Avis juridique important

|

31987H0063

87/63/EØF: Kommissionens henstilling af 22. december 1986 om indførelse af indskudsgarantiordninger i Fællesskabet

EF-Tidende nr. L 033 af 04/02/1987 s. 0016 - 0017

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 22. december 1986  om indfoerelse af indskudsgarantiordninger i Faellesskabet  (87/63/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, og  som tager i betragtning, at Kommissionen den 6. januar 1986 oversendte Raadet et forslag til Raadets direktiv om samordning af medlemsstaternes love og administrativt fastsatte bestemmelser om sanering og likvidation af kreditinstitutter (1);  som tager i betragtning, at dette direktiv i artikel 16, stk. 2, indeholder en overgangsbestemmelse om, at de indskudsgarantiordninger, hvori kreditinstituterne deltager, boer give mulighed for - saa laenge indskudsgarantiordningen ikke er indfoert i alle medlemsstater - at daekke indskuddene i filialer i vaertslande, hvor der ikke findes nogen garantiordning;  som tager i betragtning, at seks medlemsstater i oejeblikket ikke har en indskudsgarantiordning, og at denne situation i forbindelse med anvendelse af artikel 16, stk. 2, kan laegge hindringer i vejen for aabning af filialer paa deres omraade, idet det indebaerer en ekstra byrde for saavel kreditinstituttet som den garantiordning, hvori dette institut deltager i tilfaelde af likvidation, hvor der er utilstraekkelige aktiver;  som tager i betragtning, at der i flere medlemsstater paa frivilligt grundlag er indfoert indskudsbeskyttelsesordninger, der varetages af brancheorganisationer, og som har vist sig at vaere lige saa hensigtsmaessige og effektive som de obligatoriske ordninger, der er indfoert og reguleret paa et lovmaessigt grundlag; i de medlemsstater, der endnu ikke har en garantiordning, boer saavel de private som de offentlige initiativer paa dette omraade foelgelig stoettes;  som tager i betragtning, at henstillingen, der ikke binder medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede resultat, men som sigter paa at tilvejebringe et samarbejde paa et frivilligt grundlag, er et effektivt instrument med henblik paa at give staterne mulighed for at stimulere de paagaeldende parter til at traeffe initiativer;  som tager i betragtning, at det krav, at filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for det nationale omraade skal deltage i den indskudsgarantiordning i vaertslandet, som foelger af anvendelsen af artikel 16 i ovennaevnte direktiv, som suppleret ved denne henstilling, paa europaeisk plan vil opretholde de forskelle i beskyttelsen, som allerede er konstateret paa nationalt plan mellem de forskellige ordninger;  som tager i betragtning, at denne situation kan haemme gennemfoerelsen af det europaeiske interne marked, og at dette forhold boer undersoeges paa grundlag af praktiske erfaringer med indskudsgarantiordninger i Faellesskabet, inden der udarbejde bindende materielle retsregler i forbindelse med forslag til et direktiv -  HENSTILLER:  1. Til de medlemsstater, der allerede har en eller flere indskudsgarantiordninger (2) at de - i det tilfaelde at et insolvent kreditinstitut likvideres - paaser:  a) at disse ordninger sikrer daekning af de indskydere, der ikke har mulighed for paa passende vis at vurdere den finansielle politik, der foeres af de institutter, hvori de placerer deres indskud;  b) at disse ordninger daekker indskydere i samtlige godkendte kreditinstitutter, herunder ogsaa indskydere i filialer af kreditinstitutter, hvis hjemsted er beliggende i andre medlemsstater;  c) at der inden for rammerne af disse ordninger tilstraekkeligt klart sondres mellem de foranstaltninger, der finder sted forud for likvidationen, og den kreditordaekning, der finder sted efter likvidationen;  d) at disse ordninger indeholder klare kriterier for, hvilke kreditorer der faar daekning, og hvilke formaliteter der skal opfyldes for at opnaa daekning.  2. Til de medlemsstater, der allerede har planer om at indfoere indskudsgarantiordninger (3):  a) at de paaser, at disse planer opfylder betingelserne i punkt 1a til 1d;  b) at traeffe foranstaltninger, saaledes at disse indskudsgarantiordninger kan vedtages senest den 31. december 1988.  3. Til de medlemsstater, der ikke har en indskudsgarantiordning for alle deres institutter, og som endnu ikke har udarbejdet planer herom (4):  a) at udarbejde, i samarbejde med tilsynsmyndighederne for kreditinstitutter og de faglige organisationer for de paagaeldende kategorier af institutter, en plan for en eller flere indskudsgarantiordninger, der opfylder betingelserne i punkt 1a til 1d);  b) at traeffe de fornoedne foranstaltninger, saaledes at disse ordninger kan traede i kraft senest den 1. januar 1990.  4. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de aendringer, der foretages i deres indskudsordninger, og om de bestemmelser eller forslag, der vedtages i overensstemmelse med punkt 1, 2 og 3.  5. Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1986.  Paa Kommissionens vegne  COCKFIELD  Naestformand  (1) EFT nr. C 356 af 31. 12. 1985, s. 55.  (2) Belgien , Tyskland, Spanien, Frankrig, Nederlandene, Det forenede Kongerige.  (3) Italien, Irland og Portugal.  (4) Danmark, Graekenland og Luxembourg


