsager, men er ofte forbundet med socioøkonomisk ulighed, en baggrund præget af lav uddannelse, fremmedgørelse over for eller dårlige resultater i uddannelsessystemet, pull-effekten fra arbejdsmarkedet og/eller en kombination af sociale, følelsesmæssige og pædagogiske problemer, der giver enkeltpersoner risiko for at falde ud af skolesystemet.Det er nødvendigt, at der tages hensyn til, i hvilken form for uddannelse eleverne er optaget. I nogle medlemsstater vælger elever, der har været ude for problemer i den almene uddannelse, ofte den erhvervsfaglige uddannelse. Derfor har de erhvervsfaglige skoler et særligt ansvar og en udfordring med hensyn til en mindskelse af antallet af elever, der forlader skolen for tidligt. Evidensbaserede politikker forudsætter, at der lægges særlig vægt på resultaterne i den enkelte sektor af uddannelsessystemet.Skal der udvikles evidensbaserede og omkostningseffektive politikker til mindskelse af skolefrafald, kræver dette, at man indsamler og opbevarer data om fænomenet. Det skal give mulighed for analyser på lokalt, regionalt og nationalt niveau. Det kan omfatte oplysninger om antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, overgange mellem uddannelsesniveauer, forsømmelser og adfærd med modvilje mod skolen.-  Indsamling af oplysninger skal give mulighed for en analyse af de vigtigste årsager til skolefrafald i forskellige grupper af elever, skoler, former for uddannelsesinstitutioner, kommuner eller regioner.-  En kombination af data vedrørende skolefrafald og socioøkonomiske data kan hjælpe til at målrette foranstaltninger og politikker. Indsamling og analyser af information om motivationen hos unge, der forlader skolen for tidligt, deres beskæftigelses- og karriereperspektiver kan ligeledes hjælpe til at målrette foranstaltninger og politikker.-  En evaluering af effektiviteten og omkostningseffektiviteten i eksisterende politiske foranstaltninger, der skal mindske antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, udgør et vigtigt grundlag for en forbedring af strategier og programmer for at give elever bedre chancer for en vellykket skolegang.2. DEN POLITISKE RAMMEDe sammenhængende strategier består af en blanding af politikker, koordinering af forskellige politiksektorer og integrering af foranstaltninger, der medvirker til at mindske antallet af unge, der forlader skolen for tidligt, i alle relevante politikker, der vedrører børn og unge. Disse politikker vedrører principielt socialpolitik og støttetjenester, samt beskæftigelses-, ungdoms-, familie- og integrationspolitik. Den horisontale koordinering mellem forskellige aktører og den vertikale koordinering af forskellige styringsniveauer er ligeledes af stor betydning. Strategier, der hindrer, at unge forlader skolen for tidligt, bør omfatte elementer vedrørende forebyggelse, indgreb og kompensation. Medlemsstaterne bør udvælge de enkelte elementer i deres strategier i overensstemmelse med deres nationale forhold og omstændigheder.2.1 Forebyggelsespolitikker har som mål at mindske risikoen for skolefrafald, inden problemerne begynder. Sådanne foranstaltninger optimerer udbuddet af uddannelser for at medvirke til bedre læringsresultater og for at fjerne hindringer for gode resultater i undervisningen.Politikkerne skal sikre et solidt grundlag på et tidligt tidspunkt for børn, så disse kan udvikle deres læringspotentiale og blive integreret i skolerne.1.  Et udbud af førskoleundervisning og børnepasningsmuligheder af høj kvalitet er til gavn for alle børn og er især relevant for de børn, der kommer fra et dårligt stillet miljø, herunder indvandrere og romaer. Dette styrker det fysiske velvære, den sociale og følelsesmæssige udvikling samt sprogkundskaber og grundlæggende kognitive færdigheder. Udbuddet bør være af høj kvalitet, rimelig i pris, med passende personale og med adgang for dårligt stillede familier.Politikkerne vedrører organisationen af uddannelsessystemer, de ressourcer, skolerne har til rådighed, samt udbuddet, muligheden for skift og fleksibiliteten i forbindelse med individuelle læringsforløb. De tager også spørgsmål om manglende ligestilling op, støtte til børn, der er vanskeligt stillede eller har et andet modersmål.2.  En udvidelse af uddannelsestilbuddet gennem en forlængelse af den obligatoriske skolegang eller ved at give uddannelsesgarantier, der går ud over den skolepligtige alder, kan påvirke adfærden hos unge og deres familier og føre til, at en større andel af unge afslutter en gymnasial uddannelse.3.  En gennemførelse af aktive integrationspolitikker og tilbud om ekstra støtte til skoler i dårligt stillede områder eller med et højt antal elever, der socioøkonomisk er dårligt stillet, hjælper skolerne til at forbedre deres sociale sammensætning og deres undervisningstilbud og forbedrer således uddannelsesresultaterne hos elever med en dårlig socioøkonomisk baggrund og mindsker deres risiko for at forlade skolen for tidligt.4.  Støtte til børn med et andet modersmål for at forbedre deres kundskaber i undervisningssproget og støtte til lærere med undervisning af børn, der har forskellige niveauer i deres sproglige kompetence, forbedrer uddannelsesresultaterne hos børn med indvandrerbaggrund og mindsker deres risiko for at forlade skolen for tidligt.5.  En øget fleksibilitet og mulighed for skift i uddannelsesforløbene (f.eks. ved at undervisningen gives som moduler eller gennem skift mellem skole og arbejde) støtter især elever med dårligere undervisningsmæssige resultater og motiverer dem til at fortsætte i en uddannelse, som passer bedre til deres behov og evner. Det giver også mulighed for at tage kønsspecifikke årsager til skolefrafald op, såsom indtrædelse på arbejdsmarkedet på et tidligt tidspunkt eller teenagegraviditet.6.  En styrkelse af de erhvervsfaglige uddannelsesforløb og en øget attraktivitet og fleksibilitet i disse giver elever, der har en risiko for skolefrafald, et troværdigt alternativ til at forlade skolen for tidligt. Et udbud af erhvervsfaglige uddannelser, som er godt integreret i de generelle uddannelsessystemer, giver mulighed for alternative uddannelsesforløb frem til det gymnasiale niveau og videregående uddannelser.2.2 Politikker med indgreb sigter på at undgå, at unge forlader skolen for tidligt, ved at forbedre kvaliteten i uddannelsesinstitutionernes uddannelser, ved at reagere på advarselssignaler tidligt i forløbet og ved at give målrettet støtte til elever eller grupper af elever, der har risiko for skolefrafald. Disse politikker vedrører alle uddannelsesniveauerne, lige fra førskoleundervisning og børnepasning til gymnasiale uddannelser.På skoleniveau eller i uddannelsesinstitutionen indgår strategier, der hindrer, at man forlader skolen for tidligt, i en overordnet politik for udvikling af skoler. Strategiernes mål er at skabe et positivt læringsmiljø, styrke den pædagogiske kvalitet og innovation, øge lærerpersonalets kompetencer i forbindelse med social og kulturel mangfoldighed og udvikling af en antivold- og antimobningspolitik.7.  