Avis juridique important

|

32000H0789

2000/789/EF: Kommissionens henstilling af 29. november 2000 om retningslinjer for godkendelse af oplagshavere henhørende under Rådets direktiv 92/12/EØF med hensyn til punktafgiftspligtige varer (meddelt under nummer K(2000) 3355)

EF-Tidende nr. L 314 af 14/12/2000 s. 0029 - 0031

Kommissionens henstillingaf 29. november 2000om retningslinjer for godkendelse af oplagshavere henhørende under Rådets direktiv 92/12/EØF med hensyn til punktafgiftspligtige varer(meddelt under nummer K(2000) 3355)(2000/789/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Ifølge Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed(1), senest ændret ved direktiv 2000/47/EF(2) skal oplag og oplagshavere, der håndterer tobaksvarer, alkohol, alkoholholdige drikkevarer og mineralolier, være godkendt af medlemsstaterne.(2) Den rapport fra den højtstående gruppe for bekæmpelse af svig i tobaks- og alkoholsektoren, der blev godkendt af generaldirektørerne med ansvar for told og indirekte beskatning den 24. april 1998, indholder anbefalinger med hensyn til, hvordan svig kan bekæmpes.(3) I sin meddelelse til Rådet om bestræbelserne på at bekæmpe svig med punktafgifter støtter Kommissionen fuldt ud den højtstående gruppes analyse af årsagerne til problemet og er enig i gruppens anbefalinger(3).(4) Økofin-Rådet godkendte sammendraget af den højtstående gruppes rapport den 19. maj 1998 og gav politisk tilsagn om at ville bekæmpe svig.(5) Af gruppens arbejde fremgik det, at medlemsstaterne anvender forskellige kriterier for at meddele eller tilbagetrække en godkendelse som oplagshaver.(6) Ifølge artikel 13, litra a), i direktiv 92/12/EØF skal de nationale myndigheder have en sikkerhedsstillelse fra den godkendte oplagshaver, der dækker de risici, der er forbundet med omsætning af varer inden for Fællesskabet.(7) Ifølge artikel 13, litra a), i direktiv 92/12/EØF kan de nationale myndigheder kræve en sikkerhedsstillelse af den godkendte oplagshaver, der skal dække de risici, der er forbundet med fremstilling, forarbejdning og oplægning af varer.(8) Ifølge artikel 16, stk. 2, litra a), i direktiv 92/12/EØF skal de nationale myndigheder have en sikkerhedsstillelse fra den registrerede erhvervsdrivende.(9) Medlemsstaterne bør selv kunne bestemme, hvordan sikkerheden stilles.(10) Ifølge artikel 15a, stk. 1, i direktiv 92/12/EØF skal medlemsstaterne etablere en elektronisk database over godkendte oplagshavere eller erhvervsdrivende, som er registrerede i punktafgiftsøjemed, og lokaliteter, der er godkendt som afgiftsoplag.(11) Den højtstående gruppe anbefalede, at Kommissionen og medlemsstaterne overvejede indførelse af fælles principper for godkendelse af oplag og oplagshavere.(12) Der blev afholdt et Fiscalis-seminar i Luxembourg i begyndelsen af oktober 1998, hvor der skulle udarbejdes en vejledning i meddelelse og tilbagetrækning af godkendelser af oplagshavere og i kontrol af varer i oplag.(13) Der har været drøftelser på møder i Punktafgiftsudvalget, og medlemsstaterne er blevet opfordret til at fremsætte forslag til bestemmelser.(14) For at sikre mere ensartede procedurer for meddelelse og tilbagetrækning af godkendelser har repræsentanterne for medlemsstaterne i Punktafgiftsudvalget erklæret sig enige i bestemmelserne i denne henstilling -HENSTILLER:ANVENDELSESOMRÅDEArtikel 11. Medlemsstaterne opfordres til at anvende bestemmelserne i denne henstilling, når de tillader en juridisk eller fysisk person, der driver et oplag:a) inden for rammerne af sin virksomhed at fremstille, forarbejde, oplægge, modtage og sende punktafgiftspligtige varer, for hvilke punktafgifterne er suspenderetb) at modtage, oplægge og sende punktafgiftspligtige varer, for hvilke punktafgifterne er suspenderet.2. Denne henstilling bør også anvendes generelt, når der gives godkendelse til, at en registreret erhvervsdrivende, dvs. en fysisk eller juridisk person uden godkendt status som oplagshaver, inden for rammerne af sin virksomhed kan modtage punktafgiftspligtige varer fra en anden medlemsstat under afgiftssuspensionsordninger.KRITERIER FOR MEDDELELSE AF GODKENDELSEArtikel 21. Selvom medlemsstaterne opfordres til at anvende strenge kriterier, når de meddeler en af de i artikel 1 omhandlede personer en godkendelse, bør der opnås en balance mellem ønsket om at lette handelen og nødvendigheden af effektiv kontrol.2. Med henblik på at træffe en velunderbygget beslutning og vurdere de potentielle indtægtsrisici ved at meddele en godkendelse, bør der indhentes følgende oplysninger hos ansøgeren, inden godkendelsen meddeles:- ansøgerens navn og adresse- aktivitetstype- en plan over lokaliteterne og deres placering samt en beskrivelse af aktiviteten og anlægget- en skriftlig ansøgning vedlagt oplysninger fra bogholderi og selskabsregister- momsregistreringsnummer- et uddrag af registreringen i handelsregistret eller en tilsvarende database, når en sådan registrering kræves i den pågældende medlemsstat- navnene på selskabets ledere, deres stilling og deres beføjelser inden for selskabet- nærmere oplysninger om selskabets regnskabssystem, interne kontrolforanstaltninger og revisionsmetoder- nærmere oplysninger om selskabets finansielle situation, indtægtsudvikling og overholdelse af andre fiskale forpligtelser (told, moms, direkte beskatning)- lagerbeholdning, forventet fremstilling, oplæggelse eller omsætning af varer i en given periode- nærmere oplysninger om tidligere og nuværende oplagsgodkendelser, som ansøgeren har i andre medlemsstater.Oplysningerne kan indhentes ved hjælp af en særlig formular.3. Medlemsstaterne kan bede potentielle oplagshavere om at indsende en liste over de medlemsstater, hvortil de planlægger at sende afgiftspligtige varer under afgiftssuspensionsordninger. Denne liste kan frit tilsendes de berørte bestemmelsesmedlemsstater.Artikel 31. For at få et klart billede af lokaliteternes og oplagets eksistens og struktur kan medlemsstaterne aflægge et besøg, før godkendelsen meddeles. Medlemsstaterne bør så vidt muligt være i besiddelse af en detaljeret plan over det foreslåede oplag, det er særligt vigtigt for at lette kontrol og revision, navnlig i tilfælde af større lokaler, og foretage en klar afgrænsning af det afgiftssuspenderede område.2. For ethvert vareoplagssystem er det vigtigt, at såvel de godkendte personer som de nationale myndigheder har indført passende foranstaltninger til kontrol af lageret. Det er også vigtigt at kontrollere, hvilken oprindelse de afgiftspligtige varer har, og hele produktionsprocessen, lige fra modtagelsen af råvarer til afsendelse af det færdige produkt. Dette kan indebære kodning og mærkning af produkter.OPLYSNINGER TIL DEM, DER ANSØGER OM GODKENDELSEArtikel 41. Medlemsstaterne opfordres til at underrette de ansøgende oplagshavere og registrerede erhvervsdrivende om nationale krav til bogføring, således at der kan opnås et klart revisionsspor for alle produkter, der modtages, fremstilles, forarbejdes, oplægges og forsendes.2. Ansøgende oplagshavere bør underrettes om, at det er nødvendigt, at de i deres bogholderi anfører alle oplysninger, der er nødvendige for en korrekt drift og kontrol af toldoplaget. Afhængigt af lovgivningen i medlemsstaterne omfatter sådanne oplysninger især:- lagerlister over råvarer- produktionsregister- lagerlister over alle produkter- lister over modtagne og afsendte varer.3. Oplysningerne i oplagshaverens bogholderi bør især indeholde en beskrivelse af varerne, deres afgiftskategori, en reference til det administrative ledsagedokument, (ALD), jf. Kommissionens forordning (EØF) nr. 2719/92(4) (det nationale nummer på ALD, dato for afsendelse af varerne og en notits om, hvornår den tredje kopi er blevet modtaget af afsenderen med henblik på afslutning af ordningen).4. Lagerregnskab, resultatopgørelser, balancer og revisionsberetninger bør være tilgængelige for de kompetente myndigheder.5. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne bør foretage lejlighedsvise kontrol for at følge selskabets virksomhed.Artikel 5Medlemsstaterne opfordres til at underrette oplagshaverne om deres forpligtelser med hensyn til at anvende den nationale lovgivning på afgiftsområdet, især:- forpligtelse til at give de kompetente myndigheder de oplysninger, der er nødvendige for, at afgiftsvarslingssystemet kan fungere- forpligtelse til at benytte et ALD for alle forsendelser inden for Fællesskabet og eksportforsendelser samt at udfylde dette dokument omhyggeligt, inden varerne forsendes- forpligtelse til at benytte det nationale nummereringssystem for ALD- forpligtelse til at angive den tid, der er beregnet til forsendelsen, og i givet fald nærmere oplysninger om en rimelig rute.SIKKERHEDSSTILLELSEArtikel 61. Størrelsen af sikkerhedsstillelsen bør afspejle den risiko, der er forbundet med oplagshaverens eller den registrerede erhvervsdrivendes aktiviteter.2. Størrelsen af sikkerhedsstillelsen bør regelmæssigt revideres for at afspejle eventuelle ændringer i omsætningens omfang, oplagshaverens aktiviteter eller punktafgiftssatserne i medlemsstaterne.ANNULLERING ELLER TILBAGETRÆKNING AF EN GODKENDELSEArtikel 71. En godkendelse bør i princippet kun annulleres eller tilbagetrækkes, når der foreligger alvorlige grunde hertil, og kun efter at en medlemsstats kompetente myndigheder omhyggeligt har undersøgt oplagshaverens situation.2. En godkendelse kan for eksempel annulleres eller tilbagetrækkes i følgende tilfælde:- manglende opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse med godkendelsen- utilstrækkelig dækning af den krævede sikkerhedsstillelse- gentagen overtrædelse af gældende retsregler- medvirken i kriminelle aktiviteter- skatteunddragelse eller skattesvig.DIVERSE BESTEMMELSERArtikel 81. Den regelmæssige opdatering af den elektroniske database (SEED: system til udveksling af punktafgiftsoplysninger), jf. artikel 15a, stk. 1, i direktiv 92/12/EØF, bør omfatte eventuelt nye godkendelser eller ændringer i de indførte data, som f.eks. udvidelse af aktiviteter, adresseændring eller tilbagetrækning af godkendelsen.2. Hvis national lovgivning tillader det, kan der udleveres oplysninger om ansøgere, som allerede er erhvervsdrivende i en medlemsstat, efter anmodning fra en anden medlemsstat.3. Medlemsstaterne opfordres til at træffe passende foranstaltninger til at kontrollere fremstilling, forarbejdning, oplæggelse, modtagelse og afsendelse af varer i oplag og omsætning af punktafgiftspligtige varer under afgiftssuspensionsordninger. I givet fald kan medlemsstaterne bistå hinanden med disse opgaver i overensstemmelse med bestemmelserne om administrativt samarbejde og gensidig bistand.AFSLUTTENDE BESTEMMELSERArtikel 9Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. december 2001 at meddele Kommissionen teksterne til de vigtigste love, forordninger og administrative bestemmelser, der vedtages med henblik på denne henstilling, samt til at underrette Kommissionen om alle efterfølgende ændringer heraf.Artikel 10Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 29. november 2000.På Kommissionens vegneFrederik BolkesteinMedlem af Kommissionen(1) EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1.(2) EFT L 197 af 29.7.2000, s. 73.(3) SEK(1998) 732 endelig udg. af 29.4.1998.(4) EFT L 276 af 19.9.1992, s. 1.


