title: Kommissionens henstilling af 28. april 2010 om initiativet til fælles programmering af forskningsindsatsen Landbrug, fødevaresikkerhed og klimaændringer

text:
               4.5.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 111/27

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 28. april 2010
   om initiativet til fælles programmering af forskningsindsatsen »Landbrug, fødevaresikkerhed og klimaændringer«
   (2010/253/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 181, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Klimaforandringer udgør en alvorlig trussel for landbrugs- og skovbrugssektorerne, der er direkte afhængige af klimabetingelser, mens emissioner fra landbrug i Unionen udgør 14 % af de globale drivhusgasemissioner.

               (2)

               Klimaændringer udgør en af hovedudfordringerne for landbruget i forbindelse med brødfødning af verdens befolkning, der anslås til at nå 9 milliarder inden 2050.

               (3)

               Den globale efterspørgsel efter fødevarer vil formodentlig stige med 50 % inden 2030 og fordobles inden 2050 i en periode, hvor efterspørgslen efter biomasse til nonfoodformål forventes at stige kraftigt.

               (4)

               Landbruget og skovbruget står over for en betydeligt stigende efterspørgsel efter nonfoodprodukter i form af biomasse som følge af forebyggende foranstaltninger i andre sektorer og behovet for at skifte til en lavkulstoføkonomi.

               (5)

               Globale beholdninger af en række hovednæringsmidler er blevet mindre, og stigende fødevarepriser (f.eks. som dem i 2008) kommer i fremtiden sandsynligvis til at forekomme hyppigere, hvis den stigende efterspørgsel ikke konsekvent kan efterkommes gennem forsyninger.

               (6)

               Klimaændringer kan have konsekvenser for dyrkningsudbytte, husdyrproduktion og produktionsstedets placering og være afgørende for landbrugsbedrifters indtjening, arealanvendelsen og økonomien i landdistrikterne i visse dele af Unionen.

               (7)

               Landbrugssektoren i tropiske og subtropiske lande, navnlig i Afrika syd for Sahara, er meget sårbar over for klimaændringer, og enhver alvorlig fødevarekrise i disse regioner vil have konsekvenser for Europa.

               (8)

               Der er behov for samordnede aktioner til forhindring af, at disse kombinerede risici medfører varig skade, og med henblik på at opnå en bæredygtig fødevareforsyning under klimaforhold, der ændrer sig.

               (9)

               Dette initiativ til fælles programmering er også relevant i forbindelse med udviklingen af den fælles landbrugspolitik.

               (10)

               På et møde den 3. december 2009 anerkendte Rådet (konkurrenceevne) »Landbrug, fødevaresikkerhed og klimaændringer« som et område, hvor fælles programmering vil medføre en betydelig merværdi for medlemsstaternes nuværende fragmenterede forskningsprojekter. Der blev derfor vedtaget konklusioner om anerkendelse af behovet for at iværksætte et initiativ til fælles programmering på området, og Kommissionen blev opfordret til at deltage i udarbejdelsen af dette initiativ. Rådet understregede endvidere, at fælles programmering er en proces, der iværksættes af medlemsstaterne med Kommissionen som koordinerende instans.

               (11)

               Fælles programmering af forskning inden for landbrug, fødevaresikkerhed og klimaændringer vil fremme samlingen af færdigheder, viden og ressourcer med henblik på at udvikle forskningen for at løfte udfordringen med fødevaresikkerhed og truslen fra klimaændringerne, den globale befolkningstilvækst og efterspørgslen efter fødevarer og nonfoodprodukter.

               (12)

               For at nå de mål, der opstilles i denne henstilling, bør medlemsstaterne samarbejde med Kommissionen om at udforske mulige initiativer fra Kommissionens side med henblik på at bistå medlemsstaterne med at udforme og gennemføre den strategiske forskningsdagsorden. Medlemsstaterne bør også samarbejde med Den Stående Komité for Landbrugsforskning for at sikre koordineringen af aktiviteterne under den fælles programmering med den bredere forskningsdagsorden inden for landbrug.

               (13)

               Medlemsstaterne bør jævnligt aflægge rapport til Kommissionen om, hvordan gennemførelsen af initiativet til fælles programmering skrider frem, således at Kommissionen kan aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne opfordres til at udarbejde en fælles vision om, hvordan samarbejde og koordinering inden for forskning på EU-plan kan løfte udfordringen med fødevaresikkerhed og truslen fra klimaændringerne, den globale befolkningstilvækst og efterspørgslen efter fødevarer og nonfoodprodukter.

               2.

               Medlemsstaterne opfordres til at iværksætte en fælles strategisk forskningsdagsorden til fastsættelse af forskningsbehov og -mål på mellemlang og lang sigt inden for fødevaresikkerhed gennem tilpasning til og forebyggelse af klimaændringernes konsekvenser for landbruget. Den strategiske forskningsdagsorden bør indeholde en implementeringsplan til fastsættelse af prioriteter og tidsfrister og udformning af de foranstaltninger, instrumenter og ressourcer, der er nødvendige i forbindelse med gennemførelsen heraf.

               3.

               Medlemsstaterne opfordres til at inddrage følgende foranstaltninger som del i den strategiske forskningsdagsorden og implementeringsplanen:

                           a)

                           finde frem til og udveksle oplysninger om relevante nationale programmer og forskningsaktiviteter

                           b)

                           styrke kapaciteten inden for fælles fremtidsstudier og teknologivurdering med henblik på at sikre, at opdukkende og nye trusler konstant overvåges og indberettes med jævne mellemrum

                           c)

                           udveksle information, ressourcer, bedste praksis, metoder og retningslinjer

                           d)

                           udpege områder eller forskningsaktiviteter, der vil drage fordel af koordinering eller fælles forslagsindkaldelser eller samling af ressourcer

                           e)

                           fastsætte forskningsprocedurerne, der skal gennemføres i fællesskab på områderne som omtalt i litra d)

                           f)

                           i påkommende tilfælde dele eksisterende forskningsinfrastrukturer eller udvikle nye systemer

                           g)

                           eksportere og udbrede viden, innovation og tværfaglige tilgange til andre dele af Europa og verden og sikre, at forskningsresultater til forbedring af Europas konkurrenceevne og politikudformning udnyttes effektivt

                           h)

                           fremme bedre samarbejde mellem den offentlige og den private sektor og åben innovation mellem forskellige erhvervssektorer

                           i)

                           tage højde for behovsændringerne hos forbrugere og i landbrugsindustrien i Unionen i forbindelse med udarbejdelsen af mål for hermed forbundne programmer.

               4.

               Medlemsstaterne opfordres til at oprette et fælles forvaltningsorgan inden for landbrug, fødevaresikkerhed og klimaændringer med mandat til at opstille fælles betingelser, regler og procedurer for samarbejde og koordinering og til at overvåge gennemførelsen af den strategiske forskningsdagsorden.

               5.

               Medlemsstaterne opfordres til i fællesskab at gennemføre den strategiske forskningsdagsorden, herunder gennem deres nationale forskningsprogrammer eller andre nationale forskningsaktiviteter.

               6.

               Medlemsstaterne opfordres til at samarbejde med Kommissionen om at udforske mulige initiativer fra Kommissionens side med det formål at bistå medlemsstaterne med at udforme og gennemføre den strategiske forskningsdagsorden og koordinere fælles programmering med andre EU-foranstaltninger på området.

               7.

               Medlemsstaterne opfordres til at samarbejde med Kommissionen om at finde frem til mulige måder at inddrage landbrugssamfundet og andre interesserede parter i anvendelsen af de opnåede resultater og overvejelser om, hvordan initiativet til fælles programmering integreres bedst muligt i udviklingen af den fælles landbrugspolitik.

               8.

               Medlemsstaterne opfordres til at samarbejde med Kommissionen om at anvende alle relevante innovationspolitiske instrumenter med henblik på at fremme overførsel af forskningsresultater til produkter og tjenesteydelser, navnlig at give små og mellemstore virksomheder, herunder landbrugsbedrifter, adgang til alle former for innovation.

               9.

               Medlemsstaterne opfordres til at samarbejde med Kommissionen om at udforske mulige former for samråd og samarbejde om dette emne med passende organer eller grupper på internationalt plan.

               10.

               Medlemsstaterne opfordres til at samarbejde med Den Stående Komité for Landbrugsforskning for at sikre koordineringen af aktiviteterne under den fælles programmering med den bredere forskningsdagsorden inden for landbrug.

               11.

               Medlemsstaterne opfordres til jævnligt at aflægge rapport til Kommissionen om, hvordan gennemførelsen af initiativet til fælles programmering skrider frem.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. april 2010.

            På Kommissiones vegne

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Medlem af Kommissionen


Avis juridique important

|

31999H0028

1999/28/EF: Kommissionens henstilling af 14. december 1998 om forbedring af godkendelsesprocedurerne for transeuropæiske energinet (meddelt under nummer K(1998) 4063) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 008 af 14/01/1999 s. 0027 - 0028