Udvikling af skoler til læringsfællesskaber på grundlag af en fælles vision for udviklingen af skolen, som er fælles for alle interesserede parter, hvor man anvender erfaringer og viden hos alle og sørger for et fordomsfrit, inspirerende og behageligt sted for læring for at tilskynde unge til at fortsætte deres uddannelse og blive lærende med succes.8.  Udvikling af alarmsystemer for elever med en risiko kan medvirke til gennemførelse af effektive foranstaltninger, inden problemerne bliver åbenbare, eleverne bliver fremmedgjort over for skolen, pjækker eller dropper ud.9.  En styrket inddragelse af forældre, et styrket samarbejde med skolen og etablering af partnerskaber mellem skole og forældre kan fremskynde familiens støtte til et vellykket uddannelsesforløb. Dette kan gøres lettere med formidlere fra lokalsamfundet, som er i stand til at fremme kommunikationen og dæmpe mistillid.10.  Netværk med aktører uden for skolen, såsom lokale myndigheder, indvandrer- eller minoritetsorganisationer, idrætsforeninger og kulturelle foreninger, arbejdsgivere og civilsamfundsorganisationer, giver mulighed for helhedsløsninger til at hjælpe elever med risiko og letter adgangen til ekstern støtte, såsom psykologer, socialarbejdere og ungdomsarbejdere, kulturelle og lokale institutioner.11.  Støtte til og en styrkelse af lærere i deres arbejde med elever, der har en risiko, er en forudsætning for vellykkede foranstaltninger på skoleniveau. En målrettet læreruddannelse hjælper dem til at klare mangfoldighed i klasseværelset, støtte elever fra socialt dårligt stillede grupper og løse vanskelige undervisningssituationer.12.  Ikke-skemalagte aktiviteter efter og uden for skolen samt kunstneriske, kulturelle aktiviteter og idrætsaktiviteter kan styrke selvtilliden hos elever med risiko og øge deres modstandskraft i forbindelse med læringsvanskeligheder.Politikker med indgreb på individuelt niveau har som mål at give de enkelte studerende, der har risiko for at droppe ud, en række støttemekanismer, som kan målrettes til deres behov. Politikkerne fokuserer både på den personlige udvikling for at opbygge modstandskraft hos elever med en risiko og på at ændre konkrete vanskeligheder, som kan være af social, kognitiv eller følelsesmæssig karakter.13.  Vejledningen støtter den enkelte elev med at overvinde specifikke undervisningsmæssige, sociale eller personlige problemer. Eleverne får støtte enten på et individuelt plan (vejledning) eller i små grupper (tutorordninger), ofte givet af undervisere eller folk i lokalsamfundet.14.  En styrkelse af de individualiserede læringsmetoder og tildeling af læringsstøtte til elever med risiko hjælper dem med at tilpasse sig kravene i den formelle uddannelse og til at overvinde hindringer, som skyldes uddannelsessystemet.15.  En styrkelse af vejledningen og rådgivningen hjælper de studerende i deres karrierevalg, ved overgange i uddannelsen eller i overgangen fra uddannelse til beskæftigelse. Dette mindsker problemet med dårlige beslutningstagninger, der bygger på falske forventninger eller utilstrækkelige oplysninger. Det hjælper unge til at foretage et valg, som svarer til deres ambitioner, personlige interesser og evner.16.  Finansielle støtteforanstaltninger såsom studiestøtte kan bruges som løsning for elever, der forlader skolen for tidligt af finansielle grunde. En sådan støtte kan gøres betinget af mødepligt eller kan forbindes med familiens sociale ydelser.2.3 Kompensation skal hjælpe dem, som har forladt skolen for tidligt, ved at tilbyde måder til at komme ind i undervisningssystemet igen og få de kvalifikationer, de ikke fik.17.  Vellykkede programmer, som giver en ny chance, tilbyder læringsmiljøer, som imødekommer de specifikke behov hos elever, der har forladt uddannelsen for tidligt, anerkender deres tidligere læring og støtter dem, så de føle sig godt tilpas. Disse programmer er anderledes end skoler, både organisatorisk og pædagogisk, og er ofte kendetegnet ved små læringsgrupper, individualiseret og innovativ undervisning og fleksible læringsforløb. Det er nødvendigt, at der er let adgang til disse, og at de er gratis.18.  Det er vigtigt at tilbyde forskellige veje tilbage til det almindelige uddannelsessystem. Overgangsklasser kan medvirke til at overvinde kløften mellem tidligere skolenederlag og en genintegration i det almindelige uddannelsessystem.19.  Anerkendelse og validering af tidligere læring, herunder kvalifikationer, der er erhvervet i ikke-formel og uformel læring, forbedrer elevens selvtillid og selvværd og gør det lettere at komme tilbage til skolen. Det kan motivere dem til at fortsætte uddannelsen, hjælper dem med at opdage deres evner og til at træffe et bedre karrierevalg.20.  Målrettet individuel støtte omfatter social, finansiel, pædagogisk og psykologisk støtte til unge i vanskeligheder. Det er særlig vigtigt for unge, som befinder sig i situationer med et stærkt socialt eller følelsesmæssigt pres, der hindrer dem i at fortsætte deres uddannelse.[1] Udtrykket "der forlader skolen for tidligt" omfatter alle former for ophør af en uddannelse, inden det gymnasiale niveau er afsluttet eller det tilsvarende niveau inden for den erhvervsfaglige uddannelse.[2] Eurostat, arbejdskraftundersøgelse 2010.[3] Udtrykket "der forlader skolen for tidligt" omfatter alle former for ophør af en uddannelse, inden det gymnasiale niveau er afsluttet eller det tilsvarende niveau inden for den erhvervsfaglige uddannelse.[4] KOM(2010) 2020.[5] EUT L 308 af 24.11.2010, s.50.[6] KOM(2010) 758.[7] "En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst". KOM(2010) 2020.[8] Rådets konklusioner af 5.-6. maj 2003 om referenceværdier for europæiske gennemsnitsresultater på uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet (benchmarks) (dok. 8981/03).[9] EUT C 301 af 11.12.2009, s. 5.[10] EUT C 140 af 6.6.2008, s. 10.[11] EUT C 290 af 4.12.2007, s. 1.[12] EUT C 135 af 26.5.2010, s. 2.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 18.5.2016
            COM(2016) 341 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Polens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2016

