title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Slovakiets nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/148

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Slovakiets nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/25)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Slovakiet ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Slovakiet har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Slovakiet sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 2 til 4 nedenfor. Navnlig vil foranstaltninger til at bekæmpe korruption og forbedre retssystemet bidrage til at efterleve den første henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår kvaliteten i institutionerne, fokusering på den økonomiske politik for investeringer vil bidrage til at efterleve den anden henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår støtte til investeringer, og foranstaltninger til forbedring af kvalifikationer vil bidrage til at efterleve den tredje henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår arbejdsmarkedets funktion.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Slovakiet offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Slovakiets fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Slovakiets fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Slovakiet fremlagde den 25. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Slovakiet er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2019 venter regeringen en forbedring af den samlede saldo fra et underskud på 0,7 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2018 til balance i budgettet i 2019, som derefter forventes at være uændret frem til 2022. På grundlag af den genberegnede struktursaldo (6) skulle den mellemfristede budgetmålsætning — som er ændret fra et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP i 2019 til 1 % af BNP 2020 — blive nået i 2020. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote gradvist at falde fra 47,5 % af BNP i 2019 til 44,4 % frem mod 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2019, ikke fuldt ud præciseret. Budgettet indeholder en ikkespecificeret udgiftskategori kaldet budgetreserver (i alt 0,7 % af BNP), hvilket mindsker forudsigeligheden ved budgettets gennemførelse.

                  (7)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Slovakiet sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (7) ikke overstiger 4,1 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,5 % af BNP. På baggrund af Kommissionens efterårsprognose 2018, som forudså en budgetstilling, der var tættere på den mellemfristede målsætning i 2019, og i overensstemmelse med reglerne for ophævelse af fastfrysningen af den krævede justering, bør den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstige 4,6 %, svarende til en årlig strukturtilpasning på 0,3 % i 2019. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en betydelig afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasning, når 2018 og 2019 betragtes samlet.

                  (8)

                  I 2020 skulle Slovakiet nå sin mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019, der er baseret på en uændret politik, svarede dette til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på 4,6 % svarende til en strukturel tilpasning på 0,3 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der med en uændret politik risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav, når 2019 og 2020 betragtes samlet. Slovakiet forventes at overholde gældsreglen i 2019 og 2020. Rådet er af den generelle opfattelse, at de nødvendige foranstaltninger bør træffes fra 2019 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

                  (9)

                  På lang sigt er der mellemstore risici for Slovakiets finanspolitiske holdbarhed. Ifølge Kommissionens 2018-rapport om finanspolitisk holdbarhed vil der være brug for en samlet forbedring på 2,5 procentpoint af BNP i den strukturelle primære saldo for at stabilisere gældskvoten på lang sigt i forhold til scenariet med uændret politik. Dette skyldes den forventede stigning i pensions- og sundhedsudgifter, der øger omkostningerne som følge af befolkningens aldring (fælles bidrag på 1,8 procentpoint af BNP). Da fødselsraten ligger lavt, mens levealderen i Slovakiet ventes at stige yderligere, ventes ældrekvoten (ældre mennesker i forhold til den aktive befolkning — den del af befolkningen, der er i arbejde eller under uddannelse) at blive næsten tredoblet frem til 2060. Og hvor der i 2016 kun var omkring tre inaktive personer over 65 år for hver ti personer i beskæftigelse, ventes dette tal at stige til over syv mod ti i beskæftigelse frem til 2060 (økonomisk ældrekvote). Indførelsen af automatiske justeringer af pensionsalderen i forhold til den forventede levealder havde gradvis forbedret pensionssystemets holdbarhed på lang sigt. Dette blev set som et vigtigt værktøj til sikring af rimelighed på tværs af generationerne og langsigtet holdbarhed. Der er opstået større betænkeligheder ved pensionssystemernes langsigtede holdbarhed, efter parlamentet den 28. marts 2019 vedtog en forfatningsændring, der fastsætter et loft over pensionsalderen (64 år for mænd og kvinder uden børn med en nedsættelse på et halvt år for de første tre børn for kvinders vedkommende), hvilket indebærer, at de automatiske justeringer i forhold til den forventede levealder ikke længere finder anvendelse, når dette loft er nået. I henhold til Slovakiets finanspolitiske råd vil loftet betyde en yderligere stigning i udgifterne på 1,6 % af BNP fra 8,6 % i 2016 til 11,4 % i 2070 sammenholdt med den stigning på 9,8 %, der var forudset i 2018-rapporten om befolkningens aldring. Dette vil medføre en væsentlig stigning i risikoen for manglende holdbarhed. Der er indtil videre ikke foreslået kompenserende foranstaltninger, og konsekvenserne for ældres indkomst og fattigdom er ikke blevet beregnet.

                  (10)

                  På trods af visse fremskridt med at bekæmpe skatteunddragelse, er der stadig problemer med overholdelse af skattereglerne, og niveauet for momssvig er over dobbelt så højt som EU-gennemsnittet i 2016. Selv om de foranstaltninger, der er planlagt i den tredje handlingsplan, ventes at give positive resultater, mangler visse af dem stadig at blive gennemført. For eksempel ventes indførelsen af elektroniske selvangivelser at mindske skatteydernes administrative byrder, men hvis ikke alle de påtænkte foranstaltninger gennemføres, risikeres den samlede virkning at blive svækket. Samtidig gælder det, at en struktureret pakke med politiske foranstaltninger kan være med til at reducere de hyppige ændringer i skattelovgivningen og bane vejen for en forenkling. Endelig er indtægtspotentialet ved miljø- og ejendomsbeskatning underudnyttet sammenlignet med andre medlemsstater.

                  (11)

                  Den positive udvikling på arbejdsmarkedet fortsætter med øget beskæftigelse og en historisk lav ledighed. Der er sket gode fremskridt med at gennemføre handlingsplanen for de langtidsledige, hvilket på to år har hjulpet med at mindske antallet af langtidsledige med over en tredjedel. Langtidsledigheden ligger dog stadig over EU-gennemsnittet, hvilket især rammer lavtuddannede, unge og romaer. Samtidig med at ledigheden falder, meldes der nu om store problemer med mangel på arbejdskraft. Der ses fortsat betydelige regionale skævheder på arbejdsmarkedet, hvor der er højere arbejdsløshed i de tre regioner i det østlige Slovakiet og mangel på arbejdskraft i den vestlige del af landet. Der er behov for fortsat kapacitetsopbygning blandt både arbejdsgivere og fagforeninger, så de kan deltage mere aktivt.