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2005-2010

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0022

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2005-2010  /* SEK/2006/0022 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 11.1.2006SEK(2006) 22 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2005-2010(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, bygger på målsætningen om sunde statsfinanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk bæredygtig vækst, der fører til jobskabelse. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Ved reformen blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men man søgte at styrke dens effektivitet og økonomiske fundament samt at sikre holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som er en del af pagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer af dem (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (årlige) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den, forelægger (årlige) konvergensprogrammer) for Rådet og Kommissionen. Danmarks første konvergensprogram blev forelagt i oktober 1998. I henhold til forordningen afgav Rådet udtalelse om det den 1. december 1998 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Efter samme procedure vurderes de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer af Kommissionen og undersøges af det ovenfor nævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.I programmerne skal medlemsstaterne angive deres mellemfristede målsætning for budgetstillingen og redegøre for de økonomisk-politiske foranstaltninger, de træffer for at opnå og fastholde den, herunder de tilgrundliggende økonomiske antagelser. Efter reformen af pagten bør den mellemfristede målsætning differentieres for de enkelte medlemsstater i lyset af den økonomiske og budgetmæssige diversitet i EU, herunder under hensyntagen til den finanspolitiske risiko for holdbarheden i de offentlige finanser. Andre elementer i reformen er, at tilgangen til finanspolitikken bør være mere symmetrisk under konjunkturforløbet ved hjælp af øget budgetdisciplin i økonomisk gode tider, og at der bør tages hensyn til ”større strukturreformer” med en kontrollerbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt med henblik på en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede målsætning eller kursen for tilpasning af den.Under hensyntagen til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2008, har Kommissionen foretaget en gennemgang af den nyligt forelagte opdatering af Danmarks konvergensprogram og har på grundlag af følgende vurdering vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse om det.Vurdering1.  2005-opdateringen af det danske konvergensprogram, der dækker perioden frem til 2010, blev forelagt for Kommissionen den 30. november 2005. Programmet er baseret på finansloven for 2006, der blev vedtaget af Folketinget den 14. december. Programmet følger i store træk modelstrukturen for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er fastsat i den nye adfærdskodeks. Programmet har huller i de obligatoriske og valgfrie data, der foreskrives i den nye adfærdskodeks (især mangler forventet BNP-vækst for verden og EU for visse år). Det danske program fastsætter ikke eksplicit en mellemfristet budgetmålsætning, som det kræves i adfærdskodeksen.2.  Igennem de seneste ti år har BNP-væksten i gennemsnit ligget på ca. 2 %, mens inflationen i det store og hele har fulgt inflationen i euroområdet. Beskæftigelsesvæksten er øget i de senere år, og ledigheden ligger tæt på det laveste niveau i de seneste ti år. Der ventes en real BNP-vækst på 2,4 % i 2005 og 2006, idet den indenlandske efterspørgsel, navnlig det private forbrug, ventes at fortsætte med at stige kraftigt. I 2007-2008 ligger den forventede BNP-vækst, som en teknisk antagelse, markant lavere efterfulgt af en vækst på omkring 2 % på årsbasis i resten af programperioden. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for opdateringen, ligger stort set på linje med Kommissionens tjenestegrenes vurdering i prognosen fra efteråret 2005 for perioden frem til 2006 og afspejler i det store og hele forsigtige antagelser. Især for årene 2007 og 2008 ligger vækstprognosen på den forsigtige side med vækstantagelser, der er lavere end Kommissionens tjenestegrenes prognoser for den potentielle vækst. Opdateringen forventer, at inflationspresset vil forblive forholdsvis moderat, hvilket forekommer realistisk.3.  Siden starten på ERM II-mekanismen den 1. januar 1999 har der ikke været spændinger, der har påvirket kronens valutakurs. Kronekursens afvigelser fra centralkursen har været langt mindre end den officielle udsvingsmargen, og spændet mellem den korte rente i henholdsvis Danmark og euroområdet er forblevet lille. Dette afspejler den tillid, der omgærder fastkursordningen. Den makroøkonomiske politik fortsætter med at sikre lave afkast af lange obligationer. Spændet i afkastet mellem lange statsobligationer i Danmark og euroområdet er faldet til næsten nul basispoint, og til tider har det været let negativt.4.  Den 17. februar 2005 tilsluttede Rådet sig i sin udtalelse den budgetstrategi, der blev forelagt i 2004-opdateringen af Danmarks konvergensprogram. Hvad angår budgetgennemførelsen for 2005, fastsatte 2004-opdateringen et mål om et overskud på statsfinanserne på 2,2 % af BNP, men den her foreliggende opdatering forventer et overskud på 3,6 % for den tilsvarende BNP-vækstudsigt. Samlet set har indtægterne været større end forventet, herunder indtægter fra pensionsafkastskatten og olie- og gasudvindingen, mens udgifterne har udviklet sig på kontrolleret vis.5.  Den mellemfristede budgetstrategi sigter mod at fastholde et stort overskud på den primære saldo i hele programperioden med henblik på at sikre et hastigt fald i gældskvoten. Strategien bygger på udgiftstilbageholdenhed med det sigte at holde den årlige stigning i det reale offentlige forbrug på 0,5 %, fastholdelse af skattestoppet og krav om budgetligevægt hos de lokale myndigheder. Denne opdatering forventer, at overskuddet på statsfinanserne vil falde fra et maksimum på 3,6 % af BNP i 2005 (drevet af exceptionelle faktorer som indtægter fra pensionsafkastskatten og olie- og gasrelaterede aktiviteter) til lige over 3 % i både 2006 og 2007 for derefter at falde en smule til 2,9 % af BNP ved udgangen af programperioden. Tidsprofilen for overskuddet på den primære saldo er tilsvarende med et fald på 2 procentpoint af BNP igennem programperioden (1 procentpoint, hvis det ekstraordinært store overskud i 2005 lades ude af betragtning). Både udgifts- og indtægtskvoten udviser en jævnt faldende tendens i fremskrivningsperioden. Dette afspejler et fald i skatteprovenuet (til dels på grund af skattestoppet), udgiftsbegrænsninger baseret på at holde den reale vækst i det offentlige forbrug på 0,5 % årligt og en nedbringelse af rentebyrden. Sammenlignet med det foregående program sikrer det nye opdaterede program bedre resultater i den planlagte kurs i den offentlige saldo set i forhold til et stort set uændret scenario. Danmark gør brug af overgangsperioden for gennemførelse af Eurostats beslutning af 2. marts 2004 om klassificering af fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle; den anslåede virkning af at gennemføre beslutningen er at nedbringe den offentlige saldo med ca. 1 % af BNP på årsbasis.6.  Beregninger fra Kommissionens tjenestegrene på basis af programmet efter den i fællesskab aftalte metode viser, at det strukturelle overskud (dvs. det konjunkturkorrigerede overskud uden engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger) falder fra sit toppunkt på 3½ % af BNP i 2005 til omkring 2¾ % af BNP i 2006 for igen at stige til 3¼ % af BNP derefter. Nedgangen i den strukturelle stilling mellem 2005 og 2006, hvor outputgabet forbedres fra let negativt i 2005 til marginalt positivt i 2006, afspejler i vid udstrækning det ekstraordinært høje provenu i 2005 efterfulgt af en forventet normalisering af provenuet i 2006.7.  Programmet fastsætter et mål for den strukturelle saldo (under hensyntagen til brugen af overgangsperioden i ovennævnte Eurostat-beslutning) på mellem 1½ % og 2½ % af BNP igennem programperioden. Med henblik på denne vurdering anses den for at være programmets mellemfristede målsætning.8.  Eftersom programmets mellemfristede budgetmålsætning er strengere end minimumsbenchmark (anslået til et underskud på ca. ½ % af BNP), skulle den, hvis den efterleves, opfylde målet om at tilvejebringe en sikkerhedsmargen mod forekomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud. Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt programmets mellemfristede budgetmålsætning er hensigtsmæssig, kan det anføres, at den ligger inden for de grænser, der er angivet for euroområdet og ERM II-deltagende medlemsstater i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og er væsentligt strengere, end gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt tilsiger. I programmet forklares det, at den mellemfristede budgetmålsætning er strengere end krævet i pagten for at lægge et sundt grundlag for holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt via en hurtig gældsnedbringelse.9.  Alt i alt forekommer risiciene for budgetfremskrivningerne i opdateringen at ligge på den positive side, specielt fordi BNP-væksten meget vel kan blive højere end forventet, primært på grund af den ud fra tekniske antagelser lave BNP-vækst i 2007 og 2008. BNP-væksten og budgetresultatet i disse år kan derfor blive bedre end forventet i programmet. En negativ risiko udgøres af efterlevelsen af målet om at begrænse væksten i det reale offentlige forbrug, idet de tidligere erfaringer på dette felt viser blandede resultater.10.  Ud fra en afvejning af risiciene for budgetmålene forekommer budgetstrategien i programmet tilstrækkelig til at sikre, at den angivne mellemfristede budgetmålsætning fastholdes med en bred margen igennem hele programperioden. Der er også en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride referenceværdien på 3 % af BNP for underskudskvoten med normale konjunkturudsving fra år til år. Hvad angår kravet til lande, som allerede har opfyldt deres mellemfristede budgetmålsætning, om at undgå en procyklisk finanspolitik i økonomiske opgangstider, forringes den strukturelle saldo med 0,3 procentpoint af BNP mellem 2005 og 2010 med et fald på 0,8 procentpoint fra 2005 til 2006, hvor outputgabet vender sig fra let negativt til marginalt positivt. Ud fra en vurdering af det ekstraordinært høje provenu i 2005, budgetpakken for 2006 og den usikkerhed, der knytter sig til beregningen af outputgabene, kan Danmarks finanspolitik ikke betegnes som procyklisk.11.  Omklassificeringen af fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle fra foråret 2007 (hvor overgangsperioden for gennemførelse af Eurostat-beslutningen fra marts 2004 om spørgsmålet udløber) vil ikke ændre væsentligt ved denne vurdering. Samlet set er budgetstillingen sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.12.  Bruttogælden lå på 36 % af BNP i 2005 og er dermed allerede langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge opdateringen ventes gældskvoten at falde yderligere igennem programperioden og at ligge på 21½ % af BNP i 2010. Primært som følge af større primære saldi forløber gældsnedbringelsen hurtigere end forventet i den foregående opdatering.13.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser ser Danmark ud til at stå over for en lav risiko med hensyn til de forventede budgetudgifter til den aldrende befolkning. Bruttogælden ligger på nuværende tidspunkt komfortabelt under referenceværdien på 60 % og forventes at holde sig under referenceværdien igennem programperioden. Strategien med at placere holdbarhedsproblematikken centralt i finanspolitikken, herunder ved at holde igen på pensionsudgifterne og akkumulere aktiver, bidrager positivt til de langsigtede udsigter for de offentlige finanser. Den aktuelt meget gunstige budgetstilling medvirker til at begrænse den forventede budgetvirkning af befolkningens aldring, og de mellemfristede budgetplaner indebærer lave risici for holdbarheden i de offentlige finanser.14.  