               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.12.2017
            COM(2017) 808 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de marokkanske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende myndigheder være fuldt rustet til samarbejde med eksterne partnere for at sikre deres borgeres sikkerhed. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver.

               Siden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2016/794 den 1. maj 2017
                  1
                og i henhold til traktaten er Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande vedrørende udveksling af personoplysninger med Europol. Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

               Under hensyntagen til den politiske strategi, som er beskrevet i den europæiske dagsorden om sikkerhed
                  2
               , Rådets konklusioner
                  3
                og den globale strategi
                  4
               , de operationelle behov hos de retshåndhævende myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område, finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med otte lande, som identificeret i den 11. statusrapport om indførelsen af en ægte og effektiv sikkerhedsunion
                  5
               .

               Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Europols operative behov. I Europols strategi for 2016-2020 udpeges Middelhavsområdet som prioritet for styrkede partnerskaber
                  6
               . I Europols eksterne strategi for 2017-2020 understreges også behovet for et tættere samarbejde mellem Europol og Mellemøsten/Nordafrika (MENA) på grund af den aktuelle terrortrussel og de migrationsrelaterede udfordringer
                  7
               .

               Europol har ingen aftaler med noget land i denne region.

               Denne henstilling vedrører specifikt forhandlinger med Marokko, selv om samarbejdet med ethvert MENA-land skal ses i sammenhæng med regionen som helhed. Den nuværende ustabilitet i regionen, navnlig situationen i Syrien, udgør en betydelig langsigtet trussel mod EU's sikkerhed, som hurtigst muligt skal imødegås. Dette berører både den effektive bekæmpelse af terrorisme og den dertil knyttede organiserede kriminalitet
                  8
                samt migrationsrelaterede udfordringer såsom facilitering af irregulær migration og menneskehandel. Det er af afgørende betydning at samarbejde med de lokale retshåndhævende myndigheder for at håndtere disse udfordringer.

               På grundlag af dialoger på teknisk plan for at fastlægge fælles foranstaltninger til forbedring af informationsudveksling og en fælles retshåndhævende operationel indsats over for ulovlig handel med skydevåben er EU allerede nået til enighed med Marokko om en liste over tiltag til styrkelse af EU-MENA-samarbejdet mellem relevante retshåndhævende myndigheder, bistand til opbygning af kapacitet i relevante regionale og/eller bilaterale programmer og udvikling af operationelle aktioner under en fælles aftalt ramme
                  9
               . Dette omfatter imidlertid ikke videregivelse af personoplysninger.

               Den politiske kontekst

               Det historiske partnerskab mellem EU og Kongeriget Marokko understøttes af en række politiske og økonomiske aftaler. Siden 2000 har ikrafttrædelsen af Euro-Middelhavs-associeringsaftalen præget relationerne mellem EU og Marokko
                  10
               . Siden 2008 har Marokko nydt godt af en avanceret status inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. Bl.a. vedrører et mål med samarbejdet styrket dialog og samarbejde inden for politik og sikkerhed;

               De politiske forbindelser med Marokko, herunder drøftelser om sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme, er blevet sat i bero efter Rettens dom af december 2015
                  11
               . Efter sagen blev appelleret til Domstolen
                  12
               , fandt politiske drøftelser imidlertid sted med primært fokus på håndtering af de retlige konsekvenser af dommen for de bilaterale forbindelser mellem EU og Marokko. Marokko har uformelt meddelt, at det tillægger sikkerhedssamarbejdet med EU stor betydning. Marokko var det første MENA-land, der blev tilbudt en dialog om terrorbekæmpelse, og forberedelserne dertil var allerede skredet godt frem medio 2015, før arbejdet blev sat i bero.

               Marokko har udviklet et tæt bilateralt samarbejde om terrorbekæmpelse med EU-medlemsstater, herunder Spanien og Frankrig, og opløser regelmæssigt terrornetværk. Marokko er også en af formændene i Det Globale Forum for Terrorbekæmpelse (GCTF) og medlem af den globale koalition mod Daesh. Det huser et af de EU-finansierede regionale CBRN-ekspertisecentre.

               Operationelle behov

               På grundlag af data i SOCTA 2017
                  13
                og TE-SAT 2017
                  14
               , ovennævnte drøftelser samt bl.a. Europols interne ekspertviden er der behov for samarbejde med Marokko, navnlig for at bekæmpe følgende former for kriminalitet:

               Terrorisme udgør en alvorlig trussel mod både Marokko og EU, som har været mål for terrorangreb. Ud over at forbedre trusselsbilledet og identifikationen af nye tendenser er det nødvendigt med et tættere samarbejde, herunder udveksling af personoplysninger, for at håndtere fænomenet med udenlandske terrorkombattanter (herunder mistænkte med dobbelt statsborgerskab eller lovligt ophold i EU og Marokko) og effektivt afsløre, forebygge og retsforfølge rejser med terrorisme for øje, terroristers misbrug af internettet, finansiering af terrorisme samt forbindelsen til organiseret kriminalitet.

               Ulovlig handel med skydevåben: Den nuværende ustabilitet i MENA-regionen, navnlig konflikterne i Libyen, har medført en betydeligt øget ulovlig handel med skydevåben i regionen. Dette udgør en trussel mod sikkerheden på både kort og langt sigt. Marokko er en vigtig partner i arbejdet med at dæmme op for strømmen af ulovlige skydevåben til dets nabolande og forhindre ulovlig handel til EU ved brug af containerskibe, færger og mindre både, der krydser Middelhavet.

               Migrationsrelaterede udfordringer: Marokko er fortsat en vigtig partner for EU til at udvikle samarbejdet med henblik på forebyggelse af irregulær migration, og strømmene til EU er for nyligt taget til. Marokko er både et oprindelsesland for irregulær migration og en vigtig rute for statsborgere fra lande i Afrika syd for Sahara. I den europæiske grænse- og kystvagts risikoanalyserapport fra 2017 blev dokumentfalsk og smugling af migranter fremhævet som betydelige risici.

