Avis juridique important

|

E1995C0608(02)

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING af 19. april 1995 om et samordnet program for kontrol i 1995 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager

EF-Tidende nr. L 125 af 08/06/1995 s. 0028 - 0029

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING af 19. april 1995 om et samordnet program for kontrol i 1995 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 109 og protokol 1,under henvisning til tilsyns- og domstolsaftalen, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1,under henvisning til den i kapitel XII, punkt 54, i bilag II til EØS-aftalen omhandlede retsakt (Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager (1)), særlig artikel 4, stk. 3, og ud fra følgende betragtninger:Rådets direktiv 90/642/EØF er blevet ændret ved direktiv 93/58/EØF (2), hvori der opstilles en første liste over maksimalgrænseværdier for pesticidrester som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i direktiv 90/642/EØF, som EFTA-staterne skulle gennemføre senest den 1. juli 1994; ifølge artikel 4, stk. 1, i direktiv 90/642/EØF skal medlemsstaterne udarbejde foreløbige programmer, hvori karakteren og hyppigheden af den kontrol, som skal foretages for at sikre overholdelse af fortegnelsen over maksimalgrænseværdier for pesticidrester, fastlægges; kravet i artikel 4, stk. 2, i direktiv 90/642/EØF om, at EFTA-staterne inden den 1. august hvert år skal sende EFTA-Tilsynsmyndigheden alle relevante oplysninger om gennemførelsen af deres kontrolprogrammer i det foregående år, kan imidlertid ikke effektivt gennemføres før den 1. august 1995;EFTA-Tilsynsmyndigheden har derfor ikke tilstrækkelige oplysninger om medlemsstaternes udarbejdede eller planlagte kontrolprogrammer; for at sikre overholdelse af de obligatoriske maksimalgrænseværdier for pesticidrester og bidrage til opbygningen og gennemførelsen af det indre marked er det dog nødvendigt, at der træffes foranstaltninger til at koordinere kontrollen med pesticidrester, som EFTA-staterne skal gennemføre i 1995; med henblik på udarbejdelsen af kommende samordnede henstillinger vil det også være nyttigt for EFTA-Tilsynsmyndigheden på forhånd at få underretning om medlemsstaternes foreløbige programmer for kontrol af maksimalgrænseværdier for pesticidrester som omhandlet i direktiv 93/58/EØF;den kontrol og prøvetagning, som EFTA-staterne foretager for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester som fastsat i den i artikel 1, stk. 1, i direktiv 90/642/EØF omhandlede liste, bør gennemføres i henhold til kravene i den i kapitel XII, punkt 20, i bilag II til EØS-aftalen omhandlede retsakt (Kommissionens direktiv 79/700/EØF af 24. juli 1979 om fastsættelse af fællesskabsmetoder til udtagning af prøver til den officielle kontrol med pesticidrester på og i frugt og grøntsager (3)), den i kapitel XII, punkt 37, i bilag II til EØS-aftalen omhandlede retsakt (Rådets direktiv 85/591/EØF af 20. december 1985 om indførelse af fælles prøvetagnings- og analysemetoder til kontrol af levnedsmidler (4)) og de i kapitel XII, punkt 50 og 54.N, i bilag II til EØS-aftalen omhandlede retsakter (Rådets direktiv 89/397/EØF (5) og 93/99/EØF (6) om officiel kontrol med levnedsmidler);EFTA-staterne er blevet konsulteret i EFTA-levnedsmiddelkomitéen, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, den 19. december 1994 -VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:Det henstilles, at EFTA-staterne:1) prioriterer kontrollen af produkter fra en betydelig del af de produktgrupper, der er anført i bilag I til direktiv 90/642/EØF2) prioriterer regelmæssig udtagning af et minimumsantal af prøver, der afspejler produktionen, forbruget og importen til EØS af hvert produkt, i hele 1995 eller i produktets markedsføringsperiode med tydeligt registreret oprindelse og handels- eller afsætningsled3) prioriterer analyse til konstatering af rester af så mange pesticider som muligt blandt dem, der er anført i bilag II til direktiv 90/642/EØF, idet der tages hensyn til de anvendte analysemetoder4) hvor det er relevant, bestemmer indholdet af pesticidrester i hver enkelt prøve under håndhævelsen af de obligatoriske maksimalgrænseværdier5) hurtigst muligt sender EFTA-Tilsynsmyndigheden oplysninger om deres nationale kontrolplaner for 1995, der er udarbejdet efter artikel 4, stk. 1, i direktiv 90/642/EØF6) om muligt inden den 1. juli 1995, men senest den 1. august 1995, sender EFTA-Tilsynsmyndigheden alle oplysninger som krævet i artikel 4, stk. 2, i direktiv 90/642/EØF og især rapporterer om resultaterne af kontrollen i 1994 i standardrapportformularen og7) sender EFTA-Tilsynsmyndigheden deres påtænkte nationale kontrolprogram for 1996 inden den 1. september 1995.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. april 1995.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneKnut ALMESTADFormand(1) EFT nr. L 350 af 14. 12. 1990, s. 71.(2) EFT nr. L 211 af 23. 8. 1993, s. 6.(3) EFT nr. L 207 af 15. 8. 1979, s. 26.(4) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 50.(5) EFT nr. L 186 af 30. 6. 1989, s. 23.(6) EFT nr. L 290 af 24. 11. 1993, s. 14.


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2001-02 til 2007-08

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Kommissionens henstilling (EU) 2016/2125 af 30. november 2016 om retningslinjer for selvregulerende foranstaltninger, der er vedtaget af industrien i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF (EØS-relevant tekst )

text:
               3.12.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 329/109

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2016/2125
   af 30. november 2016
   om retningslinjer for selvregulerende foranstaltninger, der er vedtaget af industrien i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF af 21. oktober 2009 (1) fastsættes det, at når et produkt opfylder de kriterier, der er angivet i artiklens stk. 2, omfattes det af en gennemførelsesforanstaltning eller en selvreguleringsforanstaltning.

               (2)

               I artikel 15, stk. 2, i direktiv 2009/125/EF anføres kriterierne for produkter, der skal omfattes af en gennemførelses- eller selvreguleringsforanstaltning, herunder at salget af produktet er af en væsentlig størrelse i Unionen (normalt over 200 000 enheder årligt), at det har en væsentlig miljøpåvirkning, og at der eksisterer et betydeligt potentiale med hensyn til at mindske dets miljøpåvirkning, uden at det medfører urimelige omkostninger, navnlig hvor der ikke findes anden relevant EU-lovgivning, eller markedskræfterne svigter, og hvor der er stor forskel på de miljømæssige egenskaber for produkter med tilsvarende funktion, som allerede er på markedet.

               (3)

               Ifølge artikel 17 i direktiv 2009/125/EF kan frivillige aftaler og andre selvreguleringsforanstaltninger fremlægges som alternativer til gennemførelsesforanstaltninger for en produktgruppe, og de skal som et minimum vurderes på grundlag af bilag VIII.

               (4)

               Produkter bør undergives alternative fremgangsmåder som f.eks. industriens selvregulerende frivillige aftaler som omhandlet i direktiv 2009/125/EF, artikel 17, frem for obligatoriske gennemførelsesforanstaltninger, hvis de med en vis sandsynlighed vil kunne opfylde de politiske målsætninger hurtigere eller billigere end sidstnævnte.

               (5)

               Kommissionen har udarbejdet retningslinjer for selvregulerende foranstaltninger, der vedtages af industrien, med henblik på at fremme etableringen og gennemførelsen af de pågældende foranstaltninger og sikre sammenhæng i de selvregulerende foranstaltninger.

               (6)

               Retningslinjerne vedrører navnlig listen over vejledende kriterier i bilag VIII til direktiv 2009/125/EF, som Kommissionen kan anvende med henblik på at vurdere, om et selvregulerende initiativ kan accepteres som alternativ til gennemførelsesforanstaltninger, og som henviser til fri deltagelse, merværdi, repræsentativitet, kvantitetsbestemte mål og indfasningsmål, inddragelse af civilsamfundet, kontrol og rapportering, omkostningseffektiviteten ved forvaltningen af et selvregulerende initiativ, bæredygtighed og forenelighed mellem incitamenter.

               (7)

               I bilag VIII til direktiv 2009/125/EF fastsættes det, at listen over de kriterier, det indeholder, ikke er udtømmende, og ifølge direktivets artikel 17 skal en selvreguleringsforanstaltning som et minimum vurderes på grundlag af bilag VIII. Retningslinjerne bør navnlig fokusere på, hvorledes selvreguleringsforanstaltningens funktion bør forvaltes, hvem der kan deltage, samt på information og kontrol, rapportering og overholdelse.

               (8)

               Retningslinjerne er blevet drøftet med medlemsstater og interessenter i det konsultationsforum, der er nedsat i medfør af artikel 18 i direktiv 2009/125/EF.

               (9)

               Som det kræves i bilag VIII til direktiv 2009/125/EF, punkt 6, bør selvregulerende foranstaltninger indeholde et velstruktureret rapporterings- og kontrolsystem. Kommissionen, der bistås af konsultationsforummet og af det udvalg, der er henvist til i artikel 19, stk. 1, i direktiv 2009/125/EF, bør kontrollere anvendelsen af de selvregulerende foranstaltninger og bør overveje at indføre obligatoriske gennemførelsesforanstaltninger, hvis målene for de selvregulerende foranstaltninger ikke bliver opfyldt —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Industrien bør følge de retningslinjer, der er anført i bilaget. Overholdelse af disse retningslinjer vil bidrage til at sikre, at Kommissionen vil behandle en selvreguleringsforanstaltning vedrørende miljøvenligt design som et acceptabelt alternativ til en gennemførelsesforanstaltning.

               2.

               Henstillingen bør offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. november 2016.

            På Kommissionens vegne

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF af 21. oktober 2009 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energirelaterede produkter (EUT L 285 af 31.10.2009, s. 10).