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Maltas opdaterede konvergensprogram for 2005-2008


Avis juridique important

|

31982K2242

Kommissionens henstilling nr. 2242/82/EKSF af 10. august 1982 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på bredflangede profiler med oprindelse i Spanien

EF-Tidende nr. L 238 af 13/08/1982 s. 0032 - 0034

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING NR. 2242/82/EKSF  af 10. august 1982  om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa bredflangede profiler med oprindelse i Spanien  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab,  under henvisning til Kommissionens henstilling nr. 3018/79/EKSF af 21. december 1979 om beskyttelse mod dumpet eller subsideret import fra lande, der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (1), aendret ved henstilling nr. 1995/82/EKSF (2), saerlig artikel 11,  efter konsultationer i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 6 i henstilling nr. 3018/79/EKSF, og  ud fra foelgende betragtninger:  Kommissionen modtog i juli 1982 en klage indgivet af European Confederation of Iron and Steel Industries (EUROFER) paa vegne af naesten samtlige Faellesskabets producenter af bredflangede profiler;  da klagen indeholdt tilstraekkelige beviser for, at der fandt dumping sted med hensyn til den tilsvarende vare med oprindelse i Spanien, og at der som foelge deraf forvoldtes vaesentlig skade, offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (3) om indledning af en procedure vedroerende importen af bredflangede profiler med oprindelse i Spanien og ivaerksatte en undersoegelse af sagen paa faellesskabsplan;  Kommissionen har offentliggjort basispriser (4) paa grundlag af de laveste normale priser eller produktionsomkostningerne i de leverandoerlande, hvor der hersker normale konkurrencevilkaar, inklusive transportomkostninger, forsikring og told; for indledningsvis at kunne fastslaa, om der er tale om dumping, foretog Kommissionen for foerste halvdel af 1982 en sammenligning mellem importpriserne til Faellesskabet for de paagaeldende varer og basispriserne;  af denne sammensligning fremgaar det, at mellem januar og juni 1982 er der blevet udbudt betydelige maengder bredflangede profiler med oprindelse i Spanien til indfoersel i Faellesskabet til priser, der ligger under basispriserne, og at der har fundet dumping sted med en margen, der svarer til dette underbud; margenen har svinget og har i visse tilfaelde vaeret paa over 20 %;  for saa vidt angaar de skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, fremgaar det af de bevisligheder, Kommissionen er i besiddelse af, at indfoerselen af de paagaeldende varer med oprindelse i Spanien i Forbundsrepublikken Tyskland, som traditionelt har tegnet sig for stoerstedelen af Faellesskabets import af disse varer, er steget meget markant i de seneste aar; indfoerselen i Tyskland, som i 1977 var paa 85 824 t, steg til 112 100 t i 1980, 130 414 t i 1981 og 90 715 t i de seks maaneder fra oktober 1981 til marts 1982; i den seks maaneders periode, der sluttede i maj 1982, var der til de tyske myndigheder indgivet ansoegninger om importlicens for 125 574 t;  i 1980 repraesenterede indfoerselen i Tyskland af den paagaeldende vare med oprindelse i Spanien 16 % af det tyske forbrug og 7 % af Faellesskabets forbrug; den gennemsnitlige maanedlige maengde, for hvilken de tyske myndigheder udstedte importdokumenter mellem december 1981 og maj 1982 svarer til 37 % af det gennemsnitlige maanedlige forbrug i Forbundsrepublikken Tyskland og til ca. 17 % af det gennemsnitlige maanedlige forbrug i Faellesskabet i 1981;  for saa vidt angaar priser viser de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, at de priser, hvortil den paagaeldende vare med oprindelse i Spanien blev solgt til kunder i Faellessakbet, var betydeligt lavere end faellesskabsproducenternes listepriser; i nogle tilfaelde var der tale om underbud paa mere end 20 %; disse priser tvinger denne erhvervsgren i Faellesskabet til enten at miste salg eller nedsaette priserne og saaledes saelge de tilsvarende varer til priser, der ikke giver daekning for omkostningerne;  Faellesskabets staalindustri befinder sig i en krisesituation, der kendetegnes ved fald i produktionen, meget lav kapacitetsudnyttelse og mindre fortjeneste eller oegede tab; antallet af beskaeftigede faldt med 244 780 eller 30,8 % mellem 1974 og 1981; for saa vidt angaar specielt bredflangede profiler var de tyske producenters ordretilgang i foerste kvartal af 1982 30 % mindre  end ordretilgangen i fjerde kvartal af 1981 og 48 % mindre end i foerste kvartal af 1981; denne vaesentlige nedgang falder sammen med en brat stigning i antallet af importlicenser, der er udstedt for de paagaeldende varer med oprindelse i Spanien;  indfoersel af de maengder, for hvilke der foreligger importlicens, og videresalg af disse maengder til lave priser udgoer en alvorlig trussel mod det forsoeg paa at reducere produktionen og haeve priserne til et overskudsgivende niveau, der for oejeblikket goeres af Faellesskabets myndigheder og producenter;  Kommissionen har ogsaa taget hensyn til den skade, der skyldes andre faktorer, som hver for sig eller samlet ogsaa paavirker denne erhvervsgren i Faellesskabet; Kommissionen har i denne forbindelse paa grundlag af de foreliggende oplysninger fastslaaet, at forbruget faldt ca. 10 % mellem 1978 og 1980; importen fra andre leverandoerer til Tyskland har ligget forholdsvis fast paa et lavt niveau og oversteg i 1981 ikke en fjerdedel af leverancerne af de tilsvarende varer med oprindelse i Spanien; dumpingimportens virkninger er udskilt fra andre faktorer, der paavirker denne industri negativt, og der er isaer taget hensyn til den staerke stigning i importen fra Spanien siden tredje kvartal af 1981; under hensyntagen til de strukturomlaegningsbestraebelser, som for oejeblikket udfoldes af Faellesskabets staalindustri, er Kommissionen foreloebig naaet til den slutning, at dumpingimporten foraarsager eller truer med at foraarsage vaesentlig skade for en erhvervsgren i Faellesskabet;  der blev i 1978 indgaaet et bilateralt arrangement mellem Faellesskabet og Spanien vedroerende den spanske eksport af visse jern- og staalprodukter til Faellesskabet, og dette arrangement forlaengedes til den 31. december 1982; Kommissionen er af den opfattelse, at dette arrangement ikke laengere virker efter hensigten paa grund af vedvarende og ugrundede underbud af arrangementets priser for bredflangede profiler ved import af disse varer med oprindelse i Spanien; efter konsultationer med de spanske myndigheder har Kommissionen derfor pr. 1. juli 1982 suspenderet anvendelsen af arrangementets prisregler for saa vidt angaar bredflangede profiler;  endvidere har indfoerselen i Faellesskabet af bredflangede profiler med oprindelse i Spanien overskredet de i arrangementet fastsatte maengder med over 50 %;  under disse omstaendigheder og for at hindre, at der forvoldes yderliggere skade under proceduren, er det af hensyn til Faellesskabets interesser noedvendigt omgaaende at gribe ind i form af indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold; i betragtning af omfanget af den forvoldte skade boer denne told vaere lig med det hoejeste af:  - forskellen mellem de af Kommissionen offentliggjorte basispriser for disse varer og prisen ved indfoersel i Faellesskabet, eller  - det vejede gennemsnit af de beloeb, hvormed disse basispriser blev underbudt ved indfoersel i Tyskland i perioden fra den 1. januar til den 11. juni 1982, som er den seneste periode, for hvilken Kommissionen er besiddelse af oplysninger;  for at hindre en eventuel omgaaelse af antidumpingtolden er det med henblik paa tilfaelde, hvor de paagaeldende produkter ikke angives til fri omsaetning i Faellesskabet af foerste koeber, noedvendigt at fastsaette et andet grundlag for beregning af tolden; i den benyttede metode boer der tages hensyn til en rimelig margen mellem importpriserne og de videresalgspriser, der anvendes af Faellesskabets importoerer af disse produkter med oprindelse i Spanien ; Kommissionen anser en margen paa 15 % for at vaere passende;  der boer fastsaettes en frist, inden for hvilke de beroerte parter efter indfoerelsen af den midlertidige told kan give deres mening til kende og anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen;  den endelige antidumpingtold paa bredflangede profiler med oprindelse i Spanien, men indfoert fra et andet tredjeland, som blev paalagt ved Kommissionens henstilling nr. 935/79/EKSF (1), boer ophaeves -  RETTET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  1. Der indfoeres en midlertidig antidumpingtold paa bredflangede profiler henhoerende under pos. 73.11 A ex I i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nr. 73.11-12, med oprindelse i Spanien.  2. a) Told fastsaettes til det hoejeste af foelgende to beloeb:  - forskellen mellem den kontraherede effektivpris (basispris + overpris), frit graense, fortoldet, og den seneste effektivpris (basispris + overpris), som Kommissionen har offentliggjort for disse varer, eller  - 8,63 ECU/1 000 kg netto  b) Saafremt de i stk. 1 naevnte varer ikke overgaar til fri omsaetning paa grundlag af prisen til foerste koeber i Faellesskabet, fastsaettes tolden til det hoejeste af foelgende to beloeb:  - forskellen mellem den kontraherede effektivpris (basispris + overpris) frit graense, fortoldet, og den seneste effektivpris (basispris + overpris), som Kommissionen har offentliggjort for disse varer, forhoejet med 15 %, eller  - 8,63 ECU pr. 1 000 kg netto  c) Kan klarereren imidlertid paa tilfredsstillende maade over for toldmyndighederne godtgoere, hvilken pris foerste koeber har betalt, finder litra a) anvendelse.  3. Gaeldende bestemmelser for toldafgifter finder anvendelse paa tolden .  4. De i stk. 1 omhandlede varers overgang til fri omsaetning i Faellesskabet er betinget af sikkerhedsstillelse svarende til det midlertidige toldbeloeb.  Artikel 2  1. De beroerte parter kan inden en maaned fra tidspunktet for naervaerende henstillings ikrafttraeden give deres mening til kende og anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen, jf. dog artikel 7, stk. 4, litra b) og c), i henstilling nr. 3018/79/EKSF.  2. Denne henstilling finder anvendelse i fire maaneder, eller indtil Kommissionen vedtager endelige foranstaltninger, jf. dog artikel 11, 12 og 14 i henstilling nr. 3018/79/EKSF.  Artikel 3  Den ved henstilling nr. 935/79/EKSF indfoerte endelige antidumpingtold paa importen af bredflangede profiler henhoerende under pos. 73.11 A ex I i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nr. 73.11-12, med oprindelse i Spanien, men indfoert fra et andet tredjeland, ophaeves.  Artikel 4  Denne henstilling traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. august 1982.  Paa Kommissionens vegne  Étienne DAVIGNON  Naestformand  (1) EFT nr. L 339 af 31. 12. 1979, s. 15.  (2) EFT nr. L 215 af 23. 7. 1982, s. 28.  (3) EFT nr. C 207 af 10. 8. 1982, s. 4.  (4) EFT nr. L 372 af 29. 12. 1981, s. 1.  (1) EFT nr. L 117 af 12. 5. 1979, s. 16.