               Narkotikahandel: Mellemøsten og Nordafrika (MENA) udgør et vigtigt oprindelses-, transit- og forbrugssted for ulovlige narkotika. Med en stabil base af kunder mod nord, Sahel-smuglervejen mod syd og heroinruten, der gennemskærer den fra øst til vest, er regionen både kilde til og modtager af påvirkning fra misbrug og produktion af ulovlige stoffer. Marokko er en stor producent af cannabis og et centralt oprindelsesland for cannabisprodukter, der kommer ind på EU's marked. Fremstilling af syntetisk narkotika baseret på lægemidler er også et problem.

               I 2016 iværksatte det EU-finansierede kokainruteprogram (AIRCOP-delen) en fælles retlig myndighed i form af en lufthavnstaskforce i Marokko.

               Cyberkriminalitet: Marokko gør fremskridt med hensyn til truslen fra cyberkriminalitet takket være dets status som prioriteret land for EU's og Europarådets kapacitetsopbyggende programmer om bekæmpelse af cyberkriminalitet, herunder med hensyn til seksuel udnyttelse af børn og omrejsende børnesexforbrydere. Udviklingen af Marokkos kapacitet til samarbejde vil sandsynligvis føre til et øget behov for informationsdeling for at håndtere transnationale trusler inden for cyberkriminalitet og seksuel udnyttelse af børn.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               I forordning (EU) 2016/794 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) fastsættes en retlig ramme for Europol, navnlig dets mål, opgaver, beføjelser, databeskyttelsesgarantier og måder at samarbejde med eksterne partnere på.

               Denne henstilling er i overensstemmelse med Europolforordningen.

               Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om den fremtidige aftale på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               I overensstemmelse med artikel 218 i TEUF udpeges Kommissionen som Unionens forhandler med hensyn til indgåelsen af aftalen mellem Den Europæiske Union og Marokko om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de marokkanske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de marokkanske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794
                  15
                blev vedtaget den 11. maj 2016 og anvendes fra den 1. maj 2017.

               (2)I denne forordning, navnlig i artikel 25, fastsættes reglerne for videregivelse af personoplysninger fra Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) til tredjelande og internationale organisationer. Europol kan videregive personoplysninger til en myndighed i et tredjeland på grundlag af en international aftale, der er indgået mellem Unionen og det pågældende tredjeland, jf. artikel 218 i TEUF, og som frembyder tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder.

               (3)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en sådan aftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko.

               (4)Aftalen bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalen bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges hermed til på vegne af Unionen at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de marokkanske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

                     (2)

                        COM(2015) 185 final.

                     (3)

                        Rådsdokument 10384/17 af 19. juni 2017.

                     (4)

                        Fælles vision, fælles handling: A Stronger Europe - A Global Strategy for the European Union's Foreign And Security Policy (Et stærkere Europa – En global strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik)
                   http://europa.eu/globalstrategy/en
                  .

                     (5)

                        COM(2017) 608 final.

                     (6)

                        Europols strategi for 2016-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 1. december 2015,
                  https://www.europol.europa.eu/publications-documents/europol-strategy-2016-2020
                  .

                     (7)

                        Europols eksterne strategi for 2017-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 13. december 2016, EDOC#865852v3.

                     (8)

                        Ifølge Europol omfatter den relevante organiserede kriminalitet i regionen ulovlig handel med skydevåben, narkotikahandel, økonomisk kriminalitet, herunder hvidvaskning af penge, og cyberkriminalitet.

                     (9)

                        Adskillige initiativer i denne forbindelse er medtaget i prioriteten om skydevåben som led i EU's politikcyklus om grov og organiseret kriminalitet samt i meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelse af den europæiske dagsorden om sikkerhed: En EU-handlingsplan for bekæmpelse af ulovlig handel med og brug af skydevåben og eksplosivstoffer (COM(2015) 624 final af 2.12.2015).

                     (10)

                        Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side (EFT L 70 af 18.3.2000, s. 206).

                     (11)

                        Sag T-512/12 Front Polisario mod Rådet.

                     (12)

                        Sag C-104/16 Rådet mod Front Polisario.

                     (13)

                  https://www.europol.europa.eu/socta/2017.

                     (14)

                  https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/documents/tesat2017.pdf.

                     (15)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.12.2017
            COM(2017) 808 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de marokkanske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver med henblik på en aftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de marokkanske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               Under forhandlingerne bør Kommissionen sigte mod at nå de mål, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Målet med aftalen er at tilvejebringe et retsgrundlag for videregivelse af personoplysninger mellem henholdsvis Europol og Kongeriget Marokkos kompetente myndigheder for at støtte og styrke indsatsen ved landets kompetente myndigheder og medlemsstater samt deres fælles samarbejde om at forebygge og bekæmpe grov grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme, og samtidig sikre passende garantier med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger og grundlæggende rettigheder og friheder for fysiske personer.

               (2)For at sikre formålsbegrænsning vedrører samarbejde under aftalen kun kriminalitet og beslægtede strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence i overensstemmelse med artikel 3 i forordning 2016/794 (samlet "strafbare handlinger"). Navnlig bør samarbejdet sigte mod at bekæmpe terrorisme og forebygge radikalisering, stoppe den organiserede kriminalitet, navnlig smugling af migranter, ulovlig handel med skydevåben og narkotika, og bekæmpe cyberkriminalitet.

               (3)I aftalen skal der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med udveksling af personoplysninger mellem Europol og de kompetente marokkanske myndigheder.

               Navnlig gør følgende sig gældende:

               (a)Formålet med den behandling af personoplysninger, som parterne foretager inden for rammerne af aftalen, skal fremgå klart og præcist og må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt i det enkelte tilfælde med henblik på at forebygge og bekæmpe terrorisme og strafbare handlinger, der er omhandlet i aftalen.

               (b)Personoplysninger, der overføres af Europol i overensstemmelse med aftalen, behandles retfærdigt, på et ved lov fastsat grundlag og kun til de formål, hvortil de er blevet overført. Aftalen skal give mulighed for, at Europol, når der overføres oplysninger, kan angive eventuelle begrænsninger for adgang til eller brug af oplysninger, herunder med hensyn til deres videregivelse, sletning eller tilintetgørelse. Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, der forfølges. De skal være nøjagtige og ajour. De må ikke opbevares længere end nødvendigt til de formål, hvortil de er videregivet.