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 14. december 1998 om forbedring af godkendelsesprocedurerne for transeuropæiske energinet (meddelt under nummer K(1998) 4063) (EØS-relevant tekst) (1999/28/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Rådets beslutning 96/391/EF af 28. marts 1996 om fastlæggelse af en række aktioner med henblik på at skabe gunstigere vilkår for udbygningen af transeuropæiske net på energiområdet (1), særlig artikel 2,som tager følgende i betragtning:(1) I artikel 2, stk. 1, i beslutning 96/391/EF hedder det, at Fællesskabet skal fremme samarbejde mellem medlemsstaterne i form af gensidige konsultationer for at lette gennemførelsen af godkendelsesprocedurerne for projekter vedrørende transeuropæiske energinet for at afkorte den tid, der medgår hertil;(2) i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1254/96/EF af 5 juni 1996 om indførelse af et sæt retningslinjer for transeuropæiske net på energiområdet (2), ændret ved beslutning nr. 1047/97/EF (3), er der udpeget en række projekter af fælles interesse; denne udpegning er sket med forbehold af proceduren til vurdering af projekternes miljøvirkninger;(3) gennemførelsen af nogle af disse projekter af fælles interesse møder stadig vanskeligheder af administrativ art, der især hidrører fra, at udstedelse af byggetilladelser tager meget lang tid;(4) de berørte parter er bekymrede over ventetider, der skyldes, at godkendelsesprocedurerne for bygning af el- og gasledninger, gaslager- og flydende naturgas-terminaler tager lang tid, er komplekse og udviser store forskelle fra medlemsstat til medlemsstat;(5) sagsbehandlingens længde kan være forårsaget af manglende gennemsigtighed i godkendelsesprocedurerne; indførelse af klare og forudsigelige procedurer ville i vid udstrækning rette op på dette forhold, idet det klart præciseres, af hvilke organer beslutninger tages;(6) godkendelsesprocedurernes kompleksitet er en anden årsag til de lange ventetider; indførelse af en bedre koordineret godkendelsesmetode ville i vid udstrækning formindske denne kompleksitet;(7) en mulighed for forbedring af godkendelsesprocedurerne kunne være konsultation og tæt samarbejde mellem de kompetente myndigheder på et tidligt tidspunkt samt, hvor det er muligt, samtidig igangsættelse af de vurderingsprocesser, der er en del af de administrative godkendelsesprocedurer, hver med sin relevante dokumentation;(8) forsinkelser, der opstår ved offentlighedens og andre berørte parters fejlopfattelse af behovet for energiprojekter, kunne reduceres gennem omfattende information af offentligheden og samtidig anerkendelse af den fælles interesse;(9) i implementeringen af foranstaltningerne til forbedring af godkendelsesprocedurerne for transeuropæiske energinet, især når der er tale om grænseoverskridende projekter, bør der indgå den fornødne grad af samarbejde mellem medlemsstaterne, uden at dette berører principperne i og gennemførelsen af Fællesskabets eller nationale bestemmelser for miljø og det indre gas- og elmarked eller subsidiaritetsprincippet;(10) Rådets direktiv 85/337/EØF (4), ændret ved direktiv 97/11/EF (5), opfordrer til harmonisering af grundprincipperne i vurderingen af miljøpåvirkningen og påpeger behovet for at indføje bestemmelser, som kan gøre reglerne for vurderingsproceduren klarere og supplere og forbedre dem, samt det ønskelige i at styrke bestemmelserne om miljøkonsekvensvurdering på tværs af landegrænserne;(11) bestemmelserne i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra det i artikel 4 i beslutning 96/391/EF omhandlede udvalg,HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:a. at de samarbejder med hinanden samt, hvor det er relevant, med tredjelande for at lette implementeringen af godkendelsesprocedurerne for grænseoverskridende, transeuropæiske energinetprojekter;b. at de, i relevant omfang og så vidt muligt under anvendelse af en fælles og koordineret fremgangsmåde, træffer følgende foranstaltninger til forbedring af godkendelsesprocedurerne for grænseoverskridende, transeuropæiske energinetprojekter:1. gør godkendelsesproceduren mere gennemsigtig gennem klare og forudsigelige procedurer, der, hvor det er muligt, er forenklet og strømlinet, og ved klart at udpege de relevante beslutningstagende organer;2. sikrer tættere koordinering mellem de forskellige godkendelsesprocedurer og, hvor det er relevant, sætter passende frister samt etablerer nationale kontaktpunkter;3. forbedrer kommunikationen, idet behovet for projekter af fælles interesse forklares, og tilvejebringer al relevant information på et tidligt tidspunkt i planlægningsfasen og beslutningstagningsprocessen;4. anmoder projektforslagsstillere om i integreret form at fremlægge dokumentation for såvel behovet for projektet som miljøvirkningerne ved hver enkelt alternativ mulighed for dets gennemførelse;c. at de samarbejder med Kommissionen om den regelmæssige kontrol med denne henstillings gennemførelse.Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 1998.På Kommissionens vegneChristos PAPOUTSISMedlem af Kommissionen(1) EFT L 161 af 29. 6. 1996, s. 154.(2) EFT L 161 af 29. 6. 1996, s. 147.(3) EFT L 152 af 11. 6. 1997, s. 12.(4) EFT L 175 af 5. 7. 1985, s. 40.(5) EFT L 73 af 14. 3. 1997, s. 5.


title: Rådets henstilling til Grækenland af 16. februar 2010 med henblik på at bringe den manglende overensstemmelse mellem den økonomiske politik i Grækenland og de overordnede retningslinjer til ophør og at fjerne risikoen for, at Den Økonomiske og Monetære Unions rette virkemåde bringes i fare

text:
               30.3.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 83/65

         RÅDETS HENSTILLING TIL GRÆKENLAND
   af 16. februar 2010
   med henblik på at bringe den manglende overensstemmelse mellem den økonomiske politik i Grækenland og de overordnede retningslinjer til ophør og at fjerne risikoen for, at Den Økonomiske og Monetære Unions rette virkemåde bringes i fare
   (2010/190/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 4,
   under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den makroøkonomiske og budgetmæssige situation i Grækenland er blevet væsentligt forringet det seneste år, og Grækenlands offentlige finanser har forværredes langt mere, end hvad der kunne forventes som følge af nedgangen. Denne udvikling skyldes navnlig nationale faktorer, som har udviklet sig gennem længere tid, og som har resulteret i en forringelse af den græske økonomis stilling for så vidt angår nettolångivning samt store og vedvarende eksterne ubalancer, hvilket afspejler et stort tab af konkurrenceevne og en væsentlig forværring af budgetstillingen.

               (2)

               Nationale politikker for anvendelsen af finanspolitik, effektiviteten i den offentlige forvaltning og manglen på strukturreformer (indikatorer viser, at Grækenland er lavt placeret i forhold til de internationale referencepunkter) har bidraget til de ringe økonomiske og finanspolitiske præstationer.

               (3)

               Den aktuelle situation indebærer store udfordringer og risici for den græske økonomis holdbarhed på lang sigt, og den økonomiske og finansielle situation kan have en negativ afsmitning på andre medlemmer af euroområdet, hvilket har vist sig ved bevægelser i de finansielle spredninger i en række medlemsstater. Den nuværende situation risikerer også at bringe Den Økonomiske og Monetære Unions rette virkemåde i fare.

               (4)

               Rådet og Kommissionen har gentagne gange i forbindelse med forskellige tilfælde af multilateral overvågning gjort opmærksom på de langsigtede strukturelle problemer i den græske økonomi. Dette omfatter budgetovervågning inden for rammerne af stabilitets- og vækstpagten og Lissabonstrategien, hvor de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker (1) udgør en generel referenceramme for strukturreformer i Unionen og i euroområdet. Disse omfatter henstillinger til medlemsstaterne om at overholde deres mellemsigtede budgetmål og om effektivt at sikre en hurtig korrektion af uforholdsmæssigt store underskud samt om at sigte mod en korrektion af underskuddet på de løbende poster ved at gennemføre strukturreformer, fremme den eksterne konkurrenceevne og bidrage til korrektionen heraf ved hjælp af finanspolitikker.

               (5)

               I denne sammenhæng og i lyset af de store strukturelle problemer i den græske økonomi, der omfatter finanspolitiske og arbejdsmarkeds- og produktmarkedsmæssige problemer, bemærkede Rådet i sin henstilling af 25. juni 2009 (2), at det for Grækenland er »nødvendigt at styrke indsatsen for at rette op på den græske økonomis makroøkonomiske ubalancer og strukturelle svagheder«, og det rettede landespecifikke henstillinger til Grækenland, bl.a. om at det burde fortsætte den finanspolitiske konsolidering, styrke konkurrencen inden for de liberale tjenesteydelser, indføre reformer for at forøge investeringer i F&U, bruge strukturfonde mere effektivt, indføre reformer af den offentlige forvaltning og træffe en lang række arbejdsmarkedsforanstaltninger inden for rammerne af en integreret flexicuritystrategi. Samtidig henstillede Rådet, at Grækenland, der er medlem af euroområdet, skal sikre de offentlige finansers holdbarhed og forbedre kvaliteten af de offentlige finanser, modernisere den offentlige forvaltning, samt gennemføre Unionens fælles principper om flexicurity.

               (6)

               Grækenlands økonomi- og finanspolitikker er hverken i overensstemmelse med de landespecifikke henstillinger, der blev rettet i henhold til de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, eller de henstillinger, der blev rettet til de medlemsstater, som er en del af euroområdet i Rådets henstilling af 14. maj 2008 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker.

               (7)

               Den 15. januar 2010 fremlagde Grækenland 2010-opdateringen af stabilitetsprogrammet, som indeholder målene inden for det finanspolitiske område i perioden indtil 2013, og som skal sammenholdes med 2010-budgettet, som det græske parlament vedtog den 23. december 2009. Rådet fremsatte en udtalelse den 16. februar 2010 om 2010-opdateringen af det græske stabilitetsprogram i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (3). Den 16. februar 2010 vedtog Rådet endvidere en afgørelse i henhold til artikel 126, stk. 9, i TEUF, hvor det pålagde Grækenland at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, som skønnes nødvendigt for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (4) (i det følgende benævnt »Rådets afgørelse af 16. februar 2010«).

               (8)

               Hvis samordningen af de økonomiske politikker i euroområdet skal fungere korrekt, kræver det en rettidig anvendelse af de instrumenter, der er til rådighed i henhold til artikel 121 i TEUF. Artikel 121, stk. 4, i TEUF bestemmer, at Kommissionen kan rette en advarsel til den pågældende medlemsstat og kan henstille Rådet om at rette de nødvendige henstillinger til denne medlemsstat. I betragtning af den alvorlige situation og for at sikre overensstemmelse med Rådets afgørelse af 16. februar 2010, er det hensigtsmæssigt, at Rådet vedtager de nødvendige henstillinger. Rådet kan desuden på forslag af Kommissionen beslutte at offentliggøre sine henstillinger.

               (9)

               Selv om forringelsen af de makroøkonomiske vilkår i 2009 har været mere udtalt, end myndighederne forventede, er de offentlige finanser blevet forværret langt mere, end hvad der kunne forventes som følge af den større end forventede nedgang. Forringelsen er i høj grad et resultat af de budgetpolitikker, som den græske regering har gennemført. Det offentlige underskud i 2009 anslås aktuelt til 12,75 % af BNP sammenlignet med et mål på 3,75 % af BNP i opdateringen af stabilitetsprogrammet fra januar 2009.