title: Kommissionens henstilling af 7. maj 2009 om regulering af fastnet- og mobiltermineringstakster i EU

text:
               20.5.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 124/67

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 7. maj 2009
   om regulering af fastnet- og mobiltermineringstakster i EU
   (2009/396/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), særlig artikel 19, stk. 1,
   som har hørt Kommunikationsudvalget, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Ifølge artikel 8, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder (NTM) bidrage til udviklingen af det indre marked ved bl.a. at samarbejde indbyrdes og med Kommissionen på en transparent måde for at sikre udvikling af en ensartet reguleringspraksis. En vurdering af mere end 850 forslag til foranstaltninger, som er blevet meddelt i henhold til artikel 7 i direktiv 2002/21/EF, viser imidlertid, at der fortsat findes uensartetheder i reguleringen af taletelefonitermineringstaksterne.

               (2)

               Selv om de fleste medlemsstater generelt opererer med en form for omkostningsbaseret prisfastsættelse, er der fortsat forskelle mellem medlemsstaternes priskontrolforanstaltninger. Ud over at valget af metoder til beregning af omkostningerne varierer betydeligt, anvendes metoderne også forskelligt. Dette øger spændet mellem engrostermineringstaksterne i Europa, som kun delvis kan forklares ud fra særlige nationale forhold. Dette erkendes af De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe (ERG), som blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 2002/627/EF (2), i dennes »fælles holdning om symmetrien mellem fastnettermineringstakster og symmetrien mellem mobiltermineringstakster«. Desuden har de nationale tilsynsmyndigheder i en række tilfælde tilladt mindre fastnet- eller mobiloperatører at beregne højere termineringstakster ud fra den begrundelse, at disse operatører er nye på markedet og ikke har kunnet drage fordel af stordriftsfordele og/eller er underlagt andre omkostningsvilkår. Denne mangel på symmetri findes fortsat i og mellem landene, om end den langsomt er ved at forsvinde. ERG har i sin fælles holdning fastslået, at termineringstaksterne normalt bør være symmetriske, og at asymmetriske takster kræver tilstrækkelig begrundelse.

               (3)

               Betydelige forskelle mellem reguleringen af faste og mobile termineringstakster skaber grundlæggende konkurrencemæssige forvridninger. Termineringsmarkederne er karakteriseret af en tosidet adgang, hvor begge operatører formodes at høste fordele ved sammenkoblingen, men da begge operatører samtidig konkurrerer om abonnenter, kan termineringstaksterne have vigtige strategiske og konkurrencemæssige konsekvenser. Når termineringstaksterne fastsættes på et niveau, som overstiger et niveau, der svarer til de effektive omkostninger, overføres der betydelige beløb mellem markederne for fastnet- og mobiltelefoni og mellem forbrugerne. På markeder, hvor operatører har asymmetriske markedsandele, kan dette medføre betydelige betalinger fra mindre til større konkurrenter. Endvidere er det absolutte prisniveau for mobiltermineringstaksterne i en række medlemsstater fortsat højt sammenlignet med en række lande uden for Den Europæiske Union og også sammenlignet med fastnettermineringstaksterne generelt, hvilket fortsat afspejler sig i høje om end faldende priser for slutforbrugerne. Høje termineringstakster fører normalt til høje detailpriser for opkald og tilsvarende mindre forbrug, og dette nedsætter forbrugervelfærdet.

               (4)

               Den hidtidige mangel på harmonisering af anvendelsen af principperne for omkostningsberegning på termineringsmarkederne demonstrerer behovet for en fælles tilgang, som vil skabe større juridisk sikkerhed og bedre incitamenter for potentielle investorer og mindske regelbyrden for operatører, der er aktive i flere medlemsstater. En sammenhængende regulering af termineringsmarkederne er en klar målsætning, som er anerkendt af de nationale tilsynsmyndigheder, og som Kommissionen gentagne gange har givet udtryk for i forbindelse med vurderingen af udkast til foranstaltninger på grundlag af artikel 7 i direktiv 2002/21/EF.

               (5)

               Rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, nærmere bestemt artikel 9, 11 og 13 sammenholdt med betragtning 20 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet), indeholder krav om indførelse af nødvendige og passende omkostningsregnskabssystemer og indførelse af priskontrolforpligtelser (3).

               (6)

               Kommissionens henstilling 2005/698/EF af 19. september 2005 om regnskabsopsplitning og omkostningsregnskabssystemer i henhold til rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation (4) udstikker rammerne for konsekvent anvendelse af de specifikke bestemmelser om omkostningsregnskabssystemer og regnskabsopsplitning med henblik på at forbedre gennemsigtigheden af regnskabssystemer, metoder samt revisions- og indberetningsprocessen til gavn for alle berørte parter.

               (7)

               Engrostaletelefoniterminering er en tjeneste, som er nødvendig for at kunne terminere opkald til faste steder (i faste net) eller til abonnenter (i mobile netværk). Afregningssystemet i EU er baseret på, at det opkaldende net betaler, hvilket betyder, at termineringsafgiften fastsættes af det opkaldte net og betales af det opkaldende net. Modtageren af opkaldet betaler ikke for denne tjeneste og har generelt ikke noget incitament til at forholde sig til den termineringspris, som dennes netoperatør forlanger. I denne forbindelse er det de høje prisers indvirkning på konkurrencen, som er de regulerende myndigheders største bekymring. Høje termineringspriser betales i sidste instans af slutbrugerne i form af højere opkaldsafgifter. Termineringsmarkedernes tovejskarakter betyder, at krydssubsidiering mellem operatører vil kunne give anledning til yderligere konkurrencemæssige problemer. Disse potentielle konkurrenceproblemer er fælles for både fastnet- og mobiltermineringsmarkederne. På grund af termineringsoperatørernes mulighed for og incitament til at hæve priserne væsentligt over omkostningerne synes omkostningsbaseret prisfastsættelse at være det mest hensigtsmæssige middel til at løse problemet på mellemlang sigt. I betragtning 20 i direktiv 2002/21/EF hedder det, at den metode, der anvendes ved omkostningsinddækningen, bør afhænge af situationen. Som følge af termineringsmarkedernes særlige karakter og de hermed forbundne konkurrencemæssige og distributionsmæssige problemer har Kommissionen længe erkendt, at fastsættelse af en ensartet metode baseret på en effektiv omkostningsnorm og anvendelse af symmetriske termineringstakster vil fremme effektivitet og bæredygtig konkurrence og sikre forbrugerne størst mulige fordele i form af priser og udbud af tjenester.