      BILAG
      1.   FORMÅL
      Selvregulering foreligger, hvor forretnings- eller industrisektorer på eget initiativ formulerer adfærdskodekser eller driftsmæssige begrænsninger, som de er ansvarlige for at håndhæve. Ren selvregulering er usædvanlig, og på EU-plan deltager Kommissionen almindeligvis ved at anspore til eller facilitere udarbejdelsen af selvreguleringsforanstaltningen. I relation til Bedre regulering (1) anser Kommissionen velstrukturerede ikke-lovgivningsmæssige metoder for alternative politikløsninger.
      I direktiv 2009/125/EF (»direktivet«) fastsættes det, at frivillige aftaler eller andre selvreguleringsforanstaltninger kan være et alternativ til at gennemføre regler inden for direktivets rammer, og at de bør foretrækkes, hvis de med en vis sandsynlighed vil kunne opfylde de politiske målsætninger hurtigere eller billigere end obligatoriske krav (2). Direktivet indeholder vejledende kriterier for vurdering af selvregulerende foranstaltninger (3), men på grundlag af erfaringer med de tre frivillige aftaler, som Kommissionen indtil videre har anerkendt (4), har medlemmerne af det konsultationsforum, der er nedsat i medfør af direktivets artikel 18, påpeget behovet for retningslinjer i forhold til disse kriterier, navnlig med hensyn til kontrol og rapportering.
      Disse retningslinjer har til formål at gøre det lettere at etablere og gennemføre selvregulerende foranstaltninger i henhold til direktivet. De er udformet med henblik på at bistå industrien og at lette en konsekvent gennemførelse af selvreguleringsforanstaltninger. De tager hensyn til principperne for bedre selv- og samregulering (5).
      Overholdelse af retningslinjerne vil bidrage til at sikre, at Kommissionen vil behandle en selvreguleringsforanstaltning vedrørende miljøvenligt design som et acceptabelt alternativ til en gennemførelsesforanstaltning. For så vidt angår eksisterende selvregulerende foranstaltninger vedrørende miljøvenligt design bør Kommissionen senest i 2018 modtage et forslag til revision af foranstaltningen, der i videst muligt omfang er bragt på linje med retningslinjerne.
      2.   ANERKENDELSE AF SELVREGULERENDE FORANSTALTNINGER VEDRØRENDE MILJØVENLIGT DESIGN
      Kommissionen vil foretrække selvregulerende foranstaltninger for produktgrupper, der er omfattet af en arbejdsplan for miljøvenligt design som fastsat ved direktivets artikel 16. Industrien bør forelægge Kommissionen alle forslag om en selvreguleringsforanstaltning for disse produktgrupper før eller under den tekniske, miljømæssige og økonomiske analyse (»forberedende undersøgelse«) for den pågældende produktgruppe.
      Industrien kan blive anmodet om at ændre forslaget for at tage hensyn til eventuelle bemærkninger fra Kommissionen og konsultationsforummet.
      Hvis Kommissionen beslutter at anerkende en selvreguleringsforanstaltning, vil den afstå fra at vedtage en gennemførelsesforordning vedrørende miljøvenligt design. Hvis imidlertid kontrollen af selvreguleringsforanstaltningen eller tilbagemeldingen fra interessenterne viser mangler ved gennemførelsen af selvreguleringsforanstaltningen, vil Kommissionen revurdere situationen.
      Anerkendelsen af en selvreguleringsforanstaltning forhindrer ikke Kommissionen i at vedtage lovgivning i medfør af andre politikinstrumenter (f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU (6) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 66/2010 (7)) for den pågældende produktgruppe.
      3.   RETNINGSLINJER FOR SELVREGULERENDE FORANSTALTNINGER VEDRØRENDE MILJØVENLIGT DESIGN
      Enhver selvreguleringsforanstaltning vedrørende miljøvenligt design, der vedtages af industrien, bør indeholde regler om foranstaltningens funktion. For at sikre ensartethed blandt de selvregulerende foranstaltninger, der anerkendes i medfør af direktivet, og lette etableringen og gennemførelsen af dem, bør de selvregulerende foranstaltninger følge de retningslinjer, der er anført nedenfor. En selvreguleringsforanstaltning kan angive yderligere regler ud over reglerne i retningslinjerne og kan udvide de regler, som er indeholdt i retningslinjerne.
      3.1.   Fri deltagelse

      Virksomheder, der er interesseret i at etablere en selvreguleringsforanstaltning, bør udsende en offentlig meddelelse om deres hensigt om at gøre det, før processen med at udvikle foranstaltningen påbegyndes. De bør etablere et kontaktpunkt, således at andre virksomheder får mulighed for at deltage.
      Selvreguleringsforanstaltningen bør indeholde en liste over de virksomheder, der har undertegnet foranstaltningen. Virksomheder inden for samme produktmarked bør til enhver tid kunne tilslutte sig selvreguleringsforanstaltningen, på betingelse af at de deltager i omkostningerne vedrørende dens funktion. Den medlemsblanket, der skal udfyldes og underskrives af en virksomhed, som ønsker at blive medunderskriver, bør vedlægges selvreguleringsforanstaltningen. Underskriverne bør uden unødigt ophold tilsende Kommissionen de originale, udfyldte og underskrevne medlemsblanketter.
      En underskriver, der udtræder af selvreguleringsforanstaltningen, bør give mindst en måneds skriftligt varsel til formanden for styringsudvalget (se afsnit 3.5). Formanden bør inden for en uge efter modtagelsen af den skriftlige meddelelse underrette styringsudvalget om en underskrivers udtræden.
      3.2.   Merværdi

      Forslag til selvregulerende foranstaltninger eller til reviderede udgaver af eksisterende selvregulerende foranstaltninger bør ledsages af en forklarende note, der forklarer, hvordan forslaget vil opfylde målene om miljøvenligt design hurtigere eller til lavere omkostninger end obligatoriske krav, samt dokumentation herfor.
      Hvis nogle af eller alle underskriverne har indgået en særskilt aftale eller dannet en sammenslutning af en hvilken som helst art med hensyn til målene for selvreguleringsforanstaltningen, bør alle relevante dokumenter vedrørende aftalen eller sammenslutningen nævnes og gøres offentligt tilgængelige.
      Selvreguleringsforanstaltningen bør indeholde bestemmelser om en revision af alle de væsentlige elementer med angivelse af en dato eller særlige omstændigheder, der udløser revisionen. Tidspunktet for revisionen bør være begrundet i behovet for, at foranstaltningen under hensyn til stadierne af de krav, der indgår i foranstaltningen, og den teknologiske udvikling for den pågældende produktgruppe, (fortsat) skaber merværdi.
      Revisionen bør fastslå, om der er behov for en ny version af foranstaltningen. Revisions- og ændringsproceduren bør være åben for, at observatører kan deltage i styringsudvalget. Resultaterne af revisionen og i givet fald forslaget til den reviderede selvreguleringsforanstaltning bør forelægges Kommissionen.
      3.3.   Repræsentativitet

      Selvreguleringsforanstaltningen bør angive sine underskriveres markedsdækning, der bør være mindst 80 % af de enheder, der er bragt i omsætning og/eller taget i brug (8) på EU-markedet af den type, der er omfattet af foranstaltningen. Underskriverne bør tilvejebringe dokumentation, der er udarbejdet eller revideret af en uafhængig juridisk eller fysisk person, og som viser, at selvreguleringsforanstaltningen har en markedsdækning på mindst 80 %. Dette bør sendes til Kommissionen:

                  —

                  når en selvreguleringsforanstaltning eller en revideret udgave af en eksisterende selvreguleringsforanstaltning indsendes med de resultater, der er blevet genereret eller opdateret inden for de seneste seks måneder

                  —

                  senest tre måneder efter enhver ændring blandt underskriverne (f.eks. efter en underskrivers udtræden eller efter, at en relevant afdeling af en underskriver er blevet frasolgt til en ikke-underskriver), medmindre den seneste rapport viser, at markedsdækningen fortsat vil være mindst 80 % efter ændringen, og

                  —

                  to år efter indsendelsen af den seneste rapport for at opdatere dækningen som følge af ændringer i markedet.
                  Selvreguleringsforanstaltningen bør definere den eller de præcise indikator(er), der anvendes til at vurdere den hævdede markedsdækning. Indikatorerne bør være objektive, målelige og kunne kontrolleres af et uafhængigt organ. Indikatorerne bør omfatte alle energirelaterede produktkategorier, der er omfattet af foranstaltningen.

            3.4.   Kvantitetsbestemte mål og indfasningsmål

      Selvreguleringsforanstaltningen bør opregne alle typer produkter inden for dens anvendelsesområde, give definitioner af disse produkter og opregne produkttyper, som hører til den produktgruppe, som er omfattet af selvreguleringsforanstaltningen, men er fritaget for dens krav. Der bør gives begrundelser for alle gjorte fritagelser.
      I selvreguleringsforanstaltningen bør fastlægges krav til design og i givet fald oplysningskrav til produkter, der er omfattet af dens anvendelsesområde. Kravene bør vedrøre væsentlige miljøpåvirkninger over produktets levetid og tage sigte på at forbedre produkternes miljømæssige egenskaber.
      Det bør være muligt at måle overholdelsen af kravene ved hjælp af klare og pålidelige indikatorer. Der bør gives nærmere oplysninger om, hvordan overholdelse skal måles og verificeres. Selvreguleringsforanstaltningen bør være ledsaget af dokumentation, hvorpå de foreslåede krav er baseret. Alle større forskelle mellem de foreslåede krav og dokumentationen bør fremhæves.
      Kravene bør vises med en dato for anvendelsen af dem, og hvis selvreguleringsforanstaltningen dækker et langt tidsrum, bør den omfatte successive niveauer af krav. Kravene bør gælde for mindst 90 % af alle enheder (der er omfattet af selvreguleringsforanstaltningen), der er bragt i omsætning og/eller taget i brug af hver underskriver.
      3.5.   Inddragelse af civilsamfundet

      Konsultationsforummet, som omfatter repræsentanter for medlemsstaterne, industrien, fagforeningerne, handlende, detailhandlere, importører, miljøorganisationer og forbrugerorganisationer, bør høres om alle forslag til en selvreguleringsforanstaltning.

         Styringsudvalg

      I forbindelse med selvreguleringsforanstaltning bør der etableres et styringsudvalg, som skal forvalte foranstaltningens funktion.
      Styringsudvalget bør bestå af alle underskrivere af selvreguleringsforanstaltningen og Kommissionen. Hver af disse bør være repræsenteret af et medlem, som alle har samme stemmerettigheder.
      Medlemmer af konsultationsforummet og den uafhængige kontrollør bør have status som observatører i styringsudvalget uden stemmeret.
      Styringsudvalget bør mødes mindst én gang om året i Bruxelles. Møderne i styringsudvalget bør være åbne for interesserede parter, herunder virksomheder fra den sektor, der er omfattet af selvreguleringsforanstaltningen, som ikke har undertegnet den.
      Styringsudvalget bør vælge en formand blandt sine medlemmer. Formanden bør i udkastet til dagsorden for et styringsudvalgsmøde optage alle punkter, som medlemmer og observatører har anmodet om. Indkaldelser til styringsudvalgsmødet bør sendes til alle medlemmer og observatører. En meddelelse om styringsudvalgsmødet, herunder et udkast til dagsorden, bør offentliggøres på webstedet for selvreguleringsforanstaltningen senest en måned før mødet.
      Dokumenter, der skal fremlægges og drøftes på styringsudvalgsmødet, bør sendes til alle medlemmer og observatører af styringsudvalget og bør offentliggøres på webstedet for selvreguleringsforanstaltningen senest en uge før mødet.
      Alle deltagere bør have ret til at tage ordet på styringsudvalgsmøderne og anmode om, at formanden tager deres synspunkter til referat.
      Udkastet til referat bør sendes til alle medlemmer og observatører af styringsudvalget, og de bør have mindst to uger til at fremsætte bemærkninger til referatet. Det endelige referat bør offentliggøres på webstedet for selvreguleringsforanstaltningen inden for en måned efter mødet.

         Websted

      Der bør etableres et websted for selvreguleringsforanstaltningen. Webstedet bør mindst indeholde:

                  —

                  den seneste og de tidligere versioner af selvreguleringsforanstaltningen

                  —

                  en ajourført liste over underskrivere og oplysninger om nylig udtræden og udelukkelse af underskrivere

                  —

                  sammendrag af rapporter om markedsdækningen (uden offentliggørelse af individuelle underskrivernes forretningsmæssige eller fortrolige data)

                  —

                  ajourførte lister over produkter, der af underskriverne er erklæret overensstemmende (produkter, som den uafhængige kontrollør har fundet ikke-overensstemmende, bør ikke medtages)

                  —

                  de rapporter om overholdelse, der er udarbejdet af den uafhængige kontrollør

                  —

                  en ajourført liste over underskrivere, der ikke overholder kravene

                  —

                  for hvert styringsudvalgsmøde: indkaldelser, udkast til dagsorden, mødedokumenter og mødereferater, og

                  —

                  oplysninger om den uafhængige kontrollør, herunder kontaktoplysninger.
                  Webstedet bør give besøgende mulighed for at stille spørgsmål om selvreguleringsforanstaltningen til underskriverne og til den uafhængige kontrollør. Disse bør besvares inden for en måned.