                  (12)

                  De politikker, der skal øge beskæftigelsesegnetheden, har begrænset omfang og virkning. Oplærings- og omskolingsprogrammerne er blevet styrket, men er stadig utilstrækkelige og henvender sig ikke fuldt ud til de langtidsledige og ugunstigt stillede grupper. Uddannelsessystemet bidrager ikke i tilstrækkelig grad til den socioøkonomiske udvikling og er underfinansieret på alle niveauer. De ringe uddannelsesresultater, romaers deltagelse i inklusiv almindelig uddannelse fra den tidlige barndom og reel integration af elever fra en ugunstigt stillet socioøkonomisk baggrund inden for uddannelse og erhvervsuddannelser (på baggrund af den stigende frafaldsprocent) er akutte udfordringer. Uddannelsesresultaterne og niveauet for grundlæggende kvalifikationer ligger fortsat under de internationale standarder og påvirkes i høj grad af elevernes socioøkonomiske baggrund. Det er en udfordring at sikre, at Slovakiets befolkning får bedre kvalifikationer, der passer til en økonomi og et samfund i forandring. På trods af gradvise lønstigninger frem til 2020 er arbejdet som lærer ikke særlig tiltrækkende, og der er stigende mangel på arbejdskraft. Derudover er kvaliteten og relevansen af den grundlæggende oplæring og mulighederne for faglig udvikling blandt lærerne begrænsede. De nuværende foranstaltninger for større retfærdighed og inklusiv uddannelse har indtil videre ikke levet op til forventningerne, og der er ikke konstateret egentlige fremskridt med at integrere romaelever. Regeringen har vedtaget den nationale reformplan for uddannelse og opdragelse (2018-2027) og første handlingsplan (2018-2019) sammen med et budgetestimat samt ny lovgivning om kvalitetssikring inden for videregående uddannelser. Det er afgørende, at disse foranstaltninger gennemføres ordentligt, og at der føres tilsyn med, om de giver de ventede resultater.

                  (13)

                  Kvindernes lave beskæftigelsesfrekvens afspejler, at mænd sjældent tager lang barselsorlov, og den forstærkes af begrænset adgang til og ringe udbud af børnepasning til en rimelig pris og faciliteter til langtidspleje. Især for børn under tre år bruges der kun i meget ringe grad børnepasningsordninger. Regeringen har vedtaget en ny afgørelse om obligatorisk deltagelse i førskoleundervisning og børnepasning fra femårsalderen, som får virkning i 2020. Der er dog stadig behov for yderligere investeringer og fremme af deltagelse i børnepasning og førskolefaciliteter.

                  (14)

                  Selv om andelen af personer, der er i risiko for fattigdom eller social eksklusion ligger under EU-gennemsnittet, er niveauet væsentlig højere i visse områder i Syd- og Østslovakiet. Der er betydelige flaskehalse i adgangen til inklusiv uddannelse af høj kvalitet, hvor de regionale skævheder munder ud i særlig høje frafaldsprocenter. Andre flaskehalse påvirker ugunstigt stillede gruppers adgang — dette gælder især romaer samt personer med et handicap og personer, der er ramt af hjemløshed og udelukkelse fra boligmarkedet — til sundhedspleje, langtidspleje, sociale boliger og andre nødvendige tjenester. Der er behov for en integreret tilgang, hvis disse grupper skal integreres socialt.

                  (15)

                  De reformer, der skal gøre sundhedssystemet mere omkostningseffektivt, er ved at vinde frem, men gennemførelsen er uensartet på de forskellige plejeområder. De politiske foranstaltninger, der er gennemført som led i gennemgangen af udgifterne til sundhedsområdet, har udvist visse positive resultater, især efter en række omkostningsbegrænsende foranstaltninger for lægemidler og lægeudstyr. Der er imidlertid stadig potentiale for større effektivitet og bedre pleje, hvis der kan ske en omfordeling af midlerne blandt forskellige plejeområder. Sundhedsplejen støtter sig stadig for meget til hospitalerne, som på trods af regelmæssig gældssanering fortsat oparbejder gæld og har problemer med at finansiere de nødvendige investeringer, der skal øge effektiviteten og plejens kvalitet. Selv om en styrkelse af den primære sundhedspleje for at mindske unødig brug af hospitalerne, gør det lave antal læger og de begrænsede tjenester inden for primær sundhedspleje det svært at øge sundhedssystemets effektivitet. Da regeringen har iværksat foranstaltninger til at tackle manglen på sundhedspersonale, er det vigtigt at få disse bestræbelser til at passe ind i en længere strategi, der gradvis skal decentralisere tjenesterne fra akut behandling, styrke den primære sundhedspleje og forebyggende tjenester.

                  (16)

                  Et fragmenteret forskningssystem betyder, at offentlige investeringer i forskning og udvikling (FoU) ikke i tilstrækkelig grad styrker den videnskabelige forsknings kvalitet, og det tiltrækker ikke private investeringer. Forsknings- og udviklingspolitikken lider under ineffektiv koordinering bland ministerier og andre aktører, hvilket fører til, at større reformer forsinkes og mislykkes. Den utilstrækkelige omstillingsproces i det slovakiske videnskabsakademi har givet anledning til bekymring for, hvorvidt det kunne fortsætte. Dette har ført til, at hele processen brød sammen. Der har manglet målrettede foranstaltninger — eller de har slået fejl — og sammen med forskningsinstitutionernes begrænsede engagement og begrænsede forskningskapacitet bidrager alt dette til lave private FoU-omkostninger. Samlet set ligger erhvervslivets FoU blandt de laveste niveauer i Unionen og er fokuseret på mellem- og højteknologisk fremstillingsvirksomhed, der er domineret af multinationale selskaber. Det går langsomt med foranstaltninger, der skal bidrag til øget videnudveksling, styrket innovationskapacitet i erhvervslivet og bedre samarbejde mellem erhvervslivet og den akademiske verden.

                  (17)

                  For at øge Slovakiets produktivitet og opretholde konvergensprocessen er der også behov for vedvarende investeringer i digital- og transportinfrastrukturen samt i energieffektivitet. Der er behov for at forbedre det grundlæggende faste bredbånd, 4G-dækningen og udbredelsen af ultrahurtigt bredbånd. Investeringer i energieffektivitet — især i byggebranchen — og miljøteknologi kan være en kilde til grøn vækst og vil hjælpe med at bevare begrænsede naturressourcer. Derudover er der behov for flere strategiske investeringer til at lukke infrastrukturelle huller og forbedre transportnettet, hvis de mindre udviklede regioner skal indhente de andre og blive mere videnbaserede, konkurrencedygtige og produktive. Slovakiet halter bagefter med at færdiggøre både det grundlæggende vej- og jernbanenet under det transeuropæiske transportnet, f.eks. i Rhin-Donau-korridoren. Svaghederne i transportnettet kan afhjælpes, hvis der sker forbedringer i de nuværende bytransportnets indbyrdes forbindelighed, multimodalitet og interoperabilitet, og hvis de bæredygtige transportformer fremmes.