               (8)

               I henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 2002/21/EF skal medlemsstaterne sikre, at de nationale tilsynsmyndigheder under udførelsen af de i dette direktiv og særdirektiverne omhandlede tilsynsopgaver, særlig sådanne, som har til formål at sikre en reel konkurrence, tager videst muligt hensyn til, at reguleringen helst skal være teknologineutral. Ifølge artikel 8, stk. 2, i direktiv 2002/21/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder desuden fremme konkurrencen ved bl.a. at sikre, at alle brugere får maksimalt udbytte for så vidt angår valgmuligheder, pris og kvalitet, og at der hverken hersker konkurrenceforvridning eller -begrænsning. For at gennemføre disse målsætninger og sikre ensartet anvendelse i alle medlemsstater bør de regulerede termineringstakster snarest muligt nedsættes, så de svarer til en effektiv operatørs omkostninger.

               (9)

               I et konkurrencebaseret miljø skal operatørerne konkurrere på grundlag af de aktuelle omkostninger og ikke kompenseres for omkostninger, som skyldes manglende effektivitet. De historiske omkostningstal bør derfor tilpasses til de aktuelle omkostningstal for at afspejle omkostningerne for en effektiv operatør, som anvender moderne teknologi.

               (10)

               Operatører, som kompenseres for de faktiske termineringsomkostninger, har ikke noget incitament til at øge effektiviteten. Indførelsen af en »bottom-up«-model er forenelig med princippet om, at en effektiv operatørs net udvikles ud fra en økonomisk/teknisk model for et effektivt net, som opstilles på grundlag af de afholdte omkostninger. En sådan model vil afspejle omfanget af det nødvendige udstyr snarere end det faktisk tilgængelig udstyr, og nedarvede omkostninger indregnes ikke.

               (11)

               Eftersom en »bottom-up«-model især er baseret på afledte omkostninger, dvs. at netværksomkostningerne beregnes på grundlag af oplysninger fra sælgere af udstyr, kan de regulerende myndigheder ønske at afstemme resultaterne af en »bottom-up«-model med resultaterne af en »top-down«-model for at finde frem til de mest pålidelige resultater og for at undgå store udsving i driftsomkostninger, kapitalomkostninger og omkostningsfordeling mellem en hypotetisk og faktisk operatør. For at kunne identificere og tage hensyn til eventuelle mangler ved »bottom-up«-modellen, såsom mangel på informationsmæssig symmetri, kan de nationale tilsynsmyndigheder sammenligne resultaterne af »bottom-up«-modellen med resultaterne af en tilsvarende »top-down«-model, hvor der anvendes reviderede data.

               (12)

               Omkostningsmodellen bør være baseret på effektive teknologier, som vil være tilgængelige inden for den tidsramme, som modellen omfatter, i det omfang disse kan identificeres. I en »bottom-up«-model, som opstilles i dag, bør kernenettet for faste net således i princippet antages at være »Next Generation Networks« (NGN). »Bottom-up«-modellen for mobile net bør være baseret på en kombination af 2G og 3G for nettets access-del svarende til den forventede udvikling, medens kernedelen kunne være baseret på NGN.

               (13)

               På grund af de særlige forhold, som gør sig gældende på markederne for taleterminering, bør omkostningerne ved termineringstjenester beregnes på grundlag af de langsigtede differensomkostninger (LRIC). I en LRIC-model er alle omkostninger variable, og da det antages, at alle aktiver med tiden udskiftes, sikrer taksering baseret på LRIC mulighed for effektiv omkostningsdækning. LRIC-modellen indregner kun omkostninger, som hidrører fra tilvejebringelse af en specifik supplerende tjeneste. Differensomkostningsmetoden, der kun allokerer effektivt afholdte omkostninger, som ikke ville være påløbet, hvis den ekstra tjeneste, som omkostningen medfører, ikke længere produceres (der er således tale om sparede omkostninger), fremmer effektiv produktion og effektivt forbrug og mindsker potentielle konkurrenceforvridninger. Jo mere termineringstaksterne afviger fra differensomkostningerne, jo større konkurrencemæssig forvridning vil der være mellem fastnet- og mobilmarkedet og/eller mellem operatører med asymmetriske markedsandele og trafikmønster. Det er derfor berettiget at anvende en ren LRIC-metode, hvorved den relevante supplerende tjeneste er engrostermineringstjenesten, som kun tager højde for sparede omkostninger. LRIC-metoden vil også gøre det muligt at få dækket alle faste og variable omkostninger (idet de faste omkostninger forventes at blive variable på lang sigt), som kan henføres til udbydelse af engrostermineringstjenester, og dette vil muliggøre effektiv omkostningsdækning.

               (14)

               Sparede omkostninger kan defineres som forskellen mellem de identificerede langsigtede omkostninger for en operatør med et fuldt udbud af tjenester og de langsigtede omkostninger for en operatør med et fuldt udbud af tjenester bortset fra engrosterminering til tredjemand (dvs. omkostninger for en operatør, som ikke tilbyder terminering til tredjemand). For at sikre en hensigtsmæssig fordeling af omkostningerne er det nødvendigt at sondre mellem omkostninger, der er trafikafhængige, dvs. alle faste og variable omkostninger, som stiger, når trafikken øges, og omkostninger, som ikke er trafikafhængige, dvs. alle omkostninger, der ikke stiger, når trafikken øges. For at kunne beregne de sparede omkostninger, som er relevante ved engrosterminering, bør der ses bort fra ikke-trafikrelaterede omkostninger. Det kan således synes rimeligt først at tilskrive trafikrelaterede omkostninger til andre tjenester (som f.eks. access, SMS, MMS, bredbånd, faste kredsløb) og lade engrostaletelefoniterminering være den sidste tjeneste, som tages i betragtning. Den omkostning, som tilskrives engrosterminering, vil således kun svare til den meromkostning, som påløber ved at tilbyde denne tjeneste. Derfor vil anvendelsen af en LRIC-metode til beregning af omkostningerne ved engrostermineringstjenester på fastnet- og mobilmarkederne ene og alene sikre dækning af sparede omkostninger, hvis en engrostermineringstjeneste ikke længere blev udbudt til tredjemand.

               (15)

               Det kan noteres, at opkaldsterminering er en tjeneste, som skaber fordele for såvel den opkaldende part som modtageren (hvis modtageren ikke havde fordel heraf, ville han ikke besvare opkaldet), hvoraf man kan konkludere, at begge parter er med til at skabe omkostningen. Ud fra princippet om, at den, der forårsager en omkostning, er den, som skal betale for den, må det være ophavsmanden til omkostningerne, som skal afholde disse. Selv om opkaldstermineringsmarkedet således er tosidet, idet omkostningerne skabes af to parter, er det ikke nødvendigt at få dækning for alle relaterede omkostninger via den regulerede engrostermineringspris. I denne henstilling antages alle sparede omkostninger ved at levere engrosterminering at blive dækket over engrosprisen, dvs. alle de omkostninger, der stiger som følge af øget engrosterminering.

               (16)

               Ved fastsættelse af termineringstakster bør afvigelser fra et fælles effektivt omkostningsniveau være baseret på objektive omkostningsforskelle, som operatørerne ikke har nogen indflydelse på. For faste net er der ikke konstateret nogen objektive omkostningsforskelle, som operatørerne ikke har indflydelse på. For mobile net kan ulige frekvenstildeling betragtes som en udefrakommende faktor, der medfører forskelle i mobiloperatørernes enhedsomkostninger. Der kan opstå eksterne omkostningsforskelle, hvis frekvenstildelingen ikke er sket ved hjælp af markedsbaserede mekanismer, men på grundlag af en fortløbende licenstildeling. Når frekvenstildelingen sker ved hjælp af markedsbaserede mekanismer som f.eks. auktioner, eller hvor der findes et sekundært marked, vil frekvensafhængige omkostningsforskelle blive bestemt mere af interne faktorer og vil formentlig mindskes betydeligt eller forsvinde.

               (17)

               Nytilkommende på mobilmarkedet kan desuden have højere enhedsomkostninger i en overgangsperiode, indtil de når mindstestørrelsen for effektiv drift. I sådanne situationer kan de nationale tilsynsmyndigheder efter en konstatering af, at der er hindringer for markedsadgang og -ekspansion på detailmarkedet, tillade, at disse operatører får dækket deres højere differensomkostninger i forhold til omkostningerne for en normal operatør i en overgangsperiode på op til fire år, efter at de er trådt ind på markedet. Ud fra ERG's fælles holdning er det rimeligt at regne med en tidsramme på fire år til udfasning af manglende symmetri. Dette er baseret på forventningen om, at det på mobilmarkedet tager tre-fire år at opnå en markedsandel på mellem 15 % og 20 %, hvilket er tæt på mindstestørrelsen for effektiv drift. Dette er modsat situationen for nye operatører i faste net, der har mulighed for at opnå lave enhedsomkostninger ved at fokusere deres net i særlige geografiske områder med tæt trafik og/eller leje relevant kapacitet af eksisterende netoperatører.

               (18)

               En afskrivningsmetode, som afspejler et aktivs økonomiske værdi, er at foretrække. Hvis det imidlertid ikke er muligt at opstille en brugbar afskrivningsmodel, kan andre metoder anvendes, herunder lineær afskrivning, annuitetsafskrivning og »tiltede« annuiteter. Valget mellem de forskellige metoder afhænger af, hvor tæt de emulerer en økonomisk vurdering af afskrivningen. Hvis det ikke er muligt at opstille en brugbar afskrivningsmodel, er det nødvendigt at analysere afskrivningsprofilen for hver enkelt større aktiv i »bottom-up«-modellen separat og vælge den model, som genererer en afskrivningsprofil, der svarer til profilen for økonomisk afskrivning.

               (19)

               Hvad angår den mest effektive netstørrelse gælder der forskellige overvejelser for fastnet- og mobilmarkedet. Mindstestørrelsen for et effektivt net kan være forskellig for fastnet og mobilnet, da dette afhænger af de forskellige regelsæt og de kommercielle vilkår for hver nettype.

               (20)

               Ved reguleringen af engrostermineringstakster bør de nationale tilsynsmyndigheder hverken forbyde eller hindre operatører i at finde alternative ordninger for udveksling af termineringstrafik i fremtiden, så længe disse ordninger er forenelige med et konkurrencedygtigt marked.