               (10)

               2010-budgettet blev vedtaget af det græske parlament den 23. december 2009 og fastsatte et mål for underskuddet på 9,1 % af BNP i 2010. I mellemtiden meddelte de græske myndigheder, at de havde til hensigt at fremskynde den finanspolitiske justering allerede i 2010 og fastsatte budgetmålet for 2010 til 8,7 % af BNP. Opdateringen af stabilitetsprogrammet fra januar 2010 bekræftede det ændrede budgetmål for 2010 på 8,7 % af BNP.

               (11)

               De langsigtede budgetkonsekvenser af befolkningens aldring ligger langt over EU-gennemsnittet, hvilket navnlig skyldes en meget stor forventet stigning i pensionsudgifter som en andel af BNP i de kommende årtier. De tilgængelige indikatorer peger i lighed med Kommissionen tjenestegrenes holdbarhedsrapport fra 2009 på en meget stor risiko for de offentlige finansers holdbarhed, som i tilslutning til behovet for budgetkonsolidering skal behandles gennem reformen af pensions- og sundhedssystemerne. Det græske pensionssystem er genstand for problemer, herunder at dets dækning er fragmenteret. Selv om Grækenland har en af de højeste gennemsnitlige pensionsydelseskvoter i Unionen med en negativ indvirkning på incitamenterne til at arbejde, som afspejles navnlig i den lave beskæftigelsesrate blandt ældre arbejdstagere, har Grækenland et af det største antal fattige blandt de ældre. Der er også problemer med førtidspensioneringsordninger, som giver alternative — men dyre — pensionsmuligheder. Sundhedssystemet trænger også til reformer, navnlig med henblik på en væsentlig forbedring af effektiviteten og forvaltningen, da disse har været årsag til gentagne budgetoverskridelser. Arbejdsmarkedsreformer bør støtte det øgede arbejdsudbud med henblik på at udvide bidragsgrundlaget.

               (12)

               Grækenland bør genvinde den tabte konkurrenceevne og rette op på de store eksterne ubalancer. I denne sammenhæng bør Grækenland ifølge de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker tilsigte at korrigere underskuddet på de løbende poster »ved at gennemføre strukturreformer, fremme den eksterne konkurrenceevne og […] bidrage til at korrigere underskuddet via deres finanspolitik«. Med henblik herpå bør de græske myndigheder gennemføre permanente foranstaltninger for at kontrollere de løbende primære udgifter, herunder lønomkostningerne i den offentlige sektor, og hurtigt gennemføre strukturreformer af arbejdsmarkedet og produktmarkedet. De græske myndigheder bør især sikre, at de finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger også fokuserer på at forbedre de offentlige finansers kvalitet inden for rammerne af et omfattende reformprogram, samtidig med at de hurtigt gennemfører politikker med henblik på at reformere skatteforvaltningen yderligere.

               (13)

               En række forskellige indikatorer og analyser bekræfter, at Grækenland i stor og vedholdende grad har lidt tab i den prisrelaterede konkurrenceevne i de seneste ti år. Lønstigninger, der overstiger produktivitetsvæksten, er et forklarende element. Lønnen i den offentlige sektor i forhold til den private sektor er steget hurtigere i Grækenland end i andre økonomier i euroområdet, og har påvirket de samlede lønforhandlinger, hvilket understreger behovet for, at den offentlige sektor spiller en førende rolle i forbindelse med genindførelsen af løntilbageholdenhed. Hertil kommer, at nogle egenskaber ved det græske kollektive overenskomstsystem (f.eks. forhandlingernes mellemliggende niveau) kan forklare misforholdet mellem løn- og produktivitetsvæksten og kræver justeringer, som skal aftales af de sociale parter. Når der ses fremad skal lønforhandlingssystemet støtte lønforandringer, som i højere grad afspejler konkurrenceevne, udvikling inden for produktivitet og lokale arbejdsmarkedsforhold.

               (14)

               Den offentlige forvaltning har udgjort en væsentlig hindring for en øget effektivitet i Grækenland. Grækenland er med hensyn til den offentlige sektor lavt placeret i de fleste internationale sammenligninger, og den utilstrækkelige administrative kapacitet og effektivitet menes at være skyld i mange problemer. Myndighederne har givet tilsagn om at forbedre den måde, det fungerer på. Dette bør komme til udtryk ved personalenedskæringer, en forbedret personaleadministration i de offentlige enheder, reducerede omkostninger, større gennemsigtighed, større retssikkerhed og en effektiv gennemførelse af politikker.

               (15)

               Grækenland har betydelige muligheder for at forbedre sit erhvervsmiljø og produktmarkedets funktion. Virksomhederne er udsat for komplekse, tunge og langsommelige administrative procedurer. De liberale tjenesteydelser er tungt reguleret, og konkurrencehindringerne er blandt de største i Unionen. Endvidere halter liberaliseringen af netværksindustrier (f.eks. energi) efter EU-gennemsnittet, og det samme gælder åbningen af markeder i transportsektoren, navnlig i jernbanesektoren. Reformer på disse områder kunne øge de private investeringer og beskæftigelse, uden at det vil kræve store omkostninger for de offentlige finanser. Reformer af produktmarkedet vil også kunne bidrage til, at der gennemføres arbejdsmarkedsreformer, i og med at omkostningspresset reduceres.

               (16)

               Grækenlands arbejdsmarked trænger også til reformer i overensstemmelse med de fælles principper for flexicurity, hvilket Rådet bemærkede i sine henstillinger om gennemførelsen af beskæftigelsespolitikker fra 2009. Opmærksomheden skal navnlig rettes mod de unge på grund af de vanskeligheder, de står overfor, når de træder ind på det formelle arbejdsmarked. Der er store muligheder for at støtte ændringer af arbejdsmarkedet, herunder ved forbedring af uddannelsespolitikkerne, en forbedring af arbejdsstyrkens færdigheder og en forbedring af effektiviteten af de aktive arbejdsmarkedspolitikker, bl.a. også med støtte fra Den Europæiske Socialfond. Der er også behov for at lette lovgivning om lønmodtagerbeskyttelse. Endvidere bør politikker tilskynde aktiv deltagelse i arbejdsmarkedet. Gennemførelsen af disse henstillinger er af central betydning for den græske økonomi. Der bør således tages behørigt hensyn til virkningen på beskæftigelsen af de strukturelle tiltag, der er gennemført på det økonomiske område.

               (17)

               En hurtigere og mere effektiv udnyttelse af midlerne fra Unionens struktur- og samhørighedsfonde kunne spille en afgørende rolle for, om det lykkes at genskabe konkurrenceevnen og bæredygtige offentlige finanser. Fremskridtet med udnyttelsen af fondene er gået langsomt i forhold til andre medlemsstater. Ved at arbejde sammen med Kommissionen om at træffe foranstaltninger til at forbedre udnyttelseskapaciteten og udformningen af operationelle programmer vil Grækenland kunne finansiere centrale offentlige investeringer, som støtter det langsigtede vækstpotentiale og samtidig gør det muligt at gennemføre en budgetmæssig konsolidering. Der bør udvises særlig opmærksomhed om det operationelle program vedrørende »administrativ reform« og »digital konvergens«, da det støtter væsentlige reformer i den offentlige forvaltning, som er centrale for den reformstrategi, der blev skitseret i opdateringen af stabilitetsprogrammet i januar 2010. Man kunne f.eks. støtte sig til Unionens strukturfonde under disse operationelle programmer for at fremme den offentlige sektors reformer af sundhedssystemet, den offentlige jobformidling, livslang uddannelse, bekæmpelse af sort arbejde samt opbygningen af en effektiv myndighedskontrol og håndhævelseskapacitet.

               (18)

               De græske banker forekommer relativt sunde med hensyn til rentabilitet og kapitalgrundlag. Desuden er denne sektors modstandsdygtighed blevet bekræftet ved omfattende stresstesting. Hertil kommer, at de græske banker opretholder en lav grad af misligholdte lån (omkring 7,2 % af de samlede udlån) og en relativt lav udlåns-/indlånskvote. Imidlertid har den græske banksektor oplevet vanskeligheder med at få adgang til likviditet på engrosmarkederne, hvilket har betydet, at den i høj grad har været afhængig af lån i Eurosystemet. Samlet set er det, selv om det græske banksystem generelt er robust og har lidt mindre end nogle af de andre medlemsstater som følge af den globale finanskrise, usandsynligt, at det forbliver upåvirket af vanskelighederne i de græske offentlige finanser. De økonomiske og finansielle problemers påvirkning af nogle af Grækenlands nabolande vækker også bekymring.

               (19)

               I betragtning af den globale økonomiske og finansielle krises virkninger for den græske økonomi vil den heraf følgende nyvurdering af risici lægge yderligere pres på gældsbyrden og hæve risikopræmierne for den offentlige gæld —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               I betragtning af de institutionelle svagheder ved de græske offentlige finanser og den græske økonomi som helhed bør Grækenland snarest muligt begynde i 2010 at udarbejde og gennemføre en ambitiøs og omfattende pakke med strukturreformer som går videre end de foranstaltninger, der er angivet i opdateringen af stabilitetsprogrammet fra januar 2010. Klare og detaljerede tidsplaner for de foreslåede reformer bør gøres tilgængelige og følges ved gennemførelsen. Grækenland bør nærmere bestemt i betragtning af betydningen af at sikre lønforhandlingssystemets effektivitet og behovet for en samlet løntilbageholdenhed og på baggrund af tab i konkurrenceevnen:

                           a)

                           reducere de offentlige lønninger for at sikre, at den offentlige sektors lønpolitik spiller en førende rolle over for den private sektors lønudvikling og bidrager til en samlet løntilbageholdenhed

                           b)

                           ensrette lønudbetalingssystemet for personer, der er direkte ansat i den offentlige forvaltning, ved at etablere ensartede principper for at fastsætte og planlægge lønninger og ved at ensrette lønrammen. Denne lønpolitik bør udvides til at omfatte regler for vederlag til ansatte i offentlige virksomheder

                           c)

                           fremme lønfastsættelsessystemets fleksibilitet ved at arbejde for mere decentrale lønforhandlinger (f.eks. undgå en administrativ udvidelse af kollektive overenskomster til virksomheder, som ikke deltager i forhandlingerne), bl.a. ved at adskille dem fra lønudviklingen i den offentlige sektor, og forbedre gennemførelsen af lønforhandlingsloven med henblik på at begrænse anvendelsen af fravigelsesklausulen.