                  (18)

                  Tunge administrative og reguleringsmæssige byrder kan have negative konsekvenser for investeringer og innovation, især for små og mellemstore virksomheder (»SMV'er«). På trods af regeringens bestræbelser bliver de administrative byrder ikke mindsket tilstrækkeligt, og det slovakiske erhvervsmiljø taber terræn i internationale sammenligninger. Lovgivningens kvalitet og den forudsigelighed er et problem for erhvervslivet. Disse udfordringer skal tackles gennem fuld gennemførelse af Slovakiets strategi for bedre regulering (RIA2020) og styrkelse af landets center for bedre regulering og analytisk kapacitet i statsadministrationen. Slovakiets sektor for liberale tjenester er stærkt reguleret. Reguleringen er mere restriktiv end det vægtede gennemsnit i Unionen for advokater, patentagenter, civilingeniører, arkitekter, revisorer, turistguider og ejendomsmæglere.

                  (19)

                  Regeringen er i gang med en væsentlig reform af praksis for offentlige indkøb gennem en dybtgående ændring af de retlige rammer, så procedurerne kan forenkles, og transaktionsomkostningerne kan mindskes. Det er positivt, at der er sat fokus på professionalisering, men de overordnede fordele kommer kun gradvist. Hvad angår mistilliden til de offentlige institutioner, skal offentlige indkøbere gøre mere for at genvinde tilliden blandt erhvervslivet, medierne og den brede offentlighed. Det bremser indførelsen af ny praksis, som er hårdt tiltrængt. Indsatsen for at øge brugen af kvalitetskriterier skal øges, så der fås mere valuta for pengene, og den strategiske brug af offentlige indkøb forbedres.

                  (20)

                  Slovakiets offentlige forvaltning kæmper stadig med ineffektivitet og flaskehalse, der især skyldes ineffektivt samarbejde mellem ministerierne. Manglen på kapacitet og strategisk planlægning samt administrativ ineffektivitet bremser gnidningsløs tilstrømning af midler fra ESI-fondene. Som resultat er Slovakiet gået glip af finansiering på 120 mio. EUR fra perioden 2014-2020, mens uddelingen af midler til slutmodtagerne fortsat ligger lavt. Derudover har den utilstrækkelige forberedelse af de projekter, der finansieres af ESI-fondene ført til forsinkede investeringer og snævre frister for de offentlige indkøbsprocedurer, hvilket øger risikoen for uregelmæssigheder.

                  (21)

                  Korruption er fortsat et problem, og der har kun været begrænset vilje til at retsforfølge korruptionssager på højt niveau. Arbejdet med at bekæmpe korruption hindres af organisatoriske og proceduremæssige svagheder på politi- og anklagerniveau og ringe beskyttelse af whistleblowere. Desuden er det fortsat en udfordring at øge retssystemets effektivitet, herunder dets uafhængighed. På trods af visse forbedringer i effektivitet og kvalitet er der fortsat betænkeligheder ved domstolenes uafhængighed, og forsinkelser i udnævnelsen af dommere til forfatningsdomstolen kan påvirke retssystemets funktionsdygtighed.

                  (22)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Det ville gøre det muligt for Slovakiet at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til de regionale forskelle. Hvis denne investering skal blive en succes, er det vigtigt, at Slovakiets administrative kapacitet til at forvalte disse midler styrkes.

                  (23)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sloveniens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Slovakiet i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Slovakiet, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (24)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2019, og dets holdning (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Slovakiet i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i 2020, sikre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed, især hvad angår sundheds- og pensionssystemet

         2.

            forbedre uddannelsernes kvalitet og inklusion på alle niveauer og styrke kompetencerne i overensstemmelse med arbejdsmarkedets behov, øge adgangen til børnepasning og langtidspleje til en rimelig pris og af høj kvalitet, fremme integrationen af ugunstigt stillede grupper, især romaer

         3.

            fokusere på en investeringsorienteret økonomisk politik inden for innovation, transport (navnlig dens bæredygtighed), digital infrastruktur, energieffektivitet, SMV'ers konkurrenceevne og socialt boligbyggeri, idet der tages hensyn til regionale forskelle øge brugen af kriterier for kvalitet og livscyklusudgifter i offentlige indkøbsaktiviteter

         4.

            fortsat forbedre retssystemets effektivitet med fokus på at styrke dets uafhængighed, herunder ved udnævnelse af dommere, øge indsatsen for at afsløre og retsforfølge korruption, især i store korruptionssager.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 107.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (8)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Finlands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/154

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Finlands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/26)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Finland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Finland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Finland sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 3 og 4 nedenfor. Navnlig vil en målretning af investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod specifikke områder bidrage til efterlevelse af den anden henstilling vedrørende euroområdet, der omhandler støtte til investeringer, og foranstaltninger til begrænsning af husholdningernes gæld vil bidrage til efterlevelse af den fjerde henstilling vedrørende euroområdet, der omhandler nedbringelse af den private gæld.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Finland offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Finlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Finlands fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

                  (4)

                  Finland fremlagde den 4. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Finland er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019, som blev fremlagt på basis af uændret politik af den foregående regering kort tid før parlamentsvalget i april, forventer regeringen en offentlig saldo på -0,3 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 sammenlignet med -0,7 % af BNP i 2018. I henhold til regeringen ventes saldoen at blive forbedret yderligere i 2020 til 0 % for derefter at blive forværret igen til -0,1 % i 2021 og -0,3 % i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (6) og med en uændret politik forventes den mellemfristede budgetmålsætning, der er fastsat til et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, fortsat at blive mere end nået i hele programperioden under hensyntagen til de midlertidige afvigelser i 2019, der er tilladt i forbindelse med gennemførelsen af strukturreformerne. Den offentlige gældskvote toppede i 2015, hvor den udgjorde 63,4 % af BNP, men den faldt derpå til 58,9 % i 2018. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 vil gældskvoten fortsætte med at falde og nå ned på 57,4 % af BNP i 2021. Den forventes at stige igen i 2022 til 57,7 % af BNP. Det makroøkonomiske scenarie, som ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, forekommer generelt realistisk. Hovedrisiciene knyttet til budgetfremskrivningerne hænger sammen med, at omkostningerne forbundet med befolkningens aldring og højere inflation kan blive større end forventet.