         Klager

      I forbindelse med selvreguleringsforanstaltningen bør det sikres, at enhver part gratis kan indgive underbyggede klager over mulig manglende overholdelse til den uafhængige kontrollør. Den uafhængige kontrollør bør vurdere disse klager og bør i påkommende tilfælde følge op ved at anmode om oplysninger fra den berørte underskriver, ved at afprøve og/eller ved en inspektion. Den uafhængige kontrollør bør på hvert styringsudvalgsmøde forelægge en oversigt over alle klager, der er indgivet siden sidste møde, samt en begrundelse, hvis nogen af dem ikke er undersøgt af kontrolløren.

         Dataadgang

      Selvreguleringsforanstaltningen bør omfatte et krav om, at underskriverne efter anmodning giver Kommissionen og observatørerne i styringsudvalget adgang til tekniske data vedrørende miljømæssige egenskaber for produkter og modeller, der er omfattet af foranstaltningen, herunder alle egenskaber i relation til særlige vilkår, således at Kommissionen og observatørerne i styringsudvalget kan vurdere ambitionsniveauet og virkningerne af foreslåede og eksisterende selvregulerende foranstaltninger. Reglerne om adgang til sådanne data behøver ikke gælde for forretningsmæssigt følsomme data.
      Selvreguleringsforanstaltningen bør omfatte et krav om, at underskriverne efter anmodning giver markedsovervågningsmyndigheder i medlemsstaterne med ansvar for miljøvenligt design præcis dokumentation og oplysninger, i det omfang dette ikke indgår i den dokumentation, der følger med produkterne, med henblik på at gøre det muligt for dem at kontrollere overholdelsen af kravene i selvreguleringsforanstaltningen, herunder gennem afprøvning.
      3.6.   Kontrol og rapportering

         Den uafhængige kontrollør

      En uafhængig kontrollør bør kontrollere underskrivernes overholdelse af selvreguleringsforanstaltningen. I selvreguleringsforanstaltningen bør angives de regler, der skal gælde for den uafhængige kontrollør, som kan være en fysisk eller en juridisk person.
      Den uafhængige kontrollør bør have de nødvendige færdigheder til kontrol af overholdelse af kravene og være fri for interessekonflikter. Den uafhængige kontrollørs kontraktlige forpligtelser bør ikke begrænse kontrollørens rolle i forbindelse med gennemførelsen af overholdelseskontrollen.
      Den uafhængige kontrollør bør:

                  —

                  udføre sine opgaver med omhu og på passende måde overvåge alle forhold, som kontrolløren har ansvaret for

                  —

                  være upartisk i alle sine aktiviteter og udelukkende basere sine udtalelser og rapporter på de faktiske forhold, og

                  —

                  når det er nødvendigt, respektere fortrolighedskrav for at beskytte underskrivernes forretningsmæssige interesser eller følsomme data og med henblik herpå underskrive en »fortrolighedsaftale« med underskriverne af selvreguleringsforanstaltningen, hvis der anmodes herom.

            I selvreguleringsforanstaltningen bør proceduren for udvælgelsen af en uafhængig kontrollør fastsættes, og det bør bestemmes, hvordan det sikres, at kontrolløren ikke berøres af interessekonflikter og har de nødvendige færdigheder til at kontrollere overholdelsen af kravene. Udpegelsen af den valgte uafhængige kontrollør skal ske efter aftale med Kommissionens tjenestegrene. Styringsudvalget bør inddrages i fastlæggelsen af betingelserne for kontrakten med den uafhængige kontrollør.

         Underskrivernes rapportering vedrørende overholdelse

      I selvreguleringsforanstaltningen bør der fastsættes regler om mindst følgende aspekter af den dokumentation, som hver underskriver skal forelægge den uafhængige kontrollør:

                  —

                  typen af markedsdata og tekniske data, der skal indberettes

                  —

                  det format, i hvilket dataene skal indsendes

                  —

                  de midler, med hvilke dokumentation skal sendes, og

                  —

                  hyppigheden af og tidspunkterne for indsendelsen af dokumentation.

            Hver underskriver bør indberette alle de oplysninger og data (herunder markedsdata og data om produkters miljømæssige egenskaber), der er nødvendige for, at den uafhængige kontrollør på pålidelig måde kan kontrollere underskriverens overholdelse af alle forpligtelser, der er indgået i forbindelse med foranstaltningen.
      Underskriverne skal opgive markedsdata, der gør det muligt for den uafhængige kontrollør at fastslå, om mindst 90 % af deres produkter er i overensstemmelse med forpligtelserne. Hvis underskrivere forpligter sig til at sikre, at 100 % af deres produkter er i overensstemmelse med forpligtelserne, er de ikke forpligtet til at opgive præcise markedsdata til den uafhængige kontrollør.
      Det bør ske indberetning for hver model omfattet af selvreguleringsforanstaltningen, der er bragt i omsætning på EU-markedet og/eller taget i brug. Hvis forskellen mellem visse modeller ikke er relevant for selvreguleringsforanstaltningen (dvs. den vedrører ikke nogen aspekter af kravene), kan rapporterne kombinere modeller, der ligner hinanden, forudsat at dette angives. De oplysninger og data, som indberettes af underskriverne, må kun være forskellige i det omfang, deres respektive forpligtelser er forskellige.
      Det format, hvori data skal indsendes til den uafhængige kontrollør, bør være det samme for alle underskrivere.
      Midlerne bør så vidt muligt udnytte elektroniske kommunikationsmidler og samtidig tage hensyn til relevante fortrolighedskrav og den administrative byrde, der hviler på alle berørte parter.
      Rapporteringsperioden bør være ét år. Hver underskriver bør hvert år tilvejebringe dokumentation inden for to måneder efter udløbet af rapporteringsperioden. Supplerende anmodninger fra den uafhængige kontrollør om, at underskriverne skal tilvejebringe manglende oplysninger efter fristen, bør imødekommes inden for en kort frist, som skal angives i selvreguleringsforanstaltningen.

         Kontrol med overholdelsen

      I selvreguleringsforanstaltningen bør den uafhængige kontrollør gives beføjelse til at kontrollere overholdelsen af kravene ifølge selvreguleringsforanstaltningen ved:

                  —

                  at kontrollere den dokumentation, som underskriverne har tilvejebragt

                  —

                  at afprøve produkter, og

                  —

                  at inspicere underskrivernes lokaliteter.

            Den uafhængige kontrollør bør træffe beslutning om en passende kombination af disse metoder.

         Afprøvning

      Ved afprøvning kontrolleres egenskaberne ved de produkter, der er omfattet af selvreguleringsforanstaltningen, gennem anvendelse af fysiske afprøvninger udført i et laboratorium. Som hovedregel bør dette ske i et uafhængigt laboratorium, helst et akkrediteret laboratorium. Som et alternativ hertil kan afprøvningsaktiviteter udføres hos en af underskriverne, forudsat at fuld objektivitet kan garanteres.
      Den uafhængige kontrollør bør på tilfældigt grundlag udvælge et passende antal produkter fra forskellige underskrivere til afprøvning og skal helst erhverve dem fra forhandlere i forskellige medlemsstater (fysiske eller online-butikker). Hvis underskriverne stiller produkterne til rådighed direkte, bør de ikke deltage i udvælgelsen af prøverne.
      Den uafhængige kontrollør kan vælge bestemte modeller eller udvalgte modeller fra en bestemt underskriver, hvis oplysninger fra en kilde peger i retning af, at disse modeller eller underskriveren ikke overholder reglerne.
      Underskriverne bør efter anmodning fra den uafhængige kontrollør tilvejebringe den konkrete dokumentation og de oplysninger, der kræves med henblik på afprøvning, hvis dette ikke er omfattet af den dokumentation, der følger med produkterne.
      De detaljerede afprøvningsrapporter for hvert enkelt afprøvet produkt bør stilles til rådighed for Kommissionen og den pågældende underskriver.

         Inspektioner

      Den uafhængige kontrollør kan foretage inspektion hos en underskriver på grundlag af konkrete oplysninger, der gør inspektionen berettiget. De konkrete oplysninger bør oplyses over for den pågældende underskriver.
      En inspektion bør kun anvendes som middel til at kontrollere overholdelsen af de forpligtelser, der er indgået i medfør af selvreguleringsforanstaltningen, hvis der ikke er andre, mere omkostningseffektive midler til rådighed. Under en inspektion bør den uafhængige kontrollør kun udføre det, der er strengt nødvendigt for at kontrollere underskriverens overholdelse af de forpligtelser, der er indgået i forbindelse med selvreguleringsforanstaltningen.
      Den uafhængige kontrollør bør ikke give underskriveren forvarsel om inspektionen, eller kun et kort varsel. Underskriveren bør yde al påkrævet bistand.
      Den uafhængige kontrollør bør inden en måned efter inspektionen sende et udkast af inspektionsrapporten til den pågældende underskriver til udtalelse. Underskriveren bør afgive sine bemærkninger senest to uger efter modtagelsen af rapportudkastet. Den uafhængige kontrollør bør om nødvendigt inden for to uger berigtige rapportudkastet under hensyn til bemærkningerne fra underskriveren. Rapporten, inklusive grundene til inspektionen, bør stilles til rådighed for Kommissionen og den pågældende underskriver. Et resumé bør forelægges på det første møde i styringsudvalget, der afholdes efter færdiggørelsen af rapporten. Resuméet bør ikke afsløre forretningsmæssigt følsomme oplysninger, medmindre dette er nødvendigt for at bevise manglende overholdelse.

         Den uafhængige kontrollørs rapportering

      Den uafhængige kontrollør bør udarbejde udkastet til overholdelsesrapport og sende den til medlemmerne af styringsudvalget senest tre måneder efter udløbet af rapporteringsperioden. Medlemmerne af styringsudvalget bør gives to uger til at fremsætte deres bemærkninger til rapporten. Den uafhængige kontrollør bør afgive den endelige version af overholdelsesrapporten til styringsudvalget senest fire måneder efter udløbet af rapporteringsperioden. Overholdelsesrapporten bør indeholde:

                  —

                  oplysninger om dataindsamlingen og de anvendte behandlingsmetoder samt eventuelle vanskeligheder, kontrolløren er stødt på i forbindelse med udarbejdelsen af rapporten*

                  —

                  resultaterne af dokumentkontrollen*

                  —

                  den metode, der er benyttet ved udvælgelsen af produkter til afprøvning, og, hvis kontrollen var rettet mod bestemte modeller eller underskrivere, årsagerne hertil*

                  —

                  en liste over afprøvede produkter og et resumé af de enkelte resultater

                  —

                  resumeer af eventuelle inspektioner udført i rapporteringsperioden

                  —

                  en liste over underskrivere, der ikke overholder kravene

                  —

                  oplysninger om årsagerne til manglende overholdelse*, og

                  —

                  anbefalinger til fremtidige rapporteringsperioder.

            Selvreguleringsforanstaltning kan angive, at de punkter, der er markeret med en stjerne (*), bør præsenteres i samlet form med en sammenfatning af resultaterne for alle underskrivere under ét og ikke omfatte individuelle underskrivernes forretningsmæssige eller fortrolige data. I sådanne tilfælde bør individuelle rapporter, der indeholder de konkrete oplysninger om hver underskriver for sig vedrørende disse elementer, afgives til Kommissionen og den pågældende underskriver.