               2.

               På baggrund af det presserende behov for en reform af pensionssystemet og i lyset af udfordringerne med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt bør Grækenland:

                           a)

                           fortsætte med en rettidigt og omfattende pensionsreform, som bør bidrage til holdbarheden af de offentlige finanser

                           b)

                           sikre, at den lovpligtige pensionsalder er ens for kvinder og mænd, og indføre supplerende parametre, som automatisk tilpasser pensionsniveauet og den lovpligtige pensionsalder til ændringer i de underliggende økonomiske og demografiske faktorer

                           c)

                           sikre at omfattende arbejdsmarkedsreformer støtter øget arbejdsudbud og beskæftigelse med henblik på at udvide bidragsgrundlaget

                           d)

                           tilpasse reglerne om pensionstildeling ved at styrke sammenhængen mellem de bidrag, der indbetales, og de ydelser, der modtages, og indføre pristalsregulering af pensionerne i stedet for den vilkårlige regulering, der hidtil er anvendt

                           e)

                           forhøje den gennemsnitlige alder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet gennem mere restriktive kriterier for tidlig pensionering og foretage en væsentlig begrænsning af den aktuelle uforholdsmæssig lange liste over beskæftigelsesområder, der tillader en tidlig pensionering

                           f)

                           forenkle det fragmenterede pensionssystem og indføre generelt bindende lovgivning om berettigelse, bidrag, akkumulering og pristalsregulering

                           g)

                           allerede i 2010 vedtage den nødvendige lovgivning.

               3.

               På sundhedsområdet skal reformerne fokusere på:

                           a)

                           en nøje gennemgang af sundhedssystemets overdrevent fragmenterede struktur og forvaltningen heraf

                           b)

                           at fremme kvaliteten og effektiviteten af de primære offentlige sundhedstjenester

                           c)

                           en modernisering af hospitalsforvaltningen og regnskabsprocedurer

                           d)

                           indkøbsprocedurerne, bl.a. ved hjælp af en gennemgang af listen over indkøbte medicinalvarer.

               4.

               Det er nødvendigt at fremme den offentlige forvaltnings effektivitet. Med henblik herpå bør Grækenland:

                           a)

                           udvikle, godkende og gennemføre den strategiske reform, der er nødvendig for sikre en væsentlig forbedring af gennemsigtigheden og effektiviteten i den offentlige forvaltning. Dette skal baseres på en uafhængig, funktionel gennemgang, af den samlede struktur af den offentlige forvaltning, med henblik på at forøge den offentlige forvaltnings effektivitet på flere politikområder, navnlig for så vidt angår strukturer for beslutningstagning, fordelingen af ansvar mellem institutionerne, den interne organisering af centrale ministerier, overblikket og ansvarligheden for gennemførelsen og omfanget for antal af personale samt personaleadministration. Den opadgående tendens i beskæftigelsen i den offentlige sektor bør vendes.

                           b)

                           sammenlægge kommuner og lokalråd og indføre væsentlige udgiftsbesparelser

                           c)

                           træffe foranstaltninger med henblik på at sikre, at offentlige indkøb udføres omkostningseffektivt, gennemsigtigt og konkurrencedygtigt.

               5.

               En anden prioritet, der skal behandles allerede i 2010, vedrører forbedringer af produktmarkedets funktion og erhvervsmiljøet. Med henblik herpå bør Grækenland:

                           a)

                           opnå de mål, der er fastsat i dagsordenen for en bedre lovgivning, ved at forenkle procedurerne for at starte, registrere og drive en forretning, ensrette og forenkle græsk lovgivning, ved i hvert ministerium at indføre specialiserede kontorer for bedre lovgivning, ved at styrke brugen af konsekvensanalyser og generelt ved at fremskynde gennemførelsen af programmet for begrænsning af administrative byrder

                           b)

                           vedtage og gennemføre en klar og indsatsorienteret ramme for konkurrencepolitikken, herunder en gennemgang af regler for prioritering og en reform af håndhævelsesmetoder, og styrke den hellenske konkurrencestyrelses rolle og kapacitet

                           c)

                           hurtigt og ambitiøst gennemføre bestemmelserne i tjenesteydelsesdirektivet

                           d)

                           træffe effektive foranstaltninger for at forøge konkurrencen inden for liberale tjenesteydelser

                           e)

                           fortsat fremme og overvåge afreguleringen af transport- og energisektoren, bl.a. ved at afskaffe prisbegrænsninger og hindringer for adgang til vejgodstransportsektoren, ved fuldt ud at gennemføre den første jernbanepakke (5) med henblik på at fremme åbningen af markedet i jernbanesektoren og ved at fremskynde liberaliseringen af el-sektoren ved at adskille aktuelle etablerede operatører

                           f)

                           lette reguleringen af detailsektoren.

               6.

               Med henblik på at støtte væksten i produktivitet og beskæftigelse bør Grækenland:

                           a)

                           træffe øjeblikkelige foranstaltninger til bekæmpelse af sort arbejde

                           b)

                           gennemgå arbejdsmarkedslovgivningen, herunder lovgivning om beskyttelse af lønmodtagere med henblik på at forøge udbuddet af arbejdskraft

                           c)

                           støtte efterspørgslen efter arbejdskraft ved at styrke målrettede nedsættelser af arbejdskraftsomkostninger

                           d)

                           indføre reformer af uddannelsessystemet for at forbedre arbejdsstyrkens kvalifikationsniveau og fremme tilpasningen til arbejdsmarkedets behov.

               7.

               Grækenland bør på baggrund af udfordringen med at forbedre produktiviteten, bl.a. ved hjælp af prioriterede offentlige investeringsstrategier, træffe alle de nødvendige foranstaltninger til at forbedre effektiviteten og hastigheden af udnyttelsen af EU's strukturfonde. Der bør i denne forbindelse udvises særlig opmærksomhed om den hurtige og effektive gennemførelse af de operationelle programmer vedrørende »administrativ reform« og »digital konvergens«, da de støtter væsentlige reformer i den offentlige forvaltning, som er centrale for den reformstrategi, der blev skitseret i opdateringen af stabilitetsprogrammet i januar 2010.

               8.

               Grækenland opfordres til at indberette de foranstaltninger, der er truffet som reaktion på denne henstilling og på tidsplanen for gennemførelsen af strukturelle foranstaltninger som anført i opdateringen af stabilitetsprogrammet fra januar 2010, i forbindelse med kvartalsindberetningen i henhold til artikel 4, stk. 2, i Rådets afgørelse af 16. februar 2010.

      Denne henstilling er rettet til Den Hellenske Republik.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2010.

            På Rådets vegne

         E. SALGADO

            Formand

      (1)  http://ec.europa.eu/economy_finance/structural_reforms/growth_jobs/guidelines/index_en.htm

      (2)  Rådets henstilling af 25. juni 2009 om ajourføringen i 2009 af de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker og gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 183 af 15.7.2009, s. 1).

      (3)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (4)  EFT L 83 af 30.3.2010, s. 13.

      (5)  Direktiv 91/440/EØF (EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25), 95/18/EF (EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70) og 2001/14/EF (EFT L 75 af 15.3.2001, s. 29).


Avis juridique important

|

31995H0111

95/111/EF: Rådets henstilling af 20. marts 1995 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsåret 1993

EF-Tidende nr. L 080 af 08/04/1995 s. 0043 - 0043

RÅDETS HENSTILLING af 20. marts 1995 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsåret 1993 (95/111/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 206,som henviser til anden AVS-EØF-konvention, undertegnet den 31. oktober 1979 i Lomé,som henviser til Rådets afgørelse 80/1186/EØF af 16. december 1980 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1),som henviser til den interne aftale af 1979 om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand (2), undertegnet den 20. november 1979, særlig artikel 29, stk. 3,som henviser til finansforordningen af 17. marts 1981 vedrørende Den Femte Europæiske Udviklingsfond (3), særlig artikel 66 til 70,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1993 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 1993 med Kommissionens tilhørende svar (4),som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 29, stk. 3, i den interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) efter henstilling fra Rådet, ogsom tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) i regnskabsåret 1993 har været tilfredsstillende,HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1979) (femte EUF) for regnskabsåret 1993.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 1995.På Rådets vegneE. ALPHANDÉRYFormand(1) EFT nr. L 361 af 31. 12. 1980, s. 1.(2) EFT nr. L 347 af 22. 12. 1980, s. 210.(3) EFT nr. L 101 af 11. 4. 1981, s. 12.(4) EFT nr. C 327 af 24. 11. 1994, s. 264-300 og 421-435.