                  (7)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Finland skulle opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning i 2019 under hensyntagen til den midlertidige afvigelse, der er tilladt i forbindelse med gennemførelsen af strukturreformerne. Dette svarer til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter (7) på 2,9 % i 2019, svarende til en tilladt forringelse af den strukturelle saldo med 0,2 % af BNP. Finland forventes på grundlag af Kommissionens forårsprognose 2019 at opfylde sin mellemfristende budgetmålsætning i 2019 under hensyntagen til den afvigelse, der er tilladt i forbindelse med strukturreformklausulen.

                  (8)

                  I lyset af Finlands forventede produktionsgab på 0,8 % bør den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter i 2020 ikke overstige 1,9 % i overensstemmelse med den strukturelle tilpasning på 0,5 % af BNP, som kræves ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der med en uændret politik risiko for, at Finland i nogen grad vil afvige fra dette krav i 2020. Rådet er af den opfattelse, at Finland kan ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og skal være rede til at træffe yderligere foranstaltninger for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2020.

                  (9)

                  Grundet befolkningens aldring og en faldende arbejdsstyrke forventes udgifterne på pensionsområdet og især socialområdet (langtidspleje) at stige i de kommende årtier. Ifølge 2018-rapporten om finanspolitisk holdbarhed vil den forventede stigning i omkostningerne forbundet med befolkningens aldring kræve en finanspolitisk konsolidering på 2 % af BNP for at stabilisere gældskvoten på lang sigt. Forberedelserne af en reform af de regionale myndigheder, sundheds- og socialvæsenet, der skulle være udformet til at tackle disse udfordringer, sikre lige adgang og nedbringe ventetiden, blev stillet i bero som følge af regeringens tilbagetræden den 8. marts 2019. Andelen af selverklærede uopfyldte medicinske behov i Finland ligger fortsat over EU-gennemsnittet. Især personer, der står uden for arbejdsmarkedet, finder det vanskeligt at modtage den nødvendige pleje på grund af lange ventelister.

                  (10)

                  Med en faldende befolkning i den erhvervsaktive alder og et stigende antal ledige stillinger bliver situationen på det finske arbejdsmarked strammere. Samtidig er erhvervsfrekvensen og beskæftigelsesfrekvensen i Finland lavere end i de andre nordiske lande, og den strukturelle arbejdsløshed er fortsat på 7 % i 2018. Dette afspejler delvist inaktivitet og arbejdsløshedsfælder, der hindrer en bedre udnyttelse af arbejdsstyrken. Hindringerne for at få folk tilbage i arbejde omfatter det komplekse ydelsessystem og kombinationen af forskellige typer fradrag. Ydelser udfases hurtigt, efterhånden som indkomsten stiger, hvilket medfører en risiko for, at det ikke i tilstrækkelig grad kan betale sig at arbejde. Usikkerhed omkring ydelsernes størrelse og tidspunktet for deres genindførelse gør det mindre attraktivt at deltage i kortvarige arbejdsforhold eller påtage sig deltidsarbejde. Det grundlæggende indkomsteksperiment, hvis foreløbige resultater blev offentliggjort i februar 2019, giver visse oplysninger til brug for en revision af socialsikringssystemet, så ydelserne kan kombineres mere effektivt med indtjeningen.

                  (11)

                  Investeringer i aktiv inklusion, navnlig af de grupper, der befinder sig længst væk fra arbejdsmarkedet, er nødvendige for at øge erhvervsfrekvensen nu, hvor den og beskæftigelsesfrekvensen er tæt på niveauet før krisen. Omfattende reformer, der tager sigte på at fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen, kunne forbedre mulighederne på arbejdsmarkedet for nogle grupper. Det drejer sig om personer med indvandrerbaggrund, kvinder i den fødedygtige alder, lavtuddannede, delvist arbejdsdygtige personer og handicappede. Nogle af de tjenester, der tilbydes de arbejdsløse og inaktive personer, er spredt over forskellige myndigheder og udbydere. For at hjælpe disse grupper med at indtræde og forblive på arbejdsmarkedet kræves der skræddersyede og integrerede aktiverings- og rehabiliteringstjenester og -politikker. De langvarige plejeforpligtelser for kvinder bidrager til den kønsbetingede forskel i beskæftigelsesfrekvensen og det kønsbestemte løngab. Regeringen indledte en reform af familieorlovsordningen, men førte den ikke til ende.

                  (12)

                  Det er en forudsætning for holdbar og inklusiv vækst i Finland, at der sikres et tilstrækkeligt udbud af arbejdskraft i tider med demografiske forandringer. Investering i færdigheder, navnlig dem, der er relevante for arbejdsmarkedet, vil bidrage til at løse de udfordringer, der opstår som følge af strukturelle ændringer i økonomien. Teknologiske forandringer kræver løbende uddannelse og omskoling af arbejdsstyrken gennem fleksible former for læring, bl.a. ved at fokusere på voksenuddannelse, almen uddannelse og erhvervsuddannelse. Dette burde øge den erhvervsmæssige mobilitet, mindske misforholdet mellem efterspurgte og udbudte kvalifikationer og bidrage til at opfylde fremtidige behov på arbejdsmarkedet.

                  (13)

                  Finland er i fare for ikke at nå 2020-målet for genanvendelse af kommunalt affald på 50 %. Især forbrændes kommunalt affald i stigende grad (60 % i 2017 sammenlignet med 55 % i 2016).

                  (14)

                  Selv om de offentlige udgifter til forskning og udvikling begynder at stabilisere sig, oplevede Finland den største nedgang af alle medlemsstater siden 2009 i den private sektors investeringer i forskning og udvikling. Trods en forbedring af den makroøkonomiske situation i de seneste år er den private sektors investeringer i forskning og udvikling endnu ikke blevet genoprettet. En højere grad af investering i forskning og udvikling er en nøglefaktor, der giver mulighed for strukturelle ændringer til fordel for økonomiens videnintensive sektorer og det langsigtede vækstpotentiale. Desuden er samarbejdet mellem de videregående uddannelsesinstitutioner og erhvervslivet fortsat en af de vigtigste flaskehalse, når det drejer sig om at stimulere innovationer og bringe dem på markedet.

                  (15)

                  Med en spredt befolkning kan transportflaskehalse forhindre folk i at flytte for at finde et job. Strategiske investeringer i transportinfrastruktur kan forbedre arbejdskraftens mobilitet og dermed arbejdsmarkedernes funktionsmåde. Samtidig kan infrastruktursammenkoblinger forbedre adgangen til udenlandske markeder, da transportomkostningerne har en forholdsvis stor indvirkning på den endelige pris på varer i Finland sammenlignet med andre medlemsstater.