               (c)Det er forbudt for Europol at videregive personoplysninger, hvoraf racemæssig eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, genetiske data og oplysninger om en persons helbred og seksualliv fremgår, medmindre det er strengt nødvendigt og forholdsmæssigt i det enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe strafbare handlinger som omhandlet i aftalen, og videregivelsen er omfattet af passende garantier. Aftalen bør også indeholde specifikke garantier vedrørende videregivelse af personoplysninger om ofre for strafbare handlinger, vidner eller andre personer, som kan give oplysninger vedrørende strafbare handlinger, samt mindreårige.

               (d)Aftalen skal sikre rettigheder, der kan håndhæves, for individer, hvis personoplysninger behandles ved at fastsætte regler om retten til indsigt, berigtigelse og sletning, herunder de særlige forhold, som kan begrunde, at der træffes nødvendige og forholdsmæssige begrænsninger. Aftalen skal endvidere sikre rettigheder, der kan håndhæves, for administrativ klageadgang og adgang til domstolsprøvelse for enhver person, hvis oplysninger behandles i medfør af aftalen, samt effektive retsmidler.

               (e)I aftalen fastsættes bestemmelser om opbevaring, evaluering, berigtigelse og sletning af personoplysninger samt om registrering med henblik på logning og dokumentation samt om oplysninger, der skal stilles til rådighed for enkeltpersoner. I aftalen bør der også fastsættes garantier med hensyn til automatisk behandling af personoplysninger.

               (f)Aftalen skal specificere de kriterier på grundlag af hvilke kildens pålidelighed og oplysningernes nøjagtighed skal angives.

               (g)Aftalen skal omfatte en forpligtelse til at garantere sikringen af personoplysninger ved hjælp af passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder ved kun at tillade autoriserede personer adgang til personoplysninger. Aftalen skal også omfatte underretningspligt i tilfælde af et brud på sikkerheden for personoplysninger, der vedrører oplysninger, som er videregivet i henhold til denne aftale.

               (h)Yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Marokko til andre myndigheder i Marokko er alene tilladt i henhold til aftalen og skal gøres til genstand for passende betingelser og garantier.

               (i)Betingelserne i litra h) gælder for yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Marokko til myndigheder i et tredjeland, med den yderligere betingelse at en sådan videregivelse alene er tilladt med hensyn til tredjelande, som Europol har ret til at videregive personoplysninger til på grundlag af artikel 25, stk. 1, i forordning (EU) 2016/794.

               (j)Med aftalen etableres der en tilsynsordning for en eller flere uafhængige offentlige myndighed(er), der er ansvarlig(e) for databeskyttelse og har effektive undersøgelses- og interventionsbeføjelser, så de(n) kan føre tilsyn med de offentlige marokkanske myndigheder, der anvender personoplysninger/udvekslede oplysninger, og indbringe sager for retsinstanserne. Navnlig skal de uafhængige myndigheder have beføjelse til at behandle klager fra enkeltpersoner om anvendelsen af deres personoplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger, er ansvarlige for overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale.

               (4)Aftalen skal indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af aftalen for at sikre, at parterne overholder de gensidigt aftalte regler.

               (5)Aftalen skal indeholde en bestemmelse om ikrafttrædelse og gyldighed samt en bestemmelse, hvorefter en part kan opsige eller suspendere den.

               (6)Aftalen kan om nødvendigt indeholde en klausul vedrørende dens territoriale anvendelse.

               (7)Aftalen kan indeholde bestemmelser om kontrol med og periodisk evaluering af aftalen.

               (8)Aftalen skal have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og skal indeholde en sprogklausul desangående.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.12.2017
            COM(2017) 806 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Staten Israel om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de israelske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende myndigheder være fuldt rustet til samarbejde med eksterne partnere for at sikre deres borgeres sikkerhed. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver.

               Siden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2016/794 den 1. maj 2017
                  1
                og i henhold til traktaten er Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande vedrørende udveksling af personoplysninger med Europol. Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

               Under hensyntagen til den politiske strategi, som er beskrevet i den europæiske dagsorden om sikkerhed
                  2
               , Rådets konklusioner
                  3
                og den globale strategi
                  4
               , de operationelle behov hos de retshåndhævende myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område, finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med otte lande, som identificeret i den 11. statusrapport om indførelsen af en ægte og effektiv sikkerhedsunion
                  5
               .

               Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Europols operative behov. I Europols strategi for 2016-2020 udpeges Middelhavsområdet som prioritet for styrkede partnerskaber
                  6
               . I Europols eksterne strategi for 2017-2020 understreges også behovet for et tættere samarbejde mellem Europol og Mellemøsten/Nordafrika (MENA) på grund af den aktuelle terrortrussel og de migrationsrelaterede udfordringer
                  7
               .

               Europol har ingen aftaler med noget land i denne region.

               Denne henstilling vedrører specifikt forhandlinger med Israel, selv om samarbejdet med ethvert MENA-land skal ses i sammenhæng med regionen som helhed.

               Den politiske kontekst

               EU og Israel har udviklet solide forbindelser på grundlag af associeringsaftalen fra 1995 (trådte i kraft i 2000). Både EU og Israel har kraftigt fokus på imødegåelse af sikkerhedstrusler, navnlig bekæmpelse af terrortrusler. Israel er meget interesseret i at intensivere samarbejdet med EU om terrorbekæmpelse. Den første dialog mellem EU og Israel om terrorbekæmpelse og sikkerhed fandt sted i Bruxelles i marts 2015, efterfulgt af en anden i Israel i september 2016. Parterne nåede til enighed om at samarbejde på områder såsom bekæmpelse af voldelig ekstremisme, finansiering af terrorisme, ikke-konventionel terrorisme, luftfarts- og transportsikkerhed samt cyberkriminalitet. Der blev udtrykt interesse for at styrke samarbejdet med EU-agenturer inden for retlige og indre anliggender, navnlig Europol.

               Rådet har allerede tidligere godkendt forhandlinger mellem Europol og Israel om en operativ samarbejdsaftale
                  8
               . Forhandlingerne blev indledt i 2010, men kunne ikke afsluttes under Europols gamle retlige rammer. I den forbindelse fandt visse tekniske møder allerede sted mellem Europol og de israelske myndigheder.

