title: KOMMISSIONENS HENSTILLING om fremskyndelse af tilladelsesprocedurerne for projekter om vedvarende energi og fremme af elkøbsaftaler

text:
               KOMMISSIONENS HENSTILLING

               af 18.5.2022

               om fremskyndelse af tilladelsesprocedurerne for projekter om vedvarende energi og fremme af elkøbsaftaler

               EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Vedvarende energi er kernen i den omstilling til ren energi, der er nødvendig for at nå målene i den europæiske grønne pagt, sikre energi til en overkommelig pris og mindske Unionens afhængighed af fossile brændstoffer og energiimport.

               (2)Vedvarende energi har mange fordele for Unionens indbyggere: den bidrager til bestræbelserne på at håndtere klimaændringer og til at beskytte vores miljø, skaber vækst og beskæftigelse samt bidrager til Unionens teknologiske og industrielle lederskab og gør Unionens økonomi mere modstandsdygtig.

               (3)Energisektoren tegner sig for over 75 % af de samlede drivhusgasemissioner i Unionen. Det er derfor altafgørende at fremskynde produktionen af energi fra udviklingen og udbredelsen af anlæg til vedvarende energi, for at Unionen kan nå sit 2030-mål for vedvarende energi, og for at bidrage til at nå Unionens 2030-mål om en reduktion af drivhusgasemissionerne på mindst 55 % i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119
                  1
               .

               (4)En hurtig forøgelse af andelen af vedvarende energi er afgørende for at løse problemet med høje energipriser. De reducerede faste omkostninger ved vedvarende energi og de variable omkostninger tæt på nul betyder, at omkostningerne ved elektricitet fra vedvarende energikilder har været mere stabile og lavere end omkostningerne ved fossile brændstoffer. En hurtigere udbredelse af vedvarende energi vil gøre Unionen mindre afhængig af — primært importerede — fossile brændstoffer.

               (5)Som det anerkendes i meddelelsen "REPowerEU: En fælles europæisk indsats for mere sikker og bæredygtig energi til mere overkommelige priser" ("REPowerEU-meddelelsen")
                  2
               , er en hurtig og kraftig stigning i brugen af vedvarende energi en grundlæggende forudsætning for at mindske Unionens afhængighed af fossile brændstoffer og udfase forbruget af russisk gas REPowerEU-planen indeholder foranstaltninger til dette formål, og det samme gør det europæiske semester, i forbindelse med hvilket der fremsættes landespecifikke henstillinger om tilladelsesprocedurer, der er skræddersyet til de enkelte medlemsstaters forhold.

               (6)Med REPowerEU-meddelelsen indføres også et brintfremmende initiativ, der fordobler 2030-målene for vedvarende brint for at mindske Unionens afhængighed af import af fossile brændstoffer. For at nå op på en produktion på 10 mio. ton vedvarende brint skal Unionen senest i 2030 have installeret yderligere kapacitet til produktion af vedvarende energi på 80 GW.

               (7)Projekter om vedvarende energi er principielt forpligtet til at indhente tilladelse til at udføre de planlagte aktiviteter. Tilladelsesprocedurerne medvirker til at sikre, at projekterne gennemføres under sikre forhold. Disse procedurers kompleksitet, forskelligartethed og uforholdsmæssigt lange varighed udgør imidlertid en væsentlig hindring for en hurtig, nødvendig udbredelse af vedvarende energi og for at skabe et sikkert og bæredygtigt energisystem i Unionen med mere overkommelige priser.

               (8)Forsinkelser i behandlingen af projekttilladelser bringer en rettidig opfyldelse af energi- og klimamålene i fare og øger omkostningerne til de projekter, der er nødvendige for at nå disse mål. Forsinkelser kan også føre til, at der bygges mindre effektive anlæg til vedvarende energi som følge af dynamisk innovation.

               (9)Disse hindringer blev allerede påpeget i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF
                  3
               , som pålagde medlemsstaterne at evaluere tilladelsesprocedurerne med henblik på at mindske de lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige hindringer for produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF
                  4
                indførte krav om forenkling af de administrative procedurer for projektudviklere inden for vedvarende energi. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001
                  5
                skærper disse krav. En fuldstændig og hurtig gennemførelse af kravene i alle medlemsstater vil bidrage betydeligt til at afkorte de administrative procedurer og er en opgave, der er stærkt hastende og af højeste prioritet.

               (10)Kommissionen støtter medlemsstaterne gennem instrumentet for teknisk støtte
                  6
                ved at stille skræddersyet teknisk ekspertise til rådighed til udformning og gennemførelse af reformer, herunder reformer, der strømliner rammerne for godkendelses- og tilladelsesprocesser for projekter om vedvarende energi og fremmer udbredelsen af erhvervselkøbsaftaler om vedvarende energi. Den tekniske støtte omfatter f.eks. styrkelse af den administrative kapacitet, harmonisering af de lovgivningsmæssige rammer og udveksling af relevant bedste praksis.

               (11)De frister for tilladelsesprocessen, der er fastsat i direktiv (EU) 2018/2001, finder anvendelse, uden at det berører forpligtelser i henhold til gældende EU-miljøret til søgsmål, retsmidler og andre sager ved en domstol eller ret og til alternative tvistbilæggelsesmekanismer, herunder klageprocedurer og udenretslige klager og midler, og kan forlænges med varigheden af sådanne procedurer.

               (12)Den manglende offentlige accept af projekter om vedvarende energi er endnu en væsentlig hindring for deres gennemførelse i mange medlemsstater. For at afhjælpe dette bør borgernes og samfundets interessenters behov og synsvinkler tages i betragtning i alle faser af udviklingen af projekter om vedvarende energi — fra politikudvikling til fysisk planlægning og projektudvikling — og der bør tilskyndes til god praksis med henblik på at sikre en retfærdig fordeling af anlæggenes forskellige virkninger blandt lokalbefolkningen.

               (13)De fleste hindringer i forbindelse med udstedelse af tilladelser til projekter om vedvarende energi og den tilhørende netinfrastruktur samt god praksis til at overvinde dem er kortlagt på medlemsstatsniveau.

               (14)Administrative hindringer er blevet mere relevante på grund af forbedringerne med hensyn til andre hindringer, såsom teknologiomkostninger, der er faldet drastisk i løbet af de seneste ti år, eller finansieringsproblemer, der er afhjulpet af de faldende omkostninger og det stigende antal erhvervselkøbsaftaler om vedvarende energi.

               (15)Denne henstilling tager disse spørgsmål op, og der opfordres til, at man finder løsninger inden for de eksisterende retlige rammer. EU-retten, navnlig på energi- og miljøområdet, og de forpligtelser, der følger heraf, berøres ikke af henstillingen. Unionens konkurrenceregler, navnlig artikel 101, 102 og 106 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og Kommissionens beslutningspraksis i forbindelse med håndhævelsen af Unionens konkurrenceregler berøres heller ikke af henstillingen.

               (16)Sideløbende med denne henstilling er der vedtaget et lovgivningsforslag om ændring og styrkelse af bestemmelserne i direktiv (EU) 2018/2001 vedrørende administrative procedurer. Da det haster med at fremskynde udbredelsen af projekter om vedvarende energi, bør medlemsstaterne hurtigst muligt begynde at udpege egnede land- og havområder og udarbejde planer for særligt egnede områder i overensstemmelse med artikel 15b i forslaget til ændring af direktiv (EU) 2018/2001 om udstedelse af tilladelser.

               (17)Maritim fysisk planlægning er et vigtigt redskab til at udpege områder, der egner sig til fremtidig udbredelse af vedvarende energi, og til at fremme anvendelse af det maritime rum til flere formål, idet havmiljøet bevares og beskyttes. Medlemsstaterne skulle i henhold til direktivet om maritim fysisk planlægning
                  7
                have vedtaget deres nationale fysiske planer for det maritime rum senest den 31. marts 2021. Kommissionen opfordrer indtrængende de medlemsstater, der endnu ikke har gennemført direktivet om maritim fysisk planlægning fuldt ud, til at udarbejde og vedtage deres nationale planer
                  8
               .