                  (16)

                  Strategiske investeringer i dekarbonisering af energiintensive industrier og transportsektoren vil kunne bidrage til at nå langsigtede økonomiske mål og klimamål. Finland er førende med hensyn til innovation inden for ren energi og private forsknings- og udviklingsudgifter på dette område. Yderligere investeringer i nogle af landets programmer for ren energi senest i 2021 vil hjælpe Finland med at opfylde sine mål om CO2-neutralitet. Foruden Finlands ambitiøse målsætninger om at øge andelen af biobrændstoffer er elektrificering en omkostningseffektiv løsning for dekarbonisering af transportsektoren som følge af den fremskredne dekarbonisering af elproduktionen.

                  (17)

                  Lave rentesatser og forbedrede økonomiske udsigter har øget den samlede udlånsvolumen, især gennem boligselskaberne (som tilbyder en særlig form for boligejerskab). Parallelt hermed er forbrugerkreditten i hastig stigning, og en voksende andel af denne långivning stammer fra udenlandske banker, andre finansielle institutioner end kreditinstitutter, småudlånsvirksomheder og peer-to-peer-långivning. Husholdningernes gæld ligger derfor fortsat på et historisk højt niveau (67 % af BNP i 2017). Gælden er overvejende med variabel rente, hvilket udgør en risiko, hvis renten stiger på mellemlang sigt. Det finske finanstilsyn har truffet en række foranstaltninger for at dæmme op for stigningen i husholdningernes gældsætning. Der forventes dog ikke umiddelbart nogen aktiv nedbringelse af gældsbyrden, navnlig ikke da renten fortsat er lav og forbrugertilliden forholdsvis stærk.

                  (18)

                  Finland har p.t. ikke noget samlet kreditregister (dvs. med både positive og negative oplysninger om debitorer), der dækker de store banker. Dette kan forhindre bankerne i at danne sig et klart overblik over husholdningernes samlede gæld. I løbet af det sidste år er der gennemført et forberedende arbejde med henblik på oprettelse af et sådant register.

                  (19)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Finland at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle.

                  (20)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Finlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Finland i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Finland, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (21)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2019, og dets holdning (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Finland i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 1,9 % i 2020, hvilket svarer til en årlig strukturtilpasning på 0,5 % af BNP, forbedre omkostningseffektiviteten af og den lige adgang til social- og sundhedstjenester

         2.

            forbedre incitamenterne til at tage arbejde og forbedre færdigheder og sikre en aktiv inklusion, særlig gennem velintegrerede tjenester for de ledige og ikkeerhvervsaktive

         3.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod forskning og udvikling, omstilling til en lavemissionsøkonomi og bæredygtig transport under hensyntagen til regionale forskelle

         4.

            styrke overvågningen af husholdningernes gæld og oprette kreditregistret.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 112.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (8)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Sveriges nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/159

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Sveriges nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2019
      (2019/C 301/27)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Sverige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Sverige offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Sveriges fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (3), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Sveriges fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderede af sin analyse, at Sverige er ramt af makroøkonomiske ubalancer. Især de overvurderede boligpriser kombineret med den fortsatte stigning i husholdningernes gæld indebærer en risiko for en ukontrolleret korrektion. Husholdningernes høje gæld er vedblevet med at vokse som andel af BNP. Der var en korrektion af boligpriserne i anden halvdel af 2017, og siden da har de gradvist stabiliseret sig. Indikatorer for boligvurderinger tyder ikke desto mindre på, at boligpriserne fortsat er høje i forhold til de underliggende økonomiske forhold. Selv om banksektoren tilsyneladende har et tilstrækkeligt kapitalgrundlag, kan en ukontrolleret korrektion også påvirke den finansielle sektor negativt, da bankernes eksponering for realkreditlån til husholdningerne vokser. I så fald kan også nabolandene blive negativt ramt grundet de systemiske indbyrdes finansielle forbindelser. Der er fortsat strukturelle flaskehalse for boligudbuddet, og bygge- og anlægsaktiviteten er blevet svækket. Selv om der i de seneste år er taget skridt på makroniveau til at imødegå væksten i realkreditgælden, synes virkningen indtil videre at være begrænset. Der er fortsat væsentlige huller i politikken, navnlig med hensyn til skatteincitamenter til boligejerskab og den måde, hvorpå boligudbuddet og markedet for lejeboliger fungerer.

                  (3)

                  Sverige fremlagde den 26. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 29. april 2019 sit konvergensprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (4)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (5)

                  Sverige er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 forventer regeringen at nå et overskud på 0,6 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019, hvilket forventes at blive yderligere styrket i løbet af programperioden. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (5) forventes den mellemfristede budgetmålsætning, nemlig et strukturelt underskud på 1 % BNP, mere end nået i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at falde til 34,5 % af BNP i 2019 for derefter at falde yderligere til 28,2 % af BNP i 2022. Sunde offentlige finanser og en stabil økonomisk vækst forventes at være de vigtigste drivkræfter bag den faldende gældskvote. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 ventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på 0,5 % af BNP i 2019 og 0,6 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Rådet er af den generelle opfattelse, at Sverige ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020.

                  (6)

                  Husholdningernes gæld er vedblevet med at stige fra et allerede højt niveau. Husholdningernes gæld voksede med 5,5 % i 2018 og nåede op på omkring 88 % af BNP og 186 % af den disponible indkomst, hvilket er blandt de højeste niveauer i Unionen. Denne udvikling skyldtes hovedsagelig større realkreditlåntagning, der igen hænger sammen med høje boligpriser og strukturelle forvridninger, der er til fordel for realkreditfinansierede ejendomsinvesteringer. Sverige har de seneste år gennemført adskillige makroprudentielle foranstaltninger, herunder en styrket tilbagebetalingsregel for husholdninger med store realkreditlån i forhold til deres indkomst, som trådte i kraft i marts 2018, og en beslutning om at hæve den kontracykliske kapitalbuffer for banker fra september 2019. De politiske tiltag, der hidtil er truffet, synes dog at have haft en begrænset samlet indvirkning på væksten i realkreditlån, og der er ikke truffet politiske foranstaltninger til at reformere de skattemæssige incitamenter til ejerskab af boliger og optagelse af realkreditlån.