Avis juridique important

|

32003H0120

Kommissionens henstilling af 20. februar 2003 om beskyttelse og information af offentligheden med hensyn til eksponering for vedvarende radioaktiv cæsiumforurening i visse vilde fødevareprodukter som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl (meddelt under nummer K(2003) 510)

EU-Tidende nr. L 047 af 21/02/2003 s. 0053 - 0055

Kommissionens henstillingaf 20. februar 2003om beskyttelse og information af offentligheden med hensyn til eksponering for vedvarende radioaktiv cæsiumforurening i visse vilde fødevareprodukter som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(meddelt under nummer K(2003) 510)(2003/120/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 38, stk. 1, og artikel 124, andet led,som henviser til indstillingen fra gruppen af eksperter, der er blevet udpeget af Det Videnskabelige og Tekniske Udvalg i overensstemmelse med artikel 31 i traktaten, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Efter ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl den 26. april 1986 er store mængder radioaktive stoffer strømmet ud i atmosfæren.(2) Nedfaldet af radioaktivt cæsium fra ulykken i kernekraftværket i Tjernobyl har berørt en lang række tredjelande.(3) Store mængder nedfald har berørt visse dele af en række medlemsstaters og ansøgerlandes områder.(4) I Rådets forordning (EØF) nr. 737/90 af 22. marts 1990 om betingelser for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 616/2000(2), blev der for indførsel af landbrugsprodukter, som er bestemt til menneskeføde, og som har oprindelse i tredjelande, fastsat maksimumstoleranceværdier for radioaktivt cæsium, hvis overholdelse medlemsstaterne skal føre kontrol med.(5) I en udtalelse til Rådet den 12. maj 1986 i forbindelse med vedtagelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 1707/86 af 30. maj 1986 om betingelser for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(3) forpligtede medlemsstaterne sig til at anvende de samme maksimumstoleranceværdier ved handel i Fællesskabet.(6) I Kommissionens forordning (EF) nr. 1661/1999 af 27. juli 1999 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 737/90 om betingelser for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1608/2002(5), har man bl.a. indført særlige betingelser, der skærper kontrollen med import af vilde svampe fra en række tredjelande.(7) Medlemsstaterne har anvendt og anvender stadig, når det er nødvendigt, lignende former for kontrol og betingelser ved markedsføring af levnedsmidler fra deres nationale agroindustrielle fødevareforsyningskæder, især når det gælder kød fra får og rensdyr.(8) Foranstaltningerne på stedet på medlemsstaternes område har hjemmel i de eksisterende lovforpligtelser, som er fastlagt i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningen og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling(6) og i Euratom-traktatens artikel 35 og 36.(9) Naturlige og halvnaturlige økosystemer såsom skove og andre bevoksede arealer er i almindelighed naturlige vækststeder for vildt, vilde bær og svampe, og i sådanne økosystemer vil radioaktivt cæsium ofte fortsat være til stede i en cyklisk udveksling mellem den øvre jordbund (det øverste lag af visne blade), bakterier, mikrofauna, mikroflora og vegetation. Herudover vil der i jorden i sådanne økosystemer, der for størstedelen består af organiske materialer, fortsat være en øget biologisk forekomst af radioaktivt cæsium.(10) De skovplanter, som kan forventes at blive spist af mennesker, er spiselige frugtarter, især vilde bær såsom blåbær, multebær, tranebær, hindbær, brombær og vilde jordbær. Den radioaktive cæsiumforurening i vilde bær viser, at forureningen er faldet langsomt eller er forblevet på samme niveau, især i flerårige planter, efter ulykken i Tjernobyl.(11) Mange sorter af spiselige vilde svampe (kantareller, rørhatte (bay boletus), pigsvampe og andre velkendte spiselige svampe) har på grund af virkningen af skovbundens karakter på forekomsten af radioaktivt cæsium fortsat et niveau for radioaktivt cæsium, som overstiger 600 Bq/kg. Svampe fra mycorrhizal-arten, der lever i symbiose med træer og har en dybtvoksende mycelium (f. eks. Boletus edulis (Karl Johan)) blev påvirket langt senere af nedfaldet og har i dag et meget højt niveau af radioaktiv cæsiumforurening.(12) Radioaktiv cæsiumforurening berører også dyrearter såsom vildt og kødædende ferskvandsfisk fra søer i områder med den højeste aflejring. Forekomsten af meget forurenede arter i kosten (lav, mosser og især visse svampearter) bidrager klart til en øget forurening af det vildt, som fortærer disse.(13) Man antager, at varigheden af radioaktiv cæsiumforurening efter Tjernobylulykken i en række produkter, der stammer fra arter, som lever og vokser i skove og andre naturlige og halvnaturlige økosystemer, hovedsageligt hænger sammen med den pågældende radionuklides fysiske halveringstid på ca. 30 år, og at der derfor i de næste ti år ikke vil kunne konstateres nogen væsentlig ændring med hensyn til den radioaktive cæsiumforurening af disse produkter.(14) I de seneste år har data fra nogle medlemsstater til Kommissionen vist, at man kunne finde et højt niveau for radioaktivt cæsium i vildt, vilde bær og svampe og kødædende fisk i søer.(15) Forekomsten af vildtkød med mere end 600 Bq/kg radioaktivt cæsium falder langsomt med undtagelse af vildsvin, mens ikke ubetydelige mængder af vildtkød fra visse dele af en række medlemsstaters og ansøgerlandes områder fortsat overstiger ovennævnte grænser.(16) I visse regioner af Forbundsrepublikken Tyskland kan niveauet for radioaktivt cæsium i kød fra vildsvin være ti gange højere eller mere end det tilsvarende niveau hos rådyr eller kronhjorte. F.eks. har der været en konstant stigende forekomst af tilfælde af vildsvin med mere end 600 Bq/kg radioaktivt cæsium siden 1996, og andelen heraf udgjorde ca. 51 % i 1999 med spidsværdier på mere end 10000 Bq/kg.(17) Man kan gå ud fra, at dele af en række andre medlemsstater og ansøgerlandes områder, der har lignende niveauer for radioaktivt cæsium-aflejring, vil have forureningsniveauer i kød fra vildt og især fra vildsvin, der svarer til niveauerne i Forbundsrepublikken Tyskland.(18) De seneste data viser, at radioaktivt cæsium-koncentrationer forbliver høje i kødædende ferskvandsfisk fra søer i områder med den højeste aflejring, med spidsværdier, der overskrider 10000 Bq/kg hos gedder og 5000 Bq/kg hos aborrer.(19) Markedsføring af spiselige vilde produkter sker ikke nødvendigvis gennem de agroindustrielle fødevareforsyningskæder, og den ved lov fastsatte nationale overvågning og kontrol kunne således blive omgået.(20) Medlemsstaterne har informeret befolkningen om sundhedsrisiciene ved indtagelse af visse fødevarekategorier i forbindelse med eftervirkningerne af Tjernobylulykken, men offentlighedens bevidsthed om den fortsatte forurening af vilde fødevareprodukter synes at være faldende.(21) Selv om følgerne af vilde produkters forurening for folkesundheden ikke er særligt omfattende, kan man ikke se bort fra sundhedsrisici for de personer, som indtager store mængder af sådanne produkter fra de berørte regioner, og det er derfor nødvendigt at skærpe offentlighedens bevidsthed om disse risici.(22) I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed(7) er der fastlagt et system til hurtig udveksling af information. Det er nødvendigt at anvende dette system til udveksling af informationer mellem medlemsstaterne om registrerede tilfælde af en overskridelse af maksimumstoleranceværdierne -HENSTILLER:1. Med henblik på beskyttelse af forbrugernes sundhed bør medlemsstaterne tage passende skridt for at sikre, at de i artikel 3 i forordning (EØF) nr. 737/90 omtalte maksimumstoleranceværdier for cæsium-134 og -137 overholdes i EU ved markedsføring af vildt, vilde bær, vilde svampe og kødædende ferskvandsfisk i søer.2. Medlemsstaterne bør informere befolkningen i regioner, hvor der er mulighed for, at sådanne produkter overskrider maksimumstoleranceværdierne, om den sundhedsrisiko, dette indebærer.3. Medlemsstaterne bør informere Kommissionen og alle andre om registrerede tilfælde af sådanne produkter, som markedsføres i EU, og som overskrider maksimumstoleranceværdierne, ved hjælp af EU's hurtige varslingssystem, som der er fastlagt bestemmelser om i forordning (EF) nr. 178/2002.4. Medlemsstaterne bør informere Kommissionen og de øvrige medlemsstater om aktioner, der er gennemført som reaktion på denne henstilling.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. februar 2003.På Kommissionens vegneMargot WallströmMedlem af Kommissionen(1) EFT L 82 af 29.3.1990, s. 1.(2) EFT L 75 af 24.3.2000, s. 1.(3) EFT L 146 af 31.5.1986, s. 88.(4) EFT L 197 af 29.7.1999, s. 17.(5) EFT L 243 af 11.9.2002, s. 7.(6) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.(7) EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.


title: Kommissionens henstilling af 8. september 2011 om støtte til en EU-dækkende eCall-tjeneste i elektroniske kommunikationsnetværk til fremføring af alarmopkald fra køretøjer baseret på 112 eCall) EØS-relevant tekst

text:
               22.11.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 303/46

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 8. september 2011
   om støtte til en EU-dækkende eCall-tjeneste i elektroniske kommunikationsnetværk til fremføring af alarmopkald fra køretøjer baseret på 112 ("eCall")
   (EØS-relevant tekst)
   (2011/750/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådets beslutning 91/396/EØF af 29. juli 1991 om indførelse af et fælleseuropæisk alarmnummer (1) pålagde medlemsstaterne at sikre, at nummeret 112 blev indført i de offentlige telefonnet som det fælles europæiske alarmnummer.

               (2)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (2) pålægger medlemsstaterne at sikre, at opkald til 112 besvares og håndteres på tilfredsstillende vis, og at alle slutbrugere gratis kan ringe 112.

               (3)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/40/EU af 7. juli 2010 om rammerne for indførelse af intelligente transportsystemer på vejtransportområdet og for grænsefladerne til andre transportformer (3) omfattede harmoniserede bestemmelser for harmoniseret tilrådighedsstillelse af et interoperabelt EU-dækkende eCall-system som prioriteret foranstaltning. Indførelsen af en sådan harmoniseret tjeneste i alle køretøjer i Den Europæiske Union kan potentielt reducere antallet af dødsulykker og alvorlige kvæstelser som følge af trafikulykker betydeligt.

               (4)

               Det er vigtigt, at alle medlemsstater udvikler fælles tekniske løsninger og fremgangsmåder for tilvejebringelse af nødopkaldstjenester. Der bør udvikles fælles tekniske løsninger i de europæiske standardiseringsorganisationer for at lette indførelsen af eCall-tjenesten, sikre tjenestens interoperabilitet og kontinuitet over hele EU og mindske Den Europæiske Unions omkostninger ved indførelsen.

               (5)

               En harmoniseret løsning for hele Europa ville sikre interoperabiliteten ved fremføring af stemme/lydopkald og det minimumsdatasæt, som eCall-systemet i bilen sender til alarmcentralen, herunder den nøjagtige stedsangivelse og tidspunktet for ulykken. En harmoniseret løsning ville også sikre eCall-tjenestens kontinuitet på tværs af EU-landene. Med den tætte trafik på tværs af de europæiske grænser er der et stigende behov for en fælles dataoverførselsprotokol for at undgå uklarhed og fejltolkninger af overførte data, når sådanne oplysninger overføres til alarmcentraler og beredskabstjenester.