               (18)Hindringer som følge af tilladelsesprocedurer kan også påvirke den fremtidige udbredelse af innovative dekarboniseringsteknologier, der er nødvendige for at opnå klimaneutralitet. Oprettelse af "reguleringsandkasser", dvs. afprøvning inden for virkelighedstro rammer af innovative teknologier, produkter, tjenester eller tilgange, som ikke er i fuld overensstemmelse med de eksisterende retlige og reguleringsmæssige rammer, kan støtte innovation og lette den efterfølgende tilpasning af lovrammerne, så der tages højde for innovative teknologier.

               (19)Udviklingen af projekter om vedvarende energi, der helt eller delvist finansieres gennem erhvervskøbsaftaler, vil bidrage til at fremskynde udbredelsen af vedvarende energi. Erhvervskøbsaftaler giver også de endelige forbrugere direkte fordele, bl.a. ved at tilvejebringe en konkurrencedygtig og forudsigelig energipris og bidrage til dagsordenen for virksomhedernes sociale ansvar i Unionen.

               (20)Trods en årlig stigning i antallet af erhvervskøbsaftaler i de seneste fem år tegner projekter om vedvarende energi, der finansieres direkte af erhvervskunder, sig kun for 15-20 % af det årlige marked. Udbredelsen af erhvervskøbsaftaler er også hovedsagelig begrænset til visse medlemsstater, til elektricitet som energibærer og til store multinationale forbrugerorienterede virksomheder.

               (21)Sammen med denne henstilling stiller Kommissionen digitalt konsoliderede datasæt om en lang række relevante energi- og miljøfaktorer til rådighed gennem Energy and Industry Geography Lab
                  9
                (EIGL) for at hjælpe medlemsstaterne til at udpege områder, der er særligt egnede til udbredelse af vedvarende energi med henblik på en hurtig udbredelse af nye projekter om vedvarende energi. Kommissionen har til hensigt at videreudvikle dette kortlægningsværktøj ved at indarbejde yderligere datasæt og links til medlemsstaternes digitale værktøjer til fysisk planlægning —

               VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               DEFINITION

               (1)I denne henstilling og den ledsagende vejledning omfatter "projekter om vedvarende energi" produktionsanlæg til produktion af vedvarende energi som defineret i direktivet om vedvarende energi (herunder i form af vedvarende brint) samt de aktiver, der er nødvendige for anlæggenes tilslutning til nettet og for lagring af den producerede energi.

               HURTIGERE OG KORTERE PROCEDURER

               (2)I lyset af lovforslaget om ændring og styrkelse af bestemmelserne i direktiv (EU) 2018/2001 vedrørende administrative procedurer, og uden at det berører EU-retten, bør medlemsstaterne sikre, at planlægning, opførelse og drift af anlæg til produktion af energi fra vedvarende energikilder, deres tilslutning til el-, gas- og varmenettet og selve de pågældende net samt lagringsaktiver er omfattet af den mest fordelagtige procedure, der er til rådighed i deres planlægnings- og tilladelsesprocedurer, og formodes at være af overordnet samfundsinteresse og væsentlig for den offentlige sikkerhed.

               (3)Medlemsstaterne bør fastlægge klare og kortest mulige frister for alle de trin, der er nødvendige for at udstede tilladelser til opførelse og drift af projekter om vedvarende energi, med angivelse af de tilfælde, hvor sådanne frister kan forlænges, og under hvilke omstændigheder. De bør fastsætte bindende maksimumsfrister for alle relevante trin i proceduren for miljøkonsekvensvurdering. Varigheden af tilladelsesprocedurerne for installation af solenergianlæg i kunstige strukturer bør begrænses til højst tre måneder.

               (4)Medlemsstaterne bør fastsætte tidsrammer og specifikke procedureregler med henblik på at sikre effektiviteten i retssager vedrørende adgang til domstolsprøvelse for projekter om vedvarende energi.

               (5)Medlemsstaterne bør indføre en enkelt, samlet ansøgningsprocedure for hele den administrative procedure for ansøgning om og udstedelse af tilladelser. Samtidige ansøgninger bør prioriteres frem for sekventielle ansøgninger, hvis der kræves forskellige tilladelser, herunder til indbyrdes forbundne netprojekter.

               (6)Medlemsstaterne bør tillade ansøgerne at ajourføre de tekniske specifikationer for deres projekter i tidsrummet mellem ansøgningen om tilladelse og opførelsen af projekter for at fremme indførelsen af innovativ teknologi.

               (7)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 2, i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               FREMME AF BORGER- OG FÆLLESSKABSDELTAGELSE

               (8)Medlemsstaterne bør tilskynde borgere, herunder fra lav- og mellemindkomsthusstande, og energifællesskaber til at deltage i projekter om vedvarende energi, og de bør vedtage foranstaltninger, der bidrager til, at fordelene ved energiomstillingen når ud til lokalsamfundene, og dermed øger offentlighedens accept og engagement.

               (9)Medlemsstaterne bør indføre forenklede tilladelsesprocedurer for energifællesskaber om vedvarende energi, herunder for tilslutning af fællesskabsejede anlæg til nettet, og nedbringe godkendelsesprocedurerne og kravene til produktionstilladelser til et minimum, herunder for producent-forbrugere af vedvarende energi.

               (10)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 5, litra c), og afsnit 6, litra a), i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               FORBEDRING AF DEN INTERNE KOORDINERING

               (11)Medlemsstaterne bør sikre strømlining og effektiv koordinering mellem det nationale, det regionale og det kommunale niveau for så vidt angår de kompetente myndigheders roller og ansvarsområder samt gældende lovgivning, bestemmelser og procedurer for godkendelse af projekter om vedvarende energi.

               (12)Medlemsstaterne bør tilrettelægge en kvikskranke for udstedelse af tilladelser til projekter om vedvarende energi som krævet i direktiv (EU) 2018/2001 på en sådan måde, at antallet af involverede myndigheder begrænses til, hvad der er nødvendigt, og effektiviteten maksimeres, idet der tages hensyn til offentlige ressourcer og fordelene ved at koncentrere teknologisk, miljømæssig og juridisk ekspertise.

               (13)Medlemsstaterne bør indføre regler, der indebærer, at manglende svar fra den eller de kompetente myndigheder inden for de fastsatte frister resulterer i accept af en given anmodning i den relevante fase af en tilladelsesprocedure for projekter om vedvarende energi (såkaldt "administrativ stiltiende accept"), medmindre myndighedernes svar er påkrævet i henhold til EU-lovgivning eller national lovgivning.

               (14)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 3, i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               KLARE OG DIGITALISEREDE PROCEDURER

               (15)Medlemsstaterne bør give ansøgerne klare, fuldstændige og gennemsigtige oplysninger om alle krav og proceduretrin, herunder klageprocedurer, ved starten af tilladelsesproceduren for projekter om vedvarende energi.

               (16)Medlemsstaterne bør indføre fuldt ud digitale tilladelsesprocedurer og elektronisk kommunikation som erstatning for brugen af papir. Relevante oplysninger bør gøres centralt tilgængelige for projektudviklere som en del af en onlineprocedurehåndbog, der også indeholder skabeloner til ansøgninger, miljøundersøgelser og -data samt oplysninger om mulighederne for offentlig deltagelse og administrative gebyrer.

               (17)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 3, i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               TILSTRÆKKELIGE MENNESKELIGE RESSOURCER OG FÆRDIGHEDER

               (18)Medlemsstaterne bør sikre, at de tilladelsesudstedende instanser og miljøvurderingsmyndighederne råder over tilstrækkeligt og passende personale med relevante færdigheder og kvalifikationer.

               (19)Medlemsstaterne bør udnytte de EU-finansieringsmuligheder og nationale finansieringsmuligheder, der er til rådighed til opkvalificering og omskoling, navnlig på regionalt og lokalt plan, og overveje at oprette en alliance om sektorsamarbejde om kvalifikationer for at afhjælpe mangler i kvalifikationerne hos det personale, der arbejder med tilladelsesprocedurer og miljøvurderinger.