               (21)

               En overgangsperiode indtil 31. december 2012 bør være tilstrækkelig lang til, at de nationale tilsynsmyndigheder kan få opstillet omkostningsmodellen, og for at operatørerne kan få tilpasset deres forretningsplaner i overensstemmelser hermed, samtidig med at man imødekommer det presserende behov for at sikre, at forbrugerne får størst mulig fordel i form af effektive og omkostningsbaserede termineringstakster.

               (22)

               For nationale tilsynsmyndigheder med begrænsede ressourcer kan det undtagelsesvis være nødvendigt med en yderligere overgangsperiode for at opstille den anbefalede omkostningsmodel. Hvis en national tilsynsmyndighed under disse omstændigheder kan påvise, at en anden metode (f.eks. benchmarking) end en »bottom-up«-LRIC-model baseret på aktuelle omkostninger giver et resultat, som er foreneligt med denne henstilling, og giver effektive resultater, som er forenelige med et konkurrencedygtigt marked, kan tilsynsmyndigheden fastsætte midlertidige priser baseret på en alternativ metode indtil den 1. juli 2014. Hvor det objektivt set vil være uforholdsmæssigt for nationale tilsynsmyndigheder med begrænsede ressourcer at anvende den anbefalede omkostningsmodel efter denne dato, kan disse nationale tilsynsmyndigheder fortsætte med at anvende en alternativ model frem til datoen for revision af denne henstilling, medmindre det organ, der er oprettes med henblik på samarbejde mellem de nationale tilsynsmyndigheder og Kommissionen, herunder dets tilknyttede arbejdsgrupper, yder tilstrækkelig praktisk støtte og vejledning til at opveje de begrænsede ressourcer og navnlig omkostningerne ved at indføre den anbefalede metode. De takster, der fremkommer som resultat af alternative metoder bør ikke overstige gennemsnittet af de termineringstakster, der fastsættes af nationale tilsynsmyndigheder, som anvender den anbefalede metode til beregning af omkostningerne.

               (23)

               Denne henstilling har været gjort til genstand for en offentlig høring,

         HENSTILLER:

               1)

               Ved fastsættelse af forpligtelser vedrørende priskontrol og omkostningsregnskabssystemer i overensstemmelse med artikel 13 i direktiv 2002/21/EF over for operatører, der af deres nationale tilsynsmyndighed er udpeget som havende en stærk markedsposition på markederne for engrostaletelefoniterminering på individuelle offentlige telefonnet (i det følgende benævnt fastnet- og mobiltermineringsmarkederne) efter en markedsanalyse, der er udført i overensstemmelse med artikel 16 i direktiv 2002/21/EF, skal de nationale tilsynsmyndigheder fastsætte termineringstakster baseret på de omkostninger, som afholdes af en effektiv operatør. Dette indebærer, at termineringstaksterne også skal være symmetriske. Ved fastsættelsen heraf følger de nationale tilsynsmyndigheder anvisningerne nedenfor.

               2)

               Det anbefales, at vurderingen af de effektive omkostninger baseres på de aktuelle omkostninger og anvendelse af en »bottom-up«-model, hvor de langsigtede differensomkostninger (LRIC) anvendes som metode til beregning af omkostningerne.

               3)

               De nationale tilsynsmyndigheder kan sammenligne resultaterne af »bottom-up«-modellen med resultaterne af en »top-down«-model, som anvender reviderede data med henblik på at kontrollere og forbedre resultaternes pålidelighed, og foretage deraf følgende tilpasninger.

               4)

               Omkostningsmodellen bør være baseret på effektive teknologier, som vil være tilgængelige inden for den tidsramme, som modellen omfatter. Kernedelen af såvel faste som mobile net kan derfor i princippet være baseret på Next Generation Network (NGN). Access-delen af de mobile net bør desuden være baseret på en kombination af 2G- og 3G-telefoni.

               5)

               De forskellige omkostningskategorier bør defineres som følger:

                           a)

                           differensomkostninger er omkostninger, som kan undgås, hvis en specifik ekstra tjeneste ikke længere leveres (sparede omkostninger)

                           b)

                           trafikafhængige omkostninger er alle de omkostninger, som stiger i takt med øget trafik.

               6)

               I LRIC-modellen bør den relevante ekstra tjeneste defineres som den engrostaletelefoniterminering, som stilles til rådighed for tredjemand. Dette betyder, at de nationale tilsynsmyndigheder ved vurderingen af differensomkostningerne skal beregne forskellen mellem de langsigtede omkostninger for en operatør med et fuldt udbud af tjenester og de langsigtede omkostninger for en operatør, som ikke tilbyder engrosterminering til tredjemand. Det er nødvendigt at sondre mellem omkostninger, der er trafikafhængige, og omkostninger, som ikke er trafikafhængige, idet sidstnævnte ikke skal tages i betragtning ved beregningen af engrostermineringstaksterne. Den anbefalede metode ved beregning af den relevante differensomkostning er først at tilskrive trafikafhængige omkostninger til andre tjenester end engrosterminering og til sidst at tilskrive residuale trafikafhængige omkostninger til engrosterminering. Dette betyder, at kun omkostninger, som ville være sparet, hvis engrosterminering ikke længere blev tilbudt tredjemand, bør tilskrives de regulerede taletelefonitjenester. Principperne bag beregningen af engrostermineringstjenester i henholdsvis faste og mobile termineringsnet er forklaret nærmere i bilaget.

               7)

               Hvis det er muligt, anbefales det at anvende økonomisk afskrivning som afskrivningsmetode for aktiver.

               8)

               Ved vurderingen af, hvilken netstørrelse der kan betragtes som effektiv i en operatørmodel, skal de nationale tilsynsmyndigheder tage hensyn til principperne for definering af en passende effektiv størrelse for faste og mobile net i overensstemmelse med bilaget.

               9)

               Fastsættelse af et effektivt niveau for omkostningerne, som afviger fra principperne i det foregående, skal være begrundet i objektive omkostningsforskelle, som de pågældende operatører ikke har nogen indflydelse på. Sådanne objektive omkostningsforskelle kan opstå på mobiltermineringsmarkederne som følge af ulige frekvenstildeling. For så vidt som yderligere frekvenser, der er erhvervet for at kunne tilbyde engrostaleterminering, er omfattet af modellen, bør de nationale tilsynsmyndigheder kontrollere eventuelle objektive omkostningsforskelle regelmæssigt, bl.a. under hensyntagen til, om yderligere frekvenser i fremtiden kan forventes at blive tilgængelige gennem markedet, hvilket vil kunne udjævne eventuelle omkostningsforskelle, der er skabt som følge af eksisterende tildelinger, eller om denne relative omkostningsbyrde vil forsvinde med tiden, efterhånden som sene indtrædere på markedet øger deres frekvensantal.

               10)

               Hvis det kan påvises, at en nytilkommende på mobilmarkedet, som ikke har mindstestørrelsen for effektiv drift, opererer med højere differensomkostninger pr. enhed, kan de nationale tilsynsmyndigheder efter en konstatering af, at der er hindringer for markedsadgang og -ekspansion på detailmarkedet, tillade, at disse højere omkostninger i en overgangsperiode dækkes via regulerede termineringstakster. En sådan periode bør ikke overstige fire år efter indtrædelsen på markedet.

               11)

               Denne henstilling berører ikke tidligere regler fastlagt af de nationale tilsynsmyndigheder på de heri berørte områder. Uanset dette bør de nationale tilsynsmyndigheder sikre, at termineringstaksterne fastsættes på et omkostningseffektivt og symmetrisk niveau senest den 31. december 2012 med forbehold af eventuelle objektive omkostningsforskelle, der er konstateret som anført i nummer 9) og 10).

               12)

               I ekstraordinære tilfælde, hvor en national tilsynsmyndighed, især på grund af begrænsede ressourcer, ikke er i stand til at færdiggøre den anbefalede model i tide, og hvis denne er i stand til at påvise, at en anden metode end en »bottom-up«-LRIC-model baseret på aktuelle omkostninger vil give et resultat, som er foreneligt med denne henstilling og giver effektive resultater, som er forenelige med et konkurrencedygtigt marked, kan tilsynsmyndigheden fastsætte midlertidige priser baseret på en alternativ metode indtil 1. juli 2014. Hvor det objektivt set vil være uforholdsmæssigt for nationale tilsynsmyndigheder med begrænsede ressourcer at anvende den anbefalede omkostningsmodel efter denne dato, kan disse nationale tilsynsmyndigheder fortsætte med at anvende en alternativ model frem til datoen for revision af denne henstilling, medmindre det organ, der er oprettes med henblik på samarbejde mellem de nationale tilsynsmyndigheder og Kommissionen, herunder dets tilknyttede arbejdsgrupper, yder tilstrækkelig praktisk støtte og vejledning til at opveje de begrænsede ressourcer og navnlig omkostningerne ved at indføre den anbefalede metode. De takster, der fremkommer som resultat af alternative metoder bør ikke overstige gennemsnittet af de termineringstakster, der fastsættes af nationale tilsynsmyndigheder, som anvender den anbefalede metode til beregning af omkostningerne.

               13)

               Denne henstilling tages op til revision senest fire år efter anvendelsesdatoen.

               14)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 2009.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EFT L 200 af 30.7.2002, s. 38.

      (3)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 7.

      (4)  EUT L 266 af 11.10.2005, s. 64.