         Manglende overholdelse

      Manglende overholdelse bør være genstand for en gradueret skala af sanktioner.
      En underskriver, der ikke indgiver sin overholdelsesrapport til den uafhængige kontrollør, bør være genstand for en inspektion fra den uafhængige kontrollørs side i året efter den pågældende rapporteringsperiode. Gentagen manglende indberetning af dokumentation for overholdelse bør føre til øjeblikkelig udelukkelse af underskriveren fra selvreguleringsforanstaltningen.
      En underskriver, der ifølge den uafhængige kontrollørs inspektion eller overholdelsesrapport ikke har overholdt kravene i selvreguleringsforanstaltningen, bør pålægges at træffe korrigerende foranstaltninger. Manglende overholdelse, der fortsætter i mere end seks måneder efter den uafhængige kontrollørs rapport, bør føre til øjeblikkelig udelukkelse af underskriveren fra selvreguleringsforanstaltningen.
      Formanden bør underrette styringsudvalget skriftligt om udelukkelsen af en underskriver, der ikke overholder kravene, inden en uge fra modtagelsen af oplysninger fra den uafhængige kontrollør om, at en betingelse for øjeblikkelig udelukkelse er opfyldt.
      3.7.   Omkostningseffektivitet ved forvaltning af et selvregulerende initiativ

      Underskriverne bør bære alle omkostninger vedrørende den uafhængige kontrollør og dennes aktiviteter, webstedet og styringsudvalgets arbejde med undtagelse af omkostningerne i forbindelse med deltagelse af en repræsentant for Kommissionen og andre observatører end den uafhængige kontrollør.
      Selvreguleringsforanstaltningen bør tilskynde parterne til at udveksle ekspertise, erfaring, information og bedste praksis med underskriverne af andre selvreguleringsforanstaltninger vedrørende miljøvenligt design.
      3.8.   Bæredygtighed

      Selvreguleringsforanstaltningen bør angive sine politiske mål. Disse bør være i overensstemmelse med direktivets politiske målsætninger.
      3.9.   Forenelighed mellem incitamenter

      Den foreslåede selvreguleringsforanstaltning bør være i overensstemmelse med andre faktorer og incitamenter på nationalt plan.

         (1)  »Bedre regulering for bedre resultater — En EU-dagsorden«, COM(2015) 215.

         (2)  Jf. direktivets betragtning 18-21 samt artikel 15, stk. 3, litra b), og artikel 17.

         (3)  Bilag VIII til direktivet:

         (4)  COM(2012) 684, COM(2013) 23 og COM(2015) 178.

         (5)  https://ec.europa.eu/digital-agenda/best-practice-principles-better-self-and-co-regulation.

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU af 19. maj 2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger (EUT L 153 af 18.6.2010, s. 1).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 66/2010 af 25. november 2009 om EU-miljømærket (EUT L 27 af 30.1.2010, s. 1).

         (8)  Den blå vejledning om gennemførelsen af EU's produktregler forklarer, hvad »gøre tilgængelig« på markedet og »ibrugtagning« betyder (http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/4942/).


Avis juridique important

|

31995H0377

95/377/EF: Kommissionens henstilling af 13. september 1995 om anvendelse af den statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber ved fordeling af nettoomsætningen på aktivitetskategorier

EF-Tidende nr. L 225 af 22/09/1995 s. 0018 - 0020

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 13. september 1995 om anvendelse af den statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber ved fordeling af nettoomsætningen på aktivitetskategorier (Tekst af betydning for EØS) (95/377/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer (1), særlig artikel 43, stk. 1, nr. 8, ogud fra følgende betragtninger:Forvaltningen af det indre marked forudsætter, at der anvendes normer for økonomiske data, for at virksomhederne, de finansielle institutioner og de offentlige myndigheder råder over pålidelige og sammenlignelige statistiske data, og disse oplysninger er især nødvendige for virksomhederne, når de skal måle deres resultater, vurdere deres konkurrenceevne og placere sig i forhold til konkurrerende virksomheder;behovet for at gøre økonomiske oplysninger internationalt sammenlignelige har tilskyndet medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne til at indføre fælles nomenklaturer, for at indholdet af bl.a. aktivitets- og produktkategorier fortolkes ens i alle medlemsstater og er forenelig med De Forenede Nationers internationale nomenklaturer; til dette formål er der ved forordning indført en »statistisk nomenklatur for økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber, NACE Rev. 1« (2), der anvendes af Kommissionens tjenestegrene til alle statistikker, der opdeles efter økonomisk aktivitet samt af medlemsstaterne, enten direkte eller ved en heraf afledt national nomenklatur;direktiv 78/660/EØF foreskriver foranstaltninger til koordinering af de nationale bestemmelser om årsregnskaberne for visse selskabsformer, ligesom regnskaberne i henhold til direktivet skal give et pålideligt billede af selskabets aktiver og passiver, økonomiske stilling og resultat; med henblik herpå skal noternes mindsteindhold fastsættes: ifølge bestemmelserne i artikel 43, stk. 1, nr. 8, skal noterne indeholde oplysninger om fordelingen af nettoomsætningen på aktivitetskategorier;som følge af undtagelserne i direktiv 78/660/EØF er det ikke alle selskaber i medlemsstaterne, som er forpligtet til at levere disse oplysninger, der således kun gives på frivillig basis;for de selskaber som leverer disse oplysninger på frivillig basis, vil det være hensigtsmæssigt at skabe grundlag for, at de offentliggjorte oplysninger opfylder sammenlignelighedskriterierne både inden for en medlemsstat og mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union;eftersom:- tilnærmelsen mellem regnskabsbegreber og statistiske begreber kan bidrage til at forbedre de økonomiske oplysningers sammenlignelighed og kvalitet- en generel anvendelse af NACE Rev. 1 ved fordeling af nettoomsætningen på aktiviteter i henhold til artikel 43, stk. 1, nr. 8, i direktiv 78/660/EØF vil være et vigtigt skridt hen imod denne tilnærmelse, da nævnte bestemmelse herved får et mindsteindhold; anvendelsen af NACE-nomenklaturen giver således en række fordele, som følger af den øgede harmonisering mellem de økonomiske begreber og regnskabsbegreberne især:1. lettelse af selskabernes arbejdsbyrde i forbindelse med indsamlingen af statistiske data som følge af anvendelsen af en fælles referenceramme2. en bedre tilnærmelse mellem oplysninger indsamlet hos virksomhederne og de statistiske data der formidles til brugerne af økonomiske oplysninger- det er derfor ønskeligt, at disse mål nås uden dog at pålægge selskaberne nye forpligtelser;etableringen af fælles statistiske normer og regnskabsnormer, som gør det muligt at udarbejde harmoniserede data, er ifølge subsidiaritetsprincippet et spørgsmål, som kun kan behandles effektivt på fællesskabsniveau, mens de enkelte medlemsstater forestår gennemførelsen;på baggrund heraf finder Kommissionen det nødvendigt at opfordre medlemsstaterne til at fremme et initiativ til at øge det indre markeds åbenhed og forbedre dets forvaltning; i kontaktudvalget, som er nedsat i medfør af artikel 52 i Rådets fjerde direktiv, og som bl.a. har til opgave at lette en harmoniseret gennemførelse af dette direktiv gennem regelmæssigt samråd, navnlig vedrørende de konkrete problemer i forbindelse med dets gennemførelse, var der flertal for Kommissionens forslag om, at selskaberne på frivillig basis anvender NACE Rev. 1 til fordeling af nettoomsætningen på aktivitetskategorier -VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:- medlemsstaterne opfordres til at tilskynde alle selskaber, som foretager en fordeling af nettoomsætningen på aktivitetskategorier i henhold til artikel 43, stk. 1, nr. 8, i direktiv 78/660/EØF, til at anvende kategorierne i NACE Rev. 1- at tilskynde de selskaber der benytter statistiske nomenklaturer, til at anvende NACE Rev. 1 efter de anvisninger, som er anført i bilaget til nærværende henstilling.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. september 1995.På Kommissionens vegneMario MONTIMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 222 af 14. 8. 1978, s. 11.(2) Rådets forordning (EØF) nr. 3037/90 af 9. oktober 1990 (EFT nr. L 293 af 24. 10. 1990) ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 761/93 af 24. marts 1993 (EFT nr. L 83 af 3. 4. 1993).BILAG Anvendelse af NACE Rev. 1 som referencenomenklatur til fordelingen af omsætningen på aktiviteter Oplysninger om omsætningen opdelt efter aktivitetskategorier kan gøres sammenlignelige på følgende måde:- til opdeling af virksomhedernes salg af varer og tjenesteydelser anvender de i deres regnskab et klassifikationssystem, som er afpasset efter deres behov- det henstilles til virksomhederne at etablere et klassifikationssystem efter aktivitetskategorier, således at det er kompatibelt med den statistiske nomenklatur for økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber NACE Rev. 1 eller med den nationale version af denne nomenklatur (1).1. KompatibilitetDen interne klassifikation anses for at være kompatibel med den europæiske statistiske nomenklatur, når den interne klassifikation er:- identisk med inddelingerne (hovedgrupper, grupper eller undergrupper) i NACE Rev. 1 (2) (3)- er en underopdeling heraf, således at positionerne i NACE Rev. 1 kan dannes ved at addere positionerne i den interne klassifikation.2. DetaljeringsniveauNACE Rev. 1 omfatter flere inddelinger, der benævnes hovedgrupper, grupper og undergrupper.Den del som er fælles for alle medlemsstaterne går ned til undergruppeniveau i NACE Rev. 1. Det er hensigtsmæssigt, at oplysningerne indsendes på grundlag af dette niveau, der betragtes som det mest relevante. Nomenklaturen er i virkeligheden identisk i alle landene indtil det fjerde ciffer. Det anvendes i øvrigt til at identificere hovedaktiviteten og sikrer overensstemmelse i dataene medlemsstaterne imellem.3. Særlige tilfælde og undtagelser3.1. Visse selskaber kan anse det fjerde niveau i NACE Rev. 1 for at være for detaljeret til opdeling af omsætningen og have en skadelig indvirkning. I dette tilfælde accepteres det, at opdelingen af omsætningen efter aktivitet sker på grundlag af niveau 3 (grupper), eventuelt niveau 2 (hovedgrupper) i NACE Rev. 1.3.2. I visse tilfælde, hvor der kun er delvis kompatibilitet mellem den interne klassifikation og den statistiske nomenklatur, vil omsætningen ikke kunne henføres til kun én undergruppe, gruppe eller hovedgruppe i NACE Rev. 1 eller omkostningerne i forbindelse hermed vil ikke stå i et rimeligt forhold til oplysningernes værdi. Disse data vil kunne samles i en position, der benævnes »Ikke-fordelt omsætning«.4. AnmærkningDet vil være hensigtsmæssigt, hvis selskaberne ved fordelingen af deres omsætning efter aktivitet adskiller deres rent kommercielle aktiviteter (handel) (4) og deres produktionsaktiviteter (salg af varer og tjenesteydelser produceret af virksomheden).(1) Når den interne aktivitetsklassifikation er kompatibel med NACE Rev. 1, er den interne produktklassifikation automatisk kompatibel med Fællesskabets aktivitetstilknyttede produktklassifikation (CPA). CPA, der indførtes ved forordning (EØF) nr. 3696/93, er således knyttet til NACE Rev. 1, at produktklassifikationen er struktureret på samme måde som produktionsaktiviteterne (i EU). Denne overensstemmelse gør det lettere at identificere aktivitetskoderne i NACE Rev. 1 ud fra produkterne og omvendt. Forordningerne vedrørende NACE Rev. 1 og CPA ledsages af forklarende bemærkninger for at lette en ensartet anvendelse af nomenklaturerne.(2) NACE Rev. 1 omfatter flere niveauer, bl.a.:- inddelinger, der angives ved en tocifret talkode benævnt hovedgrupper- inddelinger, der angives ved en trecifret talkode benævnt grupper- inddelinger, der angives ved en firecifret talkode benævnt undergrupper.(3) Det kan forekomme, at der kun er delvis kompatibilitet, når visse elementer i den interne klassifikation ikke kan henføres til kun én undergruppe (eller gruppe eller hovedgruppe) i NACE Rev. 1. I dette tilfælde er det muligt at addere posterne i den interne klassifikation, således at de svarer til en addition af flere positioner i NACE Rev. 1 på undergruppe-, gruppe- eller hovedgruppeniveau.(4) Videresalg af indkøbte varer i samme tilstand (uforarbejdet).