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Polens nationale reformprogram for 2016

                  og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2016

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/1997 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Polen 2016
                  6
                offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Polens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og Polens fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 28. april 2016, fremlagde Polen sit nationale reformprogram for 2016 og sit konvergensprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af de foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  7
               .

               (5)Polen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2016 planlægger regeringen en stigning i den samlede saldo fra 2,6 % af BNP i 2015 til 2,9 % af BNP i 2017, hvorefter den falder til 1,3 % af BNP i 2019. Den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 1 % af BNP — ventes ikke nået inden 2019, dvs. den periode, der er omfattet af programmet. Ifølge konvergensprogrammet ventes gældskvoten at stige fra 51,3 % af BNP i 2015 til 52,5 % af BNP i 2017, hvorefter den falder til 50,4 % af BNP i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, som ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk i 2016 og efterfølgende optimistisk. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en betydelig afvigelse fra den anbefalede tilpasning i både 2016 og, med uændret politik, i 2017. På grundlag af sin vurdering af konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 finder Rådet, at der er risiko for, at Polen ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der er derfor behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overholdelsen af disse bestemmelser i 2016 og 2017.

               (6)Polen er den eneste medlemsstat, som ikke har et fuldgyldigt finansråd og så vidt vides heller ikke har planer om at oprette et. Udover den gældsbremse, der er indbygget i den polske forfatning, indførte Polen i 2013 en udgiftsstabiliseringsregel, der for første gang blev anvendt i 2015-budgettet. Denne regel blev imidlertid ændret i december 2015 for at tage højde for øgede udgifter. Der er på længere sigt en betydelig risiko for manglende holdbarhed i de offentlige finanser på grund af en ugunstig udgangsposition og den forventede stigning i udgifterne til en aldrende befolkning, navnlig på sundhedsområdet. I relation til gældsbæredygtighed rummer den forventede stigning i gældsniveauet på mellemlang sigt store finanspolitiske risici.

               (7)Momsindtægterne for 2015 er ifølge prognoserne forblevet på et lavt niveau målt i forhold til BNP, til trods for de foranstaltninger, der allerede er truffet, bl.a. med indførelsen af omvendt betalingspligt og solidarisk hæftelse i virksomheder i følsomme sektorer. Det er vigtigt for den polske regering at få øget momsindtægterne og styrke bekæmpelsen af momssvindel, og den er i færd med at udarbejde en strategi herfor. Den ventes bl.a. at komme til at omfatte nye it-værktøjer til afsløring og bekæmpelse af momssvindel og en reform af skatteforvaltningen. I januar 2017 vil der blive indført en lavere grænse for kontantbetalinger mellem virksomheder. Polen står stadigvæk med den udfordring, som en ineffektiv skatteforvaltning i mange år har stillet landet overfor. Den polske opkrævningsomkostningskvote, dvs. de administrative omkostninger pr. opkrævet momsindtægt, er den højeste i EU.

               (8)Polen anvender fortsat reducerede momssatser på en lang række varer og tjenester. Det resulterer i indtægtstab og mindsker momssystemets effektivitet. Erfaringerne har vist, at nedsatte momssatser ikke er noget effektivt socialpolitisk virkemiddel, især fordi de ikke er specifikt rettet mod sårbare husholdninger. De har tendens til snarere at virke som subsidier til velhavende skatteydere. En bedre målretning anses for at kunne opnås via sociale ydelser og indkomstskatten, som er mere velegnede virkemidler til at virkeliggøre omfordelingsmål. Det potentielle indtægtstab for staten på grund af nedsatte momssatser er et af de højeste i EU.

               (9)Trods den seneste tids forbedringer står det polske arbejdsmarked over for store udfordringer – en aldrende arbejdsstyrke, lav produktivitet og et stærkt segmenteret arbejdsmarked. Samtidig er der også mangler i uddannelsessystemet. Selv om uddannelsessystemet er blevet betydeligt forbedret i de seneste år, er det stadigvæk ikke i stand til at udruste eleverne tilstrækkeligt med de tværgående færdigheder, der er brug for på et arbejdsmarked i hastig forandring og i et samfund med behov for innovation. De videregående uddannelsers og forskningens generelt ret lave anseelse har en negativ indvirkning på undervisningens kvalitet. De polske videregående uddannelser er præget af meget begrænset international orientering, både i relation til antallet af udenlandske studerende og deltagelse i internationalt forskningssamarbejde. Den måde, hvorpå de videregående uddannelser finansieres, er ikke tilstrækkeligt fremmende for kvalitet, da den i vid udstrækning er baseret på universiteternes tidligere placering på ranglister og på kvantitative variabler såsom antallet af studerende og akademiske medarbejdere. Ifølge arbejdsgiverne mangler de universitetsuddannede en række tværgående kompetencer såsom problemløsning, kritisk tankegang eller teamwork. Deltagelsen i livslang læring er lav, og erhvervsuddannelserne stemmer ikke overens med markedets behov.

               (10)Selv om udbuddet af og tilgangen til førskoleundervisning er blevet væsentligt øget i de seneste år, er udbuddet af pasningsordninger for små børn stadigvæk et af de laveste i EU. Hvis den obligatoriske skolepligtige alder hæves til syv år, og den obligatoriske førskoleundervisning af femårige afskaffes, vil det sammen med den nye småbørnsydelse kunne få yderligere negative indvirkninger for især kvinders deltagelse i arbejdsmarkedet.