      BILAG

         Principper for beregning af engrostermineringstakster i faste net

      De relevante differensomkostninger (dvs. sparede omkostninger) i forbindelse med engrosterminering udgøres af forskellen mellem de langsigtede omkostninger for en operatør med et fuldt udbud af tjenester og de langsigtede omkostninger for en operatør, som ikke tilbyder engrosterminering til tredjemand.
      Det er nødvendigt at sondre mellem trafikafhængige og ikke-trafikafhængige omkostninger for at sikre en hensigtsmæssig fordeling af disse omkostninger. Ikke-trafikafhængige omkostninger bør ikke medtages ved beregningen af engrostermineringstakster. Af de trafikafhængige omkostninger skal kun omkostninger, som ville være sparet, såfremt der ikke blev udbudt engrostermineringstjenester, tilskrives den relevante yderligere terminering. De sparede omkostninger kan beregnes ved først at tilskrive trafikafhængige omkostninger til andre tjenester end engrosterminering (access, datatjenester, IPTV osv.) og kun tilskrive residuale trafikafhængige omkostninger til engrosterminering.
      Skillepunktet mellem trafikafhængige og ikke-trafikafhængige omkostninger ligger typisk i det første krydspunkt. I et PSTN-net anses dette normalt for at være tilgangssiden af linjekortet i den (fremskudte) koncentrator. I bredbånds-NGN svarer dette til linjekortet i DSLAM/MSAN-udstyret (1). Når DSLAM/MSAN er placeret i et gadeskab, bør det overvejes, om kredsløbet mellem gadeskabet og centralen/hovedfordeleren er delt og bør anses for en del af den trafikafhængige omkostningskategori, hvilket i så fald betyder, at skillepunktet mellem trafikafhængige og ikke-trafikafhængige omkostninger ligger i gadeskabet. Hvis der afsættes dedikeret og teknologiuafhængig kapacitet til taletermineringstjenesten, vil skillepunktet fortsat ligge i den (fremskudte) koncentrator.
      På baggrund af det foregående er eksempler på omkostninger, som skal medregnes i den yderligere terminering, den yderligere netkapacitet, som er nødvendig for at håndtere yderligere engrostrafik, (dvs. yderligere netinfrastruktur, som skyldes behovet for at øge kapaciteten og håndtere yderligere engrostrafik), hvortil kommer yderligere engrosomkostninger, som er direkte relateret til leveringen af engrosterminering til tredjemand.
      Ved overvejelserne om, hvilken operatørstørrelse der kan betragtes som effektiv i omkostningsmodellen, bør de nationale tilsynsmyndigheder tage hensyn til, at operatørerne i faste net har mulighed for at opbygge deres net i særlige geografiske områder og at fokusere på ruter med tæt trafik og/eller leje relevant kapacitet af eksisterende netoperatører. Ved fastlæggelse af, hvilken netstørrelse der kan betragtes som effektiv i en operatørmodel, bør de nationale tilsynsmyndigheder derfor tage hensyn til behovet for at fremme effektiv adgang til markedet og samtidig erkende, at mindre operatører under visse omstændigheder kan producere til lave enhedsomkostninger i små geografiske områder. Endvidere må det antages, at mindre operatører, som ikke kan opnå samme stordriftsfordele som de største operatører over større geografiske områder, vil købe engrospakker i stedet for selv at tilbyde termineringstjenester.

         Principper for beregning af engrostermineringstakster i mobile net

      De relevante differensomkostninger (dvs. sparede omkostninger) i forbindelse med engrostermineringstjenesten er forskellen mellem de langsigtede omkostninger for en operatør med et fuldt udbud af tjenester og de langsigtede omkostninger for en operatør, som ikke tilbyder engrosterminering til tredjemand.
      Det er nødvendigt at sondre mellem trafikafhængige og ikke-trafikafhængige omkostninger for at sikre en hensigtsmæssig fordeling af disse omkostninger. Ikke-trafikafhængige omkostninger bør ikke medtages ved beregningen af engrostermineringstakster. Af de trafikafhængige omkostninger skal kun omkostninger, som ville være sparet, såfremt der ikke blev udbudt engrostermineringstjenester, tilskrives den relevante yderligere terminering. De sparede omkostninger kan beregnes ved først at tilskrive trafikafhængige omkostninger til andre tjenester end engrosterminering (access, SMS, MMS osv.) og kun tilskrive residuale trafikafhængige omkostninger til engrosterminering.
      Prisen for en mobiltelefon og et SIM-kort er ikke trafikafhængig og bør derfor ikke medregnes i en omkostningsmodel for engrostaletelefoniterminering.
      Netdækning kan bedst beskrives som muligheden for at foretage et opkald hvor som helst og når som helst, og kapaciteten svarer til de yderligere netomkostninger, som er nødvendige for at håndtere øget trafik. Behovet for at skulle sikre en sådan dækning for abonnenterne medfører ikke-trafikafhængige omkostninger, som ikke bør tilskrives øget engrosterminering. Investeringer på et modent mobilmarked skyldes mere kapacitetsudvidelser og udviklingen af nye tjenester, og dette bør afspejles i omkostningsmodellen. Differensomkostningen ved engrostermineringstjenester bør derfor ikke indregne dækningsomkostninger, men bør omfatte yderligere kapacitetsomkostninger, som skyldes leveringen af engrostermineringstjenester.
      De omkostninger i forbindelse med frekvensanvendelsen (licenser og udnyttelse af frekvensspektre), som påløber ved levering af detailydelser til abonnenterne, er i starten afhængige af abonnentantallet og er således ikke trafikafhængige og bør ikke medregnes som en del af den yderligere engrosterminering. Når det er muligt, bør omkostninger ved at erhverve yderligere frekvensressourcer for at øge kapaciteten (ud over det minimum, som er nødvendigt for at levere detailtjenester til abonnenterne) og håndtere yderligere trafik som følge af leveringen af engrostermineringstjenester, medtages på basis af de langsigtede offeromkostninger.
      På baggrund af det foregående er eksempler på omkostninger, som skal medregnes i den yderligere terminering, den yderligere netkapacitet, som er nødvendig for at håndtere yderligere engrostrafik (dvs. yderligere netinfrastruktur, som skyldes behovet for at øge kapaciteten og håndtere yderligere engrostrafik). Sådanne netværksrelaterede omkostninger vil kunne omfatte yderligere mobile koblingscentre (MSC) eller basisinfrastruktur, som er direkte krævet for at befordre termineringstrafik for tredjemand. Når nogle netværkselementer deles for at kunne levere opkaldsoprindelses- termineringstjenester, som f.eks. cellepladser (cell sites) eller basistransceiverstationer (BTS), vil disse netværkselementer desuden være inkluderet i termineringsomkostningsmodellen i det omfang, de er nødvendige, på grund af den yderligere kapacitet, som er nødvendig for, at tredjemand kan befordre termineringstrafik. Der vil desuden blive taget hensyn til yderligere frekvensomkostninger og kommercielle engrosomkostninger, som er direkte relateret til leveringen af engrosterminering til tredjemand Dette betyder, at dækningsomkostninger, nødvendige generalomkostninger og kommercielle detailomkostninger ikke indregnes.
      For at vurdere, hvilken mindsteoperatørstørrelse der kan betragtes som effektiv i omkostningsmodellen, og under hensyntagen til udviklingen i markedsandele i en række EU-medlemsstater, anbefales det, at markedsandelen fastsættes til 20 %. Det kan forventes, at mobiloperatører, som træder ind på markedet, vil forsøge at maksimere effektiviteten og indtægterne og således blive i stand til at opnå en markedsandel på 20 %. Hvis en national tilsynsmyndighed kan dokumentere, at markedsforholdene i en medlemsstat vil indebære en anden mindstestørrelse for effektiv drift, vil den kunne anvende en anden fremgangsmåde.

         (1)  Digital Subscriber Line Access Multiplexer/Multi-Service Access Node.


title: Kommissionens henstilling af 3. april 2007 om et samordnet EF-overvågningsprogram for 2007 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse andre vegetabilske produkter samt nationale overvågningsprogrammer for 2008 (meddelt under nummer K(2007) 1452)( EØS-relevant tekst).

text:
               11.4.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 96/21

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 3. april 2007
   om et samordnet EF-overvågningsprogram for 2007 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse andre vegetabilske produkter samt nationale overvågningsprogrammer for 2008
   (meddelt under nummer K(2007) 1452)
   (EØS-relevant tekst)
   (2007/225/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211,
   som henviser til Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn (1), særlig artikel 7, stk. 2, litra (b),
   som henviser til Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager (2), særlig artikel 4, stk. 2, litra (b), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               I henhold til direktiv 86/362/EØF og 90/642/EØF bør Kommissionen gradvist arbejde hen imod et system, der gør det muligt at anslå eksponeringen for pesticider gennem føden. For at muliggøre realistiske skøn bør der foreligge data for overvågningen af pesticidrester i en række fødevarer, der udgør væsentlige bestanddele af kosten i EF. Det er almindeligt anerkendt, at væsentlige bestanddele af kosten i EU udgøres af 20-30 fødevarer. Med de ressourcer, der er til rådighed i medlemsstaterne til overvågning af pesticidrester, kan medlemsstaterne kun analysere prøver af otte produkter hvert år inden for rammerne af et koordineret overvågningsprogram. Brugen af pesticider ændrer sig inden for cyklusser på tre år. Hvert pesticid bør således generelt overvåges i 20-30 fødevarer i en række treårige cyklusser.

               (2)

               Restkoncentrationer af de pesticider, der er omfattet af denne henstilling, bør overvåges i 2007, da disse data vil kunne anvendes til at anslå den faktiske eksponering gennem føden.

               (3)

               Det er nødvendigt at anvende en systematisk statistisk metode til at fastsætte antallet af prøver, der skal tages i forbindelse med hver samordnet overvågningsforanstaltning. En sådan metode er beskrevet af Codex Alimentarius-Kommissionen (3). På grundlag af en binomial sandsynlighedsfordeling kan det beregnes, at undersøgelse af 642 prøver giver over 99 % sikkerhed for at opdage en prøve, der indeholder pesticidrester over bestemmelsesgrænsen, hvis mindst 1 % af de vegetabilske produkter indeholder restkoncentrationer over denne grænse. Indsamlingen af disse prøver bør fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af befolkningens størrelse og antallet af forbrugere, idet der skal tages mindst 12 prøver pr. produkt om året.