Avis juridique important

|

31970H0126

70/126/EØF: Kommissionens henstilling af 22. december 1969 til Forbundsrepublikken Tyskland om tilpasning af det statslige handelsmonopol for spiritus

EF-Tidende nr. L 031 af 09/02/1970 s. 0020 - 0023 den danske specialudgave: serie II bind VI s. 0032  den engelske specialudgave: serie II bind VI s. 0030

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 22 . december 1969  til forbundsrepublikken Tyskland om tilpasning af det statslige handelsmonopol for spiritus   ( Teksten paa tysk er den eneste autentiske )   ( 70/126/EOEF )  I  1 . Ved skrivelse af 29 . januar 1959 meddelte forbundsrepublikken Tysklands regering Kommissionen for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , at ethylalkohol saavel som akvavit og alkoholholdige drikkevarer , med undtagelse af rom , arrak , cognac og likoerer , i forbundsrepublikken Tyskland er genstand for et statsligt handelsmonopol i den forstand , hvori udtrykket bruges i EOEF-traktatens artikel 37 .  I medfoer af Raadets forordning nr . 7 a af 18 . december 1959 ( 1 ) optages ethylalkohol , der er fremstillet paa grundlag af landbrugsprodukter , med undtagelse af akvavit og alkoholholdige drikkevarer , i bilag II i traktaten . Traktatens artikel 38 ff finder ogsaa anvendelse paa ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse .  I medfoer af EOEF-traktatens artikel 37 , stk . 1 , har medlemsstaterne pligt til gradvis at tilpasse de statslige handelsmonopoler , saaledes at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb .  2 . Efter at EOEF-traktaten er traadt i kraft , har forbundsrepublikken Tysklands regering vedroerende akvavit og alkoholholdige drikkevarer i stigende grad givet importtilladelser for produkter , der kommer fra de andre medlemsstater . Dog er disse foranstaltninger ikke tilstraekkelige til indtil overgangsperiodens udloeb at sikre frie varebevaegelser af akvavit og alkoholholdige drikkevarer inden for Faellesskabet . Derfor henstillede Kommissionen den 26 . november 1963 til forbundsrepublikken Tyskland at give alle importtilladelser inden for visse kontingenter og aarligt at forhoeje disse kontingenter med 15 % . Forbundsrepublikken Tyskland har efterkommet denne henstilling .  For gradvis at gennemfoere den endelige afskaffelse af disse kvantitative restriktioner indtil slutningen af 1969 , henstillede Kommissionen ved skrivelse af 27 . juni 1969 under henvisning til artikel 37 , stk . 3 , i forbindelse med artikel 33 , stk . 3 , i EOEF-traktaten , at importkvoterne forhoejedes . Forbundsrepublikken Tyskland har endnu ikke truffet foranstaltninger i denne retning .  Forskelsbehandlingen mellem importerede og tyske spirituosa med hensyn til indroemmelse af en betalingsfrist for skatter ( Monopolausgleich og Branntweinaufschlag ) er gradvis blevet reduceret af forbundsrepublikken Tyskland . Men der bestaar endnu en vis forskel , idet der for " Branntweinaufschlag " , som rammer indenlandske produkter , er hjemlet en betalingsfrist for hele beloebet , mens der for  " Monopolausgleich " kun gaelder en saadan frist for et beloeb , der svarer til stoerrelsen af spiritusafgiften .  Bortset fra de ovennaevnte foranstaltninger har forbundsrepublikken Tyskland ikke truffet forholdsregler for at harmonisere " Monopolausgleich " og  " Branntweinaufschlag " , hvilken sidste tilsvarende tyske produkter er underkastet .  3 . Ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse kan ligesom ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse alene indfoeres af monopolet . Handelen med disse produkter er ligeledes udelukkende forbeholdt monopolet .  I betragtning af at de to slags ethylalkohol ikke kan adskilles fra hinanden i ren form , og at der i Tyskland findes en national markedsordning for ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse , hvis effektivitet beror paa bestemmelser om produktion , import og handel med ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse , har Kommissionen hidtil afholdt sig fra at rette henstilling til forbundsrepublikken Tyskland om at traeffe visse foranstaltninger vedroerende dette sidste produkt . For oevrigt overvejes det at erstatte den nationale markedsordning for ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse med en faelles ordning for dette marked .  4 . Skoent de hidtil af forbundsrepublikken Tysklands regering trufne forholdsregler vedroerende akvavit og alkoholdige drikkevarer opfylder pligten til gradvis at tilpasse dette monopol , er de imidlertid ikke tilstraekkelige til med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar at sikre at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere er udelukket , jfr . EOEF-traktatens artikel 37 .  Da den i EOEF-traktaten fastsatte overgangsperiode naermer sig sin afslutning , er det noedvendigt at traeffe alle foranstaltninger ikke alene vedroerende akvavit og alkoholholdige drikkevarer , men ogsaa med hensyn til alkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse for senest den 31 . december 1969 at sikre , at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket .  Formaalet med artikel 37 , som staar i afsnittet om frie varebevaegelser i kapitlet om ophaevelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne , er , fra overgangsperiodens udloeb og vedroerende de varer , der er underkastet et statsligt handelsmonopol ( eller et tilsvarende monopol ) , at opnaa det samme resultat , som for de oevrige varers vedkommende opnaas ved anvendelse af artiklerne 30 til 34 , det vil sige frie varebevaegelser .  Dog er der blevet fastsat en anden fremgangsmaade for at naa dette resultat i de sektorer , der omfattes af statslige handelsmonopoler . Den gradvise tilpasning af dem er blevet bestemt for paa den ene side at tage hensyn til , at de produkter , der er underkastet monopol , for de paagaeldende medlemsstater voldte saerlige problemer , og for paa den anden side at undgaa , at ophaevelsen af de kvantitative restriktioner og af foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for disse sektorer skulle forblive uden praktiske foelger . Det maatte nemlig frygtes , at liberaliseringen af samhandelen med hensyn til de produkter , der er underkastet monopol , ikke kan gennemfoeres , hvis monopolvirksomhederne i kraft af deres eneret til at importere og afsaette visse produkter , frit kunne bestemme i hvilket omfang og paa hvilke vilkaar de produkter , der kommer fra de andre medlesstater , kan indfoeres paa det indenlandske marked ( eller omvendt i hvilket omfang de indenlandske varer kan udfoeres til de oevrige medlemsstater ) .  Det er af denne grund , at det i artikel 37 bestemmes , at fra overgangsperiodens udloeb er " enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar udelukket " .  Det maa understreges , at artikel 37 ikke noejes med at foreskrive afvikling af den forskelsbehandling , som foelger direkte af de bestemmelser , der finder anvendelse paa de varer , der er underkastet monopol ; dette maal kunne , i mangel af en artikel om de statslige handelsmonopoler , naas ved andre bestemmelser i traktaten , saerlig ved dem , som forbyder afgifter med tilsvarende virkning som toldafgifter og foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner . Hvad angaar de saerlige kendetegn ved de statslige monopoler og ved de restriktioner , de kan give anledning til , foelger det af det ovenfor sagte , at formaalet med " tilpasningen " - det vil sige at sikre  " udelukkelsen af enhver forskelsbehandling " - er at udelukke , at der fra overgangsperiodens udloeb kan opstaa forskelsbehandling , som skyldes visse saerlige befoejelser , som monopolvirksomheder har med hensyn til import og afsaetning paa deres marked eller eksport af visse varer .  Da det er disse maal , der fastsaettes i artikel 37 , paahviler det forbundsrepublikken Tyskland at aendre monopolet paa spiritus foer udgangsperiodens udloeb , saaledes at de kan naas . Endvidere paahviler der Kommissionen , foruden dens alminde pligt til at overvaage anvendelsen af traktaten , en pligt til i overensstemmelse med artikel 37 , stk . 6 , at udfaerdige henstillinger vedroerende den naermere udformning af den i denne artikel omhandlede tilpasning .  Kommissionen mener , at det i EOEF-traktatens artikel 37 fastsatte maal ikke kan naas , saa laenge det tyske spiritusmonopol er i stand til at bestemme om , i hvilket omfang og i hvilke kvantiteter varer , der kommer fra de andre medlemsstater , kan indfoeres og afsaettes , og saa laenge der eksisterer forskelle med hensyn til beskatningen af de importerede varer i forhold til de indenlandske produkter . Det forekommer Kommissionen at foruden ophaevelsen af denne forskelsbehandling paa afgiftsomraadet er den bedste loesning til at naa det af artikel 37 fastsatte maal - fordi loesningen er effektiv oejeblikkelig - at afvikle de enerettigheder , som det tyske spiritusmonopol har til at importere , eksportere og afsaette , for saa vidt disse enerettigheder vedroerer handelen mellem medlemsstaterne .  5.5 . Dog er Kommissionen af den opfattelse , at det , i mangel af en faelles markedsordning for ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse , paa grund af den gensidige afhaengighed mellem denne alkohol og ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse og paa grund af at akvavit kan anvendes i stedet for ethylalkohol , hvorved en bedre udnyttelse af denne bringes i fare , ville kunne blive noedvendigt at traeffe saerlige forholdsregler indtil den faelles markedsordnings ikrafttraeden .  I medfoer af EOEF-traktatens artikel 37 , stk . 4 , skal der i tilfaelde af , at et statsligt handelsmonopol indebaerer en regulering , der tilsigter at lette afsaetningen eller sikre en bedre udnyttelse af landbrugsprodukter , ved anvendelse af bestemmelserne i artikel 37 sikres tilsvarende garantier for de paagaeldende producenters beskaeftigelse og levestandard , idet hensyn tages til det tempo , hvori den mulige tilpasning og noedvendige specialisering kan gennemfoeres . Denne regel gaelder for det tyske spiritusmonopol .  Det tyske spiritusmonopol er en national markedsordning . Det har indflydelse paa produktionen af ethylalkohol , saerlig gennem kontingenter og fastsaettelse af koebspriser , hvorved monopolet garanterer de paagaeldende producenter en passende indtaegt . Produktionen af akvavit paavirkes ogsaa med hensyn til maengde og pris ved at begunstige produktion og salg af ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse ; i denne forbindelse tages der hensyn til de interesser , producenterne af visse landbrugsraavarer har . Den ubetingede aabning af det tyske marked for produkterne fra de andre medlemsstater foer ikrafttraedelsen af den faelles markedsordning kunne altsaa faa skadelig indflydelse paa salget af tysk ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse saavel som paa tysk akvavits konkurrencedygtighed og dermed paa beskaeftigelsen af og levestandarden for producenterne af visse landbrugsraavarer .  Kommissionen er af den opfattelse , at der ved tilpasningen af det tyske spiritusmonopol maa tages hensyn til de ovennaevnte forhold .  II  Af disse grunde henstiller Kommissionen til forbundsrepublikken Tyskland , at den i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 37 traeffer foelgende foranstaltninger :  1 . Hvad angaar akvavit og alkoholholdige drikkevarer :  a ) - enhver ansoegning om tilladelser til import af akvavit og alkoholholdige drikkevarer , der kommer fra de andre medlemsstater , bevilges uden begraensning og uden ophold ;   - akvavit og alkoholholdige drikkevarer , der kommer fra de andre medlemsstater , underkastes en afgift , hvis stoerrelse skulle svare til den afgift , der rammer tilsvarende indenlandske produkter ;   - betalingen af afgiften kan foretages inden for den samme frist , som gaelder for tilsvarende indenlandske produkter ;  b ) Kommissionen er af den opfattelse , at indtil bestemmelserne om oprettelse af en faelles markedsordning traeder i kraft for ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse , kunne de interesser , som de tyske producenter af landbrugsraavarer , der videreforarbejdes til alkohol og alkoholholdige drikkevarer , i tilstraekkelig grad beskyttes ved foelgende foranstaltninger :   - indfoert akvavit kan i princippet behandles afgiftsmaessigt , som om den var fremstillet i et braenderi , der producerer 10000 hektoliter ren alkohol pr . aar ;   - den principielle pligt til aftapning paa flasker foer importen bibeholdes ;   - indtil vedtagelsen af faellesskabsbestemmelser , vedtages der eventuelt ikke-diskriminerende kvalitetsnormer , saerlig hvad angaar rom , akvavit og korn , melasse og sukkerroer , samt ikke-diskriminerende bestemmelser om den i akvavit indeholdte alkoholgrad ;   - en saerlig importafgift opkraeves paa alkoholholdige drikkevarer , der kommer fra en anden medlemsstat , paa betingelse af at salgsprisen paa den ethylalkohol , der er bestemt til fremstilling i forbundsrepublikken Tyskland af alkoholholdige drikke , er hoejere end den laveste pris paa ethylalkohol til hvilken en producent af alkoholholdige drikke i den eksporterende medlemsstat kan skaffe sig dette produkt enten paa sit eget marked eller paa markedet i en anden medlemsstat . Stoerrelsen af denne afgift maa i intet tilfaelde overstige forskelle mellem disse priser . I tilfaelde af at den alkoholholdige drik maatte komme fra en anden medlemsstat end den eksporterende medlemsstat , kunne den betragtes som vaerende importeret direkte fra den medlemsstat , hvorfra den hidroerer .  2 . Hvad angaar ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse :  a ) - goer det muligt for statsborgerne i alle medlemsstaterne frit og direkte at importere ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse , der kommer fra medlemsstaterne ;   - goer det muligt for leverandoererne i alle medlemsstaterne at oprette deres eget distributionsnet i forbundsrepublikken Tyskland , at foere lagre dér og frit at fastsaette salgsprisen ;   - goer det muligt for leverandoererne i alle medlemsstaterne frit og direkte at forsyne de tyske forbrugere ;   - uden nogen begraensning muliggoer enhver direkte eksport til de andre medlemsstater ;  b ) Indtil bestemmelserne om oprettelse af en faelles markedsordning for ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse traeder i kraft , kan forbundsrepublikken Tyskland for at sikre afsaetningen af ethylalkohol af landbrugsmaessig oprindelse bestemme :   - at ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse kun maa anvendes i visse industrisektorer , uden at det for oevrigt er tilladt at goere en forskel mellem tyske produkter og dem , der kommer fra de andre medlemsstater ;   - at der ved importen af ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse , der kommer fra de andre medlemsstater , eventuelt kan opkraeves en saerlig afgift , der svarer til forskellen mellem salgsprisen paa tysk ethylalkohol af ikke-landbrugsmaessig oprindelse og den pris , til hvilken det tyske monopol saelger til den paagaeldende industri .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1969 .  Paa Kommissionens vegne  Jean REY  Formand  ( 1 ) EFT nr . 7 af 30 . 1 . 1961 , s . 71/61 .