De planlagte foranstaltninger på det statsfinansielle område er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2008. Navnlig efterlever Danmark sin mellemfristede budgetmålsætning. Der er dog ikke angivet nye foranstaltninger til at tilvejebringe den antagne forøgelse af beskæftigelsen på tæt ved 2 % af arbejdsstyrken senest i 2010.15.  Danmarks nationale reformprogram, som blev forelagt den 26. oktober 2005 som led i den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, peger på følgende udfordringer med betydelige indvirkninger på de offentlige finanser: i) øge arbejdskraftudbuddet for at sikre holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt og ii) øge effektiviteten i den offentlige sektor. Budgetvirkningerne af de foranstaltninger, der er skitseret i det nationale reformprogram, er afspejlet i budgetfremskrivningerne i konvergensprogrammet. De foranstaltninger på det statsfinansielle område, der påtænkes truffet i konvergensprogrammet, er i overensstemmelse med de foranstaltninger, der skitseres i det nationale reformprogram.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2005-2010RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[3], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:16.  Den [24.1.2006] gennemgik Rådet Danmarks opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2010. Programmet følger i store træk modelstrukturen for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er fastsat i den nye adfærdskodeks. Programmet har huller i de obligatoriske og valgfrie data, der foreskrives i den nye adfærdskodeks (navnlig mangler forventet BNP-vækst for verden og EU for visse år). Det danske program fastsætter ikke eksplicit den mellemfristede målsætning for budgetstillingen som krævet i adfærdskodeksen.17.  Igennem de seneste ti år har BNP-væksten i gennemsnit ligget på ca. 2 %, mens inflationen i det store og hele har fulgt inflationen i euroområdet. Beskæftigelsesvæksten er øget i de senere år, og ledigheden ligger tæt på det laveste niveau i de seneste ti år. I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for det opdaterede program, forventes en real BNP-vækst i 2006 på 2,4 % og på 1,6 % igennem resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de disponible data forekommer dette scenario at være forsigtigt, navnlig hvad angår 2007 og 2008. Opdateringens inflationsfremskrivninger forekommer realistiske.18.  Den 17. februar 2005 tilsluttede Rådet sig i sin udtalelse den budgetstrategi, der blev forelagt i 2004-opdateringen af Danmarks konvergensprogram. Hvad angår budgetgennemførelsen for 2005, fastsatte 2004-opdateringen et mål om et overskud på statsfinanserne på 2,2 % af BNP, men den her foreliggende opdatering forventer et overskud på 3,6 % for den tilsvarende BNP-vækstudsigt. Samlet set har indtægterne været større end forventet, herunder indtægter fra pensionsafkastskatten og olie- og gasudvindingen, mens udgifterne har udviklet sig på kontrolleret vis.19.  Budgetstrategien tager sigte på - for at tilvejebringe et sundt grundlag for befolkningens aldring - at fastholde et strukturelt overskud på gennemsnitligt 1½-2½ % igennem programperioden, hvilket forudsætter en markant nedbringelse af den offentlige gældskvote. Strategien bygger på udgiftstilbageholdenhed med det sigte at holde den årlige stigning i det reale offentlige forbrug på 0,5 %, fastholdelse af skattestoppet og krav om budgetligevægt hos de lokale myndigheder. Opdateringen forventer, at overskuddet på statsfinanserne vil falde fra 3,6 % af BNP i 2005 til 3,1 % i 2006 og 3,2 % i 2007 for derefter at falde let til 2,9 % af BNP hen imod slutningen af programperioden. De anslåede tal for overskuddet på statsfinanserne i denne opdatering er markant højere end i den foregående opdatering, hvorimod den forventede BNP-vækst er den samme.20.  Programmet fastsætter et mål for den strukturelle saldo (under hensyntagen til brugen af overgangsperioden i ovennævnte Eurostat-beslutning) på mellem 1½ % og 2½ % af BNP igennem programperioden. Med henblik på denne vurdering anses den for at være programmets mellemfristede budgetmålsætning. Strukturelt set (dvs. på konjunkturkorrigeret grundlag uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) falder overskuddet fra et toppunkt på 3,6 % af BNP i 2005 til ca. 2¾ % af BNP i 2006 for derefter at stige igen til 3¼ % af BNP. Det beregnede fald i 2006 på 0,8 procentpoint af BNP afspejler imidlertid en normalisering af det forventede skatteprovenu fra pensionsfonde, som var ekstraordinært højt i 2005.21.  Eftersom den mellemfristede budgetmålsætning, der kan uddrages af programmet, er strengere end minimumsbenchmark (anslået til et underskud på ca. ½ % af BNP), skulle den, hvis den efterleves, opfylde målet om at tilvejebringe en sikkerhedsmargen mod forekomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud. Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt programmets mellemfristede budgetmålsætning er hensigtsmæssig, kan det anføres, at den ligger inden for de grænser, der er angivet for euroområdet og ERM II-deltagende medlemsstater i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og er væsentligt strengere, end gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt tilsiger. I programmet forklares det, at den er strengere end krævet i pagten for at lægge et sundt grundlag for holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt via en hurtig gældsnedbringelse.22.  Alt i alt forekommer risiciene for budgetfremskrivningerne i opdateringen at ligge på den positive side, specielt fordi BNP-væksten meget vel kan blive højere end forventet, primært på grund af den ud fra tekniske antagelser lave BNP-vækst i 2007 og 2008. BNP-væksten og budgetresultatet i disse år kan derfor blive bedre end forventet i programmet. En negativ risiko udgøres af efterlevelsen af målet om at begrænse væksten i det reale offentlige forbrug, idet de tidligere erfaringer på dette felt viser blandede resultater.23.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet tilstrækkelig til at fastholde programmets mellemfristede budgetmålsætning igennem programperioden. Der er også en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride tærsklen på 3 % af BNP for underskudskvoten med normale konjunkturudsving fra år til år. Vurderet på baggrund af det ekstraordinært store anslåede overskud for 2005 ligger den finanspolitiske stilling i programmet også på linje med stabilitets- og vækstpagten i den forstand, at den ikke er procyklisk i økonomiske opgangstider. Omklassificeringen af fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle fra foråret 2007 (hvor overgangsperioden for gennemførelse af Eurostat-beslutningen fra 2 marts 2004 om spørgsmålet udløber) vil ikke ændre væsentligt ved denne vurdering. Samlet set er budgetstillingen sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.24.  Gældskvoten forventes at blive på 36 % af BNP i 2005, altså langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge fremskrivningen i programmet vil gældskvoten falde med 14 procentpoint i løbet af programperioden.25.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, ser Danmark ud til at stå over for en lav risiko med hensyn til de forventede budgetudgifter til den aldrende befolkning. Bruttogælden ligger på nuværende tidspunkt komfortabelt under referenceværdien på 60 % og forventes at holde sig under referenceværdien igennem programperioden. Strategien med at placere holdbarhedsproblematikken centralt i finanspolitikken, herunder ved at holde igen på pensionsudgifterne og akkumulere aktiver, bidrager positivt til de langsigtede udsigter for de offentlige finanser. Den aktuelt meget gunstige budgetstilling medvirker til at begrænse den forventede budgetvirkning af befolkningens aldring, og de mellemfristede budgetplaner indebærer lave risici for holdbarheden i de offentlige finanser[4].26.  De planlagte foranstaltninger på det statsfinansielle område er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2010. Navnlig efterlever Danmark sin mellemfristede budgetmålsætning. Der er dog ikke angivet nye foranstaltninger til at tilvejebringe den antagne forøgelse af beskæftigelsen på tæt ved 2 % af arbejdsstyrken senest i 2010.27.  Danmarks nationale reformprogram, der blev forelagt den 26. oktober 2005 som led i den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, lægger vægt på at øge arbejdskraftudbuddet for at sikre holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt og højne effektiviteten i den offentlige sektor. Budgetvirkningerne af de foranstaltninger, der er skitseret i det nationale reformprogram, er afspejlet i budgetfremskrivningerne i konvergensprogrammet. De foranstaltninger på det statsfinansielle område, der påtænkes truffet i konvergensprogrammet, er i overensstemmelse med de foranstaltninger, der skitseres i det nationale reformprogram.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2010 |Realt BNP (% ændring) | KP nov. 2005 | 2,0 | 2,4 | 2,4 | 1,1 | 1,6 | 2,1 |COM nov. 2005 | 2,1 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | - | - |KP nov. 2004 | 2,2 | 2,5 | 13 | 1,9 | 1,8 | 1,8 |HICP-inflation (%) | KP nov. 2005 | 0,9 | 1,6 | 2,0 | 1,3 | 1,9 | 1,8 |KOM nov. 2005 | 0,9 | 1,7 | 2,0 | 1,9 | - | - |KP nov. 2004 | 1,2 | 1,7 | 1,6 | 1,7 | - | 1,6 |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP nov. 20052 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | -0,7 | -0,9 | -0,6 |KOM nov. 20056 | -1,3 | -0,6 | -0,4 | -0,4 | - | - |KP nov. 20042 | -0,6 | -0,1 | -0,5 | -0,4 | - | -0,4 |Offentlig saldo (% af BNP) | KP nov. 2005 | 2,3 | 3,6 | 3,1 | 3,2 | 2,7 | 2,9 |KOM nov. 2005 | 2,9 | 3,7 | 3,0 | 2,7 | - | - |KP nov. 2004 | 1,4 | 2,2 | 1,8 | 1,9 | 2,2 | 2,2 |Primær saldo (% af BNP) | KP nov. 2005 | 4,7 | 5,6 | 4,7 | 4,1 | 3,5 | 3,7 |KOM nov. 2005 | 5,3 | 5,8 | 4,9 | 4,4 | - | - |KP nov. 2004 | 4,5 | 4,8 | 4,5 | 4,6 | - | 4,4 |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP nov. 20052 | 2,8 | 3,8 | 3,0 | 3,6 | 3,3 | 3,3 |KOM nov. 2005 | 3,8 | 4,1 | 3,3 | 3,0 | - | - |KP nov. 20042 | 1,7 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | - | 2,3 |Strukturel saldo3 (% af BNP) | KP nov. 20054 | 2,6 | 3,6 | 2,7 | 3,3 | 3,3 | 3,3 |KOM nov. 20055 | 3,6 | 3,9 | 3,0 | 2,7 | - | - |KP nov. 2004 | - | - | - | - | - | - |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP nov. 2005 | 42,3 | 35,6 | 31,7 | 28,9 | 26,5 | 21,5 |KOM nov. 2005 | 43,2 | 36,0 | 33,0 | 31,5 | - | - |KP nov. 2004 | 42,3 | 39,4 | 37,4 | 35,3 | 33,1 | 28,8 |Anm.: 1Budgetfremskrivningerne medregner ikke virkningen af Eurostat-beslutningen af 2. marts 2004 om klassificering af fuldt finansierede pensionsordninger, som skal gennemføres senest ved indberetningen i foråret 2007. Hvis denne virkning blev medregnet, ville den offentlige saldo være på 1,3 % af BNP i 2004, 2,7 % i 2005, 2,1 % i 2006, 2,2 % i 2007, 1,7 % i 2008 og 1,9 % i 2009, mens den offentlige bruttogæld ville være på 43,5 % af BNP i 2004, 36,8 % i 2005, 32,9 % i 2006, 30,1 % i 2007, 27,7 % i 2008 og 22,7 % i 2010. 2Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. 3Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker), eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,2 % af BNP i 2004 og 2005 og 0,3 % i 2006 og 2007; alle underskudsreducerende). 5Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2005 (0,2 % af BNP i 2004 og 2005 og 0,3 % i 2006 og 2007; alle underskudsreducerende). 6Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,9 %, 2,1 %, 2,1 % og 2,1 % i årene 2004-2007. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2005 (KOM) Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse om specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes form og indhold, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[3] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i denne tekst, kan findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Nærmere oplysninger om holdbarheden på lang sigt gives i den tekniske vurdering af programmet fra Kommissionens tjenestegrene, som vil blive offentliggjort på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Estlands opdaterede konvergensprogram, 2005-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0109