               (4)

               Retningslinjer for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester offentliggøres på Kommissionens websted (4). Der er enighed om, at disse retningslinjer så vidt muligt bør anvendes af medlemsstaternes analyselaboratorier og til stadighed revideres i lyset af erfaringerne fra overvågningsprogrammerne.

               (5)

               Ved Kommissionens direktiv 2002/63/EF (5) fastsættes der EF-metoder til prøveudtagning til officiel kontrol af pesticidrester i og på vegetabilske og animalske produkter. I de prøveudtagningsmetoder og -procedurer, der er fastlagt ved direktivet, er der taget hensyn til dem, der anbefales af Codex Alimentarius-Kommissionen.

               (6)

               I henhold til direktiv 86/362/EØF og 90/642/EØF skal medlemsstaterne angive de kriterier, der er lagt til grund for udarbejdelsen af deres nationale overvågningsprogrammer. Det bør også oplyses, hvilke kriterier der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af prøver og analyser, hvilke indberetningsniveauer der anvendes, og efter hvilke kriterier disse er fastsat, samt nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (6), idet der tages hensyn til artikel 18 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2076/2005 af 5. december 2005 om overgangsordninger i forbindelse med gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004, (EF) nr. 854/2004 og (EF) nr. 882/2004 og om ændring af forordning (EF) nr. 853/2004 og (EF) nr. 854/2004, som indrømmer en undtagelse fra kravet om godkendelse (7). Antallet og arten af overtrædelser og foranstaltninger truffet i den forbindelse bør også angives.

               (7)

               Der er fastsat maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i babymad i overensstemmelse med artikel 6 i Kommissionens direktiv 91/321/EØF af 14. maj 1991 om modermælkserstatninger og tilskudsblandinger til spædbørn og småbørn (8) og artikel 6 i Kommissionens direktiv 96/5/EF, Euratom af 16. februar 1996 om forarbejdede levnedsmidler baseret på cerealier og babymad til spædbørn og småbørn (9).

               (8)

               Oplysninger om resultaterne af overvågningsprogrammerne er yderst velegnede til elektronisk databehandling, -lagring og -transmission. Der er udarbejdet formater, der gør det muligt for medlemsstaterne at sende data pr. e-mail. Medlemsstaterne bør derfor være i stand til at sende deres rapporter til Kommissionen i standardformatet. Det er mest effektivt, hvis Kommissionen udarbejder retningslinjer for den videre udvikling af en sådan standardformatering.

               (9)

               Foranstaltningerne i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         HENSTILLER:

               1)

               Medlemsstaterne opfordres til i 2007 at udtage og analysere stikprøver for de produkt/pesticidrest-kombinationer, der er fastsat i bilag I, på grundlag af det antal stikprøver, som de har fået tildelt for hvert produkt, jf. bilag II, idet der eventuelt tages hensyn til den andel, som medlemsstaten selv, Fællesskabet og tredjelande har af det nationale marked.
               Det parti, der skal udtages prøver fra, skal være tilfældigt udvalgt i overensstemmelse med en overvågningsstrategi.
               Prøveudtagningsproceduren, herunder antallet af enheder, skal være i overensstemmelse med direktiv 2002/63/EF.

               2)

               Af det samlede antal prøver som fastsat i bilag I og II bør hver medlemsstat udtage og analysere:

                           a)

                           mindst ti stikprøver af babymad baseret hovedsagelig på grøntsager, frugter eller cerealier

                           b)

                           et vist antal prøver (så vidt muligt mindst én prøve) af økologiske landbrugsprodukter, der afspejler det økologiske produkts andel af markedet i den enkelte medlemsstat.

               3)

               Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. august 2008 at indberette resultaterne af analysen af stikprøver for de produkt/pesticidrest-kombinationer, der er angivet i bilag I, med angivelse af følgende:

                           a)

                           de anvendte analysemetoder og fastsatte indberetningsniveauer, i overensstemmelse med kvalitetskontrolprocedurerne for analyse af pesticidrester

                           b)

                           antallet og arten af overtrædelser og foranstaltninger truffet i den forbindelse.

               4)

               Rapporten bør udarbejdes i et format, herunder elektronisk format, der er i overensstemmelse med retningslinjerne fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed til medlemsstaterne vedrørende gennemførelsen af Kommissionens henstillinger om samordnede EF-overvågningsprogrammer.
               Resultaterne af prøver af babymad og prøver af økologiske landbrugsprodukter bør angives i separate datablade.

               5)

               Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. august 2007 at sende Kommissionen og de øvrige medlemsstater de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, i direktiv 90/642/EØF, om overvågningen i 2006 for i det mindste ved stikprøvekontrol at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne, herunder:

                           a)

                           resultaterne af deres nationale programmer for pesticidrester

                           b)

                           oplysninger om deres laboratoriers kvalitetskontrolprocedurer og især oplysninger om aspekter ved retningslinjerne for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, som de ikke har kunnet anvende eller har haft vanskeligt ved at anvende

                           c)

                           oplysninger om godkendelse af analyselaboratorierne i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 882/2004 (herunder hvad godkendelsen omfatter, godkendelsesorgan og kopi af godkendelsen)

                           d)

                           oplysninger om de præstationsprøvninger og ringtest, som laboratoriet har deltaget i.

               6)

               Medlemsstaterne opfordres til senest den 30. september 2007 at sende Kommissionen deres planlagte nationale program for overvågning af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er fastsat ved direktiv 90/642/EØF og 86/362/EØF for 2008, med angivelse af følgende:

                           a)

                           de kriterier, der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af prøver, der skal tages, og analyser, der skal foretages

                           b)

                           de anvendte indberetningsniveauer og de kriterier, der er lagt til grund for fastsættelsen heraf

                           c)

                           nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 3. april 2007.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 221 af 7.8.1986, s. 37. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2007/11/EF (EUT L 63 af 1.3.2007, s. 26).

      (2)  EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2007/12/EF (EUT L 59 af 27.2.2007, s. 75).

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1, bind 2, side 372.

      (4)  Dokument nr. SANCO/10232/2006 af 24. marts 2006.
   (http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf)

      (5)  EFT L 187 af 16.7.2002, s. 30.

      (6)  EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1. Berigtiget ved EUT L 191 af 28.5.2004, s. 1. Senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1791/2006 (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 1).

      (7)  EUT L 338 af 22.12.2005, s. 83. Ændret ved forordning (EF) nr. 1666/2006 (EUT L 320 af 18.11.2006, s. 47).

      (8)  EFT L 175 af 4.7.1991, s. 35. Senest ændret ved direktiv 2006/82/EF (EUT L 362 af 20.12.2006, s. 94).

      (9)  EFT L 49 af 28.2.1996, s. 17. Senest ændret ved direktiv 2003/13/EF (EUT L 41 af 14.2.2003, s. 33).

      BILAG I
      PESTICID/PRODUKT-KOMBINATIONER, SOM SKAL OVERVÅGES

                  2007

                  2008 (1)

                  2009 (1)

                  Acephat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Acetamiprid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Aldicarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Amitraz

                  (a)

                  (b)

                  Azinphos-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Azoxystrobin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Benomyl + carbendazim
                  (udtrykt som carbendazim)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bifenthrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bromid i alt

                  (a)

                  (b)

                  Bromopropylat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bupirimat

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Buprofezin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Captan

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Folpet

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Carbaryl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Chlofentezin

                  (a)

                  (b)

                  Chlormequat (2)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Chlorothalonil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Chlorpropham

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Chlorpyriphos

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Chlorpyriphos-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Cypermethrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Cyprodinil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Deltamethrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diazinon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dichlofluanid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dichlorvos

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dicofol

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dimethoat + omethoat
                  (sum udtrykt som dimethoat)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dinocap

                  (a)

                  (b)

                  Diphenylamin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Endosulfan

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fenarimol

                  (a)

                  (b)

                  Fenhexamid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fenitrothion

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fludioxonil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Flusilazol

                  (a)

                  (b)

                  Glyphosat (3)

                  (a)

                  (b)

                  Hexaconazol

                  (a)

                  (b)

                  Hexythiazox

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Imazalil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Imidacloprid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Indoxacarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Iprodion

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Iprovalicarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kresoxim-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Lambda-cyhalothrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Malathion

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Maneb-gruppen

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Mepanipyrim

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Mepiquat (2)

                  (a)

                  (b)

                  Metalaxyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Methamidophos

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Methidathion

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Methiocarb:

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Methomyl/Thiodicarb
                  (sum udtrykt som methomyl)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Myclobutanil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Oxydemeton-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Parathion

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Penconazol

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Phosalon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pirimicarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pirimiphos-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Prochloraz

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Procymidon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Profenofos

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Propargit

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pyrethriner

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pyrimethanil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pyriproxyfen

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Oxamyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Quinoxyfen

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Spiroxamin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tebuconazol

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Thiophanat-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tebufenozid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Trifloxystrobin

                  (a)

                  (b)

                  Thiabendazol

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tolcloflos-methyl

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tolylfluanid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Triademefon + triadimenol
                  (udtrykt som summen af triadimenol og triadimefon)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Vinclozolin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                              (a)

                              Bønner (friske eller frosne), gulerødder, agurker, appelsiner eller mandariner, pærer, kartofler, ris, spinat (frisk eller frossen).

                              (b)

                              Auberginer, bananer, blomkål, druer, appelsinsaft (), ærter (friske/frosne, uden bælg), peberfrugter (søde), hvede.

                              (c)

                              Æbler, hovedkål, porrer, salat, tomater, ferskner (herunder nektariner og lignende krydsninger), rug eller havre, jordbær.

         (1)  Vejledende for 2008 og 2009 afhængigt af de programmer, som der vil blive rettet henstilling om for disse år.

         (2)  Cerealier, gulerødder, frugtgrøntsager og pærer bør analyseres for chlormequat og mepiquat.

         (3)  Kun cerealier.

         (4)  For appelsinsaft bør medlemsstaterne angive kilden (koncentrat eller friske frugter).

      BILAG II
      Antal prøver, som hver medlemsstat udtager af hvert produkt og analyserer.