Avis juridique important

|

31973H0304

73/304/EØF: Kommissionens Henstilling af 20. september 1973 rettet til regeringen for storhertugdømmet Luxembourg vedrørende forslag til det »reglement grand- ducal« om gennemførelse af forordning (EØF) nr. 516/72 samt forordning (EØF) nr. 517/72

EF-Tidende nr. L 283 af 10/10/1973 s. 0016 - 0016

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 20 . september 1973  rettet til regeringen for storhertugdoemmet Luxembourg vedroerende forslag til det  " reglement grand-ducal " om gennemfoerelse af forordning ( EOEF ) nr . 516/72 samt forordning  ( EOEF ) nr . 517/72   ( 73/304/EOEF )  Den faste repraesentation for storhertugdoemmet Luxembourg har med skrivelse af 6 . juli 1973 forelagt Kommissionen et forslag til et " reglement grand-ducal " om gennemfoerelse af Raadets forordning ( EOEF ) nr . 516/72 af 28 . februar 1972 om indfoerelse af faelles regler for pendulkoersel med omnibusser mellem medlemsstaterne ( 1 ) og Raadets forordning nr . 517/72 af 28 . februar 1972 om indfoerelse af faelles regler for rutekoersel og saerlige former for rutekoersel med omnibusser mellem medlemsstaterne ( 2 ) .  Denne forelaeggelse er en hoering af Kommissionen i henhold til artikel 24 i forordning ( EOEF ) nr . 516/72 og artikel 22 i forordning ( EOEF ) nr . 517/72 .  Kommissionen tager til efterretning , at forslaget til et  " règlement grand-ducal " sigter til de gennemfoerelsesforanstaltninger , som medlemsstaterne er forpligtede til at traeffe i henhold til Raadets forannaevnte forordninger . I henhold til de ovennaevnte artikler skal disse foranstaltninger bl.a . vedroere organisation af , fremgangsmaade ved og midler til kontrol samt sanktioner , der skal gaelde i tilfaelde af overtraedelse . For saa vidt angaar rutekoersel og saerlige former for rutekoersel skal de ifoelge artikel 22 , stk . 3 i forordning ( EOEF ) nr . 517/72 endvidere fastlaegge , om og under hvilke forudsaetninger tilladelsen eller driften af den paagaeldende koersel kan overdrages .  Kommissionen er af den opfattelse , at de fastsatte bestemmelser svarer til de forpligtelser , som er paalagt medlemsstaterne , for saa vidt angaar organisationen af , fremgangsmaaden ved og midlerne til kontrol samt de sanktioner , der skal gaelde i tilfaelde af overtraedelse .  Kommissionen bemaerker imidlertid , at forslaget til et  " reglement grand-ducal " ikke praeciserer , at overdragelse af tilladelsen udelukkende angaar rutekoersel og saerlige former for rutekoersel . Den bemaerker endvidere , at forslaget goer overdragelse af tilladelsen betinget af et forudgaaende samtykke fra den myndighed , der har udstedt tilladelsen , uden at betingelserne for overdragelsen eller driften af den paagaeldende koersel er fastsat .  Kommissionen henstiller derfor til Storhertugdoemmet Luxembourgs regering at supplere bestemmelserne i det omhandlede forslag til " règlement grand-ducal "   - dels ved at praecisere , at forholdet vedroerende overdragelse af tilladelse udelukkende sigter til tilladelse til rutekoersel og saerlige former for rutekoersel ,   - dels ved at fastsaette betingelserne for overdragelse af tilladelsen eller af driften af den paagaeldende koersel .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 20 . september 1973 .  Paa Kommissionens vegne  François-Xavier ORTOLI  Formand  ( 1 ) EFT nr . L 67 af 20 . 3 . 1972 , s . 13 .  ( 2 ) EFT nr . L 67 af 20 . 3 . 1972 , s . 19 .


title: Kommissionens henstilling nr. 788/78/EKSF af 19. april 1978 om forlængelse af de midlertidige antidumpingforanstaltninger i forbindelse med indførsel af stålprodukter med oprindelse i Tjekkoslovakiet

text:
20. 4. 78                                  De Europæiske Fællesskabers Tidende                             Nr. L 106/ 19
                               KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 788/78/ EKSF
                                                   af 19. april 1978
              om forlængelse af de midlertidige antidumpingforanstaltninger i forbindelse
                         med indførsel af stålprodukter med oprindelse i Tjekkoslovakiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE                                 FØLGENDE HENSTILLING :
FÆLLESSKABER RETTER —
                                                                                Artikel 1
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det
europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 74,          De midlertidige antidumpingforanstaltninger, der er
under henvisning til Kommissionens henstilling 77/             indført ved henstilling nr. 1 1 2/78/EKSF, nr. 1 1 9/78/
                                                               EKSF, nr. 121 /78/EKSF og nr. 120/78/EKSF for ind
329/EKSF af 15. april 1977 om beskyttelse mod dum
                                                               førselen af stålprodukter med oprindelse i Tjekkoslova
ping, præmier eller subventioner fra lande, der ikke til      kiet, forlænges for et tidsrum af højst tre måneder.
hører Det europæiske Kul- og Stålfællesskab ('), som
ændret ved henstilling nr. 3004/77/EKSF (2), særlig ar
                                                                                Artikel 2
tikel 16 og 19,
under henvisning til udtalelser fra Det rådgivende             Med forbehold af bestemmelserne i artikel 1 frigives
Udvalg, som er nedsat i henhold til henstilling 77/            det beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midler
329/EKSF, og                                                   tidig antidumpingtold, i den udstrækning, importøren
                                                               over for de kompetente nationale myndigheder godt
ud fra følgende betragtninger :                                gør, at antidumpingtolden skyldes en lavere værdi
Ved henstilling nr. 1 12/78/EKSF (3), nr. 119/78/              som følge af, at varernes kvalitet er ringere end den
EKSF (4), nr. 121 /78/EKSF (*) og nr. 1 20/78/EKSF (6)         ringeste kvalitet, der er beskrevet i Kommissionens
har Kommissionen indført midlertidig antidumping              seneste offentliggørelse af basispriser.
told for indførselen af stålprodukter med oprindelse i
Tjekkoslovakiet,                                                                        Artikel 3
undersøgelsen af dette spørgsmål er endnu ikke afslut         Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne. Den
tet, og eksportører og importører, der vides at være be       træder i kraft i hver medlemsstat på datoen for offent
rørt, har anmodet om, at tolden forlænges for et tids         liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
rum af højst tre måneder ;
det er derfor rimeligt at forlænge de midlertidige for        Udfærdiget i Bruxelles, den 19. april 1978.
anstaltninger ;
der bør imidlertid tages passende hensyn til en even                                    På Kommissionens vegne
tuel lavere værdi af de indførte produkter, som impor                                     Étienne DAVIGNON
tørerne påberåber sig og på tilfredsstillende måde påvi
ser over for de kompetente nationale myndigheder —                                     Medlem af Kommissionen
 ») EFT nr. L 114 af 5. 5. 1977, s. 6.
 2) EFT nr. L 352 af 31 . 12. 1977, s. 13.
 3) EFT nr. L 17 af 21 .  1. 1978, s. 27.
4)  EFT nr. L 19 af 24.   1. 1978, s. 5.
5)  EFT nr. L 19 af 24.   1. 1978, s. 9.
6)  EFT nr. L 19 af 24.   1. 1978, s. 7.