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Estlands opdaterede konvergensprogram, 2005-2009  /* SEK/2006/0109 endelig udg. */

	Bruxelles, den 1.2.2006SEK(2006) 109 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Estlands opdaterede konvergensprogram, 2005-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, bygger på målsætningen om sunde statsfinanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk bæredygtig vækst, der fører til jobskabelse. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Ved reformen blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men man søgte at styrke dens effektivitet og økonomiske fundament samt at sikre holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i pagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- og konvergensprogrammer for Rådet og Kommissionen og årlige opdateringer heraf (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, skal forelægge (årlige) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den, skal forelægge (årlige) konvergensprogrammer). Estlands første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I henhold til forordningen afgav Rådet udtalelse om det den 5. juli 2004 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Efter samme procedure vurderes de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer af Kommissionen og undersøges af det ovenfor nævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.I programmerne skal medlemsstaterne angive deres mellemfristede målsætning for budgetstillingen og redegøre for de økonomisk-politiske foranstaltninger, de træffer for at opnå og fastholde den, herunder de tilgrundliggende økonomiske antagelser. Efter reformen af pagten bør den mellemfristede målsætning differentieres for de enkelte medlemsstater i lyset af den økonomiske og budgetmæssige diversitet i EU, herunder under hensyntagen til den finanspolitiske risiko for holdbarheden i de offentlige finanser. Andre elementer i reformen er, at tilgangen til finanspolitikken bør være mere symmetrisk under konjunkturforløbet ved hjælp af øget budgetdisciplin i økonomisk gode tider, og at der bør tages hensyn til "større strukturreformer" med en kontrollerbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt med henblik på en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede målsætning eller kursen for tilpasning af den.Under hensyntagen til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008, har Kommissionen foretaget en gennemgang af den nyligt forelagte opdatering af Estlands konvergensprogram og har på grundlag af følgende vurdering vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse om det.Vurdering1.  Den seneste opdatering af Estlands konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2009, blev forelagt den 1. december 2005[3]. Det opdaterede program følger i store træk modelstrukturen og datakravene for stabilitets- og konvergensprogrammer i den nye adfærdskodeks[4].2.  Efter på et tidligt tidspunkt at have høstet fordel af ihærdige reform- og stabiliseringsbestræbelser i midten af 1990'erne blev Estland i kølvandet på krisen i Rusland i 1998 ramt af et midlertidigt tilbageslag med ringe vækst i 1999. Efter omfattende strukturreformer i finans- og virksomhedssektoren, som styrkede økonomiens evne til at reagere på markedskræfter og gjorde den mere åben internationalt, kom der hurtigt ny gang i væksten efter 2000. I det seneste årti har den årlige BNP-vækst i gennemsnit ligget omkring 6 %, altså langt højere end den gennemsnitlige årlige vækstrate på 1,7 % i EU. Et stort eksternt underskud på 10,5 % af BNP i 2004 udgør den største makroøkonomiske ubalance.3.  Den reale BNP-vækst er i opdateringen anslået til 6,5 % i 2005, hvorefter den vil stige marginalt til 6,6 % i 2006 og stabilisere sig på 6,3 % i resten af programperioden 2007-2009. Alt i alt forekommer det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for opdateringen, overordentligt forsigtigt sammenlignet med Kommissionens tjenestegrenes vurdering, blandt andet i efterårsprognosen fra 2005. Efter Kommissionens beregninger på grundlag af programmet efter den i fællesskab aftalte metode vil den potentielle BNP-vækst fortsat være forholdsvis høj, men dog falde en smule på mellemlang sigt. Som følge heraf vil der med den forsigtige prognose for den reale BNP-vækst blive et negativt outputgab i hele programperioden, mens Kommissionens tjenestegrenes efterårsprognose fra 2005 viser et positivt outputgab for 2005 og 2006 og kun en beskeden mængde ledig kapacitet i økonomien i 2007. Væksten i beskæftigelsen ventes fortsat at blive kraftig i de kommende år. Inflationen ventes at falde fra 3,5 % i 2005 til 2,6 % i 2006 og 2007 og derefter at forblive moderat omkring 2,7 % i 2008 og 2009. Eftersom den faktiske stigning i HICP-inflationen blev på 4,1 % i 2005 som følge af tiltrædelsesrelaterede basiseffekter og høje energipriser, forekommer fremskrivningen ret optimistisk for 2006, mens den for 2007 stemmer overens med Kommissionens prognose. Det eksterne underskud anslås at være faldet til 9 % af BNP i 2005 fra 13,4 % i 2003. Mens de regelmæssige overskud på de offentlige finanser har været medvirkende til at korrigere denne ubalance i den estiske økonomi, kan man i henhold til opdateringen ikke vente nogen yderligere støtte herfra i de kommende år. Estland har opretholdt fuld valutakursstabilitet inden for ERM II i hele 2005 gennem sin currency board-ordning, der forvaltes som et unilateralt tilsagn inden for mekanismen. Pengemarkedsrenten og bankernes udlånssatser har været lave og stabile gennem 2005, hvilket afspejler troværdigheden af Estlands monetære politik.4.  I sin udtalelse af 17. februar 2005 godkendte Rådet den budgetstrategi, der blev fremlagt i den foregående opdatering af konvergensprogrammet, der dækkede perioden 2004-2008. Med hensyn til budgetgennemførelsen i 2005 anslås det offentlige underskud for 2005 til 1,1 % af BNP i Kommissionens efterårsprognose fra 2005 sammenlignet med det mål om et budget i balance, man satte sig i den foregående opdatering af programmet. På grund af en kombination af høj vækst og forbedringer af skatteopkrævningen blev det faktiske overskud i 2005 langt større end ventet, nemlig ca. 2½ % af BNP.5.  Estlands budgetpolitik tager især sigte på at opretholde sunde offentlige finanser i en situation med holdbar høj vækst og stigende beskæftigelse. Med henblik herpå omfatter den et krav om et budget i balance for den samlede offentlige sektor og nominelle lofter for statens udgifter. Programmet påregner et samlet offentligt regnskab i balance fra 2007 efter overskud på 0,3 % og 0,1 % af BNP i henholdsvis 2005 og 2006. Overskudsmålene for det samlede offentlige regnskab i 2005 og 2006 er en smule højere end i den foregående opdatering, men afspejler kun delvis det bedre end forventede resultat i 2005. Både udgifts- og indtægtskvoten forventes at blive gradvis faldende igennem programperioden. I forhold til det tidligere program bekræfter opdateringen fra december 2005 i store træk den planlagte finanspolitiske strategi med budgetter i balance på baggrund af et væsentligt stærkere makroøkonomisk scenario.6.  Efter Kommissionens beregninger på grundlag af programmet efter den i fællesskab aftalte metode er den strukturelle saldo (overskuddet) planlagt at skulle falde gradvis i de næste fire år fra omkring 0,5 % af BNP i 2005 til balance i 2009. I opdateringen opstilles en mellemfristet målsætning for budgetstillingen, som omhandlet i stabilitets- og vækstpagten, med et budget i balance i strukturelle termer, dvs. konjunkturkorrigeret og uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Da programmets mellemfristede målsætning er mere ambitiøs end minimumsreferenceværdien (et anslået underskud på omkring 2 % af BNP), skulle opfyldelsen af målsætningen give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Med hensyn til, om programmet er hensigtsmæssigt, ligger dets mellemfristede målsætning inden for det bånd for euroområdet og medlemmer af ERM II, der er angivet i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og den er mere krævende, end hvad der er begrundet af gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på længere sigt.7.  Budgetresultaterne kan blive væsentligt bedre end forudset i programmet, selv efter 2005. De underliggende økonomiske antagelser for 2006-2009 er yderst forsigtige. Desuden har Estland hidtil ofte overgået sine finanspolitiske mål, hvilket skaber begrundede forventninger om, at risikobalancen hælder til den positive side.8.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer programmets budgetstrategi at være tilstrækkelig til at opfylde den mellemfristede målsætning for hele programperioden. Da den mellemfristede målsætning er mere krævende end minimumsreferenceværdien, skulle opfyldelsen af målsætningen give en sikkerhedsmargen mod at overskride underskudsloftet på 3 % af BNP med normale makroøkonomiske udsving i hele perioden. Under hensyn til sandsynligheden af et bedre resultat for 2005 end forudset kan et mål om et budgetoverskud på kun 0,1 % af BNP i 2006 imidlertid medføre en risiko for medcykliske virkninger i gode tider.9.  Estlands bruttogældskvote er den laveste i EU og ligger langt under referenceværdien i traktaten. I henhold til opdateringen og i overensstemmelse med prognosen for 2005-2007 fra Kommissionens tjenestegrene vil gældskvoten falde yderligere i hele programperioden til blot 2,8 % af BNP ved udgangen af 2009.10.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, synes Estland at stå over for en lav risiko som følge af de forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Bruttogælden er i øjeblikket meget lav og forventes at holde sig under referenceværdien på 60 % gennem hele referenceperioden. Estlands strategi med at basere sin finanspolitik på holdbarhed, herunder reformen af pensionssystemet, som indebærer kumulering af aktiver, bidrager positivt til de gode udsigter for de offentlige finanser. Den nuværende budgetstilling med overskud er medvirkende til at begrænse den forventede budgetmæssige virkning af den aldrende befolkning, og den mellemfristede budgetmålsætning om at opretholde budgetter i balance stemmer overens med en lav risiko for de offentlige finansers holdbarhed.11.  De påtænkte foranstaltninger med hensyn til de offentlige finanser er stort set forenelige med de overordnede økonomiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Især de store offentlige overskud i 2005 har bidraget kraftigt til en væsentlig nedbringelse af det eksterne underskud til under 10 % af BNP. En forsigtig finanspolitik er en af hjørnestenene i det estiske policy mix i programperioden, især for at opnå et yderligere fald i det eksterne underskud, så det når et holdbart niveau. Opdateringen præsenterer også foranstaltninger for at fremme en vækst- og beskæftigelsesorienteret allokering af ressourcerne, især ved at mindske den offentlige sektors vægt i økonomien og ved at flytte skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning.12.  I Estlands nationale reformprogram, der blev fremlagt den 15. oktober 2005, peges der på følgende udfordringer med væsentlige implikationer for de offentlige finanser: i) de offentlige finansers holdbarhed ii) en finanspolitik, der stimulerer vækst og beskæftigelse, og iii) et stabilt makroøkonomisk miljø. De budgetmæssige virkninger af de foranstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles fuldt ud i konvergensprogrammets budgetfremskrivninger. De påtænkte foranstaltninger i konvergensprogrammet med hensyn til de offentlige finanser er forenelige med de initiativer, der indgår i det nationale reformprogram. Konvergensprogrammet skitserer mere specifikt foranstaltninger for at fuldende pensionsreformen fra 2002, en forhøjelse af forbrugs- og miljøafgifterne og en nedsættelse af skatten på arbejde samt en systematisk omfordeling af budgetmidler til investeringer, fremme af forskning og udvikling og erhvervsuddannelse. Konvergensprogrammet supplerer disse foranstaltninger med ændringer af de institutionelle ordninger for de offentlige finanser, nemlig ved at fuldende et it-baseret budgetsystem, der forbinder alle ressortministerierne med finansministeriet, som dermed kan kontrollere dem, ved yderligere at formalisere den strategiske planlægningsproces og ved at forberede ny lovgivning, der skal forbedre de lokale myndigheders finansielle forvaltning.Alt i alt er budgetstillingen sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der stemmer overens med pagten. På baggrund af ovenstående vurdering og et resultat i 2005, der antagelig er væsentligt bedre end anslået i programmet, burde Estland søge at opnå et større budgetoverskud i 2006 og de kommende år for fortsat at medvirke til at korrigere den eksterne ubalance.