Avis juridique important

|

32001H0680

Kommissionens henstilling af 7. september 2001 om retningslinjer for gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) (meddelt under nummer K(2001) 2503) (EØS-relevant tekst.)

EF-Tidende nr. L 247 af 17/09/2001 s. 0001 - 0023

Kommissionens henstillingaf 7. september 2001om retningslinjer for gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS)(meddelt under nummer K(2001) 2503)(EØS-relevant tekst)(2001/680/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogud fra følgende betragtninger:(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 af 19. marts 2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS)(1) definerer de væsentligste betingelser for organisationers deltagelse i en fællesskabsordning for miljørevision (EMAS).(2) Forordning (EF) nr. 761/2001 opfordrer Kommissionen til at fremme ensartet anvendelse af EMAS, navnlig i forbindelse med verifikation som omhandlet i artikel 4, stk. 7.(3) Der kan sikres ensartet verifikation ved at tydeliggøre bestemmelserne for organisationer og ved at vejlede miljøverifikatorerne direkte i at udføre deres opgaver.(4) Det er hensigtsmæssigt at give retningslinjer for gennemførelsen i praksis af forordning (EF) nr. 761/2001 for at give organisationer effektiv støtte og bidrage til en ensartet udvikling af EMAS i alle medlemsstater. Disse retningslinjer bør særlig omfatte medarbejderinddragelse, som der henvises til i bilag I, punkt B.4, til forordningen, og udarbejdelse af miljøredegørelser, som der henvises til i bilag III, punkt 3.1, dertil.(5) Disse retningslinjer, som denne henstilling omhandler, er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 14 i forordning (EF) nr. 761/2001 -HENSTILLER:1. EMAS-miljøredegørelser som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 761/2001 udarbejdes i overensstemmelse med retningslinjerne i bilag I til denne henstilling.2. Organisationer, der gennemfører EMAS, bør tage hensyn til retningslinjerne for medarbejderinddragelse i bilag II.3. Organisationer og miljøverifikatorer bør tage hensyn til retningslinjerne for bestemmelse af miljøforhold og vurdering af deres betydning i bilag III.4. Små og mellemstore organisationer og miljøverifikatorer bør tage hensyn til retningslinjerne for verifikation af SMV i bilag IV.5. Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 7. september 2001.På Kommissionens vegneMargot WallströmMedlem af Kommissionen(1) EFT L 114 af 24.4.2001, s. 1.BILAG IRETNINGSLINJER FOR EMAS-MILJØREDEGØRELSEN(Alle henvisninger til bilag er henvisninger til bilagene til forordning (EF) nr. 761/2001, medmindre andet udtrykkeligt er angivet)1. INDLEDNINGEMAS har til formål at fremme en fortsat forbedring af organisationers miljøindsats og -resultater. Disse retningslinjer er tænkt som en hjælp for organisationen til at udarbejde den miljøredegørelse, der kræves i henhold til ordningen som fastsat i forordning (EF) nr. 761/2001, og fastlægger nogle spørgsmål, der skal tages i betragtning ved udarbejdelsen af miljøredegørelsen i overensstemmelse med bilag III.Ved udarbejdelsen af disse retningslinjer blev der taget hensyn til oplysningsbehovene hos interesseparter og måder, hvorpå organisationerne kan opfylde disse behov. Åbenhed, gennemsigtighed og regelmæssige miljøoplysninger er nøglefaktorer til at skelne EMAS fra andre ordninger. Disse faktorer er ligeledes vigtige for organisationen til at opbygge tillid hos interesseparter.1.1. PlanlægningEn omhyggelig forberedelse af miljøredegørelsen vil øge dens nytte og lægge betydelig merværdi i formidlingen af resultater og fortsat forbedring af organisationens miljøindsats. Den giver navnlig en mulighed for at markedsføre et positivt image af organisationens miljøresultater over for kunder, leverandører, lokalsamfundet, kontrahenter og ansatte.Interesseparter har behov for forskellige typer oplysninger. Tidlig overvejelse af deres behov er vigtigt for at afgøre, hvad der skal medtages i redegørelsen, hvilken form den bør have, og hvordan den bør meddeles.EMAS-ordningen er tilstrækkelig fleksibel til, at organisationer kan målrette deres relevante oplysninger til specifikke modtagere, og samtidig sikre, at alle oplysninger er til rådighed for dem, der ønsker det. Det bør overvejes, hvordan oplysninger bedst kan målrettes: i en enkelt rapport eller som uddrag fra en samling af validerede oplysninger. Oplysninger, der skal bruges i miljøredegørelsen, bør være lettilgængelige fra miljøledelsessystemet og som sådanne ikke være vanskelige at uddrage.Selv om forordning (EF) nr. 761/2001 kræver, at miljøoplysninger skal foreligge i papirudgave for dem, der ikke kan få dem på andre måder (bilag III, punkt 3.1), tilskyndes organisationer til at anvende alle tilgængelige midler til at stille miljøredegørelsen offentligt til rådighed (bilag III, punkt 3.6). Dokumenter i elektronisk format, f.eks. internetsider, er en omkostningseffektiv måde at stille oplysninger til rådighed på for et stort antal personer og kan nemt udskrives til dem, der ikke har adgang til sådanne faciliteter. På denne måde kan organisationerne undgå omkostningerne ved trykning af dyre glitrende rapporter i stort antal. For at give et generelt billede af organisationens miljøresultater siger forordning (EF) nr. 761/2001, at oplysninger skal foreligge i en samlet trykt udgave ved organisationens første registrering og derefter hvert tredje år. Organisationen skal derudover ajourføre eventuelle ændringer i disse oplysninger en gang om året (undtagen i tilfælde, der er fastlagt i retningslinjerne for hyppigheden af verifikation, bekræftelse og revision som fastsat i bilag II til Kommissionens beslutning 2001/681/EF(1)).1.2. Struktur og indholdSom et offentligt dokument bør miljøredegørelsen være skrevet på et klart og koncist sprog. EMAS-redegørelser behøver ikke være lange, dybtgående dokumenter. En kort, velforelagt redegørelse kan formidle alle hensigtsmæssige oplysninger til læseren. Dette gælder især for mindre virksomheder.Forordning (EF) nr. 761/2001 specificerer ikke nogen struktur til miljøredegørelsen, eller hvilken rækkefølge oplysninger skal gives i; dette skal organisationen afgøre, forudsat at kravene i bilag III, punkt 3.2, opfyldes. Hvis organisationen udarbejder en miljøredegørelse for hele virksomheden, der dækker en række geografiske lokaliteter, skal den overveje, hvordan redegørelsen struktureres, for at sikre, at de væsentlige miljøvirkninger af hvert enkelt sted tydeligt fremgår og rapporteres i virksomhedens redegørelse (bilag III, punkt 3.7).Miljøredegørelsens læsere måtte ønske at sammenligne resultaterne af en organisations miljøresultater over et tidsrum for at fastslå vigtige tendenser. Det er derfor vigtigt at medtage den samme type oplysninger, der blev rapporteret om de foregående år, såvel som eventuelt at gentage erklæringer, der kan forbedre sammenligneligheden for læseren og gøre oplysningerne forståelige. Det kunne være tilrådeligt at udpege en udenforstående person til at gennemgå og giver bemærkninger til dokumentet, når det er færdigt.2. RETNINGSLINJERDenne del giver retningslinjer for kravene i bilag III, punkt 3.2.Krav:a) "en klar og entydig beskrivelse af den organisation, der registreres under EMAS, og, hvor det er relevant, et resumé af organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser og forholdet mellem organisationen og eventuelle moderorganisationer".Hensigt: Give en tydelig forståelse af organisationen og dens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser.Hvordan: Anføre organisationens beliggenhed og skitsere dens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser. Kommenterede kort, fotos og diagrammer er gode til at formidle oplysninger og kan også anvendes til at illustrere organisationens ledelsstruktur og forhold til andre dele af organisationen.Det skal tydeligt fremgå, hvis kun en del af organisationen er EMAS-registreret, således at der ikke er nogen forvirring med hensyn til tæt knyttede dele af organisationen, hverken geografisk eller ledelsesmæssigt.Hvis organisationen producerer en lang række produkter, kunne disse kombineres i produktgrupper. Varer og tjenesteydelser kunne ligeledes omfattes såvel som antallet af ansatte i organisationen og dens grundlæggende økonomiske data.Hvis virksomheden har delvis ejede datterselskaber, joint ventures eller udliciteret produktion, bør der gøres rede herfor. Det samme gælder for køb, sammenslutninger og salg i årets løb.God praksis:- kort og diagrammer- kommenterede luftfotoer- rutediagrammer- organisationens klassifikation (f.eks. NACE-kode)- navn på kontaktperson (hvis relevant).Krav:b) "organisationens miljøpolitik og en kort beskrivelse af miljøledelsessystemet".Hensigt: Forelægge organisationens miljøpolitiske forpligtelser og skitsere, hvordan de gennemføres overalt i organisationen.Hvordan: Indarbejde miljøpolitikken i miljøredegørelsen. Kort skitsere