               Operationelle behov

               På grundlag af data i SOCTA 2017
                  9
                og TE-SAT 2017
                  10
               , ovennævnte drøftelser samt bl.a. Europols interne ekspertviden er der behov for samarbejde med Israel, navnlig for at bekæmpe følgende former for kriminalitet:

               Terrorisme: EU og Israel står over for en alvorlig trussel både fra terrorgrupper, der er aktive i regionen og globalt. Et tættere samarbejde, herunder udveksling af personoplysninger, vil sigte mod at håndtere truslen fra terrorister (herunder udenlandske terrorkombattanter) med henblik på at afsløre, forebygge og retsforfølge rejser med terrorisme for øje, finansiering af terrorisme samt terroristers misbrug af internettet.

               Cyberkriminalitet: Samarbejdet med Israel bør etableres navnlig på grundlag af dets ekspertise i efterforskning/håndtering af højteknologisk cyberkriminalitet. Øget deling af efterretninger ville gavne håndteringen af en række former for grænseoverskridende cyberkriminalitet eller cyberbaseret kriminalitet, herunder DDoS-angreb, hvidvaskning af penge via kryptovalutaer, svindel med e-handel, kompromittering af forretnings-e-mail og seksuel udnyttelse af børn online.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               I forordning (EU) 2016/794 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) fastsættes en retlig ramme for Europol, navnlig dets mål, opgaver, beføjelser, databeskyttelsesgarantier og måder at samarbejde med eksterne partnere på.

               Denne henstilling er i overensstemmelse med Europolforordningen.

               Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om den fremtidige aftale på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               I overensstemmelse med artikel 218 i TEUF udpeges Kommissionen som Unionens forhandler med hensyn til aftalen mellem Den Europæiske Union og Libanon om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de israelske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Staten Israel om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de israelske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794
                  11
                blev vedtaget den 11. maj 2016 og anvendes fra den 1. maj 2017.

               (2)I denne forordning, navnlig i artikel 25, fastsættes reglerne for videregivelse af personoplysninger fra Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) til tredjelande og internationale organisationer. Europol kan videregive personoplysninger til en myndighed i et tredjeland på grundlag af en international aftale, der er indgået mellem Unionen og det pågældende tredjeland, jf. artikel 218 i TEUF, og som frembyder tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder.

               (3)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en sådan aftale mellem Den Europæiske Union og Staten Israel.

               (4)Aftalen bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalen bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges hermed til på vegne af Unionen at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Staten Israel om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de israelske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

                     (2)

                        COM(2015) 185 final.

                     (3)

                        Rådsdokument 10384/17 af 19. juni 2017.

                     (4)

                        Fælles vision, fælles handling: A Stronger Europe - A Global Strategy for the European Union's Foreign And Security Policy (Et stærkere Europa – En global strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik)
                   http://europa.eu/globalstrategy/en
                  .

                     (5)

                        COM(2017) 608 final.

                     (6)

                        Europols strategi for 2016-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 1. december 2015,
                  https://www.europol.europa.eu/publications-documents/europol-strategy-2016-2020
                  .

                     (7)

                        Europols eksterne strategi for 2017-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 13. december 2016, EDOC#865852v3.

                     (8)

                        Rådets afgørelse 2009/371.

                     (9)

                  https://www.europol.europa.eu/socta/2017.

                     (10)

                  https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/documents/tesat2017.pdf
                  .

                     (11)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.12.2017
            COM(2017) 806 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Staten Israel om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de israelske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver med henblik på en aftale mellem Den Europæiske Union og Staten Israel om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de israelske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               Under forhandlingerne bør Kommissionen sigte mod at nå de mål, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Målet med aftalen er at tilvejebringe et retsgrundlag for videregivelse af personoplysninger mellem henholdsvis Europol og Israels kompetente myndigheder for at støtte og styrke indsatsen ved landets kompetente myndigheder og medlemsstater samt deres fælles samarbejde om at forebygge og bekæmpe grov grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme, og samtidig sikre passende garantier med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger og grundlæggende rettigheder og friheder for fysiske personer.

               (2)For at sikre formålsbegrænsning vedrører samarbejde under aftalen kun kriminalitet og beslægtede strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence i overensstemmelse med artikel 3 i forordning 2016/794 (samlet "strafbare handlinger"). Navnlig bør samarbejdet sigte mod at bekæmpe terrorisme og forebygge radikalisering, stoppe den organiserede kriminalitet og bekæmpe cyberkriminalitet.

               (3)I aftalen skal der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med udveksling af personoplysninger mellem Europol og de kompetente israelske myndigheder.

               Navnlig gør følgende sig gældende:

               (a)Formålet med den behandling af personoplysninger, som parterne foretager inden for rammerne af aftalen, skal fremgå klart og præcist og må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt i det enkelte tilfælde med henblik på at forebygge og bekæmpe terrorisme og strafbare handlinger, der er omhandlet i aftalen.

               (b)Personoplysninger, der overføres af Europol i overensstemmelse med aftalen, behandles retfærdigt, på et ved lov fastsat grundlag og kun til de formål, hvortil de er blevet overført. Aftalen skal give mulighed for, at Europol, når der overføres oplysninger, kan angive eventuelle begrænsninger for adgang til eller brug af oplysninger, herunder med hensyn til deres videregivelse, sletning eller tilintetgørelse. Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, der forfølges. De skal være nøjagtige og ajour. De må ikke opbevares længere end nødvendigt til de formål, hvortil de er videregivet.

               (c)Det er forbudt for Europol at videregive personoplysninger, hvoraf racemæssig eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, genetiske data og oplysninger om en persons helbred og seksualliv fremgår, medmindre det er strengt nødvendigt og forholdsmæssigt i det enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe strafbare handlinger som omhandlet i aftalen, og videregivelsen er omfattet af passende garantier. Aftalen bør også indeholde specifikke garantier vedrørende videregivelse af personoplysninger om ofre for strafbare handlinger, vidner eller andre personer, som kan give oplysninger vedrørende strafbare handlinger, samt mindreårige.

               (d)Aftalen skal sikre rettigheder, der kan håndhæves, for individer, hvis personoplysninger behandles ved at fastsætte regler om retten til indsigt, berigtigelse og sletning, herunder de særlige forhold, som kan begrunde, at der træffes nødvendige og forholdsmæssige begrænsninger. Aftalen skal endvidere sikre rettigheder, der kan håndhæves, for administrativ klageadgang og adgang til domstolsprøvelse for enhver person, hvis oplysninger behandles i medfør af aftalen, samt effektive retsmidler.