               (20)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 4, i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               BEDRE KORTLÆGNING OG PLANLÆGNING AF LOKALITETER TIL PROJEKTER

               (21)Medlemsstaterne bør hurtigt udpege passende land- og havområder til projekter om vedvarende energi, der er i overensstemmelse med deres nationale energi- og klimaplaner og deres bidrag til at nå det reviderede 2030-mål for vedvarende energi. Som led i denne kortlægningsproces bør der udpeges begrænsede og klart afgrænsede områder, der anses for særligt egnede til udvikling af vedvarende energi, idet man så vidt muligt undgår miljømæssigt værdifulde områder og bl.a. prioriterer nedbrudte arealer, der ikke kan anvendes til landbrug. Med henblik herpå opfordres medlemsstaterne til at gøre brug af de ajourførte datasæt, der findes i Energy and Industry Geography Lab ("EIGL")
                  10
               .

               (22)Medlemsstaterne bør begrænse udpegningen af "udelukkede områder", hvor vedvarende energi ikke kan udvikles, til det nødvendige minimum. De bør fremlægge klare og gennemsigtige oplysninger med en begrundelse for restriktionerne, der har at gøre med afstanden til boligområder og militære eller civile luftfartsområder. Restriktionerne bør være evidensbaserede og udformet på en sådan måde, at de opfylder deres tilsigtede formål og samtidig sikrer, at der er mest mulig plads til rådighed til udvikling af projekter, idet der tages hensyn til andre begrænsninger i den fysiske planlægning.

               (23)Medlemsstaterne bør strømline kravene til miljøkonsekvensvurderinger af projekter om vedvarende energi i det omfang, det er juridisk muligt, idet de anvender eksisterende teknisk vejledning om, hvordan udbredelsen af vedvarende energi kan forenes med Unionens miljølovgivning, og integrerer miljøkonsekvensvurderingen og andre relevante miljøvurderinger i en fælles procedure. Medlemsstaterne bør anvende "scoping"
                  11
                på en systematisk måde eller gøre det obligatorisk for at forbedre kvaliteten af miljøkonsekvensvurderingen.

               (24)Medlemsstaterne bør sikre, at drab eller forstyrrelse af enheder af vilde fugle og beskyttede arter i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF
                  12
                ikke udgør en hindring for udviklingen af projekter om vedvarende energi, ved at kræve, at sådanne projekter, hvor det er relevant, integrerer afbødende foranstaltninger for effektivt at forebygge drab eller forstyrrelse, ved at overvåge foranstaltningernes effektivitet og ved, i lyset af de oplysninger, der er indhentet ved overvågningen, at træffe yderligere foranstaltninger, som er nødvendige for at sikre, at der ikke er nogen væsentlig negativ indvirkning på bestanden af de pågældende arter. Hvis disse forholdsregler er truffet, bør utilsigtet drab eller forstyrrelse af individuelle enheder ikke betragtes som forsætlig og bør derfor ikke være omfattet af artikel 12, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF eller artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF
                  13
               .

               (25)Medlemsstaterne bør tilskynde til, at offentligheden tidligt inddrages i fastlæggelsen af fysiske planer, fremme anvendelsen af lokaliteter til flere formål og sikre gennemsigtighed med hensyn til, hvor og hvordan projekter om vedvarende energi må opføres eller installeres, herunder mindre anlæg på kommunalt plan. Medlemsstaterne bør tilstræbe en koordineret planlægning af netkapaciteten og kapaciteten til produktion af vedvarende energi på alle niveauer, herunder i forbindelse med regionalt samarbejde.

               (26)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 5, i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               LETTERE NETTILSLUTNING

               (27)Medlemsstaterne bør gennemføre langsigtet netplanlægning og -investering i overensstemmelse med den planlagte udvidelse af produktionskapaciteten for vedvarende energi under hensyntagen til den fremtidige efterspørgsel og målet om klimaneutralitet.

               (28)Medlemsstaterne bør indføre forenklede procedurer for opgradering af eksisterende anlæg til produktion af vedvarende energi, herunder strømlinede procedurer for miljøvurdering, og vedtage en forenklet anmeldelsesprocedure for anlæggenes tilslutning til nettet, i tilfælde hvor der ikke forventes væsentlige negative miljømæssige eller sociale virkninger.

               (29)Medlemsstaterne bør sikre, at systemoperatørerne i) anvender en gennemsigtig og digital procedure for ansøgning om nettilslutning, ii) stiller oplysninger til rådighed om netkapaciteten og iii) udnytter netkapaciteten bedst muligt, ved at det tillades, at den anvendes af kraftværker, der kombinerer flere komplementære teknologier.

               (30)Medlemsstaterne bør skabe retssikkerhed omkring omlægning af brugen af naturgasrørledninger til brint ved klart at angive, hvilke tilladelser der vil være nødvendige, og tillade, at eksisterende tilladelser opretholdes.

               (31)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel I, afsnit 6, i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               INNOVATIVE PROJEKTER

               (32)Medlemsstaterne opfordres til at indføre "reguleringssandkasser" med henblik på at indrømme målrettede undtagelser fra de nationale, regionale eller lokale retlige eller reguleringsmæssige rammer for innovative teknologier, produkter, tjenester eller tilgange for at lette udstedelsen af tilladelser og dermed støtte udbredelse og systemintegration af vedvarende energi, lagring og andre dekarboniseringsteknologier i overensstemmelse med EU-lovgivningen.

               FREMME AF ELKØBSAFTALER

               (33)Medlemsstaterne bør hurtigt fjerne alle uberettigede administrative eller markedsmæssige hindringer for erhvervskøbsaftaler, navnlig for at fremskynde udbredelsen af erhvervskøbsaftaler om vedvarende energi blandt små og mellemstore virksomheder.

               (34)Medlemsstaterne bør udforme, planlægge og gennemføre støtteordninger — og oprindelsesgarantier — på en sådan måde, at de er forenelige med, supplerer og muliggør erhvervskøbsaftaler om vedvarende energi.

               (35)Ved gennemførelsen af disse henstillinger bør medlemsstaterne følge den praksis, der er beskrevet i kapitel II i vejledningen i bilaget til denne henstilling.

               OVERVÅGNING, RAPPORTERING OG REVISION

               (36)Medlemsstaterne bør oprette et kontaktpunkt, der får til opgave regelmæssigt at overvåge de vigtigste flaskehalse i tilladelsesprocessen og løse de problemer, som projektudviklere inden for vedvarende energi støder på.

               (37)Første gang i marts 2023 og derefter hvert andet år bør medlemsstaterne som led i de integrerede nationale energi- og klimastatusrapporter, der skal forelægges i henhold til artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999
                  14
               , meddele Kommissionen alle tilgængelige detaljerede oplysninger om, hvordan det går med gennemførelsen af denne henstilling.

               (38)Kommissionen vil vurdere gennemførelsen af denne henstilling to år efter dens vedtagelse og tage stilling til, om der er behov for yderligere foranstaltninger i lyset af de oplysninger, som medlemsstaterne har indsendt.

               Udfærdiget i Bruxelles, den 18.5.2022.

                     På Kommissionens vegne

                     Kadri SIMSON
                     Medlem af Kommissionen

                     (1)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1119 af 30. juni 2021 om fastlæggelse af rammerne for at opnå klimaneutralitet og om ændring af forordning (EF) nr. 401/2009 og (EU) 2018/1999 ("den europæiske klimalov") (EUT L 243 af 9.7.2021, s. 1).

                     (2)

                        Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — REPowerEU: En fælles europæisk indsats for mere sikker og bæredygtig energi til mere overkommelige priser (COM(2022) 108 final).

                     (3)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF af 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet (EFT L 283 af 27.10.2001, s. 33).

                     (4)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (EUT L 140 af 5.6.2009, s. 16).

                     (5)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 af 11. december 2018 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 82).

                     (6)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/240 af 10. februar 2021 om oprettelse af et instrument for teknisk støtte.