Vigtig juridisk meddelelse

|

E2002C0912(02)

EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling af 5. marts 2002 om et samordnet overvågningsprogram for 2002 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse andre vegetabilske produkter

EF-Tidende nr. C 216 af 12/09/2002 s. 0009 - 0012

EFTA-Tilsynsmyndighedens henstillingaf 5. marts 2002om et samordnet overvågningsprogram for 2002 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse andre vegetabilske produkter(2002/C 216/06)EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN,SOM HENVISER til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 109 og protokol 1,SOM HENVISER til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en Tilsynsmyndighed og en Domstol, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1,SOM HENVISER til den retsakt, der er tilføjet til punkt 38 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen (Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn(1)), med senere ændringer, særlig artikel 7, stk. 2, litra b),SOM HENVISER til den retsakt, der er tilføjet til punkt 54 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen (Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grønsager(2)), med senere ændringer, særlig artikel 4, stk. 2, litra b),SOM HAR HØRT det EFTA-Levnedsmiddeludvalg, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, ogSOM TAGER FØLGENDE I BETRAGTNING:(1) I henhold til artikel 7, stk. 2, litra b), i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 90/642/EØF skal EFTA-Tilsynsmyndigheden hvert år inden den 31. december forelægge det EFTA-Levnedsmiddeludvalg, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, en henstilling om tilrettelæggelse af et samordnet overvågningsprogram for at sikre overholdelse af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er opført i bilag II til ovennævnte direktiver. Ifølge artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 645/2000(3) kan sådanne henstillinger gælde for perioder på mellem et og fem år.(2) EFTA-Tilsynsmyndigheden bør gradvis arbejde hen imod et system, der gør det muligt at anslå den faktiske eksponering for pesticider gennem føden som anført i artikel 7, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 90/642/EØF. For at gøre det lettere at undersøge, om det kan lade sig gøre at foretage sådanne skøn, bør der fremskaffes data for overvågning af pesticidrester i en række fødevarer, der udgør væsentlige bestanddele af kosten i Europa. På grundlag af de ressourcer, der er til rådighed i EFTA-staterne til overvågning af pesticidrester, kan EFTA-staterne kun analysere prøver af otte produkter hvert år i forbindelse med et koordineret overvågningsprogram. Brugen af pesticider ændrer sig inden for en rullende programperiode på fem år. Hvert pesticid bør således generelt overvåges i 20-30 fødevarer i en række 3-års cyklusser.(3) EFTA-staterne bør indføre metoder til fortsat overvågning, da det gør det lettere at konstatere ændringer i pesticidernes forekomst.(4) Restkoncentrationer af pesticiderne acephat, benomylgruppen, chlorpyriphos, iprodion og methamidophos bør overvåges i 2002, da dette vil gøre det muligt at undersøge, om det kan lade sig gøre at anvende disse pesticider til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, eftersom disse forbindelser (identificeret som gruppe A i bilaget) allerede er blevet overvåget i perioden 1996-2001.(5) Restkoncentrationer af pesticiderne diazinon, metalaxyl, methidathion, thiabendazol og triazophos bør overvåges i perioden 2002-2005, da dette vil gøre det muligt at undersøge, om det kan lade sig gøre at anvende disse pesticider til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, eftersom disse forbindelser (identificeret som gruppe B i bilaget) allerede er blevet overvåget i perioden 1997-2001.(6) Restkoncentrationer af pesticiderne chlorpyriphos-methyl, deltamethrin, endosulfan, imazalil, lambda-cyhalothrin, manebgruppen, mecarbam, permethrin, pirimiphos-methyl og vinclozolin bør overvåges i perioden 2002-2005, da dette vil gøre det muligt at undersøge, om det kan lade sig gøre at anvende disse pesticider til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, eftersom disse forbindelser (identificeret som gruppe C i bilaget) allerede er blevet overvåget i perioden 1998-2001.(7) Restkoncentrationer af pesticiderne azinphos-methyl, captan, chlorothalonil, dichlofluanid, dicofol, dimethoat, folpet, malathion, omethoat, oxydemeton-methyl, phorat, procymidon, propyzamid og azoxystrobin bør overvåges i perioden 2002-2005, da dette vil gøre det muligt at undersøge, om det kan lade sig gøre at anvende disse pesticider til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, eftersom disse forbindelser (identificeret som gruppe D i bilaget) allerede er blevet overvåget i 2001.(8) Restkoncentrationer af pesticiderne aldicarb, bromopropylat, cypermethrin, methiocarb, methomyl, parathion og tolylfluanid bør overvåges i perioden 2002-2005, da dette vil gøre det muligt at undersøge, om det kan lade sig gøre at anvende disse pesticider til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, eftersom disse forbindelser (identificeret som gruppe E i bilaget) vil blive overvåget i 2002.(9) Det er nødvendigt at anvende en systematisk statistisk metode til at fastsætte antallet af prøver, der skal tages i forbindelse med hver samordnet overvågningsforanstaltning. En sådan metode er beskrevet af Codex Alimentarius-kommissionen(4). På grundlag af en binomial sandsynlighedsfordeling kan det beregnes, at undersøgelse af 459 prøver giver 99 % sikkerhed for at opdage en prøve, der indeholder pesticidrester over detektionsgrænsen, hvis 1 % af de vegetabilske produkter indeholder restkoncentrationer over detektionsgrænsen. Der bør derfor tages mindst 459 prøver i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som helhed. For EFTA-staterne henstilles det, at der - på grundlag af befolkningens størrelse og antallet af forbrugere - mindst tages 12 prøver pr. produkt om året.(10) Eksperter fra EF-medlemsstaterne drøftede udkast til retningslinjer for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester i Oeiras i Portugal den 15.-16. september 1997, og de blev drøftet og taget ad notam i undergruppen vedrørende pesticidrester under arbejdsgruppen vedrørende plantesundhed den 20.-21. november 1997. Der er enighed om, at udkastet til retningslinjer så vidt muligt bør gennemføres af EF-medlemsstaternes analyselaboratorier og revideres i lyset af erfaringen. Retningslinjerne blev igen drøftet og revideret af EF-medlemsstaternes eksperter i Athen, Grækenland, den 15.-17. november 1999. De reviderede retningslinjer er blevet forelagt Den Stående Komité for Plantesundhed og offentliggjort af Kommissionen(5).(11) I henhold til artikel 7, stk. 2, litra a), i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 2, litra a), i direktiv 90/642/EØF skal EFTA-staterne angive hvilke kriterier, de har lagt til grund for udarbejdelsen af de nationale overvågningsprogrammer, når de sender oplysninger til EFTA-Tilsynsmyndigheden om gennemførelsen i det foregående år. Det bør også oplyses, hvilke kriterier der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af prøver og analyser, hvilke indberetningsniveauer der anvendes, og efter hvilke kriterier de er fastsat. Der bør gives nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier i henhold til direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(6).(12) Oplysninger om overvågningsprogrammernes resultater er yderst velegnede til elektronisk databehandling, -lagring og -transmission. EF-medlemsstaterne kan sende Kommissionen data på disketter med den ønskede formatering. EFTA-staterne kan anvende samme format og bør derfor kunne sende deres rapporter til EFTA-Tilsynsmyndigheden i standardformatet. Det er mest effektivt, hvis der udarbejdes retningslinjer for videreudvikling af et sådant standardformat,HENSTILLER TIL EFTA-STATERNE:1. at de udtager prøver og foretager analyser af de produkt/pesticidrestsammensætninger, der er anført i bilaget til denne henstilling, på grundlag af de 12 stikprøver af hvert produkt, som i det omfang det er muligt afspejler egne, EØS-landes og tredjelandes andel af det nationale marked; for mindst et pesticid, der eventuelt udgør en akut risiko, skal der for et af produkterne udføres en individuel analyse af emnerne i den sammensatte prøve: der bør udtages to prøver af et passende antal emner, fortrinsvis fra den samme producent; hvis der i den første sammensatte prøve påvises indhold af pesticidet, bør den anden prøve analyseres individuelt; i 2002 bør mindst en af følgende kombinationer undersøges: aldicarb/kartofler, aldicarb/bananer, oxydemeton-methyl/spinat, chlorpropham/kartofler og phosmet/pærer2. at de senest den 31. august 2003 indberetter resultaterne for den del af den særlige foranstaltning, der er fordelt for 2002 i bilaget, med oplysning om, hvilke analysemetoder der er anvendt, og hvilke indberetningsniveauer der er fastsat, i henhold til kvalitetskontrolprocedurerne for analyse af pesticidrester. Rapporten bør udarbejdes i et format, herunder elektronisk format, som fastlagt i bilag II og III til EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling for 1999(7)3. at de senest den 31. august 2002 sender EFTA-Tilsynsmyndigheden og de øvrige EFTA-stater alle de oplysninger, der kræves i artikel 7, stk. 3, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, i direktiv 90/642/EØF, om overvågningen i 2001 for i hvert fald ved stikprøvekontrol at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne, herunder:1) resultaterne af deres nationale programmer for pesticider, der står i bilag II til direktiv 86/362/EØF og direktiv 90/642/EØF, i forhold til harmoniserede værdier, og hvis der endnu ikke er fastsat nogen på EF-niveau, i forhold til de nationale værdier2) oplysninger om deres laboratoriers kvalitetskontrolprocedurer og især oplysninger om aspekter ved retningslinjerne for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, som de ikke har kunnet anvende eller har haft vanskeligt ved at anvende3) oplysninger om godkendelse af analyselaboratorierne i henhold til artikel 3 i direktiv 93/99/EØF (herunder godkendelsestype, godkendelsesorgan og kopi af godkendelsen)4) oplysninger om de præstationsprøvninger og ringtest, laboratoriet har deltaget i4. at de senest den 30. september 2002 tilsender EFTA-Tilsynsmyndigheden deres planlagte nationale program for overvågning af de maksimalgrænseværdier, der er fastsat ved direktiv 90/642/EØF og 86/362/EØF for 2003.Denne henstilling er rettet til Island, Liechtenstein og Norge.Udfærdiget i Bruxelles, den 5. marts 2002.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneBernd HammermannMedlem af kollegietPeter DyrbergDirektør(1) EFT L 221 af 7.8.1986, s. 37.(2) EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71.(3) EFT L 78 af 29.3.2000, s. 7.(4) Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1, bind 2, s. 372.(5) Dokument SANCO 3103/2000(http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/pest/index_en.htm).(6) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(7) EFT L 74 af 23.3.2000, bilag II (kvalitetskontrolprocedurer), s. 25, og bilag III (arbejdsdokument/indberetningsformat), s. 38.BILAGPesticid/produkt-kombinationer, som skal overvåges i forbindelse med den særlige foranstaltning, der er nævnt i punkt 1 i henstillingen>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31974H0430

74/430/EØF: Kommissionens Henstilling af 19. juli 1974 til Den Franske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for tændstikker overfor de nye medlemsstater