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Estlands opdaterede konvergensprogram, 2005-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:13.  Efter på et tidligt tidspunkt at have høstet fordel af ihærdige reform- og stabiliseringsbestræbelser i midten af 1990'erne blev Estland i kølvandet på krisen i Rusland i 1998 ramt af et midlertidigt tilbageslag med ringe vækst i 1999. Efter omfattende strukturreformer i finans- og virksomhedssektoren, som styrkede økonomiens evne til at reagere på markedskræfter og gjorde den mere åben internationalt, kom der hurtigt ny gang i væksten efter 2000. I det seneste årti har den årlige BNP-vækst i gennemsnit ligget omkring 6 %, altså langt højere end den gennemsnitlige årlige vækstrate på 1,7 % i EU. Et stort eksternt underskud på 10,5 % af BNP i 2004 udgør den største makroøkonomiske ubalance. Budgetudviklingen var kendetegnet af en generelt forsigtig finanspolitik, der førte til sunde overskud i de offentlige finanser.14.  I sin udtalelse af 17. februar 2005 godkendte Rådet den budgetstrategi, der blev fremlagt i den foregående opdatering af konvergensprogrammet, der dækkede perioden 2004-2008. Med hensyn til budgetgennemførelsen i 2005 anslås det offentlige underskud for 2005 til 1,1 % af BNP i Kommissionens efterårsprognose fra 2005 sammenlignet med det mål om et budget i balance, man satte sig i den foregående opdatering af programmet. På grund af en kombination af høj vækst og forbedringer af skatteopkrævningen blev det faktiske overskud i 2005 langt større end ventet, nemlig ca. 2 ½ % af BNP.15.  Den [14. februar 2006] gennemgik Rådet Estlands opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2009. Det opdaterede program følger i store træk modelstrukturen og datakravene for stabilitets- og konvergensprogrammer i den nye adfærdskodeks[6].16.  I det makroøkonomiske scenario, programmet er baseret på, forventes det, at den reale BNP-vækst vil stige en smule fra 6,5 % i 2005 til 6,6 % i 2006 og stabilisere sig på 6,3 % i gennemsnit i resten af programperioden. På grundlag af de foreliggende oplysninger synes dette scenario at afspejle overordentligt forsigtige vækstantagelser. Efter Kommissionens beregninger på grundlag af programmet efter den i fællesskab aftalte metode vil den potentielle BNP-vækst fortsat være forholdsvis høj, men dog falde en smule på mellemlang sigt. Som følge heraf vil der med den forsigtige prognose for den reale BNP-vækst blive et negativt outputgab i hele programperioden, mens Kommissionens tjenestegrenes efterårsprognose fra 2005 viser et positivt outputgab for 2005 og 2006. Programfremskrivningerne for inflationen virker også lavt sat.17.  Estlands mellemfristede budgetpolitik tager især sigte på at opretholde sunde offentlige finanser i en situation med holdbar høj vækst og stigende beskæftigelse. Programmet påregner et samlet offentligt regnskab i fortsat balance fra 2007 efter overskud på 0,3 % og 0,1 % af BNP i henholdsvis 2005 og 2006. Den primære saldo er kun ubetydeligt højere på grund af en minimal rentebyrde. Overskudsmålene for det samlede offentlige regnskab i 2005 og 2006 er en smule højere end i den foregående opdatering, men afspejler kun delvis det bedre end forventede resultat i 2005 med et overskud på omkring 2½ % af BNP, der især skyldes en kraftig økonomisk vækst og forbedringer af skatteopkrævningen. Både udgifts- og indtægtskvoten forventes at blive gradvis faldende igennem programperioden. I forhold til den tidligere opdatering bekræfter opdateringen fra december 2005 i store træk den planlagte finanspolitiske strategi med budgetter i balance på baggrund af et væsentligt stærkere makroøkonomisk scenario.18.  I programperioden er det strukturelle overskud (dvs. den konjunkturkorrigede saldo minus engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) beregnet efter den i fællesskab aftalte metode planlagt at skulle falde med gennemsnitligt 0,1 % af BNP om året. I programmet opstilles en mellemfristet målsætning for budgetstillingen med et budget i balance i strukturelle termer og planer om at opretholde en strukturel saldo, som opfylder programmets mellemfristede målsætning i hele programperioden. Da programmets mellemfristede målsætning er mere krævende end minimumsreferenceværdien (et anslået underskud på omkring 2 % af BNP), skulle opfyldelsen af målsætningen give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Med hensyn til, om programmet er hensigtsmæssigt, ligger dets mellemfristede målsætning inden for det bånd for euroområdet og medlemmer af ERM II, der er angivet i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og den er mere krævende, end hvad der er begrundet af gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på længere sigt.19.  Budgetresultaterne kan blive væsentligt bedre end forudset i programmet, selv efter 2005. Den underliggende økonomiske prognose for 2006-2009 er yderst forsigtig. Desuden har Estland hidtil ofte overgået sine finanspolitiske mål, hvilket skaber begrundede forventninger om, at risikobalancen hælder til den positive side.20.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer programmets budgetstrategi at være tilstrækkelig til at opnå en budgetstilling i strukturelle termer, der kan betragtes som passende i henhold til pagten gennem hele programperioden. Endvidere giver budgetstillingen i programmet en tilstrækkelig høj sikkerhedsmargen, der sikrer mod en overskridelse af BNP-underskudstærsklen på 3 % med normale makroøkonomiske fluktuationer i hele programperioden. Under hensyn til sandsynligheden af et bedre resultat for 2005 end forudset, kan et mål om et budgetoverskud på kun 0,1 % af BNP i 2006 imidlertid medføre en risiko for medcykliske virkninger i gode tider.21.  Gældskvoten anslås til 4,6 % af BNP ved udgangen af 2005, altså langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP, og faktisk den laveste i EU. Ifølge fremskrivningen i programmet vil gældskvoten falde med 1,8 procentpoint i løbet af programperioden.22.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, synes Estland at stå over for en lav risiko som følge af de forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Bruttogælden er i øjeblikket meget lav og forventes at holde sig under referenceværdien på 60 % gennem hele referenceperioden. Estlands strategi med at basere sin finanspolitik på holdbarhed, herunder reformen af pensionssystemet, som indebærer kumulering af aktiver, bidrager positivt til de gode udsigter for de offentlige finanser. Den nuværende budgetstilling med overskud er medvirkende til at begrænse den forventede budgetmæssige virkning af den aldrende befolkning, og den mellemfristede budgetmålsætning om at opretholde budgetter i balance stemmer overens med lav risiko for de offentlige finansers holdbarhed.23.  De påtænkte foranstaltninger med hensyn til de offentlige finanser er stort set forenelige med de overordnede økonomiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Især de store offentlige overskud i 2005 har bidraget kraftigt til en væsentlig nedbringelse af det eksterne underskud til under 10 % af BNP. En forsigtig finanspolitik er en af hjørnestenene i det estiske policy mix i programperioden, især for at opnå et yderligere fald i det eksterne underskud, så det når et holdbart niveau. Opdateringen præsenterer også foranstaltninger for at fremme en vækst- og beskæftigelsesorienteret allokering af ressourcerne, især ved at mindske den offentlige sektors vægt i økonomien og ved at flytte skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning.24.  I Estlands nationale reformprogram, der blev fremlagt den 15. oktober 2005 i forbindelse med den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, peges der på følgende udfordringer med implikationer for de offentlige finanser. i) de offentlige finansers holdbarhed, ii) en finanspolitik, der stimulerer vækst og beskæftigelse, og iii) et stabilt makroøkonomisk miljø. De budgetmæssige virkninger af de foranstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles fuldt ud i konvergensprogrammets budgetfremskrivninger. De påtænkte foranstaltninger i konvergensprogrammet med hensyn til de offentlige finanser er forenelige med de initiativer, der indgår i det nationale reformprogram. Konvergensprogrammet skitserer mere specifikt foranstaltninger for at fuldende pensionsreformen fra 2002, en forhøjelse af forbrugs- og miljøafgifterne og en nedsættelse af skatten på arbejde samt en systematisk omfordeling af budgetmidler til investeringer, fremme af forskning og udvikling og erhvervsuddannelse. Konvergensprogrammet supplerer disse foranstaltninger med ændringer af de institutionelle ordninger for de offentlige finanser, nemlig ved at fuldende et it-baseret budgetsystem, der forbinder alle ressortministerierne med finansministeriet, som dermed kan kontrollere dem, ved yderligere at formalisere den strategiske planlægningsproces og ved gennem ny lovgivning at forbedre de lokale myndigheders finansielle forvaltning.På baggrund af ovenstående vurdering bemærker Rådet, at budgetstillingen alt i alt er sund, og budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der stemmer overens med pagten. Rådet bemærker dog, at på baggrund af et budgetresultat i 2005, der antagelig er væsentligt bedre end anslået i programmet, burde Estland søge at opnå et større budgetoverskud i 2006 og de kommende år for fortsat at medvirke til at korrigere den eksterne ubalance.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realt BNP (procentvis ændring) | KP dec. 2005 | 7,8 | 6,5 | 6,6 | 6,3 | 6,3 | 6,3 |KOM nov. 2005 | 7,8 | 8,4 | 7,2 | 7,4 | ikke relevant | ikke relevant |KP nov. 2004 | 5,6 | 5,9 | 6,0 | 6,0 | 6,0 | ikke relevant |HICP-inflation (%) | KP dec. 2005 | 3,0 | 3,5 | 2,6 | 2,6 | 2,7 | 2,7 |KOM nov. 2005 | 3,0 | 4,1 | 3,3 | 2,6 | ikke relevant | ikke relevant |KP nov. 20041 | 3,3 | 3,2 | 2,5 | 2,8 | 2,8 | ikke relevant |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP dec. 20052 | 0,1 | -0,4 | -0,6 | -0,7 | -0,5 | -0,1 |KOM nov. 20053 | -0,2 | 0,5 | 0,1 | -0,1 | ikke relevant | ikke relevant |KP nov. 20042 | -0,9 | -1,3 | -1,7 | -1,2 | -1,0 | ikke relevant |Offentlig saldo (% af BNP) | KP dec. 2005 | 1,7 | 0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |KOM nov. 2005 | 1,7 | 1,1 | 0,6 | 0,4 | ikke relevant | ikke relevant |KP dec. 2004 | 1,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |Primær saldo (% af BNP) | KP dec. 2005 | 1,9 | 0,5 | 0,3 | 0,2 | 0,1 | 0,1 |KOM nov. 2005 | 1,9 | 1,3 | 0,8 | 0,5 | ikke relevant | ikke relevant |KP dec. 2004 | 1,3 | 0,2 | 0,2 | 0,2 | 0,1 | ikke relevant |Konjunkturkorrigeret saldo = Strukturel saldo4 (% af BNP) | KP dec. 2005 | 1,7 | 0,4 | 0,3 | 0,2 | 0,1 | 0,0 |KOM nov. 2005 | 1,8 | 1,0 | 0,6 | 0,4 | ikke relevant | ikke relevant |KP dec. 2004 | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP dec. 2005 | 5,4 | 4,6 | 4,4 | 3,3 | 3,0 | 2,8 |KOM nov. 2005 | 5,5 | 5,1 | 4,0 | 3,1 | ikke relevant | ikke relevant |KP dec. 2004 | 4,8 | 4,6 | 4,3 | 3,1 | 2,9 | ikke relevant |Anm.: 1 I opdateringen af programmet fra december 2004 omtales den nationale CPI-inflation og ikke HICP. Forskellene er ubetydelige. 2 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 3 Baseret på en anslået potentiel vækst på henholdsvis 7,2 %, 7,1 %, 6,7 % og 6,5 % i perioden 2004-2007. 4 Da der ikke er tale om engangsforanstaltninger eller andre midlertidige foranstaltninger i programmet, er den konjunkturkorrigede saldo og den strukturelle saldo identiske. Kilde: Konvergensprogram (KP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2005 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. | [1] EFT L 209 af 2.8.1997. Forordningen blev ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende website:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for form og indhold i stabilitets- og konvergensprogrammer, godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[3] Den engelske oversættelse af programmet blev indgivet den 2. januar 2006.[4] Programmet indeholder de fleste obligatoriske og valgfrie data, der kræves i den nye adfærdskodeks.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen blev ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Programmet indeholder de fleste obligatoriske og valgfrie data, der kræves i den nye adfærdskodeks.