organisationens ledelsesramme for gennemførelse af politikken. Et organisatorisk skema, der viser ansvaret for miljøspørgsmål, kunne vise, hvordan miljøledelsessystemet gennemføres. Et rutediagram eller et enkelt skema kunne også vise forbindelser mellem politik, identifikation og evaluering af miljøforhold, mål og målsætninger samt revision.Gode idéer:- beskrive miljøpolitikken, og om muligt medtage en indledning, der er underskrevet af den administrerende direktør- indsætte et organigram med miljøkontaktpersoner- medtage et diagram, der viser strukturen i miljøledelsessystemet- kommentere eventuelle væsentlige ændringer i miljøpolitikken eller miljøledelsessystemet.Krav:c) "en beskrivelse af alle væsentlige direkte og indirekte miljøforhold, der medfører væsentlige miljøpåvirkninger fra organisationen, og af påvirkningernes art i forbindelse med disse aspekter (bilag VI)".Hensigt: At give et overordnet billede af organisationens væsentlige miljøforhold og forklare miljøfølgerne af dens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser. Kernen heri er, at læseren forstår forbindelsen mellem det, organisationen gør, og de væsentlige miljøvirkninger, der måtte forårsages.Hvordan: Organisationen kan beskrive, hvordan hvert af miljøforholdene påvirker miljøet. Alternativt kan organisationen vise forskellige miljømedier (f.eks. luft, vand, flora, fauna) og beskrive, hvilke virkninger miljøforholdene har herpå. Input/output-diagrammer, matrixer og kommenterede piktogrammer er alle nyttige måder til at vise disse oplysninger på en koncis måde. Se ligeledes retningslinjerne for miljøforhold og virkninger i bilag III til denne henstilling.Kommenter også virkninger, der skyldes uheld og miljøansvar. Virkninger i relation til tidligere aktiviteter, der måtte blive fremtidigt ansvar, kunne også være af betydning.Eksempel - miljøforhold og miljøvirkningerDet er vigtigt, at EMAS-redegørelsen klart beskriver forholdet mellem miljøprogrammet med dets forskellige aktiviteter og arten af de potentielle miljøvirkninger. Dette kunne beskrives ved hjælp af en skematisk fremstilling, der viser forholdet mellem programmets aktiviteter og arten af de hermed forbundne miljøvirkninger:>TABELPOSITION>>TABELPOSITION>Gode idéer:- medtag kriterierne for bestemmelse af væsentlige miljøvirkninger for at overholde kravet i bilag VI, punkt 6.1- anvend tabeller, diagrammer og rutediagrammer.Krav:d) "en beskrivelse af miljømålsætninger og miljømål i relation til de væsentlige miljøforhold og -påvirkninger".Hensigt: Vise, hvad organisationen har til hensigt at gøre for at forbedre sine miljøresultater. Organisationens miljøprogram med målsætninger og konkrete mål vil hjælpe læseren til at forstå organisationens aktiviteter med henblik på at forbedre miljøresultaterne. Organisationen skal kunne vise en klar forbindelse mellem de miljøforhold, den anser for at være de vigtigste, og de planer, den har for at forbedre dem.Hvordan: Relater målsætninger og mål til væsentlige miljøforhold og miljøvirkninger. Dette kan vises i en tabel, der indeholder tidsperioden for imødekommelse af mål og målsætninger. Dette kunne kombineres med de oplysninger, der kræves under litra c) ovenfor. Fremstil mål og målsætninger således, at de er specifikke, hensigtsmæssige og relevante, og så vidt muligt målelige.Eksempel - miljøprogram, målsætninger og konkrete mål>TABELPOSITION>Gode idéer:- skitsere grundlaget for fastsættelse af målsætninger og mål, eventuelt med henvisning til forholdsregler- fortælle om, hvem der har ansvaret for at opnå målsætninger og mål- anføre omkostningerne ved at imødekomme målsætninger og mål- vise forbindelsen til mål og målsætninger fra tidligere rapporteringsperioder.Krav:e) "et resumé af de foreliggende data om organisationens miljøindsats og -resultater set i forhold til dens miljømålsætninger og miljømål i relation til dens væsentlige miljøpåvirkninger. Resuméet kan indeholde tal for forurenende emissioner, affaldsdannelse, forbrug af råvarer, energi og vand, støj samt andre forhold som omhandlet i bilag VI. Det skal være muligt at sammenligne år for år for at vurdere udviklingen i organisationens miljøresultater."Hensigt: Forelægge data om organisationens miljøresultater og dens fremskridt med hensyn til at nå målsætninger og mål. Ligeledes at vise, hvordan organisationens miljøresultater ændrer sig i tidens løb.Hvordan: Meddele data om miljøresultater sat op mod målsætninger og mål for de vigtigste miljøforhold, der er fastlagt i overensstemmelse med bilag VI. Resultaterne kan vises på en række måder, f.eks. grafer, diagrammer og tabeller. Absolutte tal for miljøresultater kan kombineres med resultatindikatorer og derved forbinde resultater med produktoutput, med den årlige omsætning osv. Når der rapporteres data, skal der anvendes de korrekte måleenheder. Når der samles data fra en række kilder i miljøledelsessystemet, skal organisationen ligeledes sikre sig, at metoderne er nøjagtige og kan kontrolleres og gentages af verifikatoren. Dataene skal rapporteres på konsekvent vis, således at tallene kan sammenlignes år for år.Målsætninger og mål er måske ikke nået inden for den planlagte frist, især hvis organisationen har sat sig optimistiske mål. Hvis målsætninger og mål ikke er opfyldt, er det en god idé at indsætte en bemærkning herom i miljøredegørelsen, der forklarer hvorfor.Eksempel - CO2-emissioner sat i forhold til mål og lovbestemmelser>PIC FILE= "L_2001247DA.000801.TIF">Gode idéer:- Anvendelse af miljøresultatindikatorer øger tydeligheden, gennemsigtigheden og sammenligneligheden af de oplysninger, en organisation giver.- Forklar, hvilke foranstaltninger der er blevet truffet for at nå det aktuelle niveau.- Vis resultater sat op mod målsætninger og mål og de lovbestemte krav samt nationale eller sektorielle miljømål.- Forklar, hvordan dataene er indhentet og behandlet.- Gengiv graden af opfyldelse i forhold til mål og målsætninger fra tidligere miljøredegørelser for at give et fuldstændigt billede af organisationens miljøresultater.- Kommenter, hvis nogle mål ikke er blevet nået.- Kommenter, hvis data ikke foreligger (der er ikke blevet foretaget målinger, ingen miljøtilladelse eller grænseværdier at opfylde osv.).Krav:f) "andre faktorer vedrørende miljøindsats og -resultater, bl.a. indsatsen i forhold til lovgivningen med hensyn til dens væsentlige miljøpåvirkninger".Hensigt: Når organisationen rapporterer data, skal dens miljøresultater opstilles mod væsentlige miljøvirkninger, der er omfattet af lovbestemmelser, og miljøresultater mod lovbestemte krav. Organisationen kan også medtage andre oplysninger om sine miljøresultater i miljøredegørelsen.Hvordan: Når der rapporteres data under litra d) ovenfor, kan organisationen ligeledes medtage oplysninger om lovbestemte grænser for at vise, at de overholdes. Andre oplysninger, som organisationen kunne medtage, er oplysninger om investeringer i forbedring af miljøresultaterne, støtte til lokale miljøgrupper og foranstaltninger til fremme af dialogen med interesseparter. Nogle organisationer måtte ønske at fortælle om sikkerhedsplaner.Gode idéer:- produktinformation- indkøbspolitik- vigtige afgørelser og investeringer- forsigtighedsaktioner/miljøbeskyttelsesaktiviteter/forebyggende foranstaltninger- klager, offentlighedens og lokalsamfundets bekymringer- forskning og udvikling- uheld og overtrædelser- budget.Krav:g) "miljøverifikators navn og akkrediteringsnummer og datoen for bekræftelsen."Hensigt: Give oplysninger om, hvem der har kontrolleret miljøredegørelsen og hvornår.Hvordan: Det kan gøres ved at bruge en formel redegørelse, der forklarer, hvad verifikatoren har gjort for at bekræfte redegørelsen.3. KRITERIER FOR RAPPORTERING OM MILJØRESULTATERAnvendelse af miljøresultatindikatorer øger tydeligheden, gennemsigtigheden og sammenligneligheden af de oplysninger, en organisation giver. Udvælgelsen af disse indikatorer er vigtig, og de skal opfylde kravene i bilag III, punkt 3.3. Kommissionen har udarbejdet en vejledning om udvælgelse og anvendelse af miljøresultatindikatorer.4. INFORMATION TIL SPECIFIKKE MÅLGRUPPEROrganisationer måtte ønske at offentliggøre oplysninger, der er specielt udarbejdet til individuelle interesseparter. Nedenfor gives nogle idéer til, hvad forskellige interessegrupper måtte være interesseret i. Se også bilag III, punkt 3.6.Interesseparter og informationsbehov:4.1. LokalsamfundetDer kan forventes specifik interesse inden for:- miljø- og sundhedsaspekter af producerede og emitterede stoffer- eksterne farer, og hvordan organisationen forebygger dem eller klarer dem- information om arten og antallet af klager, og om hvordan klagerne behandles og problemer løses- information om manglende overensstemmelse med tilladte emissioner, og hvilke foranstaltninger der er truffet for at forebygge, at de genoptræder.4.2. KunderForholdet mellem en organisation og dens leverandører og kunder er ofte af lang