               (11)Til trods for en kraftig stigning i antallet af tidsubegrænsede arbejdskontrakter i 2015 er andelen af tidsbegrænsede ansættelsesforhold i Polen en af de højeste i EU. Polen har for nylig truffet en række foranstaltninger for at sætte ind over for segmenteringen på arbejdsmarkedet. Der er foretaget en ændring af arbejdsmarkedslovgivningen, socialsikringsbidragene i forbindelse med visse civilretlige arbejdskontrakter er blevet forhøjet, og i januar 2017 ventes der indførte en mindstetimeløn for lønmodtagere med civilretlige kontrakter. Der er imidlertid visse elementer i arbejdsmarkedslovgivningen, der afholder mange arbejdsgivere fra at fastansætte folk, og brugen af tidsubegrænsede kontrakter er derfor stadigvæk meget begrænset. Det hænger i langt overvejende grad sammen med de meget komplicerede arbejdsmarkedsregler og de høje implicitte omkostninger ved at afskedige folk med disse kontrakter. Der er bl.a. tale om store sagsomkostninger, omkostninger ved langvarige og uvisse tvistbilæggelsesordninger og regler, der beskytter ældre arbejdstagere mod afskedigelse.

               (12)Der er store budgetudgifter forbundet med de særlige sektorspecifikke socialsikringsordninger, især de stærkt subsidierede pensionssystemer for landmænd og minearbejdere, og de kan være med til at gøre arbejdskraften mindre mobil. Antallet af forsikrede i de særlige socialsikringsordninger for landmænd har været langsomt faldende siden 2007, og regeringen forventer, at der i 2019 vil være 1,18 millioner forsikrede, mens antallet af landmænd, der modtager pensionsydelser, frem til 2018 formentlig vil stige yderligere fra de nuværende 1,229 millioner. Siden 2011 har statsbudgettets udgifter til KRUS-ordningen for landmændene konstant tegnet sig for 1 % af BNP. Landmændene er ikke underlagt nogen generel skattepligt eller regnskabspligt, og KRUS-ordningen er præget af lav selvfinansiering. I 2014 var der 1,382 millioner landbrug i Polen, hvoraf de 52 % var på under 5 ha (GUS). Minearbejdere er fritaget fra det almindelige offentlige pensionssystem, der er bidragsdefineret, og nyder godt af et præferencesystem med multiplikatorkoefficienter, hvis årlige omkostninger for de offentlige finanser udgør over 0,5 % af BNP. De ugunstige demografiske udsigter har allerede givet sig udslag i fald i befolkningen i den erhvervsaktive alder. Det er derfor meget vigtigt at opretholde den positive tendens i beskæftigelsen, især af ældre arbejdstagere, også af hensyn til det offentlige pensionssystems bæredygtighed og tilstrækkelighed. Selv om den faktiske gennemsnitlige pensionsalder er steget i de seneste år, ligger den stadigvæk langt under den lovbestemte pensionsalder. En højere faktisk pensionsalder har derfor afgørende betydning for socialt tilstrækkelige pensioner og stabile offentlige finanser i fremtiden samt for øget deltagelse i arbejdsmarkedet.

               (13)Til trods for betydelige investeringer i de seneste år er transport-, energi- og kommunikationsnettene stadigvæk præget af flaskehalse og mangler. Investeringsaktiviteten hæmmes af barrierer, der beror på den måde, hvorpå den offentlige forvaltning, skattesystemet og forsknings-, udviklings- og innovationsmiljøet fungerer, samt den tid det kan tage at håndhæve kontrakter. Svagheder i ledelses- og forvaltningskapacitet kan have negative indvirkning på rettidig gennemførelse af investeringsprojekter i jernbanesektoren og andre infrastrukturprojekter i transport-, energi- og telesektoren. Den polske økonomi er stadigvæk energi- og kulstofintensiv, og der er store potentielle gevinster at hente ved at forbedre energieffektiviteten. De polske kraftværker er aldrende og stærkt afhængige af kul. Elektricitetsnettene er ikke i tilstrækkelig grad forbundet med nabolandene. Den støtteordning for vedvarende energi, der efter planerne skulle træde i kraft pr. 1. januar 2016, er blevet forsinket, hvilket har skabt investeringsusikkerhed. De vigtigste investeringshæmmende faktorer er den utilstrækkelige og ustabile fysiske planlægning, især på lokalt plan, og den overregulering og mangel på konsekvens i regulering og forvaltning, der hæmmer udstedelsen af byggetilladelser.

               (14)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Polen i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Polen, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1, 2 og 3 nedenfor.

               (15)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse
                  8
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Polen i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,5 % af BNP henimod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 2017. Styrke de finanspolitiske rammer, især ved at indføre et uafhængigt finansråd. Forbedre skatteopkrævningen ved at sikre bedre overholdelse af momsreglerne og indskrænke den udbredte brug af nedsatte momssatser.

               2.Sikre bæredygtighed og tilstrækkelighed i pensionssystemet og øget arbejdsmarkedsdeltagelse ved at starte med at reformere præferencepensionsordningerne, fjerne hindringer for mere permanente ansættelsesformer og forbedre uddannelsernes relevans for arbejdsmarkedet.

               3.Tage skridt til at fjerne hindringer for investeringer i transport-, bygge- og energiinfrastrukturer og sikre en mere dækkende fysisk planlægning på lokalt plan.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 341 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 og P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  SWD(2016) 89 final.

                     (7)
                  COM(2014) 494.

                     (8)
                  I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 18.5.2016
            COM(2016) 326 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Tysklands nationale reformprogram for 2016og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2016

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Tysklands nationale reformprogram for 2016

                  og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2016

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  3
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  4
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  5
               , som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  6
               , hvori Tyskland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet
                  7
               . Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet. Da Tyskland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Tyskland sikre en fuldstændig og rettidig implementering af denne henstilling.

               (2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Tyskland 2016
                  8
                offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Tysklands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Tysklands nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 vedtog Kommissionen en meddelelse
                  9
                om resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Tyskland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Særligt det store og vedvarende overskud på betalingsbalancens løbende poster afspejler overskydende besparelser og beskedne investeringer i både den private og den offentlige sektor. Ringe indenlandsk investering hæmmer vækstpotentialet, og stor afhængighed af udenlandsk efterspørgsel indebærer makroøkonomiske risici i betragtning af den beskedne udenlandske efterspørgsel. På grund af sin størrelse har overskuddet på betalingsbalancens løbende poster også negative konsekvenser for de økonomiske resultater i euroområdet. En korrektion heraf i form af øgede investeringer ville øge Tysklands vækstpotentiale og bidrage til den økonomiske genopretning i euroområdet.

               (3)Den 15. april 2016 afleverede Tyskland sin 2016-opdatering af stabilitetsprogrammet og den 29. april 2016 sit nationale reformprogram. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse i retningslinjer for gennemførelsen af de tiltag, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  10
               .