               (e)I aftalen fastsættes bestemmelser om opbevaring, evaluering, berigtigelse og sletning af personoplysninger samt om registrering med henblik på logning og dokumentation samt om oplysninger, der skal stilles til rådighed for enkeltpersoner. I aftalen bør der også fastsættes garantier med hensyn til automatisk behandling af personoplysninger.

               (f)Aftalen skal specificere de kriterier på grundlag af hvilke kildens pålidelighed og oplysningernes nøjagtighed skal angives.

               (g)Aftalen skal omfatte en forpligtelse til at garantere sikringen af personoplysninger ved hjælp af passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder ved kun at tillade autoriserede personer adgang til personoplysninger. Aftalen skal også omfatte underretningspligt i tilfælde af et brud på sikkerheden for personoplysninger, der vedrører oplysninger, som er videregivet i henhold til denne aftale.

               (h)Yderligere videregivelse af oplysninger fra de kompetente myndigheder i Israel til andre myndigheder i Israel er alene tilladt i henhold til aftalen og skal gøres til genstand for passende betingelser og garantier.

               (i)Betingelserne i litra h) gælder for yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Israel til myndigheder i et tredjeland, med den yderligere betingelse at en sådan videregivelse alene er tilladt med hensyn til tredjelande, som Europol har ret til at videregive personoplysninger til på grundlag af artikel 25, stk. 1, i forordning (EU) 2016/794.

               (j)Med aftalen etableres der en tilsynsordning for en eller flere uafhængige offentlige myndighed(er), der er ansvarlig(e) for databeskyttelse og har effektive undersøgelses- og interventionsbeføjelser, så de(n) kan føre tilsyn med de offentlige israelske myndigheder, der anvender personoplysninger/udvekslede oplysninger, og indbringe sager for retsinstanserne. Navnlig skal de uafhængige myndigheder have beføjelse til at behandle klager fra enkeltpersoner om anvendelsen af deres personoplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger, er ansvarlige for overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale.

               (4)Aftalen skal indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af aftalen for at sikre, at parterne overholder de gensidigt aftalte regler.

               (5)Aftalen skal indeholde en bestemmelse om ikrafttrædelse og gyldighed samt en bestemmelse, hvorefter en part kan opsige eller suspendere den.

               (6)I overensstemmelse med EU's politik gælder denne aftale ikke for de geografiske områder, der kom under den israelske stats administration efter den 5. juni 1967. Dette standpunkt bør ikke fortolkes som en indskrænkning af Israels principielle holdning i dette spørgsmål. Parterne er derfor enige om, at anvendelsen af denne aftale ikke berører disse områders status.

               (7)Aftalen kan omfatte bestemmelser om kontrol med og periodisk evaluering af aftalen.

               (8)I forbindelse med disse forhandlinger skal Kommissionen fremme Israels tiltrædelse af Europarådets konvention om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger ("konvention 108").

               (9)Aftalen skal have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og skal indeholde en sprogklausul desangående.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.12.2017
            COM(2017) 830 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om supplering af Rådets afgørelse af 22. maj 2017 om bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om en aftale om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union

               BEGRUNDELSE

               1.
                     BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

                  I henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union kan enhver medlemsstat beslutte at udtræde af Unionen i overensstemmelse med sine forfatningsmæssige bestemmelser og skal, hvis den beslutter at udtræde, meddele dette til Det Europæiske Råd. I lyset af Det Europæiske Råds retningslinjer skal Unionen forhandle om og indgå en aftale med denne stat om de nærmere bestemmelser for dets udtræden under hensyn til rammen for dens fremtidige forbindelser med Unionen.

                  Den 29. marts 2017 meddelte Det Forenede Kongerige Det Europæiske Råd, at det agter at udtræde af Unionen og af Det Europæiske Atomenergifællesskab.

                  Den 29. april 2017 vedtog Det Europæiske Råd retningslinjer, der udstikker rammerne for forhandlingerne i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union og fastlægger de overordnede principper, som Unionen vil følge under forhandlingerne.

                  Den 5. april 2017 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om forhandlingerne med Det Forenede Kongerige, efter at sidstnævnte havde meddelt sit ønske om at udtræde af Den Europæiske Union.

                  Den 22. maj 2017 gav Rådet bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale med Det Forenede Kongerige om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union og vedtog direktiver om forhandling af en aftale ("Rådets afgørelse af 22. maj 2017").

                  Forhandlingerne blev indledt den 19. juni 2017. I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer og Rådets forhandlingsdirektiver blev der i første fase af forhandlingerne fokuseret på borgernes rettigheder, den finansielle opgørelse, spørgsmål vedrørende øen Irland, andre spørgsmål i forbindelse med udtrædelsen og forvaltningen af udtrædelsesaftalen.

                  Den 3. oktober 2017 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om status i forhandlingerne med Det Forenede Kongerige.

                  På baggrund af det hidtidige fremskridt tilskyndede Det Europæiske Råd den 20. oktober 2017 til, at arbejdet videreføres med henblik på at konsolidere den konvergens, der er opnået, og at fortsætte forhandlingerne, således at det snarest bliver muligt at gå videre til anden fase af forhandlingerne. Det Europæiske Råd opfordrede Rådet og Kommissionen til som Unionens forhandler at indlede de interne drøftelser, bl.a. om mulige overgangsordninger.

                  Den 13. december 2017 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om status i forhandlingerne med Det Forenede Kongerige.

               På baggrund af:

               –henstillingen fra Kommissionen i meddelelsen om status over forhandlingerne med Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union af 8. december 2017
                  1

               –den fælles rapport af 8. december 2017 fra forhandlerne for Den Europæiske Union og Det Forenede Kongeriges regering om fremskridt i første fase af forhandlingerne i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union om Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden af Den Europæiske Union, som Kommissionens henstilling bygger på,

               udtrykte Det Europæiske Råd den 15. december 2017 tilfredshed med de fremskridt, der er gjort i første fase af forhandlingerne, og besluttede, at de var tilstrækkelige til at gå videre til anden fase vedrørende overgangen og rammen for de fremtidige forbindelser. Det Europæiske Råd opfordrede Kommissionen som Unionens forhandler og Det Forenede Kongerige til at afslutte arbejdet med alle spørgsmål vedrørende udtrædelsen, herunder dem, der endnu ikke er behandlet i første fase, i overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017, konsolidere de opnåede resultater og påbegynde affattelsen af de relevante dele af udtrædelsesaftalen. Det understregede også, at der i forhandlingernes anden fase kun gøres fremskridt, så længe alle de forpligtelser, der er indgået i første fase, respekteres fuldt ud og omsættes nøjagtigt til juridiske formuleringer snarest muligt.