                  (7)

                  Skønt boligpriserne faldt i slutningen af 2017 og stort set har været stabile siden da, følger dette efter en lang periode med kraftige prisstigninger, og vurderingerne ligger stadig et godt stykke over, hvad de grundlæggende økonomiske forhold tilsiger. Centrale spørgsmål omfatter skatteincitamenter, der tilgodeser ejerboliger og realkreditgæld, og akkommoderende lånevilkår sammen med relativt lave tilbagebetalingssatser i forbindelse med realkreditlån. Trods en kraftig stigning i nybyggeriet de seneste fem år er der stadig mangel på især økonomisk overkommelige boliger omkring de største byer. Udbuddet af nye boliger var ikke tilstrækkeligt til at dække det fremskrevne umiddelbare behov, der anslås til omkring 90 000 nye boliger om året i perioden 2018-2020. Denne mangel hænger sammen med en strukturel ineffektivitet, herunder begrænset konkurrence i byggesektoren på grund af hindringer for markedsadgang for små og udenlandske virksomheder og for store entreprenørers evne til at styre jordressourcer. Boligmassen udnyttes ikke effektivt. På udlejningsmarkedet skaber lejebeløb, der ligger under markedsprisen, en fastlåsningseffekt og en såkaldt insider/outsidereffekt. På markedet for ejerbeboede boliger reduceres boligejernes mobilitet af kapitalvindingsskatter. Boligmangel gør det sværere at skifte job og kan bidrage til ulighed mellem generationerne. De svenske myndigheder fortsætter med gradvist at gennemføre den 22-punktsplan, der skal øge boligbyggeriet og forbedre effektiviteten i boligsektoren. Hidtil er der ikke blevet taget konkrete politiske skridt til at liberalisere de stramme regler på lejemarkedet og revidere kapitalskatten på ejerbeboede boliger, selv om den nye regering i januar 2019 bebudede planer om at gennemføre reformer på disse områder i forlængelse af forberedende undersøgelser.

                  (8)

                  Der begynder at opstå mangel på arbejdskraft i nogle sektorer såsom byggeri, uddannelse og informations- og kommunikationsteknologi. Det er af afgørende betydning at sikre et udbud af specialiseret menneskelig kapital for at støtte investeringer i forskning og udvikling samt digitalisering. Investeringer i uddannelse og færdigheder, herunder digitale færdigheder, vil bidrage til at tackle disse udfordringer. Resultaterne på uddannelsesfronten er blevet forbedret noget, men der er et stort og stigende uddannelsesgab mellem forskellige sociale grupper. Den demografiske udvikling vil føre til en stigning i antallet af elever og forværre den aktuelle lærermangel. Situationen for migranter fra lande uden for Unionen og for deres efterkommere og virkningerne af nyligt vedtagne programmer fortjener en nærmere overvågning, da det fortsat er en udfordring at integrere udenlandskfødte elever og sikre en bæredygtig inklusion på arbejdsmarkedet af lavtuddannede og migranter fra lande uden for Unionen (navnlig kvinder).

                  (9)

                  Fastholdelse af investeringer i transportinfrastruktur kan bidrage til at forbedre arbejdskraftens mobilitet, den regionale samhørighed og boligmarkedet og fremme den langsigtede produktivitetsvækst i Sverige. Regeringen har bebudet betydelige investeringer i transportinfrastruktur gennem den nationale infrastrukturplan for 2018-2029 med henblik på at opgradere de forskellige transportformer (især jernbane- og vejtransport). Planen indeholder store investeringer i udvikling af jernbanesystemet, som skal fremme flytningen af godstransport fra veje til jernbaner og dermed også bidrage til at reducere emissionerne. Fastholdelse af et højt investeringsniveau i forskning og udvikling, gunstige rammebetingelser og en bredere innovationsbase er afgørende for at sikre Sveriges stilling som innovationsleder. Sveriges innovationsmodel har traditionelt været baseret på et begrænset antal store globalt aktive teknologivirksomheder. Det vil være vigtigt at skabe et miljø, der også fremmer små og mellemstore virksomheders og nystartede virksomheders innovationspotentiale. Sveriges innovationskapacitet kan også forbedres yderligere ved at øge samarbejdet mellem den akademiske verden og små og mellemstore virksomheder.

                  (10)

                  Bekæmpelse af hvidvask af penge er blevet en prioritet i Sverige på baggrund af en løbende hvidvaskskandale med relation til en af landets største finansielle institutioner. Det svenske og det estiske finanstilsyn har indledt en fælles undersøgelse sammen med deres modparter i Letland og Litauen. Selv om Sveriges ramme for bekæmpelse af hvidvask af penge blev styrket i 2017, hvor loven om hvidvask af penge trådte i kraft, er det vigtigt at fortsætte arbejdet med at identificere og korrigere eventuelle resterende mangler i rammen. Der findes stadig udfordringer, og tilsynsmyndigheden mangler fortsat at vedtage yderligere foranstaltninger og retningslinjer for, hvordan tilsynet på dette områder kan styrkes. Der bør lægges vægt på en effektiv gennemførelse af disse foranstaltninger, når de er vedtaget.

                  (11)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Sverige at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle.

                  (12)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Sverige i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (13)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Sveriges konvergensprogram for 2019 og er af den opfattelse, at Sverige ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

                  (14)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og konvergensprogrammet for 2019. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Sverige i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            sætte ind over for stigningen i husholdningernes høje gæld ved gradvist at nedsætte rentefradragene i forbindelse med realkreditlån eller øge de løbende ejendomsskatter, stimulere investeringer i boligbyggeriet dér, hvor boligmanglen er størst, navnlig ved at fjerne strukturelle hindringer for byggeriet, forbedre effektiviteten på boligmarkedet, bl.a. ved at indføre større fleksibilitet i fastsættelsen af huslejer og revidere udformningen af kapitalvindingsskatten

         2.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder og fastholde investeringer i bæredygtig transport for at opgradere de forskellige transportformer, især jernbaner, og forskning og innovation, idet der tages hensyn til regionale forskelle

         3.

            sikre et effektivt tilsyn og håndhævelse af reglerne om bekæmpelse af hvidvask af penge.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 116.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2018-2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/163

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Det Forenede Kongeriges nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Det Forenede Kongeriges konvergensprogram for 2018-2019
      (2019/C 301/28)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Det Forenede Kongerige ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Det Forenede Kongerige offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Det Forenede Kongeriges fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Det Forenede Kongeriges fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Det Forenede Kongerige fremlagde den 23. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit konvergensprogram for 2018-2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (4)