varighed. Kunder er en særlig påvirkelig målgruppe. De kan udtrykke specifikke krav til deres leverandører (indkøbspolitik), produkter, processer, tjenesteydelser eller ledelse.Hvilke specifikke oplysninger kunder er interesseret i, og hvilke miljøforbedringer der ønskes, kan sandsynligvis bedst konstateres gennem tæt gensidig kontakt og samarbejde.4.3. MedarbejdereMange organisationer anser deres medarbejdere som en vigtig brugergruppe af miljøredegørelsen. Hvis det er relevant, kan organisationen forelægge miljøredegørelsen til drøftelse på virksomhedsrådet. Der kan forventes særlig interesse for følgende spørgsmål:- om forholdet mellem miljøsituationen og arbejdsforhold, herunder uheld og hændelser og måden, hvorpå disse klares- planer og muligheder for intern uddannelse på miljøområdet- gennemførelse af miljøledelsessystemet.4.4. Finansieringsinstitutter/investorerEt stigende antal investorer, banker og forsikringsselskaber viser interesse i organisationers miljøstrategi og -resultater. Der skal forventes særlig interesse for:- en organisations miljøstrategi og miljøresultater på virksomhedsplan- forholdet mellem miljøoplysninger og finansielle oplysninger- organisationens adfærd hvad angår overensstemmelse og kvaliteten af dens miljøledelse- jordforurening og tilstedeværelse af risikobetonede stoffer som asbest i bygningerne, mulige miljøfarer i forbindelse med (nye) produktionsprocesser, produkter eller tjenesteydelser.4.5. Andre parter i samfundetForbrugerne og deres organisationer såvel som ikke-statslige organisationer er ofte interesserede i:- organisationens miljøpolitik og -resultater i tilknytning til processer, produkter og tjenesteydelser- aktuelle emner på den politiske scene eller i medierne, f.eks. genvindingsindsatsen med hensyn til brugte produkter i elektronikindustrien, bortskaffelse af giftige stoffer i farver, lakker og lim, oprindelsesstedet for træ i tømmer- og møbelindustrien osv. En organisation bør være klar over, at det er klogt at tydeliggøre dens stilling, indsats og resultater desangående.- miljøresultaternes udvikling i tidens løb på de enkelte lokaliteter samt på virksomhedsplan, navnlig på et klart grundlag, således at der kan sammenlignes med de lovbestemte krav, bedste tilgængelige teknikker og andre sammenlignelige organisationers miljøresultater- information om konkrete mål og målsætninger på kortere og længere sigt, ikke kun hvad angår emissioner, men også indirekte miljøvirkninger, såsom anvendelse af råmaterialer, produkter og tjenesteydelser, produkter ved slutningen af livscyklusen samt transport- anvendelse af forsigtighedsprincippet i miljøbeslutninger.(1) Se side 34 i denne Tidende.BILAG IIRETNINGSLINJER FOR MEDARBEJDERINDEFLYDELSE I FORBINDELSE MED EMAS(Alle henvisninger til bilag er henvisninger til bilagene til forordning (EF) nr. 761/2001, medmindre andet udtrykkeligt er angivet)1. INDLEDNINGRetningslinjerne for medarbejderindflydelse i forbindelse med EMAS baseres på følgende:I artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 761/2001 hedder det: "EMAS har til formål at fremme en løbende forbedring af organisationernes miljøindsats og -resultater gennem:...d) medarbejdernes aktive inddragelse i organisationen samt en tilstrækkelig uddannelse og videreuddannelse, der muliggør en aktiv medvirken i de under litra a) nævnte opgaver. Hvis de ønsker det, kan personalerepræsentanter ligeledes inddrages."I bilag I til forordning (EF) nr. 761/2001 hedder det: "Organisationen skal klarlægge behov for uddannelse. Den skal stille krav om, at alle medarbejdere, hvis arbejde kan medføre en væsentlig miljøpåvirkning, har modtaget en formålstjenlig uddannelse.Organisationen skal udforme og vedligeholde fremgangsmåder, der giver dens medarbejdere eller medlemmer i enhver relevant funktion eller på ethvert relevant niveau kendskab til:a) vigtigheden af overensstemmelse med miljøpolitikken og fremgangsmåderne og med kravene i miljøledelsessystemetb) de væsentlige miljøvirkninger - det være sig aktuelle eller mulige - fra deres arbejde og til de miljømæssige fordele af en forbedret personlig indsatsc) deres opgaver og ansvar for at opnå overensstemmelse med miljøpolitikken og fremgangsmåderne og med kravene til miljøledelsessystemet, herunder krav til nødberedskab og afværgeforanstaltningerd) de mulige konsekvenser af at fravige de fastlagte fremgangsmåder for driften.Medarbejdere, som udfører opgaver, der kan give anledning til væsentlige miljøpåvirkninger, skal være kyndige som følge af formålstjenlig undervisning, uddannelse og/eller erfaring." (bilag I, punkt A.4.2)."Ud over kravene i bilag I, afsnit A, skal medarbejderne inddrages i processen med konstant at forbedre organisationens miljøresultater. Der kan til dette formål anvendes passende former for inddragelse, såsom forslagsbøger eller projektbaseret gruppearbejde i miljøudvalg. Organisationen skal følge Kommissionens retningslinjer om den bedste praksis på dette område. Desuden skal enhver medarbejderrepræsentant, der anmoder herom, også inddrages." (bilag I, punkt B.4).Inddragelse af alle i miljøarbejdet er både en chance og en lejlighed til at arbejde mere effektivt, og er en forudsætning for dets succes. Aktiv inddragelse af medarbejderne i processen med løbende forbedring af organisationens miljøresultat skal ikke anses for en byrde. Disse retningslinjer prøver at fremhæve det modsatte.Disse retningslinjer viser måder og midler til aktivt at inddrage medarbejderne, der vil virke mere effektivt, der vil belaste både ledelsen og medarbejderne mindre og sikre en god gennemførelse af EMAS.Arbejdet med miljøspørgsmål skal foregå løbende. Hvis ikke alle og enhver (ledelsen og medarbejderne) i en organisation inddrages, vil det ikke ske.At have alle i organisationen inddraget i arbejdet er også den rigtige måde til at holde liv i ledelsessystemet. Erfaringen har vist, at ledelsessystemer, der ikke inddrager alle aktivt, viser tendenser til at blive bureaukratiske og fungerer dårligt.Det er vigtigt, at medarbejderne ikke ser miljøarbejdet som en trussel, men som en mulighed, blandt andre, for at forbedre arbejdsbetingelserne og skabe stolthed ved at arbejde i en miljømæssig god organisation.Forskning, revision af EMAS-organisationer og erfaring med spørgsmål om ændring af arbejdets tilrettelæggelse i almindelighed har vist, at når alle medarbejdere aktivt er løbende inddraget, og navnlig når deres repræsentanter deltager aktivt i arbejdet, er resultatet bedre.Erfaringen har også vist, at den træthed, som kan opstå efter en periode med arbejde med systemer som EMAS og EN ISO 14001, kan undgås ved aktivt at inddrage medarbejderne.2. BESTEMMELSER2.1. GenereltOrganisationen skal anerkende, at medarbejdernes aktive inddragelse er en drivkraft og en forudsætning for løbende og faktiske miljøforbedringer samt kernen i forbedringen af miljøresultaterne. Organisationen skal anerkende, at medarbejdernes aktive inddragelse er den rette metode til at forankre miljøledelses- og -revisionssystemet i organisationen med de ønskede resultater.Organisationen skal anerkende, at udtrykket "medarbejderindflydelse" omfatter både inddragelse af og oplysninger til den enkelte medarbejder og deres repræsentanter i overensstemmelse med nationale ordninger hvad angår alle niveauer, og bør derfor indgå i ordninger for medarbejdernes inddragelse. Der bør derfor ske medarbejderinddragelse på alle niveauer.Der skal indføres måder og midler til at inddrage medarbejderne aktivt.Dette skal kunne dokumenteres over for verifikatorer. Det kunne f.eks. gøres ved hjælp af:referater af møder med fagforeningerne, arbejdsråd eller andre organisationer, der repræsenterer medarbejderne, eller andre møder med organisationentilbud om formålstjenlig uddannelse og oplysningmedarbejdernes muligheder for at fremsætte forslag (forslagsbøger)miljøudvalgmøder med ledelsen og arbejdstagerrepræsentanter om miljøindsats og miljøresultateroprettelse af miljøhold eller arbejdsgrupper eller projektbaseret gruppearbejderegelmæssigheden af oplysninger til medarbejderne og eventuelle repræsentanterkontakt mellem verifikator og medarbejderne og deres repræsentanteraktiv inddragelse, oplysning og deltagelse mellem den miljøansvarlige/ledelsens repræsentant og medarbejderne og deres repræsentanter.Organisationen skal anerkende, at engagement, lydhørhed og aktiv støtte fra ledelsens side er en forudsætning for, at de pågældende processer lykkes. I denne forbindelse skal det fremhæves, at det er nødvendigt med feedback fra ledelsen til medarbejderne.2.2. Uddannelse og undervisningOrganisationen skal anerkende behovet for løbende at informere medarbejderne og undervise dem i miljøspørgsmål. Grundlæggende information og uddannelse skal gives til alle medarbejdere. Uddannelse af ledelsen er ligeledes et væsentligt led i styringen af ændringer.De medarbejdere, der er mere direkte involveret i organisationens miljøledelse gennem