               (5)Tyskland er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. I sit stabilitetsprogram for 2016 planlægger regeringen overordnet set en afbalanceret budgetstilling i perioden 2016-2020. Den mellemfristede budgetmålsætning, som er et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, er fortsat opfyldt for hele programperioden. I henhold til stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote gradvist at falde til 59,5 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie bag budgetfremskrivningerne, som ikke er blevet godkendt af et uafhængigt organ, er realistisk. Baseret på Kommissionens forårsprognose for 2016 forventes den strukturelle saldo i 2016 og 2017 at opvise et overskud på 0,4 % af BNP, hvilket ligger over den mellemfristede budgetmålsætning. Mulige fremtidige afvigelser, herunder for at tage hensyn til offentlige investeringsbehov, vil blive vurderet på grundlag af kravet om at holde den strukturelle saldo på linje med den mellemfristede budgetmålsætning. Bruttogælden forventes at falde støt til under kravene i gældsreglen. Dette giver mulighed for at øge de offentlige investeringer. På grundlag af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose fra 2016 er det Rådets opfattelse, at Tyskland forventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (6)Selv om forbundsregeringen har vedtaget flere tiltag, som skal øge investeringerne i infrastruktur i de kommende år, lader disse midler stadig hverken til at skabe en stabil stigning i de offentlige investeringer eller opfylde behovet for infrastrukturinvesteringer. De samlede udgifter til uddannelse og forskning er kun steget lidt over de seneste år og har muligvis ikke nået det nationale mål på 10 % af BNP i 2015.  Fortsatte investeringer i uddannelse, forskning og innovation er afgørende for at sikre Tysklands konkurrenceevne i fremtiden. Da budgettet forventes fortsat at være overordnet og strukturelt afbalanceret i 2016-2017 vil der fortsat være tilstrækkeligt finanspolitisk råderum til at øge de offentlige investeringer uden at overtræde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser og den nationale gældsbremse. En reform af pensionssystemet ville bidrage til at sikre de offentlige finansers bæredygtighed på længere sigt. De nuværende finanspolitiske udligningsmekanismer er komplekse og har tendens til at mindske incitamenterne til at forbedre indtægterne i de enkelte delstater. Den igangværende revision af de finanspolitiske relationer mellem forbundsmyndighederne og delstaterne giver mulighed for at styrke rammerne, bl.a. ved at sikre tilstrækkelige offentlige investeringer på alle forvaltningsniveauer, særligt i kommunerne. Det foreliggende kompromisforslag, som delstaterne er blevet enige om, ville indebære forsimplet horisontal finanspolitisk udligning. Forslaget er dog fortsat vagt med hensyn til yderligere udskillelse af beslutningskompetence vedrørende udgifter og øger ikke autonomien for så vidt angår indtægter. Samtidig anvendes alternativer til traditionel statsfinansiering af transportinfrastruktur, herunder gennem offentlig-private partnerskaber, kun i begrænset omfang. Derudover udgør kompleks fordeling af planlægningsansvaret på tværs af de forskellige forvaltningsniveauer, flaskehalse i den administrative kapacitet og komplicerede godkendelsesprocedurer hindringer for investeringer. En mere effektiv anvendelse af offentlige udbud ville også påvirke investeringerne positivt, fordi antallet af udbud, som offentliggøres i hele EU, fortsat ligger langt under EU-gennemsnittet.

               (7)Selskabsbeskatningssystemets kompleksitet er fortsat en hindring for investeringer i den private sektor, og den samlede selskabsskat, herunder den kommunale selskabsskat (Gewerbesteuer) og solidaritetsbidraget, er fortsat høj. Den kommunale selskabsskat medfører skævheder, fordi elementer, der ikke giver værdi, medtages i skattegrundlaget. Skattesystemet begunstiger finansiering gennem låntagning frem for gennem egenkapital, og den relevante indikator for de "gældsfremmende virkninger" viste i 2015 den ottende højeste værdi i EU. Den andel af den samlede beskatning, som består af relativt vækstfremmende forbrugsafgifter og løbende ejendomsskatter, lå i perioden fra 2007 til 2014 stabilt på 28-29 %, hvilket er lavere end EU-gennemsnittet på 32-33 %. Desuden har man fortsat tendensen med at øge skatten på overdragelse af ejendomme i stedet for i højere grad at være afhængig af de mindre fordrejende løbende ejendomsskatter. De tiltag, som blev gennemført for at modernisere skatteforvaltningen, begrænsede sig til forbundsregeringens vedtagelse af lovgivning, som skal gøre skatteforvaltningen mere enkel. En automatisk udveksling af skatteoplysninger mellem de 16 delstaters skatteforvaltninger, som kunne forbedre effektiviteten med hensyn til skatterevisioner, finder stadig ikke sted. Overordnet set medfører strukturelle mangler og forsinket modernisering en relativt dårligt fungerende skatteforvaltning og problemer med opkrævningen af skatter.

               (8)Finansieringsvilkårene i Tyskland er generelt gunstige. Venturekapitalmarkedet er dog stadig underudviklet i en international sammenligning, og de skatterelaterede rammebetingelser kan eventuelt begrænse dets størrelse. En forbedring af adgangen til venturekapital spiller en vigtig rolle med hensyn til at fremme iværksættervirksomhed, bl.a. i højteknologiske sektorer og inden for vidensintensive tjenesteydelser. Den tyske regering har iværksat en række tiltag for at forbedre betingelserne for venturekapital, og yderligere tiltag er under drøftelse. Herudover kunne en revision af de lovgivningsmæssige bestemmelser vedrørende venturekapital bidrage til at stimulere private investeringer, herunder fra udenlandske investorer.

               (9)De politiske tiltag for at stimulere konkurrencen i servicesektoren, navnlig inden for de liberale erhverv, har været begrænsede. Tyskland hører til de medlemsstater, som har høje reguleringsmæssige barrierer på serviceområdet. Restriktiv regulering af produktmarkedet påvirker priserne og produktiviteten. Lav arbejdsproduktivitet og høj avance viser, at Tyskland har betydelige muligheder for at forbedre resultatet på området for erhvervstjenester. Problemerne på området for erhvervstjenester skyldes godkendelsesbetingelser, restriktioner på virksomhed på flere områder, forsikringskrav og faste tariffer. Der stilles også fortsat krav angående juridisk form og ejerforhold. Den handlingsplan, som Tyskland fremlagde som et resultat af den gensidige evaluering af adgangen til og udøvelsen af lovregulerede erhverv, foreslår kun et begrænset antal tiltag, selvom der er gode muligheder for mere ambitiøse forslag.