Avis juridique important

|

32000H0164

2000/164/EF: Rådets henstilling af 14. februar 2000 om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik

EF-Tidende nr. L 052 af 25/02/2000 s. 0032 - 0040

RÅDETS HENSTILLINGaf 14. februar 2000om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik(2000/164/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 128, stk. 4, hvorefter Rådet kan rette henstillinger til medlemsstaterne på baggrund af gennemgangen af gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik,som henviser til retningslinjerne for 1998 og 1999 som vedtaget ved Rådets resolutioner af henholdsvis 15. december 1997 og 22. februar 1999,som henviser til de 15 rapporter om gennemførelsen i 1999, der er modtaget fra medlemsstaterne, hvori gennemførelsen af de nationale beskæftigelseshandlingsplaner for 1998 beskrives, og hvori det beskrives, hvorledes de nationale beskæftigelseshandlingsplaner tilpasses for at tage hensyn til de ændringer, der er indsat i retningslinjerne for 1999,som henviser til den fælles beskæftigelsesrapport for 1999, der er udarbejdet i fællesskab med Kommissionen, hvori beskæftigelsessituationen i Fællesskabet beskrives, og som gennemgår de foranstaltninger, medlemsstaterne har truffet for at føre en beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med retningslinjerne,som henviser til henstillingen om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, der blev vedtaget af Rådet den 12. juli 1999, samt til forpligtelserne i henhold til Det Europæiske Råds resolution af 17. juni 1997 om stabilitets- og vækstpagten,som henviser til Kommissionens henstilling af 8. september 1999, ogsom tager følgende i betragtning:(1) I konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Köln den 3. og 4. juni 1999 anføres det, at det vigtigste mål i Den Europæiske Union fortsat er at skabe en højere beskæftigelse.(2) Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedsudvalget og Udvalget for Økonomisk Politik forelagde den 28. oktober 1999 i fællesskab en udtalelse om denne henstilling.(3) Rådet finder det på baggrund af gennemgangen af gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker passende at rette henstillinger i henhold til traktatens artikel 128, stk. 4. Sådanne henstillinger bør anvendes med måde, være rettet mod prioriterede spørgsmål og bygge på sunde og nøjagtige analyser.(4) Når tiltag iværksat af medlemsstaterne med henblik på at sikre et højt beskæftigelsesniveau ønskes suppleret, skal medlemsstaternes beføjelser respekteres.(5) Rådet anerkender den betydelige indsats, medlemsstaterne allerede har gjort for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne. Ved vurderingen af disse politikkers virkning bør beskæftigelsesretningslinjernes flerårige perspektiv tages i betragtning.(6) For at bekæmpe ungdomsarbejdsløsheden, som i mange år har været et problem i de fleste lande i Den Europæiske Union, bør alle unge have mulighed for at få adgang til arbejdslivet, inden de har været ledige i seks måneder.(7) For at forebygge langtidsarbejdsløshed, der rammer omkring halvdelen af de ledige i Den Europæiske Union, bør alle voksne ledige tilbydes en ny start, inden de har været ledige i 12 måneder.(8) Det er vigtigt at ændre de forhold i skattesystemerne og de sociale ordninger, der virker som negative incitamenter for beskæftigelsen, med henblik på at sikre en højere arbejdsmarkedsdeltagelse for kvinder og ældre.(9) Det er nødvendigt at udvikle rammebetingelser for udnyttelsen af det potentiale for vækst i beskæftigelsen, der findes i servicesektoren.(10) Vedvarende jobskabelse kræver mere beskæftigelsesvenlige beskatningssystemer, hvor det nuværende høje skattetryk på arbejde flyttes over på andre beskatningsobjekter som energi og miljø.(11) Etablering af partnerskaber på alle relevante niveauer er nøglen til modernisering af arbejdets tilrettelæggelse og fremme af tilpasningsevnen hos virksomhederne og deres ansatte.(12) De forskelle mellem mænd og kvinder, der findes på arbejdsmarkedet - især med hensyn til beskæftigelse, arbejdsløshed og lønninger - og kønsopdelingen inden for de enkelte sektorer og erhverv, gør det påkrævet at anvende en overordnet strategi til integration af kønsaspektet og at iværksætte foranstaltninger, der giver mulighed for bedre at forene arbejde og familieliv.(13) Fælles indikatorer og sammenlignelige arbejdsmarkedsstatistikker samt kvalitative analyser er af afgørende betydning for overvågningen af retningslinjernes gennemførelse og deres resultater samt for identifikation af god praksis på europæisk niveau,VEDTAGER HERVED de henstillinger, der er rettet til de enkelte medlemsstater, som angivet i bilaget.Udfærdiget i Bruxelles, den 14. februar 2000.På Rådets vegneJ. GAMAFormandBILAGI. BELGIENPå trods af forbedringer i det økonomiske klima er der kun sket begrænsede fremskridt i 1998 med hensyn til beskæftigelsessituationen i Belgien. Arbejdsmarkedet er præget af problemer, der har eksisteret gennem lang tid:- En høj tilgang til langtidsledighed, der fører til et stigende antal langtidsledige, som i 1998 udgjorde 5,7 % af arbejdsstyrken; denne høje tilgang kan bl.a. relateres til arbejdsløshedsdagpengenes varighed, betingelserne for dagpengeberettigelse og håndhævelse.- En ringe arbejdsmarkedsdeltagelse for ældre, især for personer over 55 år, der nu har den laveste beskæftigelsesfrekvens (22 %) i EU.- En stor forskel på kvinders og mænds beskæftigelsesfrekvens, svarende til EU-gennemsnittet på 20 procentpoint.- Et potentiale for jobskabelse inden for servicesektoren, som - selv om en stor andel af den samlede beskæftigelse ligger inden for denne sektor - kun beskæftiger 40 % af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, hvilket er 10 procentpoint under gennemsnittet for de tre medlemsstater, som klarer sig bedst.Belgien bør:1) Styrke den forebyggende politik ved at træffe tidlige foranstaltninger baseret på individuelle behov, således at der dæmmes op for tilgangen til langtidsarbejdsløshed. Belgien bør navnlig følge retningslinje 1 og 2 fuldt ud og tilbyde unge og voksne ledige effektive foranstaltninger til forbedring af deres beskæftigelsesegnethed inden for en tidsfrist på henholdsvis seks og 12 måneder.2) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af, hvilke negative incitamenter inden for skattesystemet og de sociale ordninger der kan modvirke arbejdsmarkedsdeltagelsen, især for kvinder og ældre. Belgien bør især revurdere de eksisterende politikker, som fremmer en tidlig pensionering af arbejdstagerne, og overveje, hvilke politikker der bedst kan forhindre tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og fremme beskæftigelse af ældre arbejdstagere.3) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og arbejdsmarkedsforanstaltninger for i højere grad at udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.4) Styrke samarbejdet mellem de forskellige myndigheder, der gennemfører den nationale beskæftigelseshandlingsplan.II. DANMARKDer er sket betydelige forbedringer på det danske arbejdsmarked i de seneste år. Danmark har for øjeblikket den højeste beskæftigelsesfrekvens i EU og en af de laveste arbejdsløshedsprocenter. De centrale udfordringer for Danmark består i:- At fremme arbejdsstyrkens opkvalificering som en måde til at undgå de flaskehalse, der er ved at opstå på arbejdsmarkedet.- At udvide den nuværende arbejdsstyrke ved at tilskynde arbejdstagerne til at forblive længere tid på arbejdsmarkedet og ved at reducere antallet af personer i den arbejdsdygtige alder, der modtager sociale ydelser.- At nå frem til en mere afbalanceret deltagelse af kvinder og mænd i alle sektorer og erhverv.Danmark bør:1) Fortsætte reformerne af skattesystemet og de sociale ordninger, således at det generelle skattetryk på arbejde reduceres, herunder især skattetrykket på lave indkomster, og incitamentet til at tage beskæftigelse eller forblive i beskæftigelse styrkes. Reformen af efterløns- og orlovsordningerne bør fuldføres og nøje overvåges i lyset af behovet for at øge udbuddet af arbejdskraft.2) Fremme uddannelse og øge jobmulighederne for ledige kvinder og i forbindelse med mainstreamingstrategien undersøge, hvordan den nuværende erhvervsmæssige og sektorbestemte kønsopdeling på arbejdsmarkedet kan mindskes.III. TYSKLANDEfter 1998, hvor der skete en forbedring af den tyske økonomi, er det langvarige fald i beskæftigelsesniveauet bragt til ophør, og arbejdsløsheden er faldet noget på baggrund af de fortsatte virkninger af Tysklands forening. De centrale udfordringer, som Tysklands arbejdsmarked står over for, omfatter:- En tilbagegang i beskæftigelsen gennem det meste af halvfemserne (- 1,2 % pr. år fra 1991-1998 og - 0,7 % fra 1994-1998) og store regionale forskelle i arbejdsløsheden, der især rammer de nye delstater.- En vedholdende høj langtidsarbejdsløshed, som udgør 5 % af arbejdsstyrken.- Et betydeligt potentiale for jobskabelse på serviceområdet, som kun beskæftiger 38,5 % af den samlede befolkning i den arbejdsdygtige alder (50 % i de EU-lande, der klarer sig bedst).- En lav andel af personer mellem 50 og 64 år, der fortsat er i beskæftigelse (ca. 47,5 %), hvilket tyder på et yderligere uudnyttet beskæftigelsespotentiale.Tyskland bør:1) Styrke den forebyggende politik ved tidligt at træffe foranstaltninger baseret på individuelle behov for at forhindre, at folk bliver langtidsarbejdsløse. Tyskland bør øge ambitionsniveauet for de nuværende mål, så tilgangen til langtidsarbejdsløshed kan bringes ned på det niveau, der er nået i de medlemsstater, som klarer sig bedst (under 10 % efter 12 måneder).2) Vedtage og gennemføre en sammenhængende strategi for at udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger for at mindske byrderne i forbindelse med oprettelse af nye virksomheder.3) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af, hvilke negative incitamenter inden for skattesystemet og de sociale ordninger der kan modvirke arbejdsmarkedsdeltagelsen for alle grupper og især for ældre arbejdstagere. Tyskland bør navnlig revurdere de eksisterende politikker, som fremmer tidlig pensionering, og overveje, hvilke politikker der bedst vil kunne forhindre tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og fremme beskæftigelse af ældre arbejdstagere.4) Fortsætte og kontrollere sin indsats for gradvis at nedsætte skattetrykket på arbejde ved at reducere skatter og sociale sikringsbidrag. Der bør navnlig foretages en yderligere reduktion af arbejdskraftomkostningerne i den nederste del af lønskalaen, samtidig med at behovet for en skattemæssig konsolidering tilgodeses.5) Træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forbedre og tilpasse det statistiske system, således at der inden 2000 kan tilvejebringes data, som er forenelige med de fælles politikindikatorer. Tyskland bør også overveje at indføre kvartalsvise arbejdsstyrkeundersøgelser på baggrund af Rådets forordning (EF) nr. 577/98.IV. GRÆKENLANDI 1998, der var et år præget af høje økonomiske præstationer, steg beskæftigelsen betydeligt, nemlig med 3 %, medens arbejdsløsheden steg med 1 %. Denne seneste forværring af beskæftigelsessituationen viser, at arbejdsmarkedet lider under alvorlige strukturelle mangler, herunder følgende:- En lav beskæftigelsesfrekvens, der skyldes kvindernes meget lave arbejdsmarkedsdeltagelse (41,3 %, 10 procentpoint under EU-gennemsnittet), samtidig med at beskæftigelsen inden for serviceområdet fortsat er lav på trods af de seneste forbedringer.