f.eks. deltagelse i blandede arbejdsgrupper, skal gives en mere udvidet information. Denne burde bestå i, men ikke begrænses til, EMAS, miljøpolitik, bedste praksis og kommunikation.2.3. InddragelsesniveauerOrganisationen skal anerkende, at medarbejdernes inddragelse er både vigtig og nødvendig på alle niveauer og på alle stadier fra første dag i miljøledelsesarbejdet. Organisationen skal derfor inddrage medarbejderne aktivt i:- opstilling af organisationens miljøpolitik- den første miljøredegørelse og i analysen af situationen og i indsamling og kontrol af oplysninger- oprettelse og gennemførelse af et miljøledelses- og miljørevisionssystem til forbedring af miljøresultaterne- miljøudvalg til at indsamle oplysninger og sørge for, at den miljøansvarlige/ledelsens repræsentant og medarbejderne og deres repræsentanter inddrages- blandede arbejdsgrupper til miljøhandlingsprogrammet og miljørevisionen- udarbejdelsen af miljøredegørelser.2.4. Forslag fra medarbejderne og belønningsordningOrganisationen skal sørge for, at der er simple muligheder for medarbejderne til at fremsætte forslag til miljøforbedring. Dette kunne f.eks. gøres ved at opstille forslagskasser.Når foranstaltninger truffet af medarbejderne fører til bedre økonomiske og/eller miljømæssige resultater i organisationen, bør medarbejderne belønnes. Der kunne i denne forbindelse anvendes både finansielle og andre belønningsordninger.BILAG IIIVEJLEDNING OM MILJØFORHOLD OG DERES BETYDNING(Alle henvisninger til bilag er henvisninger til bilagene til forordning (EF) nr. 761/2001, medmindre andet udtrykkeligt er angivet)1. FORMÅLET MED RETNINGSLINJERNEFormålet med disse retningslinjer er at vejlede med hensyn til at bestemme væsentlige miljøforhold omkring aktiviteter, produkter og tjenester, som en organisation, der anvender EMAS, har ledelseskontrol over eller indvirkning på i henhold til bilag VI. I EMAS-ordningen er væsentlige miljøforhold det vigtigste i en organisations miljøledelsessystem, i vurderingen og forbedringen af dens miljøresultater ved opstilling af målsætninger og mål såvel som i den løbende gennemgang. Væsentlige miljøforhold og virkninger er ligeledes relevante i miljøredegørelsen i henhold til bilag III.2. FORHOLDET MELLEM MILJØFORHOLD, VÆSENTLIGE MILJØFORHOLD OG VÆSENTLIGE MILJØVIRKNINGERPrincippet i EMAS er, at miljøforholdene (artikel 2, litra f), i forordning (EF) nr. 761/2001) omkring en organisations operationer resulterer i miljøpåvirkninger (artikel 2, litra g)). Hvis organisationens miljøforhold forårsager væsentlige miljøpåvirkninger, skal dette miljøforhold anses for væsentligt og indarbejdes i miljøledelsessystemet.3. TRIN FOR TRIN-PROCEDURE TIL AT BESTEMME VÆSENTLIGE MILJØPÅVIRKNINGER>TABELPOSITION>>PIC FILE= "L_2001247DA.001601.TIF">4. HVORDAN BESTEMMES DE DIREKTE MILJØFORHOLD?Direkte miljøforhold er tilknyttet selve organisationens aktiviteter, produkter og tjenesteydelser, hvorover den har direkte ledelseskontrol. Alle organisationer skal overveje deres direkte miljøforhold. For ikke industrielle organisationers vedkommende vil opmærksomheden imidlertid ofte være centreret om de indirekte miljøforhold af deres aktiviteter, produkter og tjenesteydelser.Hvordan?- Tal med medarbejderne.- Gå rundt på anlægsstedet og i nabolaget.- Tal med interesseparter.- Kontroller dokumenter (f.eks. sikkerhedsdatablade, tilladelser).- Se på lovgivningen (f.eks. gældende lov, tekniske krav, såsom påkrævet overvågning af forurenende stoffer).- Se på miljømærkekriterier.- Tjek oplysninger fra handelskamre o.l.- Tal med andre EMAS-virksomheder.- Se på materialestrømme.- Se på aktuelle indikatorer for miljøresultater.- Se på alle organisationens dele og infrastruktur (f.eks. rørledninger, elledninger, banespor).F.eks.:- indkøbspolitik- emissioner til vand og luft- affald- ressourceanvendelse- energi- lokale spørgsmål- arealanvendelse og forurening- historiske spørgsmål- transport.5. INDIREKTE MILJØFORHOLD, OG HVORDAN DE PÅVIRKES (BILAG VI, PUNKT 6.3)Bilag VI, punkt 6.3, placerer indirekte miljøforhold på lige fod med direkte miljøforhold i bilag VI, punkt 6.2. Indirekte miljøforhold kan opstå fra en organisations indbyrdes påvirkning med tredjeparter, der til en vis grad kan påvirkes af organisationen, der ønsker EMAS-registrering. For ikke industrielle organisationers vedkommende, såsom lokale myndigheder og finansieringsinstitutter, er det vigtigt, at de også overvejer de miljøforhold, der er tilknyttet deres hovedaktivitet. En fortegnelse, der er begrænset til en organisations miljøforhold omkring sted og anlæg, er ikke fyldestgørende.Hvordan?- Tal med (under)kontrahenter og leverandører (f.eks. tjenesteydelsesfirmaer, ejerne af ejendommen).- Tal med kunderne.- Se på anvendelse og bortskaffelse af produkter.- Se på aktiviteterne hos (under)kontrahenter.- Se på miljømærkekriterier.- Tjek oplysninger fra handelskamre osv.- Tal med andre EMAS-virksomheder.- Tal med ngo'er og andre interesseparter.- Se på oplysninger om leverede produkter og tjenesteydelser.Eksempler:- produktspørgsmål- kontrakter- transport- nye markeder for eksisterende produkter- finansielle produkter- produktudvalg- turisme- tjenesteydelser.Direkte miljøforhold kan kontrolleres gennem interne ledelsesbeslutninger. Indirekte miljøforhold derimod forudsætter, at en organisation yder indflydelse på (under)kontrahenter, leverandører, kunder og brugere af deres produkter og tjenesteydelser for at opnå miljømæssige fordele. Dette vil forudsætte, at organisationen er kreativ med hensyn til at anvende sin indflydelse. På grundlag af bilag VI, punkt 6.3, litra a)-g), kan styring af indirekte miljøforhold omfatte, men er ikke begrænset til:a) Produktrelaterede spørgsmål (design, udvikling, emballage, transport, anvendelse og affaldsgenvinding/-bortskaffelse)Organisationer bør overveje:- foreliggende resultater af deres produkters livscyklusanalyse- resultater af udvikling og anvendelse af miljøresultatindikatorer- miljøforhold ved leverede produkter, ved forarbejdning af deres produkter- virkninger af forudseeligt misbrug, utilladelig genvinding eller bortskaffelse af deres produkter- informationsbehov hos kunder/forbrugere og leverandører samt videre kundeoplysning (f.eks. om anvendelse og bortskaffelse af produkter)- produkters levetid og reparerbarhed, bestående produkters overensstemmelse med nye produktserier og reservedele.b) Kapitalinvesteringer, lån og forsikringerOrganisationer bør overveje:- godkendelsespolitik og forsikringspræmier (f.eks. fortrinsbehandling af "grønne" virksomheder, EMAS-organisationer)- investeringspolitik (grønne investeringer)- vurderingsprocedurer (reduktion af miljøfarer)- långivningspolitik (f.eks. fortrinsbehandling af "grønne" virksomheder, EMAS-organisationer)- produktudvalg (f.eks. grønne fonde).c) Nye markederAfsætning af eksisterende produkter på nye markeder kunne medføre nye miljøforhold. Med hensyn hertil kunne organisationer f.eks. se på:- infrastrukturer, f.eks. til genvinding eller håndtering af farligt affald, transport og håndtering af problematiske stoffer, spildevandsbehandling og til nødstilfælde- teknologiske og uddannelsesmæssige standarder- miljøbevidsthedsniveauet på det nye marked.d) Valg og sammensætning af tjenesteydelser (f.eks. transport eller catering)Organisationer kunne f.eks. se på miljøstyring hos de tjenesteydende virksomheder, såsom:- indlogering (hoteller, konferencecentre)- transport og udbringning (miljøvenlige transportmåder, effektiv tilrettelæggelse af transport, tekniske standarder og køretøjers brændselsforbrug)- produktudvalg, grøn indkøbspolitik, anvendelse af genanvendelige eller komposteringsvenlige tallerkner, affaldsstyring i forbindelse med catering.e) Administrative og planlægningsmæssige afgørelserOrganisationer kunne f.eks. se på:- forhold, der opstår ved gennemførelse af planlægningsafgørelser i fremtiden- resultater af eksperimentelle spil og computermodelopstilling- erfaring høstet ved gennemførelse af lignende projekter.f) ProduktudvalgetDette er relevant for organisationer, der sælger eller distribuerer produkter fra tredjeparter; det kunne f.eks. være:- udvikle en "grøn" indkøbspolitik med hensyn til kontrahenter og produkter- give fortrin til produkter, der sælges med en tilbagetagningsordning- lede efter produkter, der bærer et alment godkendt miljømærke inden for deres produktudvalg.g) Kontrahenters, underkontrahenters og leverandørers miljøresultaterOrganisationer kunne f.eks.:- informere sig om (under)kontrahenters og leverandørers miljøresultater med hensyn til aktiviteter og produkter- analysere sikkerhedsdatablade, produktlinjeanalyser eller relevante uddrag heraf fra kontrahenter- uddanne (under)kontrahenter og leverandører (f.eks. rådgive i mindskelse af miljøfarer)- indsætte "grønne klausuler" i deres kontrakter.Eksempler:- kundeoplysning (f.eks. om anvendelse og bortskaffelse af produkter, rådgivning med hensyn til at mindske