               (10)Selvom de overordnede arbejdsmarkedsresultater er rigtig gode, navnlig med hensyn til arbejdsløsheden, som er historisk lav, så lurer aldersrelateret mangel på arbejdskraft og kvalifikationer forude, hvilket nødvendiggør fuld udnyttelse af den eksisterende arbejdsstyrke. Øgede incitamenter til at gå senere på pension forekommer uundgåelige, fordi disse tendenser ikke kun udfordrer arbejdsmarkedet, men også pensionssystemets bæredygtighed og tilstrækkelighed.  Risikoen for fattigdom blandt ældre forventes at stige, og kompensationsgraden i den lovbestemte pensionsordning reduceres gradvist, samtidig med at antallet af indmeldelser i pensionsordninger under anden og tredje søjle er for lavt til at dæmpe denne risiko mærkbart. Antallet af personer, som modtager en indtægtsbestemt minimumsindkomst for pensionister, blev næsten fordoblet mellem 2003 og 2014. Forslag om at øge incitamenterne til at gå senere på pension (Flexi-Rente), er imidlertid endnu ikke formelt blevet fremsat. Det er endnu uvist, hvor effektivt nye tiltag vil kunne modvirke de incitamenter til at gå tidligt på pension, som blev indført i 2014.

               (11)Arbejdsmarkedspotentialet for bestemte grupper, navnlig kvinder og personer med indvandrerbaggrund, udnyttes desuden stadig ikke i tilstrækkelig grad, og negative incitamenter, særligt for sekundære forsørgere, fastholdes. Bestemte aspekter af både skattesystem og sundhedsforsikring afskrækker sekundære forsørgere fra at tage et job eller øge antallet at arbejdstimer. Dette er medvirkende til, at en lav andel af kvinderne har fuldtidsarbejde, og til, at kvinderne i Tyskland er blandt de kvinder på EU-plan, som arbejder færrest timer, på trods af, at en høj andel af kvinderne er i arbejde. Selvom der som en sidegevinst af indførelsen af en mindsteløn har været en lille bevægelse væk fra minijobs i retning af almindelige ansættelser, så har omkring syv mio. mennesker stadig minijobs. Det forhold, at minijobs er undtaget fra personlig indkomstskat og i mange tilfælde også fra lønmodtagerbidrag til sociale sikringsordninger, afholder arbejdstagere fra at overgå til jobs, der giver en indtægt, som ligger over beskatningsgrænsen for minijobs på 450 EUR om måneden. Dette negative incitament er endda ofte stærkere for ægtefæller, som er underlagt fælles beskatning af indkomst. Den positive indvirkning, som den lille stigning i forskellige ydelser og kompensationen for skattebyrden har haft på husholdningernes indkomst og forbrug bliver muligvis stort set udlignet af højere lønmodtagerbidrag til sociale sikringsordninger. Skattekilen på mindstelønsniveau er høj i sammenligning med andre medlemsstater, hvilket resulterer i lavere indkomster i bunden af lønskalaen. En reduktion af lønmodtagernes bidrag til sociale sikringsordninger eller af indkomstskatten, herunder ved hjælp af målrettede ydelser eller godtgørelser, ville reducere denne skattekile og dermed øge den disponible indkomst for lavtlønnede og således øge forbrugsmulighederne.

               (12)Den store tilstrømning af flygtninge, som Tyskland har oplevet i det sidste år, har en række sociale og økonomiske konsekvenser for landet. Selvom tilstrømningen af flygtninge på kort sigt forventes at øge de offentlige udgifter og skabe yderligere indenlandsk efterspørgsel, og derved øge BNP, afhænger indvirkningen på beskæftigelse og vækst på mellemlang sigt af en vellykket integration af flygtningene på arbejdsmarkedet og i social sammenhæng, herunder ved hjælp af støtte til uddannelse. Dette spørgsmål står højt på den politiske dagsorden, både på EU-niveau og i medlemsstaterne, og det vil blive overvåget og analyseret grundigt, bl.a. i landerapporten for 2017.

               (13)Som led i det europæiske semester har Kommissionen foretaget en omfattende analyse af Tysklands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Tyskland har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Tyskland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. De henstillinger, der afgives som led i det europæiske semester, er afspejlet i henstilling 1 til 3 nedenfor.

               (14)På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Tysklands stabilitetsprogram, og Rådet er af den opfattelse
                  11
               , at Tyskland forventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

               (15)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 3 nedenfor.

               HENSTILLER, at Tyskland i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1. Opnå en varig opadgående tendens for så vidt angår offentlige investeringer, særligt i infrastruktur, uddannelse, forskning og innovation, ved at gøre brug af det finanspolitiske råderum og prioritere udgifterne. Forbedre de finanspolitiske relationer mellem forbundsmyndighederne og delstaterne, også med henblik på at gøre noget ved den vedvarende offentlige underinvestering, særlig på kommunalt plan.

               2. Øge effektiviteten i skattesystemet, navnlig ved at gennemgå selskabsbeskatningen og den kommunale selskabsskat, modernisere skatteforvaltningen og revurdere de reguleringsmæssige rammer for venturekapital. Optrappe de tiltag, som skal fremme konkurrencen i servicesektoren, navnlig inden for erhvervstjenester og lovregulerede erhverv.

               3.Øge incitamenterne til at gå senere på pension og mindske de negative incitamenter for sekundære forsørgere til at tage et arbejde. Mindske den høje skattekile for lavtlønnede og fremme overgangen fra minijobs til almindelig ansættelse.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 326 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059, og P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 75 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 13.5.2015
            COM(2015) 258 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Irlands nationale reformprogram for 2015og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2015

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Irlands nationale reformprogram for 2015

                  og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2015

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  3
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  4
               ,

               som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Disse udgør tilsammen de "integrerede retningslinjer", som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling om Irlands nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Irlands opdaterede stabilitetsprogram for 2014. Den 28. november 2014 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 473/2013
                  5
                sin udtalelse om Irlands udkast til budgetplan for 2015
                  6
               .