EF-Tidende nr. L 237 af 29/08/1974 s. 0002 - 0002

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 19 . juli 1974  til Den franske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for taendstikker overfor de nye medlemsstater   ( 74/430/EOEF )  I . I Frankrig er der et monopol paa indfoersel af taendstikker , som er et statsligt handelsmonopol , som omhandlet i artikel 37 i EOEF-traktaten . Indfoerselen af taendstikker er forbeholdt staten og henlagt til Service d'exploitation industrielle des tabacs et des allumettes  ( SEITA ) . Derimod er handelen med taendstikker en gros og en detail fri . Ved lov nr . 72-1069 af 4 . december 1972 samt ved décret nr . 72-1253 af 29 . december 1972 om gennemfoerelsesforanstaltningerne er det franske monopol blevet tilpasset i forhold til De europaeiske Faellesskabers oprindelige medlemsstater .  II . Ifoelge artikel 44 i akten vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne skal de nye medlemsstater gradvist tilpasse deres statslige handelsmonopoler , som omfattes af EOEF-traktatens artikel 37 , stk . 1 , saaledes at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket inden 31 . december 1977 ; endvidere bestemmes det i artikel 44 , stk . 1 , 2 . afsnit , at de oprindelige medlemsstater paatager sig tilsvarende forpligtelser over for de nye medlemsstater .  I henhold til den naevnte artikels stk . 2 , retter Kommissionen fra begyndelsen af 1973 henstillinger til medlemsstaterne vedroerende fremgangsmaader og tempo for den i denne artikel fastsatte tilpasning .  III . Taendstikker er ikke undergivet statsligt handelsmonopol i nogen af de nye medlemsstater .  Indtil nu er der ikke i Frankrig truffet nogen foranstaltninger for at liberalisere indfoerselen af taendstikker fra de nye medlemsstater . Det er Kommissionens opfattelse , at den tilpasning , der er fastsat i artikel 44 i akten vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne , boer medfoere afskaffelse af den forskelsbehandeling , som bestaar i , at indfoerselen af taendstikker hidroerende fra de nye medlemsstater kan begraenses , og som skyldes , at SEITA forbeholder sig efter eget skoen at give eller afslaa indfoerselstilladelser .  IV . Af disse grunde , og idet Kommissionen tager forbehold med hensyn til den stilling , som resultaterne af gennemfoerelsen af denne henstilling senere matte fa den til at indtage , henstiller den , under henvisning til artikel 44 , stk . 2 , i akten vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af traktaterne , til Den franske Republik :  1 . at aabne et kontingent for taendstikker indfoert fra nye medlemsstater , der   - for aaret 1974 svarer til 3 % af den franske produktion i aaret 1973 ,   - for aaret 1975 svarer til 5 % af den franske produktion i aaret 1974 ,   - for aaret 1976 svarer til 9 % af den franske produktion i aaret 1975 ,   - for aaret 1977 svarer til 15 % af den franske produktion i aaret 1976 ,  idet det forudsaettes , at ingen kvantitativ begraensning af indfoerselen af taendstikker fra de nye medlemsstater er tilladt efter den 31 . december 1977 ,  2 . ved passende annoncering , herunder saerligt ved offentliggoerelse i " Journal Officiel de la République française " , at give importoerer meddelelse om de muligheder , de har for inden for de ovennaevnte kontingenter at skaffe sig forsyninger af taendstikker hidroerende fra de nye medlemsstater .  3 . Senest den 31 . december 1977 at ophaeve SEITA's ind - og udfoerselsmonopol i forholdet til nye medlemsstater .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 19 . juli 1974 .  Paa Kommissionens vegne  François-Xavier ORTOLI  Formand


Avis juridique important

|

31985H0111

85/111/EØF: Kommissionens henstilling af 15. januar 1985 vedrørende konventionen af 19. juni 1980 om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser (kontraktkonventionen) (Kun den tyske udgave er autentisk)

EF-Tidende nr. L 044 af 14/02/1985 s. 0042 - 0043

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 15. januar 1985  vedroerende konventionen af 19. juni 1980 om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser (kontraktkonventionen)  (Kun den tyske udgave er autentisk)  (85/111/EOEF)  I  Konventionen om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser (kontraktkonventionen), blev forelagt til undertegnelse i Rom den 19. juni 1980 og er blevet undertegnet af alle Faellesskabets ti medlemsstater, nemlig den 19. juni 1980 af Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg og Nederlandene, den 10. marts 1981 af Danmark, den 7. december 1981 af Det forenede Kongerige, ligesom repraesentanter for medlemsstaternes regering den 10. april 1984 undertegnede overenskomsten om Graekenlands tiltraedelse af kontraktkonventionen.  Kontraktkonventionen er det foerste skridt paa vejen til harmonisering og kodifikation af de almindelige lovvalgsregler paa det privatretlige omraade inden for Faellesskabet. Formaalet med denne harmonisering er at goere det lettere at fastlaegge, hvilken lov der skal finde anvendelse, og at oege retssikkerheden. Den skal desuden sikre, at alle retsinstanser inden for Faellesskabet altid anvender samme materielle ret, naar tvistens genstand er den samme mellem de samme parter. Saafremt parterne kan vaelge mellem domstole i forskellige medlemsstater, maa dette valg ikke have indflydelse paa, hvilken materiel ret der skal anvendes paa retstvisten. Formaalet er altsaa at undgaa den saakaldte »forum shopping«. Kontraktkonventionen er dermed en logisk viderefoerelse af den harmonisering, der blev indledt med konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager (domskonventionen).  II  Med kontraktkonventionen er der skabt ensartede lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser inden for Faellesskabet. Konventionens bestemmelser har karakter af enhedslovgivning. Dette fremgaar af praeamblen, hvori medlemsstaterne udtaler oensket, om »inden for den internationale privatrets omraade at fortsaette det lovharmoniseringsarbejde, som allerede er gjort inden for Faellesskabet, saerlig vedroerende retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgoerelser« og »indfoere ensartede regler om, hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser«.  Kontraktkonventionens afsnit II baerer logisk nok overskriften »Ensartede regler«. Konventionens artikel 25 indeholder bestemmelser om konsultationer mellem de stater, der har undertegnet konventionen, naar en kontraherende stat er af den opfattelse, at »den ved konventionen opnaaede harmonisering vil blive beroert ved indgaaelsen af andre overenskomster. . .«. Endelig hedder det i faelleserklaeringen af 19. juni 1980 vedroerende kontraktkonventionen, at forskellige fortolkninger af konventionen ikke maa skade dens enhedskarakter. Heraf kan udledes, at alle kontraherende stater har pligt til at gennemfoere kontraktkonventionen i deres nationale lovgivning paa en maade, der er i overensstemmelse med konventionens karakter af enhedslovgivning.  En ensartet fortolkning er kun mulig, naar de kontraherende staters domstole erkender, at konventionen indeholder bestemmelser, der er faelles for alle kontraherende stater, og anvender disse i overensstemmelse hermed. Efter Kommissionens opfattelse er de kontraherende stater forpligtet til at gennemfoere kontraktkonventionen paa en maade, der muliggoer dette. Hvis kontraktkonventionen kun kunne anvendes indirekte i fortolkningsoejemed, naar der opstaar tvivl om fortolkningen af de bestemmelser, der er vedtaget til gennemfoerelse heraf, ville dette vaere i strid med kontraktkonventionens enhedskarakter.  Den paataenkte gennemfoerelse af kontraktkonventionen i Forbundsrepublikken Tyskland ville, hvis den finder sted i henhold til artikel 1, stk. 2, i forslaget til lov om kontraktkonventionen (EGBGB-E/Bundestagsdrucksache 10/503), udelukke en umiddelbar anvendelse af bestemmelser, der er indeholdt i kontraktkonventionens artikel 1-21. Hvis der ved konventionens inkorporering i ikrafttraedelsesloven til BGB (EGBGB-E) blev foretaget aendringer, udeladelser og tilpasninger af disse europaeiske bestemmelser med det formaal at bringe dem i overensstemmelse med tyske ikrafttraedelsesloves systematik, ville det desuden indebaere, at konventionens bestemmelser mistede deres karakter af en enhedslovgivning, der er faelles retskilde for alle Faellesskabets medlemsstater. I henhold til artikel 36 i EGBGB-E skal de tyske domstole tage hensyn til den internationale karakter af de bestemmelser, der er vedtaget i henhold til kontraktkonventionen. Denne bestemmelse, der er taget fra kontraktkonventionens artikel 18, lyder saaledes:  »Artikel 36  Ensartet fortolkning  Ved fortolkningen og anvendelsen af de bestemmelser i dette afsnit, der gaelder for kontraktlige forpligtelser, skal der tages hensyn til bestemmelsernes internationale karakter og til det oenskelige i, at der opnaas ensartethed ved fortolkningen og anvendelsen af disse bestemmelser i de lande, der har undertegnet konventionen af 19. juni 1980, om hvilken lov der skal anvendes paa kontraktlige forpligtelser (BGBL. . . . II, s. . . .)«.  Artikel 36 aabner ikke mulighed for opfyldelse af de forpligtelser, der foelger af kontraktkonventionens artikel 1-21, hvis umiddelbare anvendelse udelukkes i artikel 1, stk. 2, i forslaget til samtykkelov.  Andre bestemmelser i kontraktkonventionen, der er indeholdt i artikel 1-21, inkorporeres ikke i EGBGB-E; dette er f.eks. tilfaeldet med artikel 1, stk. 1, og stk. 2, litra a), b), d), g) og h) (anvendelsesomraade), artikel 20 (faellesskabsrettens forrang) og artikel 21 (forholdet til andre konventioner).  I EGBGB-E foretages en raekke, dels redaktionelle, dels materielle, aendringer af kontraktkonventionens bestemmelser. Dette gaelder navnlig artikel 13 »Subrogation« (artikel 33, stk. 3, EGBGB-E), artikel 15 (»Udelukkelse af renvoi og af Weiterverweisung« - artikel 3 og 4 i EGBGB-E), artikel 16 (»Ordre public« - artikel 6 i EGBGB-E) og artikel 19 (»Stater med mere end ét retssystem« - artikel 4, stk. 3, i EGBGB-E).  Generelt vanskeliggoeres forstaaelsen og fortolkningen af kontraktkonventionens bestemmelser af, at de i EGBGB-E er opdelt i forskellige afsnit.  Selv om artikel 36 i EGBGB-E anvendes noeje efter bogstaven, ville der ikke dermed vaere skabt en enhedsret, der foerer til den tilstraebte klarhed og restssikkerhed. Tvaertimod ville det vanskeliggoere arbejdet for domstolene, fordi de ville vaere noedsaget til at sammenligne tekster, der baade formelt og reelt er indbyrdes afvigende, og traeffe afgoerelse om, hvilke bestemmelser i den nationale ret der svarer til kontraktkonventionen, naar de eventuelt anmoder EF-Domstolen om en fortolkning heraf.  Den systematisering, der var formaalet med at transformere kontraktkonventionen i EGBGB, ville i denne form ikke blot foere til en formel aendring af den enhedslovgivning, der er faelles for alle Faellesskabets medlemsstater, men ogsaa til en reel og materiel omdannelse af selve enhedslovgivningen.  Den forudsete form for transformation ville endvidere goere en kompetence for De europaeiske Faellesskabers Domstol i forhold til Forbundsrepublikken virkningsloes i praksis. Dette strider mod den forpligtelse som ogsaa Forbundsrepublikken har paataget sig i Faelleserklaeringen til kontraktkonventionen til »at undersoege muligheden for at tillaegge De europaeiske Faellesskabers Domstol kompetence paa visse omraader, og i paakommende tilfaelde indlede forhandlinger om en aftale med henblik herpaa.«  Da samtlige Faellesskabets medlemsstater med undertegnelsen af kontraktkonventionen har vedtaget at harmonisere et vigtigt omraade inden for international privatret, maa ogsaa bestraebelser paa at kodificere, systematisere og formulere en national lovgivning noedvendigvis udfoldes inden for de rammer, denne harmonisering noedvendigvis afstikker. Den enkelte medlemsstat maa undlade at traeffe nogen foranstaltninger, der kan bringe virkeliggoerelsen af de i konventionen fastlagte maal i fare, og boer kun traeffe dem, der er bedst egnet til opfyldelsen af disse maal.  III  Med hjemmel i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led, retter Kommissionen ud fra ovennaevnte betragtninger foelgende henstilling:  1. Kommissionen henstiller til Forbundsrepublikken Tyskland at udnytte alle de forfatningsmaessige muligheder for at sikre:  a) at dens domstole umiddelbart kan henholde sig til kontraktkonventionens ordlyd, og  b) at aendringer i indhold, formulering og raekkefoelge samt udeladelser og tilpasninger af bestemmelserne i kontraktkonventionen undgaas, naar den gennemfoeres i den nationale lovgivning.  2. Denne henstilling er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 15. januar 1985.  Paa Kommissionens vegne  COCKFIELD  Medlem af Kommissionen