miljøfarer)- "grøn" indkøbspolitik- fortrinsbehandling af "grønne" virksomheder, f.eks. EMAS-virksomheder (lån, forsikring)- "grønne" investeringer- produkttilbagetrækningsordninger- "grønne" klausuler i kontrakter.6. HVORDAN FORETAGES VÆSENTLIGHEDSVURDERINGEN?For at afgøre, om alle miljøforhold er væsentlige, skal de undersøges og vurderes. Miljøforhold, der er blevet bestemt som væsentlige, skal medtages i miljøstyringsordningen og den løbende gennemgang. De ikke væsentlige bør også gennemgås for at tage hensyn til skiftende omstændigheder. For at vurdere, hvor væsentlige de pågældende miljøforhold er, definerer organisationen sit eget sæt kriterier. I henhold til forordning (EF) nr. 761/2001 "bør de kriterier, organisationen opstiller, være omfattende og reproducerbare og kunne underkastes uafhængig kontrol" (bilag VI, punkt 6.4), og som desuden "tager hensyn til fællesskabslovgivningen" (bilag VI, punkt 6.1). Punkt 6.4, litra a)-g), giver nogle af de kriterier, en organisation kunne overveje, når det afgøres, om miljøforhold er væsentlige.Som udgangspunkt bør organisationen overveje følgende spørgsmål, når den afgør miljøforholds væsentlighed:- mulighed for at forårsage miljøskader- det lokale, regionale eller globale miljøs sårbarhed- forholdets og/eller virkningens omfang, antal, hyppighed og reversibilitet- relevant miljølovgivning og kravene heri- betydning for organisationens interesseparter og medarbejdere.Disse emner og de valgte kriterier kan anses for spørgsmål, der besvares "ja" eller "nej", eller de kan anvendes på en mere differentieret måde for at vurdere betydningen af organisationens miljøforhold som første skridt og til at opstille en prioritetsliste for indsats som andet skridt (f.eks. ved at klassificere som "høj", "middel", "lav" eller "meget vigtig", "mindre vigtig", "ikke vigtig").I forbindelse med vurderingen skal organisationen også se på opstarts- og nedlukningsbetingelser og på rimelig forudseelige nødsituationer. Der skal desuden tages hensyn til tidligere, nuværende og planlagte aktiviteter.Nyttige informationskilder til at foretage vurderingen kunne være tilladelser, relevante forordninger (f.eks. om kvantificerede grænser eller overvågning af forurenende stoffer), nationale handlingsplaner, lokalplaner, overvågningsoptegnelser eller videnskabelige undersøgelser. Forskriftsudstedende organer, kunder og leverandører, miljøgrupper, handels- og håndværkersammenslutninger, industrisammenslutninger, handelskamre og videnskabelige institutioner kunne ligeledes give nyttige oplysninger til støtte for vurderingen.Eksempler:- akkumulerede forurenende stoffer- klimaændringer (drivhusgasser, nedbrydning af ozonlaget)- forsuring af vand og jord- vandeutrofiering og nitrogenmætning af jorden- biodiversitet, belastning af særlig bevaringsværdige områder (f.eks. opdeling af levesteder)- indførelse og spredning af fremmede organismer- virkninger af metaller- fotokemiske oxidanter og ozonniveauet ved jorden- virkninger af (farlige) kemiske stoffer, herunder persistente organiske forurenende stoffer- uhensigtsmæssig anvendelse af areal- og vandressourcer- luft- og støjforurening i byer- ikke cykliske materialestrømme og affald.BILAG IVRETNINGSLINJER TIL VERIFIKATORER FOR VERIFIKATION AF SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER (SMV), NAVNLIG SMÅ OG MEGET SMÅ VIRKSOMHEDER(Alle henvisninger til bilag er henvisninger til bilagene til forordning (EF) nr. 761/2001, medmindre andet udtrykkeligt er angivet)1. INDLEDNINGDet er et kendt problem, at SMV har svært ved at gennemføre ledelsessystemer såsom ISO 9001, ISO 14001 og EMAS. Systemerne anses for bureaukratiske og tidskrævende. Problemet er ikke at forstå kravene i disse ledelsessystemer, men at være i stand til at råde over de fysiske og finansielle ressourcer til at gennemføre og vedligeholde dem. Særlig vanskelig er den sædvanlige afhængighed af kontrolleret dokumentation som den eneste måde til at vise, at ledelsessystemet har de ønskede resultater i overensstemmelse med kravene i ledelsessystemerne, der er defineret i standarder og forordninger. Vedligehold og kontrol af sådanne systemer er tidskrævende og passer ofte dårligt ind i små virksomheders fremgangsmåder.Små virksomheder er karakteriseret ved korte rapporteringslinjer, multifunktionelle medarbejdere, uddannelse på jobbet og evne til hurtigt at tilpasse sig ændringer. Verifikatorens opgave er at erkende sådanne organisationers styrke og svagheder og foretage verifikationen således, at der ikke lægges unødige byrder på små organisationer. Disse retningslinjer skal anvendes på små organisationer og gælder i nogle tilfælde kun meget små organisationer. Verifikatoren bør anvende sin erfaring til at vurdere, om disse retningslinjer kan anvendes i forbindelse med den organisation, der verificeres, i forhold til tilgængelige ressourcer i organisationen.2. DOKUMENTATIONFormålet med dokumentation i et ledelsessystem er at sikre, at en organisation konsekvent kan udføre sine operationer i overensstemmelse med den måde, den ønsker at lede. Skriftlige procedurer kan således anvendes til at sikre, at alle operationer udføres på konsekvent vis uafhængigt af, hvem der udfører dem. Dokumentation anvendes ligeledes som bevis for, at bestemte operationer eller procedurer er blevet korrekt udført, f.eks. data fra overvågning til at vise overensstemmelse med lovbestemmelserne.Når verifikatorer verificerer SMV, skal de have følgende in mente:- Ikke alle procedurer skal være dokumenterede.Mundtlige procedurer og uddannelse på jobbet anvendes ofte i små organisationer. Verifikatorens opgave er at finde bevis for, at proceduren virker.Eksempel: En organisations sæde kan have en ordning for adskillelse af forskellige typer affald. To ting skal være klare:- De pågældende skal forstå, hvad de gør.- Affaldsadskillelsen skal virke i praksis.- Procedurer skal være forholdsmæssige.Øvelsens størrelse og kompleksitet, arten af de tilknyttede miljøvirkninger og operatørernes kompetence skal tages i betragtning, når det afgøres, om procedurerne er hensigtsmæssige. Simple rutediagrammer, piktogrammer, opslag og tabeller kunne være det mest effektive.3. DOKUMENTSTYRINGDet væsentligste ved dokumentstyring er at sikre, at den enkelte har de dokumenter, som vedkommende skal have. I sin enkleste form kræver dette kun en liste over dokumenter, og hvem der bør have dem. Verifikationen af, at ordningen virker, består ganske enkelt i at se, om personerne har de dokumenter, de skal have.EksempelProcedure>TABELPOSITION>For at efterprøve, at dette er på plads, skal verifikatoren f.eks. se, om medarbejder 3 havde og anvendte revision 1 af proceduren til dataindsamling.4. BEVISVerifikator skal til enhver tid lede efter objektivt bevis for, at en ordning ikke udvirker overdrevne mængder papirarbejde i små organisationer; det er derfor ofte lettere at tjekke procedurernes effektivitet ved hjælp af deres resultater.Eksempler- Temperaturkontrol:En verifikator skal ikke tjekke skriftlige procedurer for at se, om temperaturkontrollen var effektiv, forudsat at optegnelserne var fuldstændige og viste, at kontrollen var effektiv. Verifikator vil ligeledes skulle sikre sig, at medarbejderen med ansvar herfor har fuld forståelse af processen. Hvis arkivalierne ikke viste overensstemmelse med kontrolkravene, skal organisationen kunne påvise, at der er gjort noget effektivt for at rette op herpå.- Genvinding:En organisation med en papirgenvindingspolitik skal kunne påvise, at der er passende faciliteter til stede (genvindingskurve osv.), og at medarbejderne vidste, hvordan de anvendes. Hvis organisationens politik er kun at bruge genbrugspapir, skal dette kunne påvises effektivt ved mærkningen på det anvendte papirs emballage.5. RAPPORTERKravene om en offentlig redegørelse i henhold til EMAS skal ikke forstås som et krav om at udarbejde og trykke en glitrende rapport. Hensigten med kravet er at sikre, at interesseparter informeres om en organisations miljøresultater. I små organisationer vil de fleste interesseparter sædvanligvis være dem, der bor i nærheden af organisationen, og de kunne vælge at uddele fotokopierede oplysninger eller lignende. EMAS må ikke anses som en unødvendig byrde for små virksomheder.6. REVISIONER OG GENNEMGANGDer vil i de fleste små virksomheder være én, der er tilstrækkelig uafhængig til at udføre revisionsfunktionen. I meget små virksomheder (mikrovirksomheder) er det måske ikke muligt. For at undgå at skulle ansætte en uden for virksomheden til at foretage revisionen må verifikator eventuelt acceptere et alternativ hertil:- revisioner fra det lokale håndværker-/handelskammer, SMV-organisationer eller andre lignende organisationer- partnerskaber mellem to eller flere mikrovirksomheder på samme sted, der deler ressourcer og ekspertise til at udføre revisioner- kombination af revisions- og ledelseskortlægning i én øvelse, hvorved der spares tid og ressourcer.