- En meget høj ungdomsarbejdsløshed: næsten 12 % af de unge sammenlignet med EU-gennemsnittet på 9,3 %.- Også langtidsledigheden er høj, og den er tre gange så høj for kvinder som for mænd.- Til trods for en kontinuerlig vækst i arbejdsproduktiviteten er niveauerne stadig lave, og der er behov for yderligere forbedringer af arbejdsstyrkens kvalifikationsniveau samt for anvendelse af ny teknologi og modernisering af arbejdstilrettelæggelsen.Grækenland bør:1) Iværksætte afgørende, sammenhængende og målelige foranstaltninger for at forhindre unge og voksne ledige i at glide ind i langtidsarbejdsløshed. Grækenland bør især styrke bestræbelserne på at fuldføre reformen af arbejdsformidlingerne for at kunne gennemføre en forebyggende politik i overensstemmelse med retningslinje 1 og 2.2) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af, hvilke negative incitamenter i skattesystemet og de sociale ordninger der kan modvirke arbejdsmarkedsdeltagelsen, især for kvinder, således at kvindernes beskæftigelsesfrekvens gradvis kan øges til EU-gennemsnittet på 50 %, og styrke integrationen af kønsaspektet ved at bygge på de fremskridt, der allerede er sket på iværksætterområdet.3) Fortsætte bestræbelserne på at forbedre uddannelsens og erhvervsuddannelsens kvalitet og øge støtten til videreuddannelse, især ved at inddrage arbejdsmarkedets parter mere aktivt.4) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier, omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at mindske de administrative byrder i forbindelse med oprettelse af nye virksomheder for således at styrke iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.5) Tilskynde til, at der indgås partnerskaber, og at arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer påtager sig konkrete forpligtelser med hensyn til moderniseringen af arbejdets tilrettelæggelse, således at virksomhedernes produktivitet kan øges og deres konkurrenceevne forbedres, samtidig med at der opnås den fornødne balance mellem fleksibilitet og tryghed.6) Træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer om forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.V. SPANIENSpanien har oplevet en stærk vækst i beskæftigelsen siden 1996 med en rate, der er tre gange så høj som EU's gennemsnit, efterfulgt af en stabil forbedring af arbejdsløshedssituationen og strukturelle forandringer. Spanien står dog stadig over for alvorlige udfordringer, herunder:- Den laveste beskæftigelsesfrekvens i EU (50,2 %), herunder en beskæftigelse på serviceområdet, der ligger under gennemsnittet (30 %).- En arbejdsløshed på 18,8 %, der således stadig er meget høj, selv om Spanien har opnået en stærkt faldende tendens.- Den højeste langtidsarbejdsløshed i EU, som ikke vil falde, før der sker en betydelig nedgang i tilgangen til langtidsarbejdsløshed. For øjeblikket har 21,5 % af de unge arbejdsløse og 15,5 % af de voksne arbejdsløse været arbejdsløse i henholdsvis seks og 12 måneder.- Forskellene mellem kvinder og mænd med hensyn til beskæftigelse og arbejdsløshed er de største i EU: Arbejdsløsheden for kvinder er på 26,6 %, mere end det dobbelte af EU-gennemsnittet, og kun 35 % af kvinderne i den arbejdsdygtige alder er i beskæftigelse (mod 51 % i EU som helhed).- En høj andel af arbejdstagere med tidsbegrænsede kontrakter, de fleste af kort varighed, som udgør næsten en tredjedel af det samlede antal kontrakter.Spanien bør:1) Fortsætte de forebyggende politikker, der blev indledt i 1998, og gå videre end til at fastslå de arbejdsløses behov, ved at øge antallet og effektiviteten af de individualiserede aktiveringsforanstaltninger, således at tilgangen til langtidsarbejdsløshed af både unge og voksne reduceres betydeligt.2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at reducere de administrative byrder på virksomhederne, for således at stimulere iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens potentiale for mere stabil beskæftigelse.3) Intensivere bestræbelserne på at integrere ligestillingsaspektet i beskæftigelsespolitikken, også ud over de forberedende foranstaltninger, der allerede er bebudet, således at beskæftigelsesfrekvensen blandt kvinder øges i retning af det gennemsnitlige EU-niveau.4) Fortsætte bestræbelserne på at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer for forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder. Det er især vigtigt i forbindelse med den decentralisering af den aktive arbejdsmarkedspolitik, der foregår for øjeblikket.VI. FRANKRIGSom følge af den fornyede økonomiske vækst i 1997 blev beskæftigelsessituationen forbedret i 1998. Der er dog fortsat nogle væsentlige strukturelle problemer, som endnu ikke er løst:- En beskæftigelsesfrekvens under gennemsnittet (60,8 %), hvilket skyldes den lave erhvervsfrekvens hos personer over 55 år (29 %), der ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet (40,3 %).- En meget langsom vækst i beskæftigelsen gennem det meste af 1990'erne (0,1 % i 1991-1998).- En høj arbejdsløshed, næsten to procentpoint over EU-gennemsnittet, og en høj langtidsarbejdsløshed.- En høj ungdomsarbejdsløshed, som skyldes vanskeligheder i forbindelse med overgangen fra skole til arbejde, især for unge med en korterevarende uddannelse.- Høje indirekte lønomkostninger, som ligger over EU-gennemsnittet.- Et potentiale for jobskabelse inden for servicesektoren, som - selv om en stor andel af den samlede beskæftigelse ligger inden for denne sektor - kun beskæftiger omkring 40 % af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, hvilket er 10 procentpoint under gennemsnittet for de tre medlemsstater, som klarer sig bedst.Frankrig bør:1) Revurdere de eksisterende sociale ordninger, især ordninger, der fremmer tidlig pensionering, for at få ældre arbejdstagere til at forblive længere på arbejdsmarkedet.2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at reducere de administrative byrder på virksomhederne, således at servicesektorens jobskabelsespotentiale kan udnyttes, bl.a. ved at der bygges videre på de seneste bestræbelser for at skabe nye jobmuligheder for unge.3) Fortsætte og evaluere de politikforanstaltninger, der skal reducere skattetrykket på arbejde, især foranstaltninger, der er rettet mod ufaglærte og lavtlønnede arbejdstagere.4) Styrke partnerskaber på arbejdsmarkedet med henblik på at udforme en overordnet tilgang til en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse.VII. IRLANDDen irske økonomi har i 1990'erne været inde i en længerevarende periode med stærk økonomisk vækst og jobskabelse. Arbejdsmarkedet undergår dybtgående strukturelle forandringer, og problemerne skifter gradvis karakter: fra høj arbejdsløshed og langtidsarbejdsløshed (både blandt unge og voksne) til nye udfordringer som:- Stramme arbejdsmarkedsforhold, der vil lægge bånd på den fremtidige økonomiske vækst.- En betragtelig forskel mellem mænds og kvinders beskæftigelse, som giver mulighed for at øge kvindernes arbejdsmarkedsdeltagelse.- En lille andel af arbejdstagere, som er under uddannelse og videreuddannelse (omkring 5 %).- En maksimering af beskæftigelsespotentialet i servicesektoren, hvor beskæftigelsen på trods af de seneste vellykkede politiske initiativer med henblik på at skabe fordelagtige vilkår for jobskabelse ligger under EU-gennemsnittet.Irland bør:1) Vedtage en overordnet strategi for at øge kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet og herunder fjerne de negative incitamenter i skatteordningerne og de sociale ordninger samt iværksætte foranstaltninger, som gør det lettere at forene arbejde og familieliv. Der er navnlig behov for en vedvarende indsats for at forbedre standarden for børnepasning og pasning af andre familiemedlemmer samt for mere fleksible orlovsordninger.2) Videreføre den politik, der for nylig er gennemført, og som omfatter retlige, uddannelsesmæssige og fiskale foranstaltninger, for at muliggøre en udnyttelse af potentialet for jobskabelse inden for servicesektoren.3) Intensivere politikindsatsen for at udvide og forbedre den interne uddannelse af ansatte.VIII. ITALIENArbejdsmarkedet udviste en svag fremgang i 1998. Beskæftigelsen voksede moderat med 0,6 % i forbindelse med en dæmpet økonomisk vækst og et kraftigt fald i de reale enhedslønomkostninger. Denne forbedring var imidlertid ikke tilstrækkelig til at afhjælpe arbejdsmarkedets langvarige strukturelle problemer, som omfatter:- En langsom vækst i beskæftigelsen og en lav beskæftigelsesfrekvens på 50,8 % (næsten 10 procentpoint under EU-gennemsnittet), der er forbundet med en lav gennemsnitlig beskæftigelse inden for servicesektoren (31,7 %).- En generelt høj arbejdsløshed, der fortsat ligger to procentpoint over EU-gennemsnittet; hertil kommer en høj og stigende ungdomsarbejdsløshed (12,9 % af de unge) og langtidsarbejdsløshed (8,4 % af arbejdsstyrken).- Markante forskelle på mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens - en forskel på næsten 30 procentpoint, sammenlignet med 20 procentpoint for EU som helhed - samt en ledighed, der i langt højere grad rammer kvinder end mænd (henholdsvis 16,7 % og 9,4 %).- De regionale forskelle i ledigheden for nord og syd er fortsat betydelige (i syd når ledigheden op på 22,8 %, ti procentpoint over det nationale gennemsnit).