               (6)

               En effektiv indførelse af en harmoniseret EU-dækkende interoperabel eCall-tjeneste forudsætter, at stemme/lydopkaldet sammen med minimumsdatasættet, der ved ulykken genereres af systemet i bilen, automatisk fremføres til den relevante alarmcentral, der kan modtage og anvende de angivne lokaliseringsdata.

               (7)

               Ordningerne for mobilnetoperatørernes overførsel af oplysninger til alarmcentraler bør tilrettelægges gennemskueligt og uden forskelsbehandling, også for så vidt angår eventuelle omkostningsforhold.

               (8)

               En harmoniseret løsning for hele Europa vil også sikre interoperabiliteten for avancerede eCall-applikationer, som f.eks. yderligere oplysninger om bl.a. indikationer fra sammenstødssensorer, godstype, når der er tale om farligt gods, eller antallet af passagerer i køretøjet.

               (9)

               Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (4) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (5) kræver generelt, at borgenes ret til privatlivs- og databeskyttelse respekteres fuldt ud, og at der træffes passende tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger med dette formål. Det tillader dog beredskabstjenester at bruge lokaliseringsdata uden den pågældende brugers samtykke. Medlemsstaterne bør navnlig sikre, at der er gennemskuelige procedurer for den måde, hvorpå udbyderen af et offentligt kommunikationsnet og/eller -tjeneste kan se bort fra, at en bruger midlertidigt har nægtet eller ikke har givet samtykke til, at lokaliseringsdata behandles pr. linje med henblik på organisationer, der tager sig af nødopkald og er godkendte som sådanne af en medlemsstat.

               (10)

               eCall-tjenesten er udformet efter henstillingerne fra Artikel 29-gruppen vedrørende Databeskyttelse og indeholdt i arbejdsdokumentet om databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred i forbindelse med eCall-initiativet vedtaget den 26. september 2006, således at køretøjer med eCall-udstyr ikke er sporbare i normal driftstilstand, og det minimumsdatasæt, som eCall-udstyret sender, indeholder de minimumsoplysninger, der kræves for at kunne håndtere nødopkald på passende vis.

               (11)

               Henstillingen vil gøre det muligt for medlemsstaterne at organisere eCall-beredskabet på den måde, der bedst passer til deres alarmberedskabsinfrastruktur.

               (12)

               Tiltag under Den Europæiske Unions handlingsprogram for civilbeskyttelse bør sigte mod at integrere målsætninger for civilbeskyttelse med andre EU-politikker og –tiltag samt sikre overensstemmelse mellem programmet og andre EU-tiltag. Dette giver Kommissionen beføjelse til at gennemføre foranstaltninger med det sigte at øge beredskabet i civilbeskyttelsesorganisationer i medlemsstaterne ved at forbedre deres evne til at sætte ind over for katastrofesituationer og forbedre deres teknik og metoder i forbindelse med indsats og afhjælpning af følgevirkninger. Det kan omfatte alarmcentralers og beredskabstjenesters håndtering og brug af eCall-oplysninger.

               (13)

               En vellykket indførelse af en eCall-tjeneste i EU forudsætter, at problemer med indførelsen behandles, og at tidsplanerne for lanceringen af det nye system koordineres. Platformen for gennemførelse af eCall, som Kommissionen oprettede i februar 2009 som et partnerskab mellem den offentlige og private sektor, har gjort det muligt for alle interessenter at diskutere og nå til enighed om principperne for harmoniseret og rettidig gennemførelse.

               (14)

               For at nå målsætningerne i denne henstilling er det afgørende, at mobilnetoperatører og –tjenesteudbydere samt offentlige myndigheder, herunder beredskabstjenester, opretholder en dialog.

               (15)

               Som led i den fortsatte udvikling af koncepter og teknologi tilskyndes medlemsstaterne til at fremme og støtte udvikling af tillægstjenester med henblik på assistance i nødsituationer, f.eks. for turister og rejsende og for vej- eller banetransport af farligt gods, og støtte udviklingen og gennemførelsen af fælles grænsefladespecifikationer og håndteringsprocedurer for overførsel af lokaliseringsdata for at sikre sådanne tjenesters interoperabilitet over hele Europa —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør anvende nedenstående harmoniserede vilkår og principper for manuelle eller automatiske opkald fra en køretøjsmonteret telematikterminal til alarmcentraler via det fælleseuropæiske alarmnummer 112

               2.

               I denne henstilling forstås ved:
               a)   "beredskabstjeneste": en tjeneste, der er godkendt som en sådan af medlemsstaten, og som yder omgående og hurtig bistand i særlige situationer, hvor der er direkte risiko for liv eller lemmer, for individuel eller kollektiv sundhed eller sikkerhed, for privat eller offentlig ejendom eller for miljøet, men ikke nødvendigvis kun i disse situationer
               b)   "alarmcentral": en fysisk lokalitet, hvor alarmopkald modtages under ansvar af en offentlig myndighed eller en privat organisation, der er godkendt som sådan af medlemsstatens regering. Den passende alarmcentral er den, som myndighederne på forhånd har fastsat som ansvarlig for alarmopkald fra et bestemt område eller af en bestemt type (for eksempel eCall)
               c)   "eCall": et nødopkald fra et køretøj til 112, der enten foretages automatisk ved aktivering af sensorer i køretøjet eller manuelt, som via trådløse mobilkommunikationsnetværk overfører et standardiseret minimumsdatasæt og opretter en lydkanal mellem køretøjets passagerer og den mest passende alarmcentral
               d)   "beredskabstjenestekategoriværdi": den 8-bit-værdi, der bruges til mobilnødopkald til at angive den pågældende type nødopkald (1-politi, 2-ambulance, 3-brandvæsen, 4-søredningstjeneste, 5 bjergredningstjeneste, 6-manuelt eCall, 7-automatisk eCall, 8-reserve), som angivet i tabel 10.5.135d i ETSI TS 124.008
               e)   "eCall-indikator" eller "eCall-fane": den "beredskabstjenestekategoriværdi", der tildeles eCall i henhold til ETSI TS 124.008 (dvs. "6-manuelt eCall" og "7-automatisk eCall"), der gør det muligt at skelne mellem 112-opkald fra køretøjsmonterede mobilterminaler og mellem manuelt og automatisk udløste eCall
               f)   "minimumsdatasæt": de oplysninger, der sendes til alarmcentralen i henhold til standarden EN 15722, og
               g)   "mobiltelekommunikationsoperatører" eller "mobilnetoperatør": en udbyder af offentlige trådløse mobilkommunikationsnetværk.

               3.

               Medlemsstaterne bør udarbejde detaljerede bestemmelser for offentlige mobiltelekommunikationsoperatører, der håndterer eCall i den pågældende medlemsstat. Bestemmelserne bør til fulde overholde databeskyttelsesbestemmelserne i direktiv 95/46/EF og direktiv 2002/58/EF. Derudover bør de oplyse, hvilken alarmcentral, der er den mest passende at omdirigere eCall til.

               4.

               Medlemsstaterne bør sikre, at mobilnetværksoperatører indfører teknikken til håndtering af "eCall-indikatoren" i deres netværk. Dette bør være gennemført senest den 31. december 2014.

               5.

               Mobilnetværksoperatører bør håndtere et eCall som ethvert andet opkald til det fælles europæiske alarmnummer 112.

               6.

               Medlemsstaterne bør forlange af deres nationale myndigheder, at de aflægger rapport til Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet med henblik på denne henstilling og om mobilnetværksoperatørernes gennemførelse af teknikken til håndtering af "eCall-indikatoren" i deres netværk senest ved udgangen af marts 2012, så Kommissionen kan foretage en undersøgelse under hensyntagen til de nye krav for alarmcentraler.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. september 2011.

            På Kommissionens vegne

         Neelie KROES

            Næstformand

      (1)  EFT L 217 af 6.8.1991, s. 31.

      (2)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.

      (3)  EUT L 207 af 6.8.2010, s. 1.

      (4)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

      (5)  EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37.


title: 2014/208/EU: Kommissionens henstilling af 9. april 2014 om kvaliteten af redegørelser for virksomhedsledelse (følg eller forklar-princippet)  EØS-relevant tekst

text:
               12.4.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 109/43

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 9. april 2014
   om kvaliteten af redegørelser for virksomhedsledelse (følg eller forklar-princippet)
   (EØS-relevant tekst)
   (2014/208/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               En effektiv ramme for virksomhedsledelse (corporate governance) er af afgørende betydning for samfundet, fordi veldrevne virksomheder kan forventes at være mere konkurrencedygtige og mere bæredygtige på lang sigt. God virksomhedsledelse er først og fremmest den berørte virksomheds ansvar, og der er fastlagt bestemmelser på europæisk og nationalt plan for at sikre, at visse standarder overholdes. De omfatter lovgivning og såkaldt soft law, dvs. nationale kodekser for virksomhedsledelse.

               (2)

               Kodekser for virksomhedsledelse sigter mod at indføre principper for god virksomhedsledelse i børsnoterede virksomheder i Europa med udgangspunkt i gennemsigtighed, ansvarlighed og et langsigtet perspektiv. De tilvejebringer standarder og bedste praksis for virksomheder og sætter dem i stand til at opnå bedre resultater og dermed til at bidrage til at fremme vækst, stabilitet og langsigtede investeringer.

               (3)

               I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU af 26. juni 2013 om årsregnskaber, konsoliderede regnskaber og tilhørende beretninger for visse virksomhedsformer (1) skal virksomheder medtage en redegørelse for virksomhedsledelse i deres ledelsesberetning, hvis deres omsættelige værdipapirer optages til handel på et reguleret marked i en medlemsstat, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 14), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (2).

               (4)

               Redegørelsen for virksomhedsledelse bør indeholde vigtige oplysninger om virksomhedens ledelsesmetoder, f.eks. oplysninger om den eller de relevante kodekser for virksomhedsledelse, som virksomheden anvender, de interne kontrol- og risikostyringssystemer, generalforsamlingen og dens beføjelser, aktionærrettigheder, administrations-, ledelses- og tilsynsorganerne og deres udvalg.