				|

		52013DC0355

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Tysklands nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2012-2017 /* COM/2013/0355 final - 2013/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Tysklands nationale reformprogram for 2013
og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2012-2017
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig
artikel 5, stk. 2,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske
politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Rådet vedtog den 13. juli
2010 på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
(2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for
medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[4], som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Tysklands nationale reformprogram for 2012 og afgav sin
udtalelse om Tysklands opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2016.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[5], som markerede starten på det europæiske
semester for samordning af de økonomiske politikker 2013. Den 28. november 2012
vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011
rapporten om varslingsmekanismen[6],
hvori Tyskland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der
ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de
sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 17. april 2013 forelagde
Tyskland sit stabilitetsprogram for 2013, der dækker perioden 2012-2017, og den
12. april 2013 sit nationale reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de
indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(8)       Baseret
på vurderingen af stabilitetsprogrammet for 2013 i henhold til Rådets
forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Tysklands offentlige
finanser generelt har været sunde, og den mellemfristede budgetmålsætning er
opnået. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige
fremskrivninger i programmet, er realistisk. Stabilitetsprogrammets
makroøkonomiske fremskrivninger er overordnet set på linje med Kommissionens
tjenestegrenes prognose fra foråret 2013, hvad angår hastigheden og mønstret
for den økonomiske vækst i 2013 og 2014, og med Kommissionens estimat for Tysklands
mellemfristede potentielle vækstrate. Den
budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet, har til formål at
sikre en fortsat opnåelse af den mellemfristede budgetmålsætning.
Programmet bekræfter den tidligere mellemfristede budgetmålsætning på -0,5 %
af BNP. Den mellemfristede budgetmålsætning er på linje med kravene i
stabilitets- og vækstpagten. Tyskland opnåede et strukturelt budgetoverskud og
nåede dermed den mellemfristede budgetmålsætning i 2012. Ifølge
stabilitetsprogrammet vil den (genberegnede)[7] strukturelle saldo forblive positiv i 2013
og 2014, hvilket overordnet set er på linje med Kommissionens prognose, og det
vil dermed give de automatiske stabilisatorer frit spil. Tyskland overholdt
benchmarket for udgifter i 2012. I henhold til oplysningerne i
stabilitetsprogrammet vil vækstraten for de offentlige udgifter, når der tages
højde for diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, overstige benchmarket
for udgifter i 2013 og overholde det i 2014. Ifølge programmet falder bruttogælden
til 80½ % af BNP i 2013 og vil derefter fortsætte i nedadgående retning.
Efter at det uforholdsmæssigt store underskud blev korrigeret i 2011, befinder
Tyskland sig i en overgangsperiode, hvad angår overholdelse af gældskriteriet,
og landet gjorde tilstrækkelige fremskridt til at opfylde gældskriteriet i
2012. Hvis programmet gennemføres som planlagt, vil det også sikre
tilstrækkelige fremskridt i retning af at overholde gældskriteriet i 2013, og
gældskriteriet vil være opfyldt ved udgangen af overgangsperioden i 2014.
Overordnet er underskuds- og gældsmålsætningerne realistiske.
(9)       Tyskland har kun gjort en
beskeden indsats for at øge effektiviteten af de offentlige udgifter til
sundheds- og langtidspleje. Den tidligere reformindsats i sundhedssektoren samt
dette års reform af langtidsplejen virker utilstrækkelige med hensyn til at
holde de forventede fremtidige udgiftsstigninger under kontrol. Tyskland er
godt på vej med det nationale mål for udgifter til uddannelse og forskning, men
bør planlægge endnu mere ambitiøse opfølgningsmål for at følge med de mest
innovative økonomier.
(10)     Tyskland genererer ikke i
tilstrækkelig grad vækstfremmende indtægtskilder. Den nuværende anvendelse af
den nedsatte momssats (7 % på nuværende tidspunkt) på et ret stort antal
varer og tjenesteydelser kunne indskrænkes, og momsforvaltningen revurderes for
at øge effektiviteten, forbedre inddrivelsen og bekæmpe svig. Indtægter fra
regelmæssige ejendomsskatter er særdeles lave i Tyskland (0,5 % af BNP i
2011 mod 1,3 % i EU-27), hvilket giver mulighed for at hæve den kommunale
ejendomsskat (Grundsteuer), navnlig ved at revurdere skattegrundlaget.
(12)     Der er gjort visse fremskridt
med at gennemføre den forfatningsmæssige regel om et budget i balance
("gældsbremse") siden sidste års henstilling. Der er
imidlertid stadig behov for specifikke gennemførelsesregler i de fleste
delstater for at sikre en effektiv anvendelse af gældsbremsen i den årlige
budgetprocedure.
(13)     Den finansielle sektor har
gennemgået en omfattende justering, og de regulerings- og tilsynsmæssige rammer
er blevet styrket. Kommissionens statsstøtteafgørelser har fortsat bidraget til
omstruktureringen af Landesbanken. Der er imidlertid fortsat
forvaltningsmæssige hindringer for en markedsstyret konsolidering i
banksektoren, hvilket påvirker den finansielle sektors overordnede
effektivitet.
(14)     Tyskland har ikke truffet
foranstaltninger til at fjerne de betydelige skattemæssige negative
incitamenter for sekundære forsørgere, og fremskridtene med at øge adgangen til
daginstitutioner og heldagsskoler er begrænsede. Tyskland har gjort visse
fremskridt med at forbedre uddannelsesresultaterne for dårligt stillede
personer, men alle delstater bør fortsætte ambitiøse bestræbelser på at indføre
et skolesystem, der giver alle lige muligheder. Politiske initiativer til at
mindske den store skattekile for lavtlønnede og forbedre integrationen af
langtidsledige på arbejdsmarkedet har hidtil været begrænsede. Tyskland bør
gøre mere for at nedbringe de høje skatter og socialsikringsbidrag, der
pålægges lave lønninger. Der skal gøres en yderligere indsats for at forbedre
overgangen fra visse ansættelsesformer, som f.eks. mini-job, til mere holdbare ansættelsesformer
for at undgå opsplitning af arbejdsmarkedet. Reallønningerne er ganske vist fortsat
under niveauet i 2000, hvilket har bidraget til det strukturelle fald i
arbejdsløsheden fra 8 % til 5,5 %, men de er siden begyndt at stige
dynamisk, uden at dette har skadet konkurrenceevnen. Samtidig er lønforskellene
steget.
(15)     Tyskland bestræber sig på at
mindske de samlede økonomiske omkostninger ved at omlægge energisystemet. Det
har endnu ikke ført til mærkbare resultater, og der er fortsat store risici og
potentiel ineffektivitet. Tyskland gør en tilstrækkelig indsats for at udvikle
energinet. Koordineringen af landets energipolitik med nabolandenes politik er
utilstrækkelig.
(16)     Situationen i
servicesektorerne har ikke ændret sig mærkbart siden sidste år, og der er
stadig begrænsninger for at optage og udøve visse erhverv. Tyskland bør gøre
mere for at åbne servicesektoren ved at fjerne uberettigede begrænsninger og
hindringer for adgang, hvilket vil medføre lavere prisniveauer og gøre
tjenesteydelserne mere tilgængelige for lavindkomstgrupper. I mange
håndværkssektorer, herunder byggesektoren, er det fortsat et krav at besidde et
mesterprøvebevis (Meisterbrief) eller en lignende kvalifikation for at
drive virksomhed. Byggesektoren oplever også begrænsninger, hvad angår
kommerciel kommunikation og godkendelsesprocedurer. Mange liberale
tjenesteydelser er også omfattet af krav til retlig form og kapitalandele. Tyskland
kunne overveje, om de samme mål af offentlig interesse ikke kunne nås med en
lettere regulering. De forskellige regelsæt i delstaterne viser også, at der
kan gøres en yderligere indsats for at identificere de mindst byrdefulde
reguleringsmæssige tilgange og udbrede dem til hele landet for derved at
nedbringe bureaukratiet for erhvervslivet. Den effektive konkurrence i
jernbanesektoren er fortsat uændret. Hvad angår offentlige indkøb, er værdien
af de kontrakter, som de tyske myndigheder offentliggør i medfør af EU's
lovgivning om offentlige indkøb, markant lav. Lovgivningsprocessen vedrørende
en revision af loven om bekæmpelse af konkurrencebegrænsninger er endnu ikke
afsluttet. I detailsektoren begrænser for byplanlægningsreglerne i væsentlig
grad adgangen til markedet.
(17)     Som led i Det Europæiske
Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Tysklands
økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale
reformprogram. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for
en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Tyskland, men også til, i
hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da
der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra
EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens
henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i
henstilling 1-4 nedenfor.
(18)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Tysklands stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[8] afspejles
især i henstillingen 1 nedenfor,
(19)     Som led i det europæiske
semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i
hele euroområdet. På det grundlag har Rådet fremsat specifikke henstillinger
til de medlemsstater, der har euroen som valuta. Tyskland bør også sikre en
fuldstændig og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Tyskland i perioden
2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:
1.           Bevare en sund budgetstilling
som planlagt for at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i programmets
løbetid. Føre en vækstfremmende finanspolitik ved at gøre en yderligere indsats
for at øge effektiviteten af de offentlige udgifter til sundheds- og
langtidspleje gennem en bedre integration af sundhedssektoren og et stærkere
fokus på forebyggelse og rehabilitering og en uafhængig tilværelse.
Effektivisere skattesystemet, bl.a. ved at udvide momsgrundlaget og revurdere
det kommunale ejendomsskattegrundlag; udnytte de disponible muligheder for at
øge og effektivisere vækstfremmende udgifter til uddannelse og forskning på
alle forvaltningsniveauer. Sikre en fuld og ensartet gennemførelse af gældsbremsen
i alle delstater og sikre rettidige og relevante overvågningsprocedurer og
korrektionsmekanismer.
2.           Sikre betingelser, der giver
mulighed for lønstigninger, der kan støtte den indenlandske efterspørgsel. I
den henseende mindske de høje skatter og socialsikringsbidrag, navnlig for
lavtlønnede, og forbedre uddannelsesresultaterne for dårligt stillede grupper. Bevare
passende aktiverings- og integrationsforanstaltninger, navnlig for de
langtidsledige. Lette overgangen fra utraditionel beskæftigelse, som f.eks.
"mini-job", til mere holdbare ansættelsesformer. Træffe
foranstaltninger til at forbedre incitamenterne til at arbejde og
arbejdstagernes beskæftigelsesegnethed, navnlig for sekundære forsørgere og
lavtuddannede, også med henblik på at forbedre deres indkomst. I den henseende
fjerne de skattemæssige negative incitamenter for sekundære forsørgere og give
bedre adgang til daginstitutioner og heldagsskoler.
3.           Forbedre koordineringen af
energipolitikken med nabolandene og holde de samlede økonomiske omkostninger
ved at omlægge energisystemet på et minimum, bl.a. ved at revurdere
omkostningseffektiviteten for de energipolitiske instrumenter, der skal sikre
opnåelse af målene for vedvarende energi, og ved at fortsætte bestræbelserne på
at fremskynde udviklingen af de nationale og grænseoverskridende el- og gasnet.

4.           Træffe foranstaltninger til
yderligere at stimulere konkurrencen i servicesektorerne, herunder inden for
visse håndværk, især i byggesektoren, og inden for liberale tjenesteydelser for
at skabe indenlandske vækstkilder. Træffe hastende foranstaltninger for markant
at øge værdien af de offentlige kontrakter, der er omfattet af
indkøbsprocedurer. Vedtage og gennemføre den annoncerede lovgivningsreform for
at forbedre håndhævelsen af konkurrencereglerne vedrørende
konkurrencebegrænsninger. Ophæve de byplanlægningsregler, der uberettiget
begrænser adgangen til detailsektoren. Træffe yderligere foranstaltninger for
at fjerne resterende konkurrencehindringer på jernbanemarkederne. Fortsætte konsolideringsindsatsen
i banksektoren, bl.a. ved at forbedre forvaltningsrammen.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209
af 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2013)
355 final.
[3]               P7_TA(2013)0052
og P7_TA(2013)0053.
[4]               Rådets
afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013.
[5]               COM(2012) 750
final.
[6]               COM(2012) 751
final.
[7]               Den
konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige
foranstaltninger som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af
oplysningerne i programmet og ved anvendelse af den i fællesskab aftalte
metode.
[8]               I henhold
til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Portugals nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/92

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Portugals nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2017
   (2017/C 261/21)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Portugal blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen desuden en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd godkendte den 9.-10. marts 2017. Den 21. marts 2017 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (»henstillingen til euroområdet«) (3).

               (2)

               Da Portugal har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Portugal sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet som afspejlet i henstilling 1 og 4 nedenfor.

               (3)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Portugal 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Portugals fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Portugals nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 22. februar 2017. Kommissionen konkluderede på baggrund af sin analyse, at Portugal er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Det er især den store nettogæld over for udlandet og den ligeledes store private og offentlige gæld og høje andel af misligholdte lån, der gør økonomien sårbar i en situation med høj, om end faldende, arbejdsløshed og svag produktivitetsvækst. Den potentielle vækst halter bagefter i forhold til niveauet før krisen, hvilket skyldes vedvarende flaskehalse og ufleksible produkt- og arbejdsmarkeder samt eksterne ubalancer. Betalingsbalancen udviser en vis forbedring, men der skal gøres mere for at opnå en betydelig justering af nettogælden over for udlandet. Efter en betydelig justering de senere år er enhedslønomkostningerne begyndt at stige som følge af en svag produktivitetsvækst og øgede lønninger. Den private gæld stiger, mens den offentlige gæld har stabiliseret sig i en situation, hvor der stadig er behov for gældsnedbringelse. Antallet af misligholdte lån er fortsat højt, og i kombination med en lav rentabilitet og relativt svage kapitalbuffere udgør dette en risiko for bankernes balancer. Situationen på arbejdsmarkedet er blevet bedre, men ungdomsarbejdsløsheden, langtidsledigheden og andelen af tidsbegrænsede ansættelser er stadig høj.

               (4)

               Den 28. april 2017 fremlagde Portugal sit nationale reformprogram for 2017 og sit stabilitetsprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Portugals nationale reformprogram for 2017 indeholder både kort- og mellemfristede tilsagn. Det indeholder navnlig tiltag til forbedring af forvaltningen af de offentlige finanser og erhvervsklimaet og til tackling af virksomhedernes gæld. Det giver også tilsagn om ambitiøse reformer, der skal modernisere den offentlige forvaltning, øge den sociale beskyttelse, opgradere arbejdsstyrkens kvalifikationer og forbedre forvaltningen af statsejede virksomheder. Det dækker også de udfordringer, der er afdækket i landerapporten for 2017 og i henstillingen vedrørende euroområdet, herunder behovet for at relancere investeringer og sikre de offentlige finansers holdbarhed. Såfremt disse tiltag implementeres inden de fastsatte frister, vil de bidrage til at løse Portugals makroøkonomiske ubalancer og efterkomme de landespecifikke henstillinger. På basis af vurderingen af Portugals politiske tilsagn bekræfter Kommissionen sin tidligere konklusion om, at det på nuværende tidspunkt ikke er nødvendigt at tage yderligere skridt inden for rammerne af proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer. Der følges nøje op på gennemførelsen af det politiske reformprogram ved hjælp af specifik overvågning.