- En skattebyrde på arbejde, der ligger over gennemsnittet, med en implicit skatteprocent på lønindkomster på 50 % (mod et EU-gennemsnit på 43 %).Italien bør:1) Iværksætte afgørende, sammenhængende og målelige foranstaltninger for at forhindre unge og voksne ledige i at glide ind i langtidsledighed. Der bør navnlig udfoldes yderligere bestræbelser for at fuldføre reformen af arbejdsformidlingerne, gennemføre forebyggende politikker i overensstemmelse med retningslinje 1 og 2 og forbedre erhvervsuddannelsernes kvalitet. Det bør tilstræbes at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer for forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier omfattende retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at reducere de administrative byrder på virksomhederne, stimulere iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.3) Fortsætte de nuværende reformbestræbelser, der har til formål at flytte beskatningen på arbejde over på andre skattegrundlag.4) Fortsætte gennemførelsen af reformen af pensionsordningerne og andre sociale ordninger for at reducere tilbagetrækningen fra arbejdsmarkedet til pensionsordninger og andre ordninger.5) Vedtage en overordnet politik for at tage fat på de store forskelle i beskæftigelsesfrekvens og arbejdsløshedsprocent for mænd og kvinder, bl.a. ved at bygge på allerede eksisterende specifikke initiativer. Ligestillingspolitikken bør også integreres under alle søjler i den nationale beskæftigelseshandlingsplan.IX. LUXEMBOURGBeskæftigelsessituationen er generelt god og understøttes af en stærk økonomisk vækst ledsaget af en konstant stigning i beskæftigelsen. Samtidig med at beskæftigelsesfrekvensen for visse dele af befolkningen er meget lav, er der en stor tilstrømning af grænsearbejdere. De centrale problemer på arbejdsmarkedet er:- En meget lav beskæftigelsesfrekvens for personer over 50 år (kun 38 %), hvilket først og fremmest er resultatet af politikker, der fremmer en tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, herunder invalidepension og førtidspensioneringsordninger.- En meget lav beskæftigelsesfrekvens for kvinder (45 %), hvilket betyder en forskel mellem mænd og kvinder på tæt ved 29 procentpoint, hvilket er en af de største i EU.- En vækst i beskæftigelsen, hvoraf 75 % er baseret på grænsearbejdere.- En lav deltagelse i videreuddannelse.Luxembourg bør:1) Foretage en mere detaljeret undersøgelse af skattesystemet og de sociale ordninger for at fjerne de negative incitamenter, der kan modvirke erhvervsdeltagelsen, især for ældre arbejdstagere.2) Fortsætte bestræbelserne for at opnå en samlet strategi for at øge kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet, herunder en gennemgang af eventuelle negative incitamenter i skattesystemet og de sociale ordninger, og de foranstaltninger, der gør det lettere at forene arbejde og familieliv.X. NEDERLANDENEDen nederlandske økonomi har været inde i en længerevarende periode med stærk økonomisk vækst og jobskabelse, som har ført til et støt fald i arbejdsløsheden. Selv om arbejdsmarkedet i Nederlandene er et af de mest velfungerende i EU, består der fortsat nogle centrale udfordringer:- En lav arbejdsmarkedsdeltagelse for personer over 55 år (kun 31 % mod et EU-gennemsnit på 40,6 %); for kvinder er den endnu lavere (19,8 % mod et EU-gennemsnit på 26,1 %).- På trods af det nylige fald i skattetrykket på arbejde, er det stadig betydeligt.- En høj forsørgerbyrde (35 %). Invalidepensionerne er steget for nylig, og et stort antal personer modtager arbejdsløshedsunderstøttelse (9 % af arbejdsstyrken).- Der er ved at opstå flaskehalse på arbejdsmarkedet, idet der ved udgangen af 1998 var omkring 136000 ubesatte stillinger.- Markante forskelle i beskæftigelsesfrekvens mellem mænd og kvinder, selv om kvindernes arbejdsmarkedsdeltagelse i den seneste tid er steget. Kvindernes beskæftigelsesfrekvens ligger fortsat omkring 24 procentpoint under beskæftigelsesfrekvensen for mænd (80,0 %), hvilket svarer til en forskel på 1 mio. job.Nederlandene bør:1) Fortsætte bestræbelserne for at forbedre skattesystemet og de sociale ordninger med henblik på at fjerne negative incitamenter, der kan modvirke erhvervsdeltagelsen, især for kvinder og ældre arbejdstagere. Der er behov for en resolut indsats for at reducere det store antal personer, der fortsat står uden for arbejdsmarkedet og modtager passiv indkomststøtte.2) Fortsætte bestræbelserne for at forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer om forebyggelse og aktivering vil være tilvejebragt i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.XI. ØSTRIGBeskæftigelsessituationen er generelt set god på trods af en svag stigning i ledigheden i 1998. Landet kan fremvise en af de højeste beskæftigelsesfrekvenser og har et af de laveste ledighedstal i EU. Centrale problemer på arbejdsmarkedet er:- En langsom vækst i beskæftigelsen gennem det meste af halvfemserne (0,4 % i 1991-1998 og - 0,03 % i 1994-1998).- En lav arbejdsmarkedsdeltagelse blandt ældre arbejdstagere (43 % i aldersgruppen 50 til 64 årige).- En markant forskel i mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens (21 procentpoint), selv om kvindernes beskæftigelsesfrekvens ligger over EU-gennemsnittet.- En skat på arbejde, der er højere end gennemsnittet, med en implicit skat på lønindkomster på 46 %.Østrig bør:1) Revurdere incitamenterne til tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og udvikle fleksible arbejdstidsordninger, for at ældre kan forblive erhvervsaktive i længere tid.2) Videreføre en overordnet strategi til formindskelse af forskellene mellem mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens, bl.a. ved at iværksætte foranstaltninger, der skal gøre det lettere at forene arbejde og familieliv.3) Fortsætte bestræbelserne på at reducere den høje skat på arbejde, især ved at fokusere på problemgrupper på arbejdsmarkedet.XII. PORTUGALDer er sket en vedvarende forbedring af beskæftigelsessituationen i de seneste år som følge af den kraftige økonomiske aktivitet. De gode beskæftigelsesresultater dækker imidlertid over strukturelle svagheder, der gør arbejdsmarkedet sårbart. Centrale problemer på arbejdsmarkedet er:- Få arbejdstagere under uddannelse og videreuddannelse og et lavt formelt uddannelsesniveau blandt voksne i arbejdsstyrken.- Et betydeligt potentiale for jobskabelse i servicesektoren, som kun beskæftiger 38 % af befolkningen i den arbejdsdygtige alder.- Den gennemsnitlige arbejdsproduktivitet er lav, hvilket tyder på, at arbejdsstyrkens kvalifikationer er utilstrækkelige, at ny teknologi ikke anvendes i tilstrækkeligt omfang, og at der bør ske moderniseringer af arbejdets tilrettelæggelse.Portugal bør:1) Fortsætte bestræbelserne på at forbedre uddannelsessystemets kvalitet og øge støtten til videreuddannelse, især ved at inddrage arbejdsmarkedets parter mere aktivt.2) Vedtage og gennemføre sammenhængende strategier bestående af retlige, fiskale og andre foranstaltninger med henblik på at mindske de administrative byrder på virksomhederne, stimulere iværksætterkulturen og udnytte servicesektorens jobskabelsespotentiale.3) Tilskynde til, at der indgås partnerskaber, og at arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer påtager sig konkrete forpligtelser med hensyn til moderniseringen af arbejdets tilrettelæggelse med det mål at øge virksomhedernes produktivitet og konkurrenceevne, samtidig med at der opnås den nødvendige balance mellem fleksibilitet og tryghed.XIII. FINLANDFinland har haft en stærk økonomisk vækst og en kraftig vækst i beskæftigelsen i de seneste år, hvilket har ført til en betydelig reduktion i ledigheden. De centrale problemer på arbejdsmarkedet er:- En lav beskæftigelsesfrekvens blandt mænd og kvinder over 50 år (henholdsvis 55,2 % og 50,6 %), hvilket er betydeligt lavere end de tilsvarende tal for arbejdstagere i de yngre aldersgrupper (henholdsvis 76 % og 71 %).- En permanent gruppe af ledige - især ældre - der er vanskelige at få i arbejde (7 % af arbejdsstyrken).- En høj ungdomsarbejdsløshed (mere end 11 %, to procentpoint højere end EU-gennemsnittet).- På trods af en høj beskæftigelsesfrekvens for kvinder, især i de yngre aldersgrupper, eksisterer der en betydelig kønsopdeling i forskellige erhverv og sektorer.- En skattebyrde på arbejde, der ligger over gennemsnittet, med en implicit skat på lønindkomster på 55 % (mod et EU-gennemsnit på 43 %).Finland bør:1) Videreføre revurderingen af de eksisterende sociale ordninger - især dem, der fremmer tidlig pensionering - således at ældre arbejdstagere forbliver længere tid på arbejdsmarkedet.2) Videreføre de nuværende politiske retningslinjer for reduktion af skattetrykket på arbejde.3) I forbindelse med integreringen af kønsaspektet undersøge, hvordan den nuværende erhvervsmæssige og sektorbestemte kønsopdeling på arbejdsmarkedet kan reduceres.XIV. SVERIGEDen generelle forbedring af økonomien har ført til markante forbedringer på arbejdsmarkedet i 1998. På trods af den høje beskæftigelsesfrekvens er de centrale udfordringer på arbejdsmarkedet:- En langsom vækst i beskæftigelsen i det meste af halvfemserne (- 1,7 % i 1991-1998 og 0,3 % i 1994-1998).- Arbejdsløsheden er stadig høj med 8,2 %, skønt en anelse under EU-gennemsnittet.- En omfattende kønsopdeling på arbejdsmarkedet.- Den højeste skat på lønindkomster i EU, med en implicit skat på 58 % (sammenholdt med EU-gennemsnittet på 43 %).Sverige bør:1) Træffe foranstaltninger til at nedsætte den høje skat på lønindkomster, især for lavtlønnede.2) I forbindelse med integreringen af kønsaspektet undersøge, hvordan den nuværende erhvervsmæssige og sektorbestemte kønsopdeling på arbejdsmarkedet kan reduceres.XV. DET FORENEDE KONGERIGEArbejdsmarkedet har på det seneste klaret sig relativt godt i forhold til EU's gennemsnit. Der er imidlertid stadig nogle strukturelle udfordringer at tage fat på:- På trods af en gunstig situation på arbejdsmarkedet er tilgangen til langtidsarbejdsløshed af unge og voksne ledige (henholdsvis 18 % og 12 %) stadig større end i de EU-lande, som klarer sig bedst.- Permanente lommer af meget langvarig arbejdsløshed og/eller tilbagetrækning fra arbejdsstyrken, især blandt ældre, etniske minoriteter, enlige forældre og de dårligst stillede befolkningsgrupper.- En forskel mellem mænd og kvinder, målt i fuldtidsbeskæftigede (omkring 33 procentpoint), der er større end EU-gennemsnittet og afspejler den vigtige rolle, deltidsarbejde spiller for kvinder.Det Forenede Kongerige bør:1) Fokusere på lønforskellene mellem mænd og kvinder og udforme en politik, der kan tage fat på dette problem, idet der bl.a. bygges på de positive virkninger, som forventes af indførelsen af minimumsløn i 1998.2) Tilskynde til, at der indgås partnerskaber, således at arbejdsmarkedets parter på alle relevante niveauer kan indgå aftaler om modernisering af arbejdets tilrettelæggelse med det mål at øge virksomhedernes produktivitet og konkurrenceevne, samtidig med at der opnås den nødvendige balance mellem fleksibilitet og tryghed.3) Forbedre det statistiske overvågningssystem, således at politikindikatorer om forebyggelse og aktivering kan tilvejebringes i 2000 i overensstemmelse med de aftalte definitioner og metoder.4) Videreføre bestræbelserne på at udvide og forbedre kvaliteten af børnepasningsfaciliteterne, så især kvinder i højere grad får mulighed for efter ønske at tage deltids- eller fuldtidsarbejde.