               (4)Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  7
               , som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  8
               , hvori Irland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)Den 18. december tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at sætte skub i investeringer, fremskynde strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Irland for 2015
                  9
               . Den analyserede Irlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten omfatter også resultaterne af den dybdegående undersøgelse som fastsat i artikel 5 forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer på grundlag af sin analyse, at Irland oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver afgørende politiske tiltag og særlig overvågning. Irland har navnlig gennemført EU-IMF-programmet for finansiel bistand i 2013 og er i øjeblikket underlagt efterfølgende programovervågning og overvågning inden for rammerne af det europæiske semester. Trods en markant forbedring i de økonomiske udsigter kræver visse risici fortsat særlig opmærksomhed: den høje private og offentlige gældsætning, de resterende problemer i finanssektoren, herunder bankernes rentabilitet, og tilpasningen af arbejdsmarkedet, der er præget af høj strukturel arbejdsløshed.

               (7)Den 29. april 2015 afleverede Irland sit nationale reformprogram for 2015 og den 30. april 2015 sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)Irland er p.t. underlagt den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2015 har regeringen til hensigt at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2016, hvilket er i overensstemmelse med den frist, som Rådet har fastsat. Derefter er det planen at nå den mellemfristede målsætning om et strukturelt set balanceret budget senest i 2019. Regeringen planlægger at bringe det samlede underskud ned på 2,3 % af BNP i 2015 og vende det til et overskud i 2019 på 0,7 % af BNP. Den offentlige gældskvote forventes ifølge stabilitetsprogrammet at blive bragt ned fra 109,7 % i 2014 til 105,0 % af BNP i 2015 og derefter gradvist ned til 89,4 % af BNP i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne, er gunstigt for 2015 og realistisk for 2016. Baseret på Kommissionens forårsprognose fra 2015 forventes der en rettidig og holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2015. Den finanspolitiske indsats i perioden 2011-2015 skønnes at ligge under den anbefalede indsats, men mængden af diskretionære foranstaltninger, der er iværksat under og efter programmet, er i overensstemmelse med det krævede. Forudsat at landet foretager en rettidig og holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, vil Irland være underlagt den præventive del af stabilitets- og vækstpagten fra og med 2016. De foranstaltninger, der skal støtte målene for de samlede underskud og fremskridtet i retning af den mellemfristede målsætning fra 2016 og fremefter, er ikke tilstrækkeligt specificeret. Der er set i lyset af Kommissionens prognose fra foråret 2015 derfor tilsyneladende en risiko for en væsentlig afvigelse fra den krævede tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning i 2016, og der vil være behov for yderligere strukturelle foranstaltninger det år. På baggrund af sin vurdering af stabilitetsprogrammet for 2014 og Kommissionens forårsprognose fra 2015 finder Rådet, at der er risiko for, at Irland ikke kan overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (9)Skattereformer har bidraget til den finanspolitiske tilpasning, men der er yderligere råderum til at mindske forvridningerne, forbedre skattesystemets effektivitet og gøre det mere vækst- og miljøorienteret. Ejendomsbeskatningen er blevet omlagt til en periodisk skat, men skattegrundlaget er stadig forholdsvist smalt, idet visse erhvervsejendomme fortsat ikke beskattes. Beskatningen af arbejde er kompliceret grundet komplekse sociale bidrag. Skatteberegningsgrundlaget for forbrugs- og miljøskatter indsnævres af nedsatte satser og fritagelser. Nulmoms og nedsatte momssatser gør, at momssystemet er mindre effektivt end EU-gennemsnittet, og der er tilsyneladende ingen systematisk evaluering af disse skatteudgifter. Det er muligt at forbedre effektiviteten af miljøskatteinstrumenter og fjerne miljøskadelige støtteordninger. De nye bestemmelser om skattemæssigt hjemsted er velkomne, selvom det vil tage tid at evaluere deres virkning. Irland har de senere år foretaget væsentlige reformer af sin finanspolitiske ramme. Nye regler og procedurer, navnlig den mellemfristede udgiftsramme, forventes at kunne forhindre en procyklisk finanspolitik og er afgørende for finansiel stabilitet. Med de nuværende regler har regeringen imidlertid en betydelig frihed til at øge udgiftslofterne udover de foruddefinerede uforudsete udgifter, hvilket svækker de mellemfristede budgetplaner.

               (10)De offentlige sundhedsudgifter er forholdsvis høje til trods for, at befolkningens statusindikatorer for sundhed generelt set ikke er bedre end i resten af EU. Der er opnået effektivitetsgevinster de senere år. Der er dog behov for mere omfattende strukturelle reformer af sundhedssystemet, som tager højde for de forventede stigende udgifter, og som fortsat leverer gode sundhedsresultater over for en aldrende befolkning. Irland stiler mod på mellemlang sigt at indføre en enkeltstrenget sygesikringsordning for alle og er ved at gennemføre reformer som del af den strategiske ramme "Future Health". Der tages mellemliggende skridt med indførelsen af generel sygeforsikring, som skal tackle nogle af de mest presserende udfordringer og forbedre omkostningseffektiviteten. Effektiv indførelse af e-sundhedsværktøjer, aktivitetsbaseret finansiering og forbedret ordineringspraksis har et vigtigt potentiale med hensyn til at øge omkostningseffektiviteten. Samtidig er der potentiale i en reduktion af de offentlige udgifter til lægemidler, specielt patenterede lægemidler, som ligger langt over EU-gennemsnittet.

               (11)Irland har en af de højeste andele i EU af personer, som lever i husstande med lav arbejdsintensitet. Det medfører alvorlige sociale udfordringer og øger risikoen for børnefattigdom. Lav arbejdsintensitet er særligt alvorlig blandt husstande med enlige forsørgere, og andelen af børn, som lever i husstande med lav arbejdsintensitet, er næsten tre gange EU-gennemsnittet. Der er sket visse fremskridt med hensyn til at tage hånd om inaktivitetsfælderne ved at omlægge nogle af de sociale ydelser. Ikke desto mindre er der stadig begrænset adgang til økonomisk overkommelige fuldtidsbørnepasningsordninger, hvilket er en hindring for kvinders og enlige forældres deltagelse på arbejdsmarkedet.

               (12)Med et stærkere makroøkonomisk klima er SMV'ernes generelle situation forbedret, men deres finansielle forhold er vidt forskellige; en relativt lille andel lider stadig under krisens eftervirkninger og står for størstedelen af sektorens videre behov for nedgearing. Kreditefterspørgslen viser ligeledes tegn på genopretning. SMV'erne er fortsat meget afhængige af bankernes finansiering, og finansieringen uden om bankerne er relativt beskeden. Efterhånden som der kommer skub i opsvinget, og den indenlandske efterspørgsel retter sig, vil de udbudsrelaterede begrænsninger sandsynligvis vokse, medmindre kreditstrømmene genoprettes på passende vis og finansieringskilderne diversificeres. Dette er afgørende for investeringerne og vækstudsigterne. Der er iværksat betydelige politiske initiativer for at fremme SMV'ernes adgang til finansiering og nye finansieringsprodukter med en længere løbetid. Der er bl.a. tale om etableringen af Strategic Banking Corporation of Ireland (SBCI), Ireland Strategic Investment Fund (ISIF) og andre ordninger. Brugen af nogle af disse ordninger har dog indtil videre været begrænset, og effektiviteten og virkningen af SBCI og ISIF vil kun kunne bedømmes ud fra de erfaringer, der vil blive høstet med deres anvendelse.