                  Landekode

                  Prøver

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  B

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BG

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  RO

                  17

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                  Mindste antal prøver i alt: 642

         (1)  Mindste antal prøver for hver anvendt metode til påvisning af en enkelt restkoncentration.

         (2)  Mindste antal prøver for hver anvendt metode til samtidig påvisning af flere restkoncentrationer.


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/122

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2017
   (2017/C 261/27)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Det Forenede Kongerige ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Det Forenede Kongerige 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Det Forenede Kongeriges fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Det Forenede Kongeriges nationale Europa 2020-mål.

               (3)

               Det Forenede Kongerige fremlagde sit nationale reformprogram for 2017 den 21. april 2017 og sit konvergensprogram for 2017 den 27. april 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Det Forenede Kongerige er i øjeblikket underlagt den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten. Hvis der i 2016/17 er opnået en rettidig og holdbar korrektion, vil Det Forenede Kongerige i 2017/18 blive underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. Af Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2017 fremgår det, at regeringen forventer at have korrigeret det uforholdsmæssigt store underskud senest i finansåret 2016/17 med et samlet underskud på 2,7 % af BNP, hvilket er i overensstemmelse med Rådets henstilling af 19. juni 2015. Det samlede underskud forventes at stige en smule i 2017/18, nemlig til 2,8 % af BNP, hvorefter det forventes at falde til 1,9 % af BNP i 2018/19. Konvergensprogrammet indeholder ikke nogen mellemfristet budgetmålsætning. Ifølge konvergensprogrammet forventes den offentlige gældskvote at stabilisere sig på ca. 87,5 % i perioden 2016/17-2018/19 for derefter at falde til 84,8 % af BNP i 2020/21. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er gunstigt. Selv om de foranstaltninger, der skal bidrage til at realisere de planlagte underskudsmål, generelt set er veldefinerede, indebærer de nedadgående risici, der er forbundet med de makroøkonomiske udsigter, en risiko for, at den planlagte reduktion af underskuddet ikke vil lykkes.

               (6)

               Den 12. juli 2016 henstillede Rådet til Det Forenede Kongerige at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2016/17 og, når det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, at opnå en finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP i 2017/18 hen imod den mellemfristede budgetmålsætning, der kræves som et minimum. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2017 forventes det samlede underskud at udgøre 2,7 % af BNP i 2016/17, hvilket er i overensstemmelse med målet i Rådets henstilling. I 2017/18 er der en risiko for en vis afvigelse fra kravene i stabilitets- og vækstpagtens forebyggende del.

               (7)

               I lyset af den finanspolitiske situation og navnlig gældsniveauet forventes Det Forenede Kongerige at fortsætte tilpasningen hen imod en passende mellemfristet budgetmålsætning. Ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten, indebærer tilpasningen et krav om en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter (4), som ikke overstiger 1,8 %. Det svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af BNP. Ved uændret politik er der risiko for en vis afvigelse fra dette krav i perioderne 2017/18 og 2018/19, når de betragtes samlet. Samtidig forventes Det Forenede Kongerige ikke umiddelbart at opfylde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2017/18, men først i 2018/19. Rådet er af den generelle opfattelse, at Det Forenede Kongerige bør være rede til at træffe yderligere foranstaltninger fra og med 2017/18 for at opfylde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser. Ved vurderingen af budgetplanerne og -resultaterne bør der imidlertid, som fastsat i forordning (EF) nr. 1466/97, tages hensyn til medlemsstatens budgetmæssige balance i lyset af konjunkturforholdene. Som nævnt i Kommissionens meddelelse, der ledsager disse landespecifikke henstillinger, vil der i forbindelse med den fremtidige vurdering skulle tages behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det igangværende opsving og til at sikre holdbarheden af Det Forenede Kongeriges offentlige finanser. Rådet noterer sig i den sammenhæng, at Kommissionen agter at foretage en samlet vurdering i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97, navnlig i lyset af konjunkturforholdene i Det Forenede Kongerige.

               (8)

               De private investeringer har konsekvent ligget et godt stykke under EU-gennemsnittet, og de offentlige investeringer ligger en smule under. Produktiviteten ligger markant under G7-gennemsnittet og har været stagnerende siden 2008. Regeringen har sat stærkt politisk fokus på at øge investeringerne for at sætte skub i produktivitetsvæksten. En af de største udfordringer er at rette op på de betydelige kapacitets- og kvalitetsmangler i Det Forende Kongeriges infrastrukturnet. Vejnettet er stærkt overbelastet, og jernbanenettets kapacitet er visse steder i stigende grad utilstrækkeligt som følge af den hurtigt stigende efterspørgsel. Der er også et stadig mere presserende behov for at øge investeringerne i ny energiproduktionskapacitet og -forsyning. Den nationale infrastrukturplan (National Infrastructure Delivery Plan) indeholder ambitiøse planer om at forbedre Det Forenede Kongeriges økonomiske infrastruktur, og der blev i 2016 truffet afgørelse om at investere i store transport- og energiprojekter. Det er dog stadig usikkert, om der kan rejses tilstrækkelige offentlige og private investeringer til at fjerne flaskehalsene i infrastrukturnettet på rettidig og omkostningseffektiv vis. Det Forenede Kongerige står over for store udfordringer, når det gælder om at øge udbuddet af boliger. Den kroniske boligmangel bidrager til høje og fortsat stigende boligpriser, og den har betydelige økonomiske og sociale omkostninger, navnlig i områder med økonomisk vækst. De nationale regler for byggeplanlægning, der har gennemgået en reform, udgør sammen med en række supplerende boligpolitikker et noget større incitament til at bygge flere boliger. Boligbyggeriet er dog stadig underlagt en række begrænsninger, herunder meget strenge og komplicerede regler for arealanvendelse og boligbyggeri, og udbuddet af nye boliger kan fortsat ikke holde trit med den stigende efterspørgsel.

               (9)

               De overordnede tal for arbejdsmarkedet er fortsat positive, idet langtidsledigheden og ungdomsarbejdsløsheden generelt er lav. Der er dog plads til forbedringer, når det gælder aktivitetsniveauet samt deltidsbeskæftigelse og lavtlønsjobs. Lønudviklingen er stadig beskeden, hvilket hænger sammen med den svage produktivitetsvækst. Der er fortsat problemer med udbuddet og udnyttelsen af kvalifikationer og muligheden for at avancere. Der er sket en betydelig politikudvikling med fokus på kvalificering og avancement, idet der er gennemført reformer af de tekniske uddannelser og lærlingeuddannelserne. Kvaliteten af lærlingeuddannelserne afhænger af, at der sættes fokus på både de kvalifikationer, der opnås ved en sådan uddannelse, og det fagområde, der er tale om. Hvis der stilles andre og strategisk vigtige finansierede muligheder for opkvalificering til rådighed, navnlig for folk på over 25, ville det øge udbuddet af kvalifikationer, som staten, virksomhederne og enkeltpersoner, der ønsker at fremme deres karriere, kan gøre brug af. Der er også udfordringer forbundet med udbuddet af børnepasning og social omsorg, som bidrager til den høje procentdel af kvinder i deltidsarbejde. Der er indtil nu kontinuerligt gennemført gradvise reformer i børnepasningssektoren. Nye tiltag gennemføres trin for trin, idet nogle initiativer forventes gennemført fuldt ud inden for de kommende to år. Der er relativt få børn på under tre år i formelle børnepasningsordninger. Selv om de foranstaltninger, der er indført for nylig, har resulteret i lidt bedre muligheder for betalbar pasning af børn på tre-fire år, løser de ikke problemet med manglende pasningsmuligheder for børn på under tre år. De tidligere bebudede reformer og nedskæringer af især den støtte, der ydes på arbejdspladsen, kan på kort og mellemlangt sigt få socialpolitiske følger, bl.a. i form af fattigdom blandt børn, navnlig hvis inflationen stiger. Antallet af fattige børn i husholdninger, hvor de voksne arbejder, giver navnlig anledning til bekymring.

               (10)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Det Forenede Kongeriges økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2017, det nationale reformprogram for 2017 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Det Forenede Kongerige i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Det Forenede Kongerige, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (11)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Det Forenede Kongeriges konvergensprogram, og dets holdning (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Det Forenede Kongerige i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Gøre en betydelig finanspolitisk indsats i 2018/19 i overensstemmelse med kravene i den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten under hensyntagen til behovet for at styrke det igangværende opsving og sikre de offentlige finansers holdbarhed i Det Forenede Kongerige.

               2.

               Træffe yderligere foranstaltninger med henblik på at øge udbuddet af boliger, herunder også ved hjælp af reformer af byplanlægningsreglerne og gennemførelsen af disse.

               3.

               Rette op på den manglende overensstemmelse mellem udbuddet af og efterspørgslen efter kvalifikationer på arbejdsmarkedet og bane vejen for opkvalificering, herunder ved fortsat at hæve kvaliteten af lærlingeuddannelserne og sørge for andre finansierede videreuddannelsesmuligheder.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (4)  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes i løbet af en 4-årsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 12. februar 2008 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF) for regnskabsåret 2006

text:
               15.2.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 41/22

      RÅDETS HENSTILLING

   af 12. februar 2008
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF) for regnskabsåret 2006
   (2008/116/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til fjerde AVS-EØF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (1), og ændret ved aftalen undertegnet i Mauritius den 4. november 1995 (2),
   som henviser til den interne aftale 91/401/EØF om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for fjerde AVS/EØF-konvention (3) herunder oprettelsen af Den Syvende Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF), særlig artikel 33, stk. 3,
   som henviser til finansforordning 91/491/EØF af 29. juli 1991 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EØF-konvention (4), særlig artikel 69-77,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2006 vedrørende transaktionerne under syvende EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2006 med Kommissionens tilhørende svar (5), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af syvende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under syvende EUF i regnskabsåret 2006 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under syvende EUF for regnskabsåret 2006.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. februar 2008.

            På Rådets vegne

         A. BAJUK

            Formand

      (1)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EFT L 266 af 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUT C 259 af 31.10.2007, s. 1.