                     (7)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/89/EU af 23. juli 2014 om rammerne for maritim fysisk planlægning (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 135).

                     (8)

                        Jf. Kommissionens rapport om fremskridtene med gennemførelsen af direktiv 2014/89/EU om rammerne for maritim fysisk planlægning (COM(2022) 185 af 3. maj 2022).

                     (9)

                  https://energy-industry-geolab.jrc.ec.europa.eu/
                  .

                     (10)

                        https://ec.europa.eu/energy-industry-geography-lab.

                     (11)

                        Scoping betyder, at der afgives en udtalelse om omfanget og detaljeringsgraden af de miljøoplysninger, der skal forelægges i form af en miljøkonsekvensvurdering.

                     (12)

                        Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EUT L 206 af 22.7.1992, s. 7).

                     (13)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (EUT L 20 af 26.1.2010, s. 7).

                     (14)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11. december 2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 663/2009 og (EF) nr. 715/2009, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF, 98/70/EF, 2009/31/EF, 2009/73/EF, 2010/31/EU, 2012/27/EU og 2013/30/EU, Rådets direktiv 2009/119/EF og (EU) 2015/652 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1).


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 22.5.2017
            COM(2017) 516 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Ungarns nationale reformprogram for 2017og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2017

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Ungarns nationale reformprogram for 2017

                  og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2017

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Ungarn ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Ungarn 2017
                  6
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Ungarns fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Ungarns nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 2. maj 2017 fremlagde Ungarn sit nationale reformprogram for 2017 og sit konvergensprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i medlemsstaternes programmer under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til lovgivningen vedrørende ESI-fondene
                  7
                kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante landespecifikke henstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og ændre sine relevante programmer under ESI-fondene. Kommissionen har udarbejdet nærmere retningslinjer for anvendelsen af disse bestemmelser
                  8
               .

               (5)Ungarn er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. Ifølge konvergensprogrammet for 2017 forventer regeringen en forværring af det samlede underskud fra 1,8 % i 2016 til 2,4 % i både 2017 og 2018 og derefter en gradvis forbedring til 1,2 % af BNP senest i 2021. Den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et strukturelt underskud på 1,7 % af BNP indtil 2016, revideret til 1,5 % af BNP fra og med 2017, forventes opfyldt i 2020. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo
                  9
                forventes den mellemfristede budgetmålsætning dog ikke opfyldt for hele programperioden. Ifølge konvergenssprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde gradvist til tæt ved 61 % inden udgangen af 2021. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetmæssige fremskrivninger, er gunstigt, hvilket medfører risici for gennemførelsen af underskudsmålene.

               (6)Det fremgår af konvergensprogrammet for 2017, at den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge samt sikkerhedsrelaterede foranstaltninger i 2016 og 2017 er betydelig, og der gives tilstrækkelig dokumentation for omfanget og arten af disse ekstraudgifter på budgettet. Ifølge Kommissionens vurdering beløb de pågældende ekstraudgifter i forbindelse med flygtningetilstrømningen sig til 0,04 % af BNP i 2015, og der er ingen yderligere udgifter i denne forbindelse i 2016. Ekstraudgifterne i forbindelse med de sikkerhedsrelaterede foranstaltninger beløb sig til 0,04 % af BNP i 2016. I 2017 forventes der ingen yderligere udgiftsstigning på grund af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge, mens den yderligere budgetmæssige virkning af de sikkerhedsrelaterede foranstaltninger p.t. anslås til 0,14 % af BNP. I henhold til artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 kan der tages hensyn til disse yderligere udgifter, idet tilstrømningen af flygtninge og den alvorlige terrortrussel er usædvanlige begivenheder, deres virkninger for Ungarns offentlige finanser er betydelig, og de offentlige finansers holdbarhed ikke bringes i fare ved at tillade en midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 blevet nedjusteret for at tage hensyn til de yderligere sikkerhedsrelaterede udgifter. Hvad angår 2017 vil der blive gennemført en endelig vurdering, herunder af hvilke beløb der kan tages hensyn til, i foråret 2018 på basis af oplysninger fra de ungarske myndigheder.

               (7)Den 12. juli 2016 henstillede Rådet, at Ungarn gennemfører en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. På basis af Kommissionens forårsprognose 2017 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2017.

               (8)I 2018 forventes Ungarn i lyset af sin finanspolitiske situation og navnlig sit gældsniveau at foretage yderligere tilpasninger i retning af den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 1,5 % af BNP. Ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten, medfører tilpasningen et krav om en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter
                  10
               , som ikke overstiger 2,8 % i 2018. Dette svarer til en strukturel tilpasning på 1,0 % af BNP. Med en uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2018. Ungarn forventes samtidig at overholde gældsreglen i 2017 og i 2018. Rådet er af den generelle opfattelse, at Ungarn bliver nødt til at træffe yderligere foranstaltninger fra 2017 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Som fastsat i forordning (EF) nr. 1466/97 bør der i vurderingen af budgetplanerne og resultaterne tages hensyn til medlemsstatens budgetbalance i lyset af konjunkturforholdene. Som anført i Kommissionens meddelelse, der ledsager disse landespecifikke henstillinger, skal der ved vurderingen af 2018-budgetresultaterne tages behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det igangværende opsving og sikre de offentlige finansers holdbarhed. Kommissionen agter i den sammenhæng at gøre brug af den gældende skønsmargen i lyset af konjunkturforholdene i Ungarn.

               (9)Ungarns konkurrenceevne og potentielle vækst bremses af lave private investeringer og lav produktivitet. Erhvervslivet og virksomhedernes investeringer påvirkes navnlig negativt af svagheder i de offentlige institutioners præstationer og forvaltning. Hyppige ændringer i de lovgivnings- og skattemæssige forhold er en af de største hindringer for at drive virksomhed i Ungarn, hvor de berørte parter ikke inddrages tilstrækkeligt, og politikudformningen ikke i tilstrækkelig grad er evidensbaseret. Lovgivningsmæssige hindringer for tjenesteydelser også har en tendens til at begrænse dynamikken på markedet og bremse investeringerne. Restriktive bestemmelser, herunder for detailhandelen, hæmmer konkurrencen i servicesektoren og har en negativ effekt på erhvervsklimaet.

               (10)Ungarns samlede skattekvote ligger fortsat et godt stykke over niveauet i sammenlignelige lande i regionen, og problemerne i skattesystemet er endnu ikke løst. Regeringen har reduceret arbejdsgivernes socialsikringsbidrag med 5 procentpoint i 2017, og der er planlagt en yderligere nedsættelse på 2 procentpoint i 2018. Dermed er skattekilen for lavtlønnede reduceret betydeligt, men den er fortsat høj. Dette er navnlig tilfældet for lavtlønnede uden børn, hvor den stadig er blandt de højeste i EU. Skattesystemet er fortsat komplekst. På trods af en faldende tendens siden 2013 er de sektorspecifikke skatter — hvoraf visse stadig er meget konkurrencefordrejende — stadig tilbøjelige til at komplicere skattesystemet og svække investorernes tillid. Kompleksiteten i skattesystemet og den usikkerhed, der hersker omkring det, tillige med høje overholdelsesomkostninger og administrative byrder dæmper fortsat investorernes tillid.

               (11)Svagheder i de offentlige institutioners præstationer tynger erhvervsklimaet og begrænser økonomiens vækstpotentiale. Trods nylige forbedringer og ændringen af loven om offentlige udbud er fremskridtene med at styrke gennemsigtigheden og konkurrencen på dette område dog fortsat begrænsede, og der foreligger endnu ingen konkrete resultater. Den nuværende strategi for elektroniske offentlige udbud udgør et solidt grundlag for at øge gennemsigtigheden, men den konkrete gennemførelse og virkning på effektiviteten og gennemsigtigheden skal overvåges nøje. Risikoen for korruption er fortsat høj, hvilket skader erhvervsklimaet, og der er betydelige huller i de foranstaltninger, der er truffet for at løse problemet. Der er også forsinkelser i gennemførelsen af Ungarns strategi for elektroniske udbud. Dermed forsinkes indførelsen af e-udbud i Ungarn, og målet om øget gennemsigtighed og øget konkurrence undergraves.