               (13)Irland har gjort gode fremskridt med hensyn til omstrukturering, indskrænkning og rekapitalisering af sine indenlandske banker. Bankernes finansieringsprofiler er nu atter normale, og rentabiliteten bliver stadig bedre, men krisens eftervirkninger giver stadig alvorlige udfordringer. Den store mængde af misligholdte lån bliver kun bragt langsomt ned og hæmmer bankernes kapacitet til at støtte den økonomiske genopretning. I fjerde kvartal af 2014 udgjorde sådanne lån 23,2 % af de samlede udlån i de tre største indenlandske banker, hvilket er et af de højeste niveauer i EU. Selvom bankerne fortsat opfylder målene om sanering af realkreditlånsrestancer, er antallet af lange restancer (over 720 dage) vokset til 9,8 % af de samlede lånebeløb i fjerde kvartal af 2014. Der gøres fremskridt med hensyn til at gennemføre holdbare saneringsløsninger. I april krævede Irlands centralbank, at bankerne skal kunne tilbyde størstedelen af låntagerne en løsning senest ved udgangen af 2015. Bankerne har dog gennemgående været tilbageholdende og givet henstand ved at omlægge afdrag eller rentebetalinger i stedet for at nedskrive dem. Bankerne går også meget ofte rettens gang for at få kunder med restancer til at betale. Der er kun sket begrænsede fremskridt med hensyn til den planlagte indførelse af et centralt kreditregister, selvom dette er afgørende for en forbedring af overvågningen, kreditgarantien og risikostyringen.

               (14)Situationen på arbejdsmarkedet er forbedret siden 2013. Der skabes igen beskæftigelse i den private sektor, og arbejdsløsheden falder støt. Ikke desto mindre er arbejdsløsheden stadig høj, og langtidsledigheden er fortsat et stort problem. Der er risiko for, at en del af konjunkturarbejdsløsheden kan blive strukturel, idet der er opstået et misforhold mellem udbudte og efterspurgte færdigheder i takt med, at der er genskabt balance i økonomien. Ungdomsarbejdsløsheden er stadig meget højere end i tiden før krisen. Aktiveringsreformer har de senere år medført betydelige forbedringer, men der er stadig bekymringer om, hvorvidt de nuværende aktiveringspolitikker og uddannelsesprogrammer er effektive, og hvorvidt arbejdsformidlingerne er i stand til at levere resultater i det nødvendige omfang. Det nyligt lancerede initiativ JobPath er en positiv udvikling, men dets effektivitet må efterprøves. Erhvervsuddannelsessystemet har tidligere vist sig ineffektivt, når det drejer sig om at levere den type færdigheder, der er behov for nu, hvor der atter er skabt balance i økonomien, og der er først for nyligt iværksat reformer.

               (15)Udgifterne til juridisk bistand er stadig høje og vil stadig skulle justeres, så de stemmer overens med andre liberale tjenesteudbydere. En tilpasning er påkrævet, fordi juridisk bistand indgår i alle sektorer af økonomien, og udgifterne hertil har betydning for Irlands konkurrenceevne. Reformen af den retlige ramme for juridiske tjenester med henblik på at øge konkurrencen og reducere omkostningerne er et længerevarende projekt, som myndighederne er opsat på at gennemføre. Lovforslaget om regulering af juridiske tjenester fra 2011 er dog endnu ikke vedtaget. Derudover kan en egentlig reduktion af omkostningerne kun nås, hvis de konkurrencefremmende og omkostningsreducerende bestemmelser i den planlagte lovramme bevares og indarbejdes i de forskrifter, som udstedes af "Legal Services Regulatory Authority", der er under oprettelse. Kommissionen vil inden for rammerne af det europæiske semester derfor fortsat følge de fremskridt, der gøres på området.

               (16)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Irlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Irland har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Irland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. De henstillinger, der er afgivet som led i det europæiske semester, afspejles nedenfor.

               (17)På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Irlands stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse
                  10
                afspejles især i henstilling 1 og 2 nedenfor.

               (18)På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 4 nedenfor.

               (19)Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta. Irland bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

               HENSTILLER, at Irland i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2015. Opnå en finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede målsætning i 2016. Anvende ekstraordinære indtægter fra de bedre end forventede økonomiske og finansielle forhold til at fremskynde reduktionen af underskud og gæld. Begrænse de nuværende skønsbeføjelser, der gør det muligt at ændre udgiftslofterne udover de særlige og foruddefinerede uforudsete udgifter. Udvide skattegrundlaget og gennemgå skatteudgifterne, herunder momsudgifter.

               2.Træffe foranstaltninger med henblik på at øge sundhedsvæsenets omkostningseffektivitet, herunder ved at mindske udgifterne til patenterede lægemidler og gradvist implementere en passende ordineringspraksis. Indføre aktivitetsbaseret finansiering i hele sundhedssystemet.

               3.Øge husholdningernes arbejdsintensitet og tage hånd om fattigdomsrisikoen for børn ved gradvist at mindske ydelserne og yde supplerende betalinger til ledige, der kommer i beskæftigelse, og forbedre adgangen til økonomisk overkommelige fuldtidsbørnepasningsordninger.

               4.Gennemføre holdbare saneringsløsninger for langt størstedelen af realkreditlån i restance ved udgangen af 2015 og styrke den irske centralbanks overvågningsforanstaltninger. Sikre, at saneringsløsningerne for lån til SMV'er i krise og de resterende lån til erhvervsejendomme er holdbare ved fortsat at vurdere bankernes resultater med hensyn til at opfylde deres egne mål. Tage de fornødne skridt for at sikre, at et centralt kreditregister er operationelt inden 2016.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EUT L 209 af 2.8 1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306 af 23.11 2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 258.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  EUT L 140 af 27.5 2013, s. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8803 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 27 final.

                     (10)
                  I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.