               (5)

               Offentliggørelse af oplysninger af høj kvalitet om virksomheders ledelsesmetoder giver investorerne adgang til nyttige oplysninger og letter deres investeringsbeslutninger. Det giver også investorerne større tillid til de virksomheder, som de investerer i. Øget gennemsigtighed på markedet kan også, mere overordnet set, gavne virksomhedernes omdømme og give dem større legitimitet i interessenternes øjne og for samfundet som helhed.

               (6)

               Følg eller forklar-princippet (comply or explain) i artikel 20 i direktiv 2013/34/EU er et nøglebegreb i europæisk virksomhedsledelse. I henhold til dette princip skal virksomheder, som fraviger den relevante kodeks for virksomhedsledelse, i deres redegørelse for virksomhedsledelse forklare, hvilke dele af kodeksen de fraviger, og grundene hertil.

               (7)

               Selv om fuldstændig overholdelse af en kodeks kan sende et positivt signal til markedet, er det måske ikke altid den bedste fremgangsmåde for en virksomhed set i et virksomhedsledelsesperspektiv. Fravigelser fra en bestemmelse i kodeksen gør det i nogle tilfælde muligt for en virksomhed at sikre en mere effektiv ledelse af virksomheden. Med følg eller forklar-reglen får virksomhederne mulighed for at være fleksible, og de kan tilpasse deres virksomhedsledelse til deres størrelse, ejerforhold eller særlige sektorrelaterede kendetegn. Samtidig skaber reglen en tradition for ansvarlighed og tilskynder virksomhederne til at tænke nærmere over virksomhedsledelsesmetoder.

               (8)

               Følg eller forklar-princippet har bred opbakning blandt virksomheder, investorer og tilsynsmyndigheder, som anser princippet for at være et passende værktøj i forbindelse med virksomhedsledelse. Men som nævnt i grønbogen om en ramme for corporate governance i EU (3) fra 2011 synes der at være visse mangler ved den måde, som princippet anvendes på i praksis, navnlig med hensyn til kvaliteten af de forklaringer, som virksomhederne giver, når de fraviger kodekser for virksomhedsledelse. Et stort flertal af respondenterne i forbindelse med grønbogen støttede et krav til virksomhederne om at give forklaringer af bedre kvalitet i tilfælde af fravigelser.

               (9)

               I henhold til dokumentation af nyere dato, som Kommissionen har indsamlet, er der sket en gradvis forbedring på dette område. Flere medlemsstater har f.eks. indledt drøftelser om eller udstedt retningslinjer for kvaliteten af forklaringer. Der er dog plads til yderligere forbedringer.

               (10)

               Europa-Parlamentet fandt i sin beslutning af 29. marts 2012 (4), at følg eller forklar-reglen er et nyttigt værktøj i forbindelse med corporate governance. Det støttede navnlig et krav til virksomheden om tilslutning til en relevant kodeks og mente, at enhver afvigelse fra adfærdskodeksen skal kunne forklares på en meningsfuld måde, og at den alternative virksomhedsledelsesforanstaltning i tillæg til denne forklaring skal beskrives.

               (11)

               I handlingsplanen »Selskabsret og corporate governance i EU« (5) fra 2012 understreges det, hvor vigtigt det er med forklaringer af høj kvalitet, navnlig for investorer, og det anføres, at Kommissionen vil iværksætte et initiativ, som tager sigte på at forbedre kvaliteten af rapporter om corporate governance, navnlig kvaliteten af forklaringer.

               (12)

               Denne henstilling har til formål at vejlede virksomheder og at bistå dem med at forbedre kvaliteten af deres redegørelser for virksomhedsledelse. I betragtning af de juridiske traditioners og tilganges mangfoldighed danner disse anbefalinger en overordnet ramme, som kan videreudvikles og tilpasses til de specifikke nationale forhold.

               (13)

               Denne henstilling finder anvendelse på virksomheder, som i henhold til artikel 20 i direktiv 2013/34/EU skal afgive en redegørelse for virksomhedsledelse, og som skal give forklaringer, hvis de fraviger anbefalingerne i kodeksen eller kodekserne for virksomhedsledelse.

               (14)

               Denne henstilling tager i henhold til artikel 20 i direktiv 2013/34/EU hovedsagelig sigte på børsnoterede virksomheder, men andre enheder, som udarbejder en redegørelse for virksomhedsledelse, kan også drage fordel af en forbedring af kvaliteten af de oplysninger, som de har til hensigt at offentliggøre.

               (15)

               I nogle medlemsstater skal virksomhederne i tillæg til oplysningerne i deres redegørelse for virksomhedsledelse også forklare, hvordan de anvender hovedprincipperne eller anbefalingerne i kodeksen. For at forbedre gennemsigtigheden yderligere opfordres alle børsnoterede virksomheder i Europa til at forklare, hvordan de overholder de relevante kodekser i relation til aspekter, som kan være meget vigtige for aktionærer. For at give lettere adgang til disse oplysninger bør virksomhederne endvidere overveje at gøre dem tilgængelige online.

               (16)

               Der findes ikke et standardformat for redegørelser om virksomhedsledelse i Unionen. Oplysningerne kan gives i en generel redegørelse eller bestemmelse for bestemmelse, forudsat at de er informative og nyttige for aktionærer, investorer og andre interessenter. Virksomhederne bør undlade at afgive overdrevent generelle redegørelser, som muligvis ikke dækker de aspekter, som er vigtige for aktionærer, men også redegørelser i form af afkrydsninger, som er af meget ringe informativ værdi. De bør ligeledes undlade at give lange forklaringer, som muligvis ikke giver tilstrækkelig indsigt.

               (17)

               Passende offentliggørelse af fravigelser fra de relevante kodekser og grundene hertil er en vigtig forudsætning for, at interessenter kan træffe informerede beslutninger om virksomheder. En sådan offentliggørelse begrænser informationsasymmetrien mellem virksomhedens ledelse og dens aktionærer og reducerer dermed sidstnævntes overvågningsomkostninger. Virksomhederne bør klart angive, hvilke anbefalinger i kodeksen de har fraveget, og i hvert enkelt tilfælde forklare, hvordan virksomheden har fraveget anbefalingerne og grundene hertil, hvordan beslutningen om at fravige anbefalingerne blev truffet, fravigelsens varighed og de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at virksomhedens aktiviteter fortsat er i overensstemmelse med anbefalingens og kodeksens mål.

               (18)

               Når virksomhederne giver disse oplysninger, bør de undlade at anvende standardformuleringer og bør fokusere på de særlige virksomhedsforhold, som er forklaringen på fravigelsen fra en anbefaling. Forklaringerne bør være velstrukturerede og gives på en sådan måde, at de let kan forstås og bruges. Det vil gøre det lettere for aktionærerne at indgå i en konstruktiv dialog med virksomheden.

               (19)

               Effektive følg eller forklar-regler forudsætter effektiv overvågning for at motivere virksomhederne til at overholde en kodeks for virksomhedsledelse og forklare manglende overholdelse. Ifølge grønbogen fra 2011 synes de redegørelser for corporate governance, som virksomheder offentliggør, ikke at være underlagt tilstrækkelig overvågning, således som de burde, og kun få medlemsstater har offentlige eller specialiserede organer til at kontrollere de afgivne oplysningers fuldstændighed, herunder især forklaringerne.

               (20)

               Forskellige aktører, f.eks. bestyrelser, revisorer og aktionærer, deltager i overvågningen af de oplysninger, som virksomhederne offentliggør. Bestyrelser og aktionærer spiller også en vigtig rolle med hensyn til at tilskynde til forklaringer af god kvalitet. Navnlig kunne en mere aktiv overvågning fra aktionærernes side, i deres egenskab af virksomhedsejere, føre til en bedre praksis for virksomhedsledelse.

               (21)

               Medlemsstaterne og organer, som er ansvarlige for kodekser for virksomhedsledelse, opfordres også til at overveje, hvordan der i højere grad kan fokuseres på den overordnede kvalitet af de forklaringer vedrørende fravigelser, som virksomheder giver i forbindelse med de eksisterende overvågningsforanstaltninger i deres lande. Det kunne også overvejes at anvende yderligere midler til at tilskynde virksomheder og andre berørte parter til i højere grad at forbedre kvaliteten af forklaringerne og af redegørelser for virksomhedsledelse i almindelighed.

               (22)

               For at sikre en effektiv opfølgning af denne henstilling bør medlemsstaterne gøre de organer, der er ansvarlige for nationale kodekser for virksomhedsledelse, børsnoterede virksomheder og andre berørte parter opmærksom herpå. Medlemsstaterne bør også underrette Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes i overensstemmelse med denne henstilling —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      AFDELING I

      Generelle bestemmelser

               1.

               Denne henstilling har til formål at vejlede medlemsstaterne, organer med ansvar for nationale kodekser for virksomhedsledelse, virksomheder og andre berørte parter. Vejledningen sigter mod at forbedre den overordnede kvalitet af de redegørelser for virksomhedsledelse, som offentliggøres af virksomheder i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2013/34/EU, og navnlig kvaliteten af de forklaringer, som virksomheder giver, hvis de fraviger anbefalingerne i den relevante kodeks for virksomhedsledelse.

               2.

               Det henstilles, at der i kodekser for virksomhedsledelse, hvis det er relevant, klart skelnes mellem de dele af kodeksen, som ikke må fraviges, de dele, som finder anvendelse efter følg eller forklar-princippet, og dem, der udelukkende finder anvendelse på frivillig basis.

      AFDELING II

      Kvaliteten af redegørelserne for virksomhedsledelse

               3.

               I henhold til artikel 20, stk. 1, i direktiv 2013/34/EU skal børsnoterede virksomheder i deres redegørelse for virksomhedsledelse give oplysninger om specifikke aspekter ved deres ledelsesmetoder.

               4.

               For at forbedre gennemsigtigheden for aktionærer, investorer og andre interessenter bør virksomhederne i tillæg til oplysningerne om de emner, der er omhandlet i punkt 3, beskrive, hvordan de har anvendt anbefalingerne i den relevante kodeks for virksomhedsledelse om de emner, som er vigtigst for aktionærerne.