                  Den 29. marts 2017 meddelte Det Forenede Kongerige Det Europæiske Råd, at landet har til hensigt at udtræde af Den Europæiske Union. Når Det Forenede Kongerige udtræder af Den Europæiske Union, bliver det et tredjeland. Da der er usikkerhed om datoen og betingelserne for Det Forenede Kongeriges udtræden samt Det Forenede Kongeriges fremtidige forbindelser med Unionen, tager denne henstilling ikke stilling til eventuelle økonomiske konsekvenser af forskellige scenarier. Såfremt Det Forenede Kongerige forlader Unionen på grundlag af den aftale om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden af Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab (3) (»udtrædelsesaftalen«), der blev aftalt med Det Forenede Kongeriges regering, og som Det Europæiske Råd godkendte den 25. november 2018, vil Unionens lovgivning, herunder det europæiske semester, fortsat gælde i Det Forenede Kongerige indtil udløbet af den overgangsperiode, der er fastlagt i udtrædelsesaftalen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Det Forenede Kongerige er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet indtil 2019-2020. Ifølge konvergensprogrammet for 2018-2019 forventer regeringen en stigning i det samlede underskud fra 1,2 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2018-2019 til 1,4 % af BNP i 2019-2020, hvorefter det ventes at falde til 1,1 % af BNP i 2020-2021. Konvergensprogrammet indeholder ingen mellemfristet budgetmålsætning. Ifølge konvergensprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde fra 85,5 % af BNP i 2018-2019 til 83,8 % i 2019-2020 og til 82,9 % af BNP i 2020-2021. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Selv om de foranstaltninger, der kræves for at understøtte de planlagte underskudsmål, generelt er præcise, medfører et øget pres på statens udgifter (5) på en række områder en risiko for, at den planlagte reduktion af underskuddet ikke vil være mulig.

                  (7)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Det Forenede Kongerige sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 1,6 % i 2019-2020, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2019-2020.

                  (8)

                  I lyset af Det Forenede Kongeriges offentlige gældskvote på over 60 % af BNP og det forventede produktionsgab på 0,3 % bør den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter i 2020-2021 ikke overstige 1,9 % i overensstemmelse med den strukturelle tilpasning på 0,6 % af BNP, som kræves ifølge matrixen under stabilitets- og vækstpagten. Med en uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2020-2021. Det Forenede Kongerige ventes at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2019-2020 som følge af den tilladte årlige afvigelse på 0,25 % og gældskriteriet i 2020-2021. Rådet er af den generelle opfattelse, at Det Forenede Kongerige skal være rede til at træffe yderligere foranstaltninger til at sikre overholdelse af stabilitets- og vækstpagten i 2019-2020.

                  (9)

                  Det Forenede Kongerige har længe været den G7-økonomi, der har de laveste kapitalinvesteringer i forhold til BNP. Investeringerne faldt også drastisk under finanskrisen, og stigningen i de private investeringer efter krisen stagnerer. Forsknings- og udviklingsintensiteten i Det Forenede Kongerige har i det seneste årti ligget på omkring 1,7 % af BNP, hvilket er under EU-gennemsnittet. Med sin strategi for industrien har Det Forenede Kongerige fastsat et samlet økonomisk mål på 2,4 % af BNP senest i 2027 og 3 % af BNP på længere sigt. Forsknings- og udviklingsinvesteringerne er koncentreret i et begrænset antal virksomheder og regioner. Disse omfattende mangler inden for både fysisk og menneskelig kapital er en grundlæggende årsag til Det Forenede Kongeriges forholdsvis lave og stagnerende arbejdsproduktivitet.

                  (10)

                  Det Forenede Kongerige lider under vedvarende boligmangel. Boligbyggeriet steg efter krisen, men stagnerer nu. Der er ved at opstå kapacitetsbegrænsninger, mens boligbyggeriet ligger under, hvad der skal til for at dække det forventede behov. Huspriser og huslejer er fortsat høje, især i områder med stor efterspørgsel, og der er tegn på overvurdering. Væsentlig færre unge voksne ejer nu deres egen bolig. Regeringen er ved at gennemføre en række foranstaltninger, der skal øge udbuddet af boliger. Samtidig er omfanget og beliggenheden af jord til nybyggeri fortsat begrænset af den stramme regulering af markedet for jord, især omkring de store byer.

                  (11)

                  Der er behov for store investeringer for at modernisere og ekspandere infrastrukturnettene og samtidig reducere projektomkostningerne og drivhusgasemissionerne. Der er stigende kapacitetsproblemer på vej-, jernbane- og luftfartsnettet. Det Forenede Kongerige skal i væsentligt omfang generere ny og grønnere energi og leveringskapacitet. Det Forenede Kongeriges infrastrukturelle udvikling har haft en tendens til at være omkostningskrævende og langsom. Efter årtier med offentlige underinvesteringer er regeringen med sin nationale infrastrukturstrategi ved at tage fat på manglen på infrastruktur, men det vil være en udfordring at skaffe den finansiering udefra, som kræves i regeringens fremskrivninger på en omkostningseffektiv måde.

                  (12)

                  Selv om ledigheden er lav, ligger reallønnen fortsat under højdepunktet før krisen. Den høje andel af lavtuddannede arbejdstagere har begrænsede udsigter til karriereudvikling, hvilket har konsekvenser for produktiviteten og er medvirkende til fattigdom blandt personer i beskæftigelse. Der er potentiale for at øge effektiviteten af uddannelsessystemet i grundlæggende og tekniske færdigheder. Regeringen er ved at gennemføre reformer i skole- og arbejdspladsuddannelser, men det samlede antal tilmeldinger til det nye tosporede system ligger under forventningerne.

                  (13)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Det Forenede Kongerige økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2018-2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Det Forenede Kongerige de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Det Forenede Kongerige, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (14)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet for 2018-2019, og dets holdning (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Det Forenede Kongerige i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 1,9 % i 2020-2021, hvilket svarer til en årlig strukturtilpasning på 0,6 % af BNP

         2.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod forskning og udvikling, boligbyggeri, erhvervsuddannelse og opgradering af kvalifikationer, bæredygtig transport samt omstilling til en lavemissionsøkonomi og energiomstilling under hensyntagen til regionale forskelle.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 66 I af 19.2.2019, s. 1.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2019/1888 af 7. november 2019 om overvågning af forekomsten af acrylamid i visse fødevarer

text:
               11.11.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 290/31

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2019/1888
      af 7. november 2019
      om overvågning af forekomsten af acrylamid i visse fødevarer
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Ved Kommissionens forordning (EU) 2017/2158 (1) indføres der særlige forpligtelser for virksomhedsledere, der fremstiller og markedsfører visse fødevarer, med henblik på at oprette et program for egen prøveudtagning og analyse af indholdet af acrylamid i fødevarer og anvende specifikke afbødende foranstaltninger, der skal sikre, at indholdet af acrylamid i fødevarer er så lavt, som det med rimelighed er muligt, og at indholdet er lavere end de benchmarkniveauer, der er fastsat i nævnte forordning.