               (12)Situationen i den ungarske servicesektor, herunder detailhandelen, er fortsat særlig problematisk. I det forløbne år er den ungarske regering fortsat med at gribe ind på markeder, hvor der tidligere var konkurrence, og har indført nye, strammere krav til personbefordringstjenester, der drives af uafhængige ekspeditionscentre. Den ungarske regering ikke har taget væsentlige skridt til at lette reguleringsmæssige vilkår for servicesektoren, navnlig detailhandelen, offentlig affaldshåndtering, udgivelse og distribution af lærebøger og mobilbetalingssystemer. I detailsektoren savnes der klare retningslinjer for udstedelse af tilladelser til åbning af nye forretninger, der er større end 400 m². Dette bidrager til den manglende gennemsigtighed og forudsigelighed i sektoren. De vedvarende lovgivningsmæssige hindringer i servicesektoren, herunder detailhandelen, begrænser markedsdynamikken, hæmmer investeringerne og skaber usikkerhed for investorerne, navnlig de internationale investorer.

               (13)For at støtte Ungarns konkurrenceevne og potentielle vækst på mellemlang sigt er det afgørende, at der gennemføres strukturreformer for at fremme investeringer i menneskelige ressourcer, især i uddannelses- og sundhedssektoren, og for fortsat at få arbejdsmarkedet til at fungere bedre. Det er også nødvendigt at styrke den sociale retfærdighed for at skabe en mere inklusiv vækst.

               (14)Resultaterne med hensyn til at bibringe skoleelever grundlæggende færdigheder er fortsat svage efter international målestok. PISA-undersøgelsen fra 2015 viste en betydelig forværring af uddannelsessystemernes resultater, og virkningen af elevernes socioøkonomiske baggrund på de uddannelsesmæssige resultater er en af de højeste i EU. Resultaterne afhænger også i betydelig grad af skoletypen. Reduktionen af undervisningstimer i de naturvidenskabelige fag i erhvervsrettede gymnasier siden 2016 vil sandsynligvis øge Ungarns efterslæb i færdigheder på dette område. Andelen af unge, der forlader skolen tidligt, er forblevet uændret i de sidste fem år og er fortsat særlig høj blandt romaerne. Dårligt stillede elever er ujævnt fordelt mellem de forskellige skoler, og romabørn går i stigende grad i skoler og klasser, hvor flertallet er romaer. Der er truffet foranstaltninger til at støtte uddannelsen af lærere, førskoleundervisning og skoleresultater og bekæmpe skolefrafald blandt romaer. Imidlertid savnes der omfattende og systemiske tiltag til bekæmpelse af segregation. Den stigende efterspørgsel efter højt kvalificeret arbejdskraft modsvares ikke af en tilstrækkelig stor pulje af ansøgere til videregående uddannelser og tilstrækkelige gennemførselsprocenter. Ændringen af loven om videregående uddannelse, der blev vedtaget i 2017, kan yderligere forværre situationen.

               (15)Arbejdsmarkedet har udviklet sig gunstigt i de seneste år, og arbejdsløsheden er tilbage på niveauet før krisen. Beskæftigelsen har nået et historisk højt niveau takket være jobskabelse i den private sektor og den offentlige beskæftigelsesordning, som stadig er den vigtigste aktive arbejdsmarkedsforanstaltning i Ungarn med mere end 200 000 deltagere. I de senere år er der vedtaget en række foranstaltninger for at lette overgangen fra ordningen til det primære arbejdsmarked. Ordningen er imidlertid stadig ikke tilstrækkelig målrettet, og hvad angår reintegration af deltagerne på det åbne arbejdsmarked, er virkningen fortsat begrænset. Samtidig står visse sektorer over for en stigende mangel på arbejdskraft. Andre aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger er blevet styrket, bl.a. med støtte fra EU-midler, men der skal en yderligere indsats til for virkelig at lette overgangen til det primære arbejdsmarked. Profileringssystemet for arbejdsløse er i drift, men har endnu ikke opnået sin fulde virkning. De kønsbetingede forskelle i beskæftigelsen er vokset i de senere år, og Ungarn er et af de lande i EU, hvor følgerne af forældreskab for kvindernes beskæftigelse er størst. Deltagelsen på arbejdsmarkedet påvirkes af forholdsvis ringe resultater i sundhedssektoren og ulige adgang til sundhedstjenester. Arbejdsmarkedets parters deltagelse i den politiske beslutningsproces er begrænset.

               (16)Visse fattigdomsindikatorer er faldet til niveauet inden krisen, men ligger stadig over EU-gennemsnittet. Fattigdom blandt børn og romaer er fortsat særlig høj, om end faldende. En stor del af de romaer, der har arbejde, er beskæftiget under den offentlige beskæftigelsesordning. Deres integration i det åbne arbejdsmarked er fortsat begrænset.

               (17)De sociale ydelsers og arbejdsløshedsunderstøttelsens dækning og tilstrækkelighed er begrænset. Varigheden af arbejdsløshedsunderstøttelsen er stadig den korteste i EU, nemlig tre måneder, hvilket er kortere end den tid, det i gennemsnit tager jobsøgende at finde arbejde. Reformen af de sociale ydelser i 2015 strømlinede systemet, men synes ikke at have sikret en ensartet og tilstrækkelig minimumslevestandard for dem, der har behov for det. Hvad angår de ydelser, der administreres af kommunerne, er der vide skønsbeføjelser med hensyn til kriterierne for støtteberettigelse og ydelsernes omfang, og dette skaber usikkerhed for støttemodtagerne. Minimumsindkomstydelsen er fastfrosset på et lavt niveau, men myndighederne har planer om gradvis at hæve de målrettede kontantydelser i de kommende år. Allerede i 2017 blev tre af disse ydelser hævet en smule. Yderligere målrettede foranstaltninger kunne bidrage til at afhjælpe materielle afsavn hos de dårligst stillede befolkningsgrupper, især børn og romaer.

               (18)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Ungarns økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Ungarn i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Ungarn, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (19)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet, og dets holdning
                  11
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Ungarn i 2017 og 2018 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Føre en finanspolitik, der stemmer overens med bestemmelserne under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, hvilket indebærer en betydelig finanspolitisk indsats i 2018. Når der træffes politiske foranstaltninger, bør der lægges vægt på at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det aktuelle opsving og sikre holdbarheden af de offentlige finanser i Ungarn.

               2.Fuldføre bestræbelserne på at mindske skattekilen for lavtlønnede og forenkle skattestrukturen, bl.a. ved at reducere de mest forvridende sektorspecifikke skatter. Styrke gennemsigtigheden og konkurrencen inden for offentlige udbud ved at indføre et omfattende og effektivt elektronisk udbudssystem, og styrke rammerne for korruptionsbekæmpelse. Styrke lovgivningsmæssig forudsigelighed, gennemsigtighed og konkurrence, navnlig i servicesektoren og især detailhandelen.

               3.Målrette den offentlige beskæftigelsesordning bedre mod dem, der har sværest ved at komme ind på arbejdsmarkedet, og yde effektiv støtte til jobsøgende for at lette overgangen til arbejdsmarkedet, bl.a. ved at styrke den aktive arbejdsmarkedspolitik. Træffe foranstaltninger til at forbedre resultaterne på uddannelsesområdet og øge deltagelsen af dårligt stillede grupper, navnlig romaer, i inklusiv almen uddannelse. Forbedre de sociale ydelsers dækning og tilstrækkelighed og varigheden af arbejdsløshedsunderstøttelsen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 516 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 og P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 82 final/2.