               (5)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (6)

               Efter ophævelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud er Portugal i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. I sit stabilitetsprogram for 2017 har Portugal planer om at nå et samlet underskud på 1,5 % af BNP og 1,0 % af BNP i henholdsvis 2017 og 2018 og en yderligere forbedring til et overskud på 0,4 % af BNP i 2020. Disse planer omfatter ikke den potentielt underskudsforøgende virkning af støtteforanstaltninger til fordel for bankerne. Den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et strukturelt overskud på 0,25 % af BNP, forventes opfyldt inden 2021. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2017 ventes den generelle offentlige gældskvote at nå 127,9 % i 2017 og 124,2 % i 2018 og vil således nå 117,6 % i 2020. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk for 2017, men optimistisk for de følgende år. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, ikke blevet tilstrækkeligt præciseret.

               (7)

               Den 12. juli 2016 henstillede Rådet til, at Portugal gennemfører en årlig finanspolitisk tilpasning på mindst 0,6 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. På basis af Kommissionens forårsprognose 2017 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra denne anbefalede tilpasning i 2017.

               (8)

               I 2018 forventes Portugal i lyset af sin finanspolitiske situation og navnlig sit gældsniveau at foretage yderligere tilpasninger med henblik på sin mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt overskud på 0,25 % af BNP. Ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten, medfører tilpasningen et krav om en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter (5), som ikke overstiger 0,1 % i 2018. Det ville svare til en strukturel tilpasning på mindst 0,6 % af BNP. Med en uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2018. Portugal forventes umiddelbart ikke at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2017 og i 2018. Rådet er af den generelle opfattelse, at der er behov for yderligere foranstaltninger fra 2017 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Som fastsat i forordning (EF) nr. 1466/97 bør der i vurderingen af budgetplanerne og resultaterne tages højde for medlemsstatens budgetbalance i lyset af konjunkturforholdene. Som anført i Kommissionens meddelelse om det europæiske semester 2017, der ledsager disse landespecifikke henstillinger, skal der ved vurderingen af udkastet til budgetplan for 2018 og den efterfølgende vurdering af 2018-budgetresultaterne tages behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det igangværende opsving og sikre Portugals offentlige finansers holdbarhed. I den sammenhæng bemærker Rådet, at Kommissionen agter at foretage en samlet bedømmelse i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97, navnlig i lyset af konjunkturforholdene i Portugal.

               (9)

               En solid budgetkonsolidering afhænger af rettidig og nøje gennemførelse af den nye budgetlov, en gennemgang og rationalisering af de offentlige udgifter og yderligere forbedring af inkasseringen af indtægter. Portugal har påbegyndt en udgiftsanalyse, primært på basis af effektiviseringsforanstaltninger, der omfatter sundheds- og uddannelsesministeriet, de statsejede virksomheder, (centraliserede) offentlige udbud og ejendomsforvaltningen. Denne udgiftsanalyse er imidlertid endnu ikke omfattende nok, idet den kun dækker centraladministrationen og har fokus på at opnå effektivitetsbesparelser ved at strømline tjenester. I sundhedssektoren har regeringen vedtaget foranstaltninger, der har til formål at fremme forebyggelse og offentlig sundhedspolitik. Derudover er der taget adskillige skridt til at gøre sundhedssektoren mere effektiv og bæredygtig, f.eks. gennem centraliserede udbud og mere udbredt anvendelse af generiske lægemidler. Mens reformen af hospitalsvæsnet står på, er det fortsat vigtigt at have fokus på budgetplanlægning og implementering på hospitalerne. Posten for forsinkede betalinger (restancer) stiger stadig og afslører dermed svagheder i regnskabskontrollen og forvaltningspraksis. Nøjagtig og balanceret budgettering, forbedret kontrol og effektiv håndhævelse af loven om kontrol med forpligtelser kan bidrage til at nedbringe restancerne og forbedre effektiviteten og kvaliteten i denne sektor. De omkostninger, der knytter sig til befolkningens aldring, er høje og stigende og udgør derfor en risiko for den finanspolitiske holdbarhed. På mellemlang sigt forventes de større finanspolitiske risici primært at knytte sig til omkostningerne til finansiering af pensioner. De finanspolitiske risici på lang sigt vurderes som lave, primært takket være pensionsreformer, en situation med uændret politik, samt det faktum at pensionssystemet bliver mere og mere uafhængigt af budgetoverførsler. Der er endnu ikke taget fuldt hånd om omstruktureringen af statsejede virksomheder med det formål at gøre dem bæredygtige i finanspolitisk forstand. I andet halvår af 2016 havde statsejede virksomheder, der overvåges af finansministeriets overvågningsenhed, UTAM, en samlet gæld på 32 mia. EUR. En ramme med fastsatte mål, der skal garantere statsejede virksomheders finansielle bæredygtighed, kan bidrage til, at disse virksomheder bliver mindre afhængige af statslige budgetoverførsler og kan afvikle den store gæld.

               (10)

               Det portugisiske arbejdsmarked kom sig yderligere i 2016. Arbejdsmarkedsindikatorerne udviser en jævn forbedring, og det skal især bemærkes, at arbejdsløsheden falder. En betydelig andel af de jobs, der er skabt, besættes med tidsubegrænsede kontrakter. Andelen af tidsbegrænsede kontrakter er imidlertid fortsat stabilt på et højt niveau. En høj grad af segmentering på arbejdsmarkedet påvirker arbejdsstyrkens karrieremuligheder og indtægter negativt, navnlig blandt de unge. I januar 2017 omlagde Portugal sit beskæftigelsesstøtteprogram, således at det nu fremmer tidsubegrænsede ansættelser. Omlægningens forventede indvirkning på den høje segmentering forekommer imidlertid begrænset, eftersom relativt få mennesker ventes at være omfattet af dette program. Selv om de seneste arbejdsmarkedsreformer har forbedret incitamenterne til at skabe nye job, kan visse aspekter af de juridiske rammer imidlertid stadig afskrække virksomhederne fra at ansætte nye medarbejdere på tidsubegrænsede kontrakter. Arbejdsgiverne har især udsigt til ukendte fyringsomkostninger i sager, hvor afskedigelse af fastansatte på individuel basis anses for urimelig. Dette skyldes delvist risikoen for, at en medarbejder skal genindsættes i sit job, hvis det vurderes, at afskedigelsen var uberettiget, og delvist ineffektivitet i forbindelse med de retlige procedurer.

               (11)

               Arbejdsløsheden er faldet siden 2014, hvilket også betyder, at det absolutte tal for langtidsledige falder. Mere end halvdelen af de ledige har imidlertid været arbejdsløse i et år eller mere, og denne andel falder ikke i takt med, at arbejdsmarkedet kommer sig. Det høje antal langtidsledige og den høje ungdomsarbejdsløshed øger risikoen for, at de ledige mister kontakten til arbejdsmarkedet og langsomt mister deres kvalifikationer og beskæftigelsesegnethed og dermed også er med til at bremse potentiel vækst. Selv om ungdomsarbejdsløsheden stadig er betydelig, falder den takket være en række foranstaltninger, der er truffet de senere år, herunder opsøgende foranstaltninger inden for rammerne af ungdomsgarantien (6). Dette kan delvist forklare, hvorfor andelen af unge, der hverken er i beskæftigelse eller under almen eller faglig uddannelse, er lavere end EU-gennemsnittet. Portugal tager også skridt til at strømline beskæftigelsespolitikken og få gjort noget ved ungdomsarbejdsløsheden. Disse omfatter indførelsen af beskæftigelsesfremmende incitamenter (gennem reducering af det beløb, der indbetales til de sociale sikringsordninger) i april 2017, der er målrettet ansættelsen af unge og langtidsledige på tidsubegrænsede kontrakter. For at sikre effektiv aktivering af langtidsledige er det imidlertid afgørende, at den offentlige arbejdsformidling samarbejder effektivt med de sociale myndigheder, så de bedre kan udpege og opfylde disse gruppers behov. Det ville være et vigtigt skridt i den rigtige retning at oprette de lovede one-stop-shops for beskæftigelse.

               (12)

               Regeringen har i 2017 formået at hæve minimumslønnen for tredje år i træk ved at følge den annoncerede tidsplan. Den seneste stigning, der ligger over den forventede inflation og de gennemsnitlige produktivitetsstigninger, ventes i stigende grad at gøre minimumslønnen mere bindende, eftersom andelen af medarbejdere, der er omfattet, allerede i 2016 beløb sig til en femtedel af alle medarbejdere. Stigninger i minimumslønnen bidrager til at reducere fattigdommen blandt mennesker i arbejde og kan have en positiv indvirkning på den samlede efterspørgsel. De kan dog også indebære en risiko, navnlig for de lavest uddannede. Disse risici er ikke dukket op i den nuværende kontekst, men skal fortsat ses som en udfordring. Regeringen overvåger konsekvenserne af udviklingen i minimumslønnen i form af kvartalsrapporter, som offentliggøres og drøftes med arbejdsmarkedets parter.

               (13)

               Som det fremgår af den seneste undersøgelse fra OECD's program for international elevevaluering (PISA), har Portugal opnået betydelige forbedringer hvad angår uddannelsesresultaterne. Landet hører dog stadig til blandt de OECD-lande, der har det højeste antal af elever, der går en klasse om, hvilket påviseligt øger risikoen for, at eleven forlader skolen for tidligt, og tynger uddannelsesomkostningerne betydeligt. Overordnet set er arbejdsstyrkens kvalifikationer fortsat de dårligste i Europa, hvilket hæmmer landets innovationspotentiale og konkurrenceevne. De digitale kompetencer er desuden fortsat en hindring for at forbedre arbejdsstyrkens kvalifikationer. Ca. 22 % af den portugisiske arbejdsstyrke har ingen digitale færdigheder (hovedsageligt fordi de ikke anvender internettet regelmæssigt), hvilket er dobbelt så meget som EU-gennemsnittet. Regeringen har taget skridt til at fremme voksenuddannelse og digitale færdigheder, navnlig ved indførelse af »Qualifica«-programmet og et nationalt initiativ for digitale færdigheder (INCoDe2030-initiativet). For at sikre effektiv udnyttelse heraf vil det være afgørende, at de tilbyder mulighed for opkvalificering og omskoling af arbejdstagere af god kvalitet i overensstemmelse med arbejdsmarkedets behov. Regeringen har også truffet en række foranstaltninger til støtte for samarbejdet mellem højere læreanstalter og erhvervslivet, nærmere betegnet hvad angår forskningsresultater og -aktiviteter. Universiteternes struktur vil imidlertid skulle tilpasses for at begunstige et sådant samarbejde.