                  I betragtning af den særlige karakter af spørgsmålene vedrørende øen Irland bør arbejdet i anden fase af forhandlingerne vedrørende de nærmere bestemmelser, som skal give principperne og forpligtelserne i den fælles rapport virkning, fortsætte som en separat del, idet noget vil blive en del af udtrædelsesaftalen og andet en del af rammen for de fremtidige forbindelser.

               •Grundlæggende rettigheder

                  I henhold til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union anerkender Unionen de rettigheder, friheder og principper, der er fastlagt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der har samme juridiske værdi som traktaterne. Endvidere udgør de grundlæggende rettigheder, som de er garanteret ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsretlige traditioner, generelle principper i EU-retten.

                  Disse rettigheder, friheder og principper vil fortsat blive fuldt ud overholdt og beskyttet i Unionen både under forhandlingsprocessen med Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union, herunder i forbindelse med eventuelle overgangsordninger, og efter Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen.

               2.RETSGRUNDLAG

               •Retsgrundlag

               Det Forenede Kongerige har meddelt sit ønske om at udtræde af Den Europæiske Union. Som følge heraf udgør artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union retsgrundlaget for forhandlingerne og indgåelsen af en udtrædelsesaftale. Overgangsordningerne kan kun fastlægges i udtrædelsesaftalen.

               Der mindes om, at i overensstemmelse med artikel 106, litra a), i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, finder artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union også anvendelse på Det Europæiske Atomenergifællesskab.

               I henhold til artikel 218, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union henviser til, skal Kommissionen forelægge henstillinger for Rådet, som vedtager en afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger og udpeger Unionens forhandler. Rådets afgørelse om supplering af Rådets afgørelse af 22. maj 2017 skal vedtages efter samme procedure.

               •Valg af retsakt

                  Ifølge artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union skal der forhandles om en aftale med Det Forenede Kongerige om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union. I henhold til artikel 218, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal Kommissionen forelægge henstillinger for Rådet, som vedtager en afgørelse om udpegelse af Unionens forhandler og om bemyndigelse til at indlede forhandlinger. En rådsafgørelse er det korrekte instrument til at supplere Rådets afgørelse af 22. maj 2017.

               3.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Denne henstilling forventes ikke at have umiddelbare konsekvenser for budgettet for så vidt angår forhandlingsprocessen. Der mindes om, at virkningerne for budgettet af aftalen i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union vil blive fremlagt, når de relevante forslag om undertegnelse og indgåelse af udtrædelsesaftalen fremlægges.

               4.ANDRE FORHOLD

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Artikel 1 i henstillingen med henblik på Rådets afgørelse supplerer Rådets afgørelse af 22. maj 2017 med henblik på at give Kommissionen bemyndigelse til inden for rammerne af forhandlingerne om en aftale med Det Forenede Kongerige om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union at føre forhandlinger om eventuelle udestående spørgsmål vedrørende Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden og eventuelle nødvendige overgangsordninger.

               •Offentliggørelse af afgørelsen og af de forhandlingsdirektiver, der er fastsat i bilaget

                  Ligesom for de tidligere forhandlingsdirektiver foreslår Kommissionen, at Rådet offentliggør afgørelsen om supplering af Rådets afgørelse af 22. maj 2017 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om en aftale om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union samt de supplerende forhandlingsdirektiver i det tilhørende bilag.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om supplering af Rådets afgørelse af 22. maj 2017 om bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om en aftale om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaterne, særlig artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union, sammenholdt med artikel 218, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               under henvisning til retningslinjerne fra Det Europæiske Råd,

               under henvisning til henstillingen fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Den 29. april 2017 vedtog Det Europæiske Råd retningslinjer, der udstikker rammerne for forhandlingerne i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union og fastlægger de overordnede principper, som Unionen vil følge under forhandlingerne.

               (2)Den 22. maj 2017 gav Rådet bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union og vedtog direktiver om forhandling af en sådan aftale.

               (3)Forhandlingerne blev indledt den 19. juni 2017.

               (4)Den 3. oktober 2017 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om status i forhandlingerne med Det Forenede Kongerige.

               (5)På baggrund af det hidtidige fremskridt tilskyndede Det Europæiske Råd den 20. oktober 2017 til, at arbejdet videreføres med henblik på at konsolidere den konvergens, der er opnået, og at fortsætte forhandlingerne, således at det snarest bliver muligt at gå videre til anden fase af forhandlingerne. Det Europæiske Råd opfordrede Rådet og Kommissionen som Unionens forhandler til at indlede de interne drøftelser, bl.a. om mulige overgangsordninger.

               (6)Den 8. december 2017 henstillede Kommissionen i sin meddelelse om status over forhandlingerne med Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union, at Det Europæiske Råd konkluderer, at der er gjort tilstrækkelige fremskridt i første fase af forhandlingerne om Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden af Den Europæiske Union til, at forhandlingerne kan fortsætte til anden fase. Kommissionen anførte også, at den står klar til øjeblikkeligt at indlede arbejdet vedrørende overgangsordninger, såfremt Det Europæiske Råd skulle træffe en afgørelse herom.

               (7)Kommissionens henstilling byggede på den fælles rapport af 8. december 2017 fra forhandlerne for Den Europæiske Union og Det Forenede Kongeriges regering om fremskridt i første fase af forhandlingerne i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union om Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden af Den Europæiske Union.

               (8)Den 13. december 2017 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om status i forhandlingerne med Det Forenede Kongerige.

               (9)Det Europæiske Råd udtrykte i sine retningslinjer af 15. december 2017 tilfredshed med de fremskridt, der er gjort i første fase af forhandlingerne, og besluttede, at de var tilstrækkelige til at gå videre til anden fase vedrørende overgangen og rammen for de fremtidige forbindelser. Det Europæiske Råd opfordrede Kommissionen som Unionens forhandler og Det Forenede Kongerige til at afslutte arbejdet med alle spørgsmål vedrørende udtrædelsen, herunder dem, der endnu ikke er behandlet i første fase, i overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 og at konsolidere de resultater, der er opnået med bl.a. affattelsen af de relevante dele af udtrædelsesaftalen. Det Europæiske Råd opfordrede Kommissionen til at fremsætte passende henstillinger i dette øjemed og Rådet til at vedtage yderligere forhandlingsdirektiver vedrørende overgangsordninger.