                     (7)
                  Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Kommissionen har genberegnet den strukturelle saldo på grundlag af oplysningerne i konvergensprogrammet efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

                     (10)
                  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af Unionsmidler, og ikke-diskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

                     (11)
                  I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 13.5.2015
            COM(2015) 272 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Rumæniens nationale reformprogram for 2015og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2015

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Rumæniens nationale reformprogram for 2015

                  og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2015

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  3
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  4
               ,

               som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker i medlemsstaterne og Unionen (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Disse udgør tilsammen de "integrerede retningslinjer", som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling om Rumæniens nationale reformprogram for 2014 og afgav udtalelse om Rumæniens opdaterede konvergensprogram for 2014.

               (4)Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  5
               , som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  6
               , hvori Rumænien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at sætte skub i investeringer, fremskynde strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Rumænien for 2015
                  7
               . Den analyserede Rumæniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten indeholder også resultaterne af den dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Rumænien har makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politiske tiltag. I de tre på hinanden følgende EU-IMF-programmer er de eksterne og interne ubalancer blevet væsentligt reduceret. Risiciene fra Rumæniens forholdsvis store negative nettoinvesteringsposition over for udlandet og en svag mellemfristet eksportkapacitet fortjener imidlertid opmærksomhed. Der findes fortsat eksterne og interne svagheder i banksektoren.

               (7)Den 30. april 2015 fremlagde Rumænien sit nationale reformprogram for 2015 og sit konvergensprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)Den 22. oktober 2013 vedtog Rådet afgørelse 2013/531/EU
                  8
               , hvori det gav tilsagn om at stille mellemfristet finansiel bistand på op til 2 mia. EUR til rådighed for Rumænien i perioden indtil september 2015. Denne bistand er betinget af gennemførelsen af en samlet økonomisk politik. Selv om Rumænien under de aktuelle markedsforhold ikke agter at anmode om udbetaling af midler, forventes den forebyggende bistand at kunne bidrage til at konsolidere den makroøkonomiske, finanspolitiske og finansielle stabilitet og gennem strukturreformer at kunne styrke økonomiens modstandsdygtighed og vækstpotentiale. Når Rumænien ikke længere er underlagt programmet, vil landet være fuldt ud integreret i det europæiske semester.

               (9)Rumænien er i øjeblikket omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Rumænien har i sit konvergensprogram anmodet om en midlertidig afvigelse på 0,5 % af BNP fra den krævede tilpasningssti henimod den mellemfristede budgetmålsætning på grund af planlagte strukturreformer. Da programmet ikke indeholdt tilstrækkeligt detaljerede oplysninger om de planlagte strukturreformer, har Rådet ikke mulighed for at vurdere, om de er realistiske. Rumænien anmodede ligeledes om anvendelse af pensionsreformklausulen. Reformens gennemførlighed skal godkendes af Eurostat. Baseret på Kommissionens prognose fra foråret 2015 vil det forventede strukturelle underskud på 3,4 % af BNP i 2016 ikke sikre en tilstrækkelig sikkerhedsmargen, hvad angår traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Rådet mener derfor ikke, at Rumænien opfylder kriterierne for at blive omfattet af den anmodede midlertidige afvigelse i 2016.

               (10)I konvergensprogrammet for 2015 planlægger regeringen at holde det samlede underskud på 1,5 % af BNP i 2015 og nedbringe det til 0,8 % af BNP i 2018. Regeringen planlægger at opfylde den mellemfristede målsætning - et strukturelt underskud på 1,0 % af BNP - fra 2016 og fremefter. Ifølge konvergensprogrammet forventes det, at gældskvoten når sit højeste niveau på 40,1 % i 2015 og derefter gradvist falder til 37,1 % i 2018. Det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne, er meget positivt. Vigtige underskudsforøgende foranstaltninger, som regeringen godkendte den 25. marts og senatet den 27. april
                  9
               , som der er taget højde for i Kommissionens prognose fra foråret 2015, er ikke medtaget i konvergensprogrammet, selv om det kræves ifølge adfærdskodeksen. De foranstaltninger, der er nødvendige for at støtte underskudsmålene fra 2016 og fremefter, er ikke blevet tilstrækkeligt specificeret. Baseret på Kommissionens prognose fra foråret 2015 forventes den strukturelle saldo at afvige med 0,3 % af BNP fra den mellemfristede målsætning. Det overstiger en smule afvigelsen på 0,25 % af BNP, der blev indrømmet i betalingsbalanceprogrammet på den betingelse, at samfinansieringen af EU-finansierede projekter stemmer overens med det, der er fastsat i budgettet. Afvigelsen forventes at blive betydelig i 2016 og nå 2,4 % af BNP, samtidig med at der kræves en tilpasning på 0,3 % af BNP. Det vil derfor være nødvendigt med yderligere foranstaltninger i 2015 og 2016. Med udgangspunkt i konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens prognose fra foråret 2015 mener Rådet, at der er risiko for, at Rumænien ikke overholder bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (11)Rumæniens finanspolitiske ramme er stort set sund, men anvendes ikke effektivt. De mellem- og langsigtede demografiske tendenser og den ringe udvikling af arbejdsmarkedet kan bringe den langsigtede holdbarhed af pensionssystemet i fare. Den pensionsreform, der blev lanceret i 2010, har allerede medført visse forbedringer, men loven om udligning af den lovbestemte pensionsalder for mænd og kvinder fra 2035, som blev foreslået af regeringen i december 2013, er endnu ikke blevet vedtaget af andetkammeret.

               (12)Den nylige nedsættelse af arbejdsgivernes socialsikringsbidrag har mindsket skattekilen, men på en vilkårlig måde. Skattekilen for lavere indkomster er fortsat høj (40 %) i forhold til andre europæiske lande. Skattesvig og skatteunddragelse er fortsat en stor udfordring og begrænser skatteprovenuet. De første skridt er taget i, hvad der forventes at blive en løbende omstrukturering af den rumænske skatteforvaltning. Et pilotprojekt om sort arbejde, manglende opgivelse af lønindkomster og skatteunddragelse blev gennemført i to regioner i 2014 og forventes at blive udbygget yderligere i 2015. Miljøbeskatningen blev styrket i 2014 og er nu tæt på EU-gennemsnittet.

               (13)Selv om der blev konstateret visse forbedringer i 2014, er beskæftigelsesfrekvensen og erhvervsfrekvensen fortsat lave, især blandt kvinder, unge, ældre arbejdstagere og romaer. De aktive arbejdsmarkedspolitikker er blevet revideret, men den samlede deltagelse i og finansiering af aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger er fortsat lav, især for erhvervsuddannelser, ordninger for anerkendelse af forudgående læring, mobilitetsincitamenter og foranstaltninger rettet mod langtidsledige. Rumænien har taget skridt til at takle ungdomsarbejdsløshed, navnlig gennem ungdomsgarantien, men der har været forsinkelser i gennemførelsen. Der er ikke sket fremskridt med at fastsætte gennemsigtige retningslinjer for fastsættelse af mindstelønnen. For at muliggøre personaliserede ydelser og mere sammenhængende resultater for de forskellige målgrupper har den offentlige arbejdsformidling brug for øget kapacitet, navnlig hvad angår personale, og en integreret ramme for foranstaltninger, der medfinansieres af de europæiske struktur- og investeringsfonde.

               (14)Rumænien står over for en række udfordringer på uddannelsesområdet: skolefrafaldet er stadig langt over EU-gennemsnittet, udbuddet af og adgangen til førskoleundervisning og børnepasningsordninger er begrænsede, især i landdistrikterne og for romasamfundet, deltagelsen i livslang læring er stadig langt under EU-gennemsnittet, kvaliteten og arbejdsmarkedsrelevansen af de videregående uddannelser er utilstrækkelig, og succesraten for videregående uddannelser er fortsat den anden laveste i EU. Rumænien er begyndt at takle disse udfordringer med varierende grader af fremskridt på de forskellige områder og til dato få synlige resultater. Der har været betydelige forsinkelser i vedtagelsen af den nationale strategi for bekæmpelse af skolefrafald. Et nationalt program for førskoleundervisning og børnepasning blev udformet for perioden 2014-2019 og vil træde i kraft i det nye skoleår 2015-2016. Den nationale strategi for livslang læring er blevet forsinket. Der er udarbejdet en strategi for de videregående uddannelser med det formål at øge relevansen af de videregående uddannelser ved i højere grad at tilpasse uddannelserne til arbejdsmarkedets behov og forbedre adgangen til videregående uddannelse for dårligt stillede grupper. Der er gennemført foranstaltninger for at forbedre erhvervsuddannelserne og lærlingeordningerne.