               5.

               De oplysninger, der er omhandlet i punkt 3 og 4, bør være tilstrækkeligt klare, præcise og omfattende til at sætte aktionærer, investorer og andre interessenter i stand til at få en god forståelse af, hvordan virksomheden ledes. Der bør endvidere henvises til virksomhedens specifikke karakteristika og situation, f.eks. størrelse, selskabsstruktur eller ejerforhold eller andre relevante kendetegn.

               6.

               For at give aktionærer, investorer og andre interessenter lettere adgang til oplysninger bør virksomhederne regelmæssigt offentliggøre de oplysninger, der er omhandlet i punkt 3 og 4, på deres websted og indsætte en henvisning i deres ledelsesberetning til webstedet, også selv om de allerede formidler oplysninger med andre midler som omhandlet i direktiv 2013/34/EU.

      AFDELING III

      Kvaliteten af de forklaringer, virksomheder giver, hvis de fraviger en kodeks

               7.

               I henhold til artikel 20, stk. 1, i direktiv 2013/34/EU skal børsnoterede virksomheder give en forklaring, hvis de fraviger anbefalingerne i den kodeks, som de er omfattet af, eller som de frivilligt har besluttet at anvende.

               8.

               Virksomhederne bør med henblik på punkt 7 klart angive, hvilke specifikke anbefalinger de har fraveget, og for hver enkelt anbefaling, de har fraveget:

                           a)

                           forklare, på hvilken måde virksomheden har fraveget en anbefaling

                           b)

                           beskrive grundene til fravigelsen

                           c)

                           beskrive, hvordan beslutningen om at fravige anbefalingen blev truffet i virksomheden

                           d)

                           forklare, såfremt fravigelsen er begrænset i tid, hvornår virksomheden har til hensigt at efterleve en bestemt anbefaling

                           e)

                           beskrive, hvis det er relevant, den foranstaltning, der er truffet i stedet for at efterleve anbefalingen, og forklare, hvordan denne foranstaltning realiserer formålet med den specifikke anbefaling eller kodeksen som helhed, eller forklare, hvordan den bidrager til god virksomhedsledelse.

               9.

               De oplysninger, der er omhandlet i punkt 8, bør være tilstrækkeligt klare, præcise og omfattende til at sætte aktionærer, investorer og andre interessenter i stand til at vurdere konsekvenserne af, at en bestemt anbefaling fraviges.
               Der bør også henvises til virksomhedens specifikke karakteristika og situation, f.eks. størrelse, selskabsstruktur eller ejerforhold eller andre relevante kendetegn.

               10.

               Forklaringerne vedrørende fravigelser bør fremgå klart af redegørelsen for virksomhedsledelse, således at de let kan findes af aktionærer, investorer og andre interessenter. Det kan f.eks. gøres ved at anvende den samme rækkefølge som anbefalingerne i den relevante kodeks eller ved at samle alle forklaringerne vedrørende fravigelse i det samme afsnit i redegørelsen for virksomhedsledelse, når blot den anvendte metode forklares tydeligt.

      AFSNIT IV

      Afsluttende bestemmelser

               11.

               Forudsætningen for at kunne motivere virksomhederne til at overholde den relevante kodeks for virksomhedsledelse og bedre forklare fravigelser fra kodeksen er, at der findes effektiv overvågning på nationalt plan inden for rammerne af de eksisterende overvågningsforanstaltninger.

               12.

               Medlemsstaterne bør gøre de organer, der er ansvarlige for nationale kodekser for virksomhedsledelse, børsnoterede virksomheder og andre berørte parter opmærksom på denne henstilling. Medlemsstaterne opfordres til at underrette Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet i overensstemmelse med denne henstilling, senest den 13. april 2015 med det formål at sætte Kommissionen i stand til at overvåge og vurdere situationen.

               13.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne, organer med ansvar for nationale kodekser for virksomhedsledelse, børsnoterede virksomheder og andre berørte parter.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. april 2014.

            På Kommissionens vegne

         Michel BARNIER

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 182 af 29.6.2013, s. 19.

      (2)  EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1.

      (3)  KOM(2011) 164 af 5.4.2011.

      (4)  Europa-Parlamentets beslutning af 29. marts 2012 om en corporate governance-ramme for europæiske virksomheder (2011/2181(INI)).

      (5)  COM(2012) 740 af 12.12.2012.


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Grækenlands nationale reformprogram for 2012

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/38

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Grækenlands nationale reformprogram for 2012
   2012/C 219/11
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (3) om Grækenlands nationale reformprogram for 2011.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (5)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (6)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 2. marts 2012 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og i deres nationale reformprogrammer.

               (8)

               Den 12. april 2012 forelagde Grækenland sit nationale reformprogram for 2012 og ufuldstændige oplysninger om landets budgetplaner grundet den igangværende proces med ajourføring af den mellemfristede finanspolitiske strategi, som forventes afsluttet snart. De græske myndigheder opfordres til at aflevere et fuldstændigt sæt standardoversigter som krævet i den præventive del af stabilitets- og vækstpagten, så snart ajourføringen af den mellemfristede finanspolitiske strategi er fuldført.

               (9)

               Den 21. februar 2012 blev eurogruppen enig om et andet økonomisk tilpasningsprogram for Grækenland. Gennemførelsen af de økonomiske politikker, der beskrives i aftalememorandummets specifikke økonomisk-politiske betingelser, vil bidrage til at nedbringe Grækenlands offentlige gæld til 117 % af BNP i 2020. Eurogruppen blev også enig om, at den officielle sektorfinansiering af programmet vil beløbe sig til 130 mia. EUR indtil 2014 ud over de beløb, der blev tildelt under det første finansieringsprogram.

               (10)

               Frigivelsen af trancherne sker på basis af overensstemmelse med kvantitative resultatkriterier og en positiv vurdering af fremskridtene i forbindelse med de politikkriterier, der er fastsat i Rådets afgørelse 2011/734/EU af 12. juli 2011 rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (4) (som ændret den 8. november 2011 (5) og den 13. marts 2012 (6)) og i aftalememorandummet om specifik økonomipolitisk konditionalitet, som blev underskrevet den 14. marts 2012.

               (11)

               Den 19. marts 2012 udbetalte den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet (EFSF) den første rate (5,9 mia. EUR) af den første tranche (14,5 mia. EUR) af det nye finansieringsprogram til Grækenland. Grækenland har ligeledes modtaget 1,6 mia. EUR fra Den Internationale Valutafond (IMF). I maj 2012 havde Grækenland modtaget 147,5 mia. EUR gennem officiel finansiering under det første og det andet program.

               (12)

               I 2010 og 2011 gjorde Grækenland delvist fremskridt i retning af de ambitiøse målsætninger i tilpasningsprogrammet. Flere faktorer har hæmmet gennemførelsen: politisk ustabilitet, sociale uroligheder og problemer med den administrative kapacitet og mere grundlæggende en recession, der har vist sig at være endnu dybere end tidligere forventet. Nogle vigtige finanspolitiske mål blev ikke nået, hvilket førte til vedtagelsen af yderligere konsolideringsforanstaltninger gennem 2010 og 2011. Grækenland har dog formået at nedbringe den offentlige gæld betydeligt: fra 15,8 % af BNP i 2009 til 9,1 % i 2011.

               (13)

               Den 18. april 2012 vedtog Kommissionen en meddelelse om »Vejen til vækst i Grækenland«, der fremhæver de positive virkninger, en fuld og effektiv gennemførelse af det økonomiske tilpasningsprogram kan få ved at lægge byggestenene til vækst, investeringer og social fornyelse. Denne meddelelse påminder, at Grækenland kan drage styrke og konkret støtte af sit medlemskab af Unionen og af euroområdet. Den understreger, at de reformer, der er angivet i det andet økonomiske tilpasningsprogram, stiler efter at genskabe den græske økonomis potentiale for vækst og jobskabelse og skabe et mere lige samfund. Den skitserer den omfattende finansielle støtte, som gøres tilgængelig for Grækenland, og fremhæver viljen blandt Grækenlands partnere, og især Kommissionen, til at finde metoder til at øge virkningerne af de første hurtige resultater ved hastig handling og EU-støtte.

               (14)

               Den økonomiske krise og de efterfølgende tiltag til finanspolitisk konsolidering har haft indflydelse på Grækenlands muligheder for at nå Europa 2020-målsætningerne, især de mål der er socialt orienterede. Ikke desto mindre kan strukturreformerne, især de der vedrører arbejdsmarkedet, liberaliseringen af flere sektorer og et antal foranstaltninger, der skal forbedre erhvervsmiljøet, bidrage til at fremme konkurrenceevnen, sætte gang i produktiviteten, øge beskæftigelsen og nedbringe produktionsomkostningerne, så beskæftigelsen stiger og fattigdommen og den sociale eksklusion begrænses på mellemlang sigt. På trods af den økonomiske krise har Grækenland fortsat indsatsen med at nå de miljømæssige målsætninger for Europa 2020.

               (15)

               Strukturfondene undergår en strategisk omstrukturering med fokus på støtte til ungdomsbeskæftigelse og konkurrenceevne (især i små og mellemstore virksomheder (SMV'er)). De nye foranstaltninger giver styrke til tiltagene på områder som adgang til beskæftigelse, uddannelse og professionelle kvalifikationer samt adgang til finansiering for SMV'er.

               (16)

               Grækenland har givet en række tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de tilsagn, der blev givet i 2011, vedrører fremme af beskæftigelsen, forbedring af konkurrenceevnen, styrkelse af de offentlige finansers holdbarhed og forbedring af den finansielle stabilitet,

         HENSTILLER, at Grækenland:
   gennemfører foranstaltningerne i afgørelse 2011/734/EU, som ændret den 8. november 2011 og den 13. marts 2012, og i aftalememorandummet om specifik økonomipolitisk konditionalitet, som blev underskrevet den 14. marts 2012.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2012 ved Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012, om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUT C 213 af 20.7.2011, s. 12.

      (4)  EUT L 296 af 15.11.2011, s. 38.

      (5)  EUT L 320 af 3.12.2011, s. 28.

      (6)  EUT L 113 af 25.4.2012, s. 8.