               (10)Det er derfor nødvendigt at supplere forhandlingsdirektiverne i bilaget til Rådets afgørelse af 22. maj 2017.

               (11)I overensstemmelse med artikel 106, litra a), i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab finder artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union anvendelse på Det Europæiske Atomenergifællesskab —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen fører forhandlinger på Unionens vegne om en aftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab under hensyntagen til rammen for dets fremtidige forbindelser med Unionen i lyset af de retningslinjer, som Det Europæiske Råd har vedtaget, og i overensstemmelse med de forhandlingsdirektiver, der er fastsat i bilaget til Rådets afgørelse af 22. maj 2017, som suppleret med forhandlingsdirektiverne i bilaget til nærværende afgørelse.

                  Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        COM(2017) 784 final.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.12.2017
            COM(2017) 830 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om supplering af af Rådets afgørelse af 22. maj 2017 om bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om en aftale om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union

               BILAG

                  Supplerende direktiver med henblik på forhandling af en aftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om de nærmere bestemmelser for dets udtræden af Den Europæiske Union

               1.I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 og Rådets forhandlingsdirektiver af 22. maj 2017 blev der i første fase af forhandlingerne fokuseret på borgernes rettigheder, den finansielle opgørelse, spørgsmål vedrørende øen Irland, andre spørgsmål i forbindelse med udtrædelsen og forvaltningen af udtrædelsesaftalen.

               2.På baggrund af det hidtidige fremskridt tilskyndede Det Europæiske Råd den 20. oktober 2017 til, at arbejdet videreføres med henblik på at konsolidere den konvergens, der er opnået, og at fortsætte forhandlingerne, således at det snarest bliver muligt at gå videre til anden fase af forhandlingerne. Det Europæiske Råd opfordrede Rådet og Kommissionen til som Unionens forhandler at indlede de interne drøftelser, bl.a. om mulige overgangsordninger.

               3.På baggrund af:

               –henstillingen fra Kommissionen i meddelelsen om status over forhandlingerne med Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union af 8. december 2017
                  1

               –den fælles rapport af 8. december 2017 fra forhandlerne for Den Europæiske Union og Det Forenede Kongeriges regering om fremskridt i første fase af forhandlingerne i henhold til artikel 50 i traktaten om Den Europæiske Union om Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden af Den Europæiske Union, som Kommissionens henstilling bygger på

               udtrykte Det Europæiske Råd den 15. december 2017 tilfredshed med de fremskridt, der er gjort i første fase af forhandlingerne, og besluttede, at de var tilstrækkelige til at gå videre til anden fase vedrørende overgangen og rammen for de fremtidige forbindelser.

               4.Det Europæiske Råd understregede også, at der i forhandlingernes anden fase kun gøres fremskridt, så længe alle de forpligtelser, der er indgået i første fase, respekteres fuldt ud og omsættes nøjagtigt til juridiske formuleringer snarest muligt. I løbet af anden fase af forhandlingerne bør der også opnås en fælles forståelse af rammen for Unionens fremtidige forbindelser med det Forenede Kongerige. Dette kræver yderligere retningslinjer fra Det Europæiske Råd.

               5.Det er tanken, at det aktuelle sæt forhandlingsdirektiver skal dække anden fase af forhandlingerne; det supplerer derfor første sæt af forhandlingsdirektiver, som blev vedtaget den 22. maj 2017. Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 samt de generelle principper og proceduremæssige ordninger for forhandlingerne, som blev fastlagt i Rådets forhandlingsdirektiver af 22. maj 2017, finder fortsat anvendelse i fuldt omfang i denne fase af forhandlingerne, bl.a. med hensyn til det territoriale anvendelsesområde for udtrædelsesaftalen, herunder dens bestemmelser om overgangsordninger, og for den fremtidige ramme; forhandlingsdirektiverne bør derfor, ligesom det første sæt forhandlingsdirektiver, overholde punkt 4 og 24 i Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 fuldt ud, især hvad angår Gibraltar.

               6.I betragtning af den særlige karakter af spørgsmålene vedrørende øen Irland bør arbejdet i anden fase af forhandlingerne med de nærmere bestemmelser, som skal give principperne og forpligtelserne i den fælles rapport virkning, fortsætte som en separat del, idet noget vil blive en del af udtrædelsesaftalen og andet en del af rammen for de fremtidige forbindelser.

               I.Spørgsmål vedrørende Det Forenede Kongeriges velordnede udtræden af den Europæiske Union

               7.I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 15. december 2017 og med de forhandlingsdirektiver, der er knyttet til Rådets afgørelse af 22. maj 2017, som suppleret af de aktuelle forhandlingsdirektiver, bør arbejdet vedrørende samtlige spørgsmål vedrørende udtrædelsen, herunder dem der endnu ikke er behandlet i første fase, afsluttes.

               8.Forhandlingerne i anden fase bør endvidere omsætte forhandlingsresultaterne til juridiske formuleringer, herunder de resultater, der blev opnået i første fase, og som om nødvendigt bør tilpasses i lyset af de overgangsordninger, som omhandles nedenfor. Som præciseret i første sæt forhandlingsdirektiver bør der i udtrædelsesaftalen anføres, at EU-retten på udtrædelsesdatoen ophører med at finde anvendelse på de oversøiske lande og territorier, som opretholder særlige forbindelser med Det Forenede Kongerige
                  2
               , og på de europæiske territorier, hvis eksterne forbindelser Det Forenede Kongerige har ansvar for, og som traktaterne finder anvendelse på i henhold til artikel 355 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               II.overgangsordninger

               9.I Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 beskrives generelle centrale principper, som gælder enhver aftale med Det Forenede Kongerige og enhver overgangsordning:

               –enhver aftale skal bygge på en balance mellem rettigheder og forpligtelser og sikre lige vilkår

               –bevarelsen af det indre markeds integritet udelukker deltagelse baseret på en sektoropdelt tilgang

               –et ikkemedlem af Unionen, der ikke lever op til de samme forpligtelser som et medlem, kan ikke have de samme rettigheder og de samme fordele som et medlem

               –de fire friheder er udelelige, og der kan ikke blive tale om et "tag selv-bord"

               –Unionen vil bevare sin uafhængighed med hensyn til sin beslutningstagning og Den Europæiske Unions Domstols rolle. Ifølge Det Europæiske Råds retningslinjer af 15. december 2017 henviser dette især til Den Europæiske Unions Domstols kompetence.