               (15)Det rumænske sundhedssystem er kendetegnet ved dårlige behandlingsresultater, dårlig økonomisk og geografisk tilgængelighed, lav finansiering og ineffektiv udnyttelse af ressourcer. Der er høj afhængighed af tjenester til indlagte patienter, og systemet lider under det omfattende ineffektive hospitalsnetværk, svage og fragmenterede henvisningsordninger og den lave andel af udgifter til primær sundhedspleje. Desuden bidrager den udbredte anvendelse af uformelle betalinger inden for det offentlige sundhedssystem til yderligere at reducere systemets tilgængelighed, effektivitet og kvalitet. Flere af de foranstaltninger og reformer i sundhedsvæsenet, der er blevet indført, har indsnævret finansieringskløften og forbedret standarden og tjenesternes effektivitet. Den nationale sundhedsstrategi 2014-2020, som fastsætter det strategiske grundlag for reformer af sundhedssektoren, blev godkendt i december 2014 og er nu ved at blive gennemført. Sundhedsministeriet og den nationale sygeforsikring overvejer forskellige foranstaltninger for at forbedre finansieringen af sundhedsydelser.

               (16)Bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse er fortsat en stor udfordring for Rumænien. Andelen af personer, der risikerer fattigdom eller social udstødelse, er faldende, men dog stadig høj (40 % i 2013) og langt over EU-gennemsnittet. De sociale overførsler (eksklusive pensioner) har begrænset virkning med hensyn til at nedbringe fattigdom, og særligt i forhold til børn. Sociale overførsler er ikke i tilstrækkelig grad tilknyttet aktiveringsforanstaltninger. Gennemførelsen af den sociale bistandsreform fra 2011 er stadig forsinket i forhold til planen. Vedtagelsen af strategien for social integration og bekæmpelse af fattigdom og de dermed forbundne handlingsplaner er blevet udskudt. Der er gjort begrænsede fremskridt med indførelsen af en mindsteløn, der ville forenkle social bistand ved at kombinere tre eksisterende sociale overførsler. En social økonomi, der har til formål at styrke forbindelsen mellem sociale overførsler og aktiveringsforanstaltninger, blev vedtaget af regeringen i 2013, men debatteres stadig i parlamentet. Der er kun truffet få effektive foranstaltninger for at integrere romaerne. En revideret strategi for integration af romaer blev imidlertid vedtaget med en vis forsinkelse i januar 2015, men gennemførelsen er blevet forsinket.

               (17)[Rumæniens administrative kapacitet er lav, fragmenteret og præget af en uklar ansvarsfordeling, hvilket hæmmer økonomiens konkurrenceevne. De grundlæggende årsager til de strukturelle svagheder er blevet identificeret, og en strategi til at takle udfordringerne i den offentlige forvaltning og i politikprioriteringen og koordineringen blev vedtaget i oktober 2014 sammen med en handlingsplan for gennemførelsen i perioden 2014-2020. Gennemførelsen er imidlertid blevet betydeligt forsinket. Uregelmæssigheder i de offentlige udbudsprocedurer har medført betydelige forsinkelser i gennemførelsen af EU's finansieringsprogrammer. De har negative virkninger for erhvervsklimaet og tilbageholder særdeles nødvendige investeringer i infrastruktur.]

               (18)Der er gjort visse fremskridt med at styrke retssystemets uafhængighed, kvalitet og effektivitet, bekæmpe korruption på alle niveauer og sikre en effektiv gennemførelse af retsafgørelser. Ikke desto mindre er gennemførelsen af retsafgørelser fortsat svag i mange sager, og der er gjort færre fremskridt med at forebygge og bekæmpe korruption på lavt niveau. Disse vigtige politikområder vil blive omfattet af mekanismen for samarbejde og kontrol.

               (19)Statsejede virksomheder lider af lav produktivitet, de bidrager til økonomiens manglende likviditet og udgør en byrde for det offentlige budget - som eventualforpligtelser - og står for 50 % af skatterestancerne for samtlige virksomheder. Ledelsesstrukturen er en kritisk faktor, der er afgørende for statsejede virksomheders resultater. Deres nuværende ledelsesstruktur forhindrer ikke politisk indblanding i virksomhedernes daglige forvaltning og sikrer heller ikke en adskillelse mellem myndighedernes ejerskab og de politikformulerende funktioner. Der blev ikke systematisk indført særlige regler for statsejede virksomheder før vedtagelsen af hastebekendtgørelse 109/2011. Der er fortsat en række udestående områder, og i praksis overholdes reglerne ikke altid. Der er ikke gjort fremskridt med at reformere ledelsesstrukturen i statsejede virksomheder inden for energi- og transportsektoren.

               (20)Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen gennemført en overordnet analyse af Rumæniens økonomiske politik, som den offentliggjorde i landerapporten for 2015. Kommissionen har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram og opfølgningen af henstillingerne til Rumænien i de tidligere år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Rumænien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-plan gives input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-4 nedenfor.

               (21)På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Rumæniens konvergensprogram, og Rådets udtalelse
                  10
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (22)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-4 nedenfor,

               HENSTILLER, at Rumænien i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Træffe de nødvendige foranstaltninger for fuldt ud at gennemføre det finansielle støtteprogram.

               2.Begrænse afvigelsen fra den mellemfristede målsætning i 2015 til højst 0,25 % af BNP som specificeret i betalingsbalanceprogrammet for 2013-2015 og nå den mellemfristede målsætning i 2016. Gennemføre den samlede strategi for håndhævelse af skattelovgivningen, styrke kontrolsystemerne med henblik på at bekæmpe sort arbejde og sikre fremskridt med at indføre samme pensionsalder for mænd og kvinder.

               3.Styrke arbejdsmarkedsforanstaltningerne, navnlig for unge, der ikke er registreret og langtidsledige. Sikre, at den nationale arbejdsformidling råder over tilstrækkeligt personale. I samarbejde med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis udarbejde klare retningslinjer for en gennemsigtig fastsættelse af mindstelønnen. Indføre mindsteløn. Øge udbuddet og kvaliteten af førskoleundervisning og børnepasningsordninger, navnlig for romaer. Vedtage den nationale strategi for nedbringelse af skolefrafaldet. Fortsætte den nationale sundhedsstrategi 2014-2020 for at afhjælpe problemer med ringe tilgængelighed, lav finansiering og utilstrækkelige ressourcer.

               4.Vedtage loven om ledelsesreformen i statsejede virksomheder.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EUT L 209 af 2.8 1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306 af 23.11 2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 272.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  COM(2014) 902.

                     (6)
                  COM(2014) 904.

                     (7)
                  SWD(2015) 42 final.

                     (8)
                  Rådets afgørelse 2013/531/EU af 22. oktober 2013 om forebyggende mellemfristet finansiel EU-bistand til Rumænien (EUT L 286 af 29.10.2013, s. 1).

                     (9)
                  Skattelettelser i udkastet til ny skattelov.

                     (10)
                  Artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 18.5.2016
            COM(2016) 338 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Maltas nationale reformprogram for 2016og med Rådets udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2016

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Maltas nationale reformprogram for 2016

                  og med Rådets udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2016

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/1997 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Malta ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet
                  6
               . Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet. Da Malta har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i den Økonomiske og Monetære Union, bør Malta sikre en fuldstændig og rettidig implementering af denne henstilling.

               (2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Malta 2016 offentliggjort
                  7
               . Den indeholdt en analyse af Maltas fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 15. april 2016, fremlagde Malta sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af de foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  8
               .