                  (2)

                  Der er ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (2) fastsat regler for, at de kompetente myndigheder foretager offentlig kontrol for at verificere, at bestemmelserne overholdes korrekt, navnlig med henblik på a) at forebygge eller fjerne risici enten direkte eller via miljøet for mennesker og dyr eller nedbringe dem til et acceptabelt niveau og b) at yde garanti for fair praksis i forbindelse med handel med foderstoffer og fødevarer og beskyttelse af forbrugernes interesser, herunder foderstof- og fødevaremærkning og anden form for forbrugeroplysning. Der bør ligeledes foretages offentlig kontrol for at verificere overholdelsen af de forpligtelser, der er fastsat i henhold til forordning (EU) 2017/2158.

                  (3)

                  Det anerkendes, at der ikke foreligger tilstrækkelige data om forekomsten af acrylamid i visse fødevarer, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) 2017/2158, til trods for de forpligtelser, der er fastsat i nævnte forordnings artikel 4, og resultaterne af den offentlige kontrol, der er foretaget. Der foreligger heller ikke tilstrækkelige data om forekomsten af acrylamid i fødevarer, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EU) 2017/2158, men som muligvis kan indeholde betydelige mængder acrylamid og/eller bidrage væsentligt til eksponering for acrylamid via kosten.

                  (4)

                  For at sikre et højt niveau for beskyttelse af menneskers sundhed bør de kompetente myndigheder og fødevarevirksomhedslederne, inden for deres kompetenceområde, og uden at det berører de forpligtelser, der er fastsat ved forordning (EU) 2017/2158, og på grundlag af forordning (EF) nr. 882/2004, overvåge forekomsten af acrylamid i sådanne fødevarer med henblik på vedtagelse af eventuelle risikostyringsforanstaltninger, der bør supplere dem, der allerede er fastsat ved forordning (EU) 2017/2158.

                  (5)

                  For at vejlede de kompetente myndigheder og fødevarevirksomhedslederne om de fødevarer, der skal overvåges, er der blevet udarbejdet en ikke-udtømmende liste over fødevarer/fødevarekategorier.

                  (6)

                  Vedtagelsen af forordning (EU) 2017/2158 og denne henstilling indebærer, at Kommissionens henstilling 2010/307/EU (3) og 2013/647/EU (4) er forældede og derfor bør ophæves —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

                  1.

                  Uden at det berører de forpligtelser, der er fastsat på grundlag af forordning (EF) nr. 882/2004, bør medlemsstaternes kompetente myndigheder regelmæssigt overvåge forekomsten af acrylamid og indholdet af acrylamid i fødevarer, navnlig i de fødevarer, der er opført i bilaget.
                  Uden at det berører de forpligtelser, der er fastsat ved forordning (EU) 2017/2158, bør fødevarevirksomhedslederne regelmæssigt overvåge forekomsten af acrylamid og indholdet af acrylamid i fødevarer, navnlig i de fødevarer, der er opført i bilaget.

                  2.

                  Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør senest den 1. oktober hvert år sende Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) de data, der i det foregående år er indsamlet gennem deres overvågningsaktiviteter, således at disse data kan samles i én database i overensstemmelse med kravene i EFSA's vejledning om standardprøvebeskrivelse for fødevarer og foder (Standard Sample Description for Food and Feed) og EFSA's supplerende specifikke indberetningskrav (5).

                  3.

                  For at sikre, at prøverne er repræsentative, bør medlemsstaterne følge prøveudtagningsprocedurerne i del B i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 (6).
                  Den prøveudtagningsprocedure, som fødevarevirksomhedslederne anvender, kan fravige bestemmelserne i forordning (EF) nr. 333/2007, men den bør være repræsentativ for det parti, hvoraf prøverne er udtaget.

                  4.

                  Medlemsstaterne bør foretage analysen af acrylamid i overensstemmelse med kriterierne i forordning (EF) nr. 333/2007.
                  Fødevarevirksomhedslederne bør sikre, at analysen af acrylamid foretages i overensstemmelse med kravene og kriterierne i bilag III til forordning (EU) 2017/2158.

                  5.

                  Kommissionens henstilling 2010/307/EU og 2013/647/EU ophæves hermed.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 7. november 2019.

               På Kommissionens vegne

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               Medlem af Kommissionen

         (1)  Kommissionens forordning (EU) 2017/2158 af 20. november 2017 om afbødende foranstaltninger og benchmarkniveauer for reduktion af forekomsten af acrylamid i fødevarer (EUT L 304 af 21.11.2017, s. 24).

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1).

         (3)  Kommissionens henstilling 2010/307/EU af 2. juni 2010 om overvågning af acrylamidindholdet i fødevarer (EUT L 137 af 3.6.2010, s. 4).

         (4)  Kommissionens henstilling 2013/647/EU af 8. november 2013 om undersøgelser af acrylamidindholdet i fødevarer (EUT L 301 af 12.11.2013, s. 15).

         (5)  http://www.efsa.europa.eu/en/consultations/call/180307

         (6)  Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 af 28. marts 2007 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af indholdet af bly, cadmium, kviksølv, uorganisk tin, 3-MCPD og benzo(a)pyren i fødevarer (EUT L 88 af 29.3.2007, s. 29).

         BILAG

            IKKE-UDTØMMENDE LISTE OVER FØDEVARER, DER SKAL OVERVÅGES FOR FOREKOMST AF ACRYLAMID

            Kartoffelprodukter

                     —

                     Kartoffelkager (røsti)

                     —

                     Kartoffelkroketter, kartoffelrosetter (pommes duchesse), kartoffelkugler (pommes noisette), mv.

                     —

                     Kartoffelgryde (og grøntsagsgryde)

                     —

                     Kartoffelret med kød

                     —

                     Kartoffelret med ost

            Bagværk

                     —

                     Boller (f.eks. burgerboller, fuldkornsboller, teboller)

                     —

                     Pitabrød, tortillaer

                     —

                     Croissanter

                     —

                     Donuts, munkeringe, berlinerboller

                     —

                     Specialbrød (f.eks. pumpernikkel, ciabatta med oliven, løgbrød)

                     —

                     Pandekager

                     —

                     Sprøde småkager af friturestegte dejstrimler (f.eks. klejner)

                     —

                     Churros (friturestegte dejstænger)

            Kornprodukter

                     —

                     Riskiks

                     —

                     Majskiks

                     —

                     Myslibarer (f.eks. af ekstruderet majs og/eller hvede)

                     —

                     Honningristet mysli

            Andre

                     —

                     Grøntsagschips/-fritter

                     —

                     Ristede nødder

                     —

                     Ristede oliefrø

                     —

                     Tørrede frugter

                     —

                     Ristede kakaobønner og deraf fremstillede kakaoprodukter

                     —

                     Oliven i saltlage

                     —

                     Kaffeerstatning, undtagen kaffeerstatning på basis cikorie eller korn

                     —

                     Fudge, karamel, nougat mv.