               10.Ud over disse centrale principper fastlægger Det Europæiske Råd i sine retningslinjer af 29. april 2017 de nærmere betingelser, der skal finde anvendelse på alle former for overgangsordninger. I den udstrækning det er nødvendigt og juridisk muligt, kan forhandlingerne tage sigte på at fastlægge overgangsordninger, som er i Unionens interesse, og eventuelt at skabe bindeled til den forventelige ramme for de fremtidige forbindelser på baggrund af de fremskridt, der gøres. Alle sådanne overgangsordninger skal være klart definerede, tidsbegrænsede og omfattet af effektive håndhævelsesmekanismer.

               11.Nærværende supplerende forhandlingsdirektiver bygger på og videreudvikler de principper og betingelser, der er fastlagt i Det Europæiske Råds retningslinjer af 15. december 2017.

               12.I overensstemmelse med disse retningslinjer bør enhver overgangsordning i udtrædelsesaftalen dække al gældende EU-ret, herunder Euratom-anliggender. Uanset punkt 17 i forhandlingsdirektiverne bør EU-retten finde anvendelse på og i Det Forenede Kongerige, som om det var en medlemsstat. Enhver ændring af EU-retten bør automatisk finde anvendelse på og i Det Forenede Kongerige i overgangsperioden. For så vidt angår retsakter, der er vedtaget i henhold til tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde vedrørende et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, som Det Forenede Kongerige er bundet af indtil sin udtrædelse, bør artikel 4a i protokol (nr. 21), der er knyttet til traktaterne, fortsat gælde i overgangsperioden. Det Forenede Kongerige bør dog ikke længere kunne udøve sin ret i henhold til protokol (nr. 21) til at tilvælge foranstaltninger udover dem, der er omhandlet i artikel 4a i nævnte protokol.

               13.I overgangsperioden bør EU-ret, der er omfattet af overgangsordningerne, have samme juridiske virkninger i Det Forenede Kongerige, som den har i Unionen.

               14.I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 skal det også bemærkes, at Det Forenede Kongerige fra datoen for sin udtræden ikke længere vil være omfattet af de aftaler, som er indgået af Unionen eller medlemsstater, der handler på dens vegne, eller af Unionen og dens medlemsstater, der handler i fællesskab. Hvis det er i Unionens interesse, kan Unionen overveje om og hvordan der kan opnås enighed om ordninger, der fastholder virkningerne af aftalerne for Det Forenede Kongerige i overgangsperioden; Det Forenede Kongerige bør dog ikke længere deltage i eventuelle organer, der måtte blive oprettet i henhold til disse aftaler.

               15.I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 15. december 2017 forudsætter enhver overgangsordning, at Det Forenede Kongerige fortsat deltager i Toldunionen og det indre marked (med alle fire friheder) i overgangsperioden. Det Forenede Kongerige bør træffe alle foranstaltninger, der er nødvendige for at bevare det indre markeds og Toldunionens integritet. Det Forenede Kongerige bør fortsat efterleve Unionens handelspolitik. Det bør især sikre, at dets toldmyndigheder fortsat handler i overensstemmelse med EU-toldmyndighedernes opgave, herunder ved at opkræve told efter den fælles toldtarif og foretage al den kontrol, der i henhold til EU-retten skal foretages ved grænsen over for andre tredjelande.

               16.I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 29. april 2017 og første sæt forhandlingsdirektiver af 22. maj 2017 forudsætter en tidsbegrænset forlængelse af gældende EU-ret, at Unionens eksisterende regulerings-, budget-, tilsyns-, rets- og håndhævelsesinstrumenter og -strukturer finder anvendelse, herunder Den Europæiske Unions Domstols kompetence.

               17.I forbindelse med EU-rettens anvendelse på Det Forenede Kongerige bør udtrædelsesaftalen derfor i overgangsperioden sikre, at EU-institutionernes (navnlig Den Europæiske Unions Domstols fulde kompetence), EU-organernes, EU-kontorernes og EU-agenturernes kompetence bevares i forhold til Det Forenede Kongerige og fysiske og juridiske personer fra Det Forenede Kongerige. I overensstemmelse med Det Europæiske Råds retningslinjer af 15. december 2017 bør Det Forenede Kongerige dog ikke længere deltage i eller udpege eller vælge medlemmer af EU-institutionerne og heller ikke deltage i beslutningstagningen i Unionens organer, kontorer og agenturer.

               18.Uden at dette berører punkt 17 kan Det Forenede Kongerige i overgangsperioden opfordres til at deltage uden stemmeret i møder, der afholdes af stående udvalg eller af Kommissionens ekspertgrupper og andre lignende enheder eller agenturer, kontorer eller organer, hvori medlemsstaterne er repræsenteret, og:

               –hvor drøftelserne vedrører bestemte retsakter, der skal rettes til Det Forenede Kongerige eller til fysiske eller juridiske personer fra Det Forenede Kongerige, eller

               –hvor Det Forenede Kongeriges tilstedeværelse set fra Unionens perspektiv er en forudsætning for EU-rettens effektive gennemførelse i overgangsperioden.

               19.Udtrædelsesaftalen bør fastlægge de nærmere betingelser og klare rammer for, i hvilke tilfælde en sådan særlig deltagelse bør tillades.

               20.Der bør også fastlægges særlige proceduremæssige ordninger, som er i overensstemmelse med punkt 17 og 18, for fastsættelsen og tildelingen af fiskerimuligheder (samlede tilladte fangstmængder) i overgangsperioden.

               21.Overgangsordningerne bør finde anvendelse fra udtrædelsesaftalens ikrafttrædelsesdato og bør ikke vare længere end til den 31. december 2020.

                     (1)

                        COM(2017) 784 final.

                     (2)

                        Opregnet i de tolv sidste led i bilag II til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.