               (5)Malta er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. I sit stabilitetsprogram for 2016 forventer regeringen, at den samlede saldo bliver forbedret til et overskud på 0,1 % af BNP i 2019. Den strukturelle saldo vil blive gradvist forbedret, således at Maltas mellemfristede målsætning om strukturel budgetbalance vil blive nået i 2019. I henhold til stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote at toppe på 62,6 % i 2016 for derefter gradvist at falde til 55,5 % i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk for 2016 og forsigtigt for 2017-2019. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, er imidlertid ikke tilstrækkeligt præciseret. Baseret på Kommissionens forårsprognose 2016 er der stor risiko for en betydelig afvigelse fra den anbefalede tilpasning hen imod den mellemfristede målsætning i 2015 og 2016 under ét, hovedsagelig som følge af overskridelsen i 2015, som der skal korrigeres for i 2016, og under antagelse af en uændret politik i 2017. Overskridelsen i 2015 skyldes til dels den kraftige stigning i investeringerne, hovedsagelig på grund af den usædvanligt høje absorption af EU-midler i perioden frem til afslutningen af programmeringsperioden 2007-2013. For at begrænse afvigelsen i den toårige periode 2015-2016 omfatter stabilitetsprogrammet for 2016 yderligere foranstaltninger for 2016, der ikke kunne nå at komme med i forårsprognosen. Disse foranstaltninger skal nedbringe de primære udgifter (med 0,16 % af BNP), navnlig inden for aflønning af ansatte, forbrug i produktionen og kapitaloverførsler. Desuden er overslagene over visse af foranstaltningerne på indtægtssiden for 2016-2019 blevet justeret i overensstemmelse med mere aktuelle oplysninger samt den faktiske virkning af foranstaltningerne for 2015. Alt i alt vil disse foranstaltninger medføre en mindskelse af nettounderskuddet på 0,2 % af BNP. Sammenlignet med Kommissionens prognose medfører disse foranstaltninger en forbedring af den strukturelle indsats, og den strukturelle saldo vil udvise en vis gennemsnitlig afvigelse for 2015-2016, mens der stadig vil være risiko for en betydelig afvigelse i 2017. Malta forventes at opfylde gældskriteriet i både 2016 og 2017. På baggrund af vurderingen af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Malta ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der vil derfor være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016 og 2017.

               (6)De offentlige finansers holdbarhed stiller fortsat Malta over for en udfordring på lang sigt. Det skyldes hovedsagelig de budgetvirkninger, som de aldersrelaterede udgifter på bl.a. sundheds-, pleje- og pensionsområdet har. Pensionssystemet står over for en dobbelt udfordring med at sikre såvel bæredygtighed som tilstrækkelige pensionsydelser. Pensionsudgifterne var lavere end EU-gennemsnittet i 2013 – 9,6 % af BNP – men vil ifølge prognoserne stige til 12,8 % af BNP frem til 2060, hvilket er et af de højeste niveauer i EU. I marts 2016 traf regeringen adskillige foranstaltninger til at styrke pensionssystemets bæredygtighed og tilstrækkelighed, men der foreligger endnu ingen vurdering af budgetvirkningerne heraf. For at forbedre systemets tilstrækkelighed er den bidragspligtige nationale mindstepension fortsat blevet forhøjet i 2016, og målet er at nå op på 60 % af medianindkomsten inden 2027 og øge dækningen. Hvor effektivt denne reform kommer til at virke, vil afhænge af, om det lykkes at fastholde den store gruppe af ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet. Udover pensionerne ventes også de offentlige udgifter til sundhedsydelser og langtidspleje at stige hurtigere end EU-gennemsnittet og komme til at udgøre henholdsvis 2,1 % og 1,2 % af BNP. Myndighederne har vedtaget en strategi for det nationale sundhedsvæsen og er i gang med en granskning af sundhedsudgifterne med det formål at opnå en mere effektiv anvendelse af udgifterne. Disse bestræbelser har dog endnu ikke givet sig udslag i konkrete besparelser. På længere sigt vil bæredygtigheden kunne forbedres ved at udnytte potentielle besparelser til at imødegå de forventede udgiftsstigninger.

               (7)På uddannelsesområdet er der foretaget betydelige investeringer, men de resultater, der er opnået, ligger stadigvæk under målsætningen. Det påvirker kvaliteten i arbejdskraftudbuddet og erhvervsfrekvensen. Uddannelsesniveauet i den maltesiske arbejdsstyrke er fortsat et af de laveste i EU. Malta har iværksat en omfattende strategi for livslang læring, men deltagelsen i disse programmer for livslang læring er stadigvæk begrænset, især blandt grupperne med det laveste uddannelsesniveau. Udfordringerne på dette område ligger bl.a. i at nå ud til den rette målgruppe, skabe lettere adgang til uddannelse og fremme partnerskaber mellem uddannelsesinstitutioner og arbejdsgivere. I 2015 blev der vedtaget en bekendtgørelse om oprettelse af et institut for løbende faglig videreuddannelse af lærere (Uddannelsesinstituttet). Instituttets hovedformål er at (i) give lærerne de kompetencer, de har brug for i deres daglige arbejde, (ii) fungere som et samlingspunkt for lærere, hvor de kan mødes og udveksle erfaringer, og (iii) udvikle ledelseskompetencer. Instituttet er ved at træde i funktion og ventes at komme til at spille en vigtig rolle med hensyn til at imødekomme lærernes behov for faglig udvikling. Det må overvåges, hvilke fremskridt der sker på dette område.

               (8)Bortset fra enkeltstående storstilede projekter i 2014-2015 har investeringerne i Malta ligget på et lavt niveau, hvilket afspejler strukturændringerne i økonomien og flaskehalsproblemer. Det hænger især sammen med, at de mindre kapitalintensive servicesektorer har fået stigende betydning, hvilket mindsker økonomiens fremtidige investeringsbehov. Der er dog stadig visse udfordringer i landet, som påvirker investeringsaktiviteten, bl.a. mangel på innovationskapacitet, flaskehalse på grund af mangel på folk med de rette kvalifikationer, ineffektivitet i den offentlige sektor og retsvæsenet, regelbyrden og trafikbelastningen.

               (9)Transport- og logistikinfrastrukturerne udgør en af de største barrierer for udenlandske investeringer. De eksterne transportomkostninger udgør en stor byrde for Maltas økonomi. De beror hovedsagelig på en ineffektiv udnyttelse af landets transportnet og manglen på reelle alternativer til at tage bilen. Desuden udgør det store antal privatbiler, forureningen og trafiktætheden en udfordring for den nationale transportsektors bæredygtighed. Der er endnu ikke blevet iværksat nogen samlet transportstrategi, til trods for at udvikling af en national transportstrategi og en masterplan er en forudsætning for at få adgang til EU's struktur- og investeringsfonde (2014-2020), der skal bruges til medfinansiering af investeringer i transportsektoren.

               (10)Regeringen har taget adskillige skridt til at skabe lettere adgang til finansiering for små og mellemstore virksomheder (SMV). Formålet var at fremme egenkapitalfinansiering og få mobiliseret venturekapital på grund af de flaskehalsproblemer, der igennem de seneste år var blevet konstateret. Der er desuden planer om at indføre et centralt kreditregister og en udviklingsbank, og den maltesiske børs agter at indføre en platform, der specielt skal gøre det lettere for små og mellemstore virksomheder at skaffe sig finansiering på kapitalmarkedet. Der er stadigvæk problemer med adgangen til finansiering uden om bankerne, men de små og mellemstore virksomheder nyder godt af et bedre finansieringsmiljø end mange andre EU-lande.

               (11)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Maltas økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Malta i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Malta, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 og 2 nedenfor.

               (12)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning
                  9
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Malta i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og i 2017 ved at iværksætte de strukturforanstaltninger, der er nødvendige på baggrund af den høje risiko for en betydelig afvigelse. Tage yderligere skridt til at sikre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed.

               2.Tage skridt til at styrke arbejdskraftudbuddet, især ved at fremme lavtkvalificerede arbejdstageres deltagelse i livslang læring.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 338 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 og P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 86 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.