               (14)

               Selv om situationen er under forbedring, udgør det høje antal misligholdte lån i den private sektor sammen med lav rentabilitet, eksponeringen over for statsgældsrisici og svage kapitalbuffere fortsat en udfordring for banksektoren. Kvalitetsforringelsen af aktiverne, navnlig i virksomhedssektoren, har negativ indvirkning på banksektorens rentabilitet. Det er en af de faktorer, i kombination med svage kapitalbuffere, der forhindrer effektiv fordeling af kreditter og investeringer. Selv om antallet misligholdte lån er på vej ned, er andelen af misligholdte lån stadig høj (19,5 % mod 19,6 % ved udgangen af 2015) og stiger stadig i visse dele af økonomien, navnlig i virksomheder, der er aktive i bygge- og ejendomsbranchen. Der er taget visse skridt til at tage hånd om den store andel af misligholdte lån. Der er dog stadig brug for en omfattende strategi for at sikre en betydelig reduktion af den misligholdte gæld, herunder oprettelsen af sekundære markeder for at gøre det muligt for bankerne at sælge dele af deres misligholdte porteføljer.

               (15)

               Kreditvilkårene er gradvist forbedret på efterspørgsels- og udbudssiden, men adgangen til finansiering for SMV'er skal fortsat forbedres. Procentdelen af portugisiske SMV'er, for hvilke det ikke er lykkedes at få bevilget det fulde beløb af de lån, der er ansøgt om, steg fra 34 % til 42 % til sammenligning med et faldende EU-gennemsnit, der lå på 30 % i 2016. Innovative og konkurrencedygtige virksomheder med stærkt vækstpotentiale ville nyde gavn af bedre adgang til kapital. Det ville reducere deres afhængighed af lånefinansiering og forbedre deres adgang til regulær finansiering og dermed hjælpe virksomhederne med at vokse og udvide internationalt. I 2016 var kapitalomkostningsforskellen mellem gælds- og egenkapitalfinansierede investeringer den femte højeste i Unionen og lå et godt stykke over EU-gennemsnittet. Selv om ændringer i beskatningsordningen har reduceret incitamenterne til lånefinansiering, er det endnu for tidligt til at kunne se en påvirkning af den relativt høje gældsfremmende virkning for selskabsbeskatningen. I juli 2016 lancerede myndighederne Capitalizar-programmet, der primært er beregnet til at fremme private investeringer. Programmet opretter nye kreditbevillinger til SMV'er og specialiserede fonde, der kan deltage i private investeringer, og indfører ændringer af beskatningsordningen til støtte for investeringer. Parallelt hermed har regeringen iværksat et andet program (Programa Semente), der skal skaffe finansiering til opstartsvirksomheder og små virksomheder, der befinder sig på et tidligt stadium (iværksætterydelse). Programmet skal hjælpe dem med at rejse egenkapital ved at tilbyde skattelempelser i højst tre år til individuelle investorer, der køber andele i sådanne virksomheder. Begge programmer forventes at forbedre finansieringen af virksomheder i Portugal, forudsat at de gennemføres hurtigt og helt.

               (16)

               Som en del af en pakke med foranstaltninger til opblødning af hindringer på servicemarkederne, vejledte Kommissionen i januar 2017 alle medlemsstaterne om nationale reformer, der er nødvendige for at kunne regulere erhvervstjenester med højt vækst- og jobpotentiale. På baggrund af en komparativ analyse og i kølvandet på den ånd og det arbejde, som er udført i forbindelse med den gensidige evalueringsøvelse, der er udført med medlemsstaterne de sidste tre år, tager reformanbefalingerne fat på en bred vifte af betingelser krav. Portugal deltog aktiv i denne øvelse. Portugal forklarer i sin nationale handlingsplan, at eftersom der er gennemført omfattende reformer og revision af regulerede erhverv siden 2011, forventes det ikke, at der foretages større ændringer de kommende år. Den vejledning, der er tilbudt af Kommissionen, supplerer evalueringerne af det europæiske semester 2017, idet den specifikt vedrører de krav, der gælder for disse erhverv. Der er betydelige lovgivningsmæssige og administrative hindringer forbundet med at få adgang til at levere tjenester i adskillige sektorer. I forbindelse med programmet for finansiel bistand blev der opnået enighed om visse reformer målrettet byggesektoren og de mest restriktive erhvervstjenester, herunder regulerede erhverv, men disse er enten blevet standset eller rullet tilbage. De bestemmelser, der regulerer visse erhverv, er mindre ambitiøse end rammelovgivningen for så vidt angår åbningen for fri konkurrence inden for disse erhverv. De giver også anledning til bekymringer vedrørende den direkte eller indirekte effekt af at begrænse konkurrencen på markedet for erhvervstjenester.

               (17)

               Der hersker stadig et lavt effektivitets- og gennemsigtighedsniveau i den portugisiske offentlige forvaltning. Konkurrencen inden for offentlige udbud er fortsat begrænset. På trods af fremskridt er der stadig mangler for så vidt angår gennemsigtigheden og pålideligheden af oplysninger og procedurer inden for offentlige udbud. Gennemsigtighed for så vidt angår koncessionskontrakter og offentlig-private partnerskaber hindres stadig af, at de kontraherende myndigheder mangler den ekspertise, der er nødvendig for at kunne forvalte komplekse kontrakter. Brugen af direkte tilskud inden for offentlige udbud er stadig meget udbredt. En revision af loven om offentlige udbud er for nylig blevet indført, og gennemførelsen heraf vil blive overvåget nøje af Kommissionen. Den administrative byrde og manglen på ensartede gennemførelsespraksisser på tværs af landet forsinker reformen af procedurerne. På trods af visse fremskridt har der været forsinkelser i forenklingen af lokale og centrale administrationsprocedurer, og der har været meget lidt koordinering mellem de forskellige lag i den offentlige administration. De portugisiske myndigheder har godkendt et nyt forenklingsprogram, kaldet SIMPLEX+. Det indeholder en temmelig ambitiøs pakke med foranstaltninger til både borgere og virksomheder. Disse foranstaltninger er lovende, og det er nødvendigt at sikre en tidlig gennemførelse af SIMPLEX+ pakken, således at programmet kan få en effektiv virkning fra starten. De fleste af de foranstaltninger i pakken, der er relevante for virksomheder, er nu ved at blive gennemført. Det portugisiske retsvæsens virke ligger stadig under EU-gennemsnittet. I Portugal er indikatorerne for behandlingen af civilretlige, handelsretlige sager og skattesager fortsat dårlige. Dette har en negativ virkning for virksomhedsdynamikken og for tiltrækningen af udenlandske direkte investeringer. Skatte- og forvaltningsretterne er fortsat meget ineffektive hvad angår løsningsraten, og retsprocedurerne tager stadig for lang tid. Det tager stadig op til 40 måneder at afslutte en konkursbehandling, hvilket sår tvivl om effektiviteten af SIREVE.

               (18)

               Portugal gør fremskridt for så vidt angår øget gennemsigtighed og bekæmpelse af korruption i den offentlige forvaltning, men der foreligger ikke en overordnet strategi. Bekæmpelse af korruption lader til at være blevet en prioritet for de nationale retsforfølgende myndigheder, og der er blevet indført mere effektive procedurer for sager og ressourceforvaltning. Det er dog stadig uvist om disse tiltag vil kunne ses som forbedringer i de endelige domfældelsesprocenter for sager om korruption på højt plan og anvendelsen af sanktioner, der har større afskrækkende virkning. Hvad angår forebyggelse har de forebyggelsesplaner, der er udarbejdet for hver offentlig institution, hovedsageligt været formalistiske. De er ikke fuldt tilpasset hver organisation og følges ikke op med passende overvågning.

               (19)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Portugals økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2017 og det nationale reformprogram for 2017 samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Portugal i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Portugal, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (20)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2017, og dets holdning (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (21)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2017 og stabilitetsprogrammet for 2017. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor,

         HENSTILLER, at Portugal i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Gøre en betydelig finanspolitisk indsats i 2018, der stemmer overens med bestemmelserne under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, under hensyntagen til behovet for at styrke det igangværende opsving og sikre de offentlige finansers holdbarhed i Portugal. Anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote. Intensivere bestræbelserne på at udvide udgiftsanalysen til at omfatte en væsentlig del af de generelle offentlige udgifter på tværs af forskellige politikker. Styrke udgiftskontrollen, omkostningseffektiviteten og den balancerede budgettering, navnlig i sundhedssektoren og med fokus på nedbringelse af restancerne i hospitalsvæsnet, og sikre et bæredygtigt pensionssystem. Øge de statsejede virksomheders finansielle bæredygtighed, fastsætte sektorspecifikke effektivitetsmål, inden 2018-budgettet lægges, forbedre de statsejede virksomheders samlede nettoindtægter og mindske presset på statsbudgettet.

               2.

               Fremme anvendelsen af tidsubegrænsede ansættelseskontrakter, herunder ved gennemgang af de juridiske rammer. Sikre effektiv aktivering af langtidsledige. Sammen med arbejdsmarkedets parter sikre, at udviklingen i minimumslønnen ikke er til skade for ansættelsen af de lavest uddannede.

               3.

               Øge bestræbelserne på at få styr på kreditinstitutternes balancer ved at gennemføre en omfattende strategi for misligholdte lån og ved at udvide det sekundære marked for dårlige aktiver. Forbedre adgangen til kapital, navnlig for opstartsvirksomheder, små og mellemstore virksomheder.

               4.

               Implementere en køreplan med henblik på yderligere at reducere den administrative byrde og opbløde de lovgivningsmæssige hindringer i byggesektoren og for erhvervstjenester inden udgangen af 2017. Øge effektiviteten af behandlingen af konkurs- og skattesager.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92 af 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

      (6)  Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti (EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1).

      (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.