               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.12.2017
            COM(2017) 807 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Tunesien om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de tunesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende myndigheder være fuldt rustet til samarbejde med eksterne partnere for at sikre deres borgeres sikkerhed. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver.

               Siden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2016/794 den 1. maj 2017
                  1
                og i henhold til traktaten er Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande vedrørende udveksling af personoplysninger med Europol
                  2
               . Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

               Under hensyntagen til den politiske strategi, som er beskrevet i den europæiske dagsorden om sikkerhed
                  3
               , Rådets konklusioner
                  4
                og den globale strategi
                  5
               , de operationelle behov hos de retshåndhævende myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område, finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med otte lande, som identificeret i den 11. statusrapport om indførelsen af en ægte og effektiv sikkerhedsunion
                  6
               .

               Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Europols operative behov. I Europols strategi for 2016-2020 udpeges Middelhavsområdet som prioritet for styrkede partnerskaber
                  7
               . I Europols eksterne strategi for 2017-2020 understreges også behovet for et tættere samarbejde mellem Europol og Mellemøsten/Nordafrika (MENA) på grund af den aktuelle terrortrussel og migrationsrelaterede udfordringer
                  8
               .

               Europol har ingen aftaler med noget land i denne region. Tunesiens samarbejde via Interpol demonstrerer imidlertid landets vilje til at dele oplysninger med retshåndhævende partnere.

               Denne henstilling vedrører specifikt forhandlinger med Tunesien, selv om samarbejdet med ethvert MENA-land skal ses i sammenhæng med regionen som helhed. Den nuværende ustabilitet i regionen, navnlig de langvarige konflikter i Libyen, udgør en betydelig langsigtet trussel mod EU's sikkerhed, som hurtigst muligt skal imødegås. Dette berører både den effektive bekæmpelse af terrorisme og den dertil knyttede organiserede kriminalitet
                  9
                samt migrationsrelaterede udfordringer såsom facilitering af irregulær migration og menneskehandel.  Det er af afgørende betydning at samarbejde med de lokale retshåndhævende myndigheder for at håndtere disse udfordringer.

               På grundlag af dialoger på teknisk plan for at fastlægge fælles foranstaltninger til forbedring af informationsudveksling og en fælles retshåndhævende operationel indsats over for ulovlig handel med skydevåben er EU allerede nået til enighed med Tunesien om en liste over tiltag til styrkelse af samarbejdet mellem relevante retshåndhævende myndigheder, bistand til opbygning af kapacitet i relevante regionale og/eller bilaterale programmer og udvikling af operationelle aktioner under en fælles aftalt ramme
                  10
               . Dette omfatter imidlertid ikke videregivelse af personoplysninger.

               Den politiske kontekst

               Forbindelserne mellem EU og Tunesien går tilbage til 1976 og blev intensiveret betydeligt, da Tunesien og EU undertegnede en associeringsaftale i 1995, der banede vej for to årtier med økonomiske og handelsmæssige forbindelser til fordel for begge parter.

               EU's støtte til det tunesiske folk omfatter mange politiske områder, herunder bistand i forbindelse med valgprocessen, fremme af menneskerettighederne, støtte i forbindelse med demokratiske og socioøkonomiske reformer, forbedring af sikkerheden og styrkelse af civilsamfundet. I forbindelse med revisionen af den europæiske naboskabspolitik (ENP) blev der indkredset yderligere tre samarbejdsområder: 1) økonomisk udvikling med henblik på stabilisering, 2) den sikkerhedsmæssige dimension og 3) migration og mobilitet
                  11
               . EU har også tilbudt Tunesien tættere forbindelser på alle områder via udvidet økonomisk og handelsmæssig integration og et mobilitetspartnerskab. I 2012 nåede Tunesien og EU til enighed om et "privilegeret partnerskab" med styrkede forbindelser og integration
                  12
               .

               EU har forpligtet sig til at styrke gennemførelsen af sit omfattende samarbejde med Tunesien i sikkerhedssektoren og i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme og forebyggelse af voldelig radikalisering og ekstremisme
                  13
               , bl.a. ved at styrke Tunesiens samarbejde med de relevante EU-agenturer og -organer, herunder Europol
                  14
               . Tunesien har som reaktion prioriteret forebyggelse af radikalisering og bekæmpelse af terrorisme
                  15
                højt, bl.a. med støtte fra det europæiske netværk til bevidstgørelse om radikalisering
                  16
               .

               EU og Tunesien er i færd med at nå til enighed om deres nye strategiske prioriteter i forlængelse af Associeringsrådet EU-Tunesien den 11. maj 2017. På dette møde understregede begge parter fremskridtene i deres bilaterale samarbejde inden for sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme og noterede sig med tilfredshed den markante forbedring af sikkerhedssituationen i Tunesien, navnlig på grund af den indsats, der gøres af de nationale sikkerhedsstyrker.

               Det 2. møde som led i dialogen på højt plan om sikkerhed i Bruxelles den 19. januar 2017 afspejlede den fælles vilje til at intensivere samarbejdet på dette område og samtidig fremme fuld respekt for retsstaten, menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder
                  17
               .

               Der pågår allerede en dialog om terrorbekæmpelse og sikkerhed med Tunesien med en handlingsplan, der omfatter samarbejde om retshåndhævelse, og med henvisning til en fremtidig samarbejdsaftale med Europol. I konklusionerne af mødet den 19. januar indgik samarbejde mellem Europol og de tunesiske myndigheder som prioriteter for samarbejdet mellem EU og Tunesien.

               Operationelle behov

               På grundlag af data i SOCTA 2017
                  18
                og TE-SAT 2017
                  19
               , ovennævnte drøftelser samt bl.a. Europols interne ekspertviden er der behov for et samarbejde med Tunesien, navnlig for at bekæmpe følgende former for kriminalitet:

               Terrorisme: Terrorgrupper, der er aktive i regionen og på tværs af grænserne (herunder i Libyen og Sahel) udgør en trussel mod Tunesien og EU, som begge har været mål for terrorangreb.

               Ud over at forbedre trusselsbilledet og identifikationen af nye tendenser er det nødvendigt med et tættere samarbejde, herunder udveksling af personoplysninger, for at håndtere fænomenet med udenlandske terrorkombattanter (herunder mistænkte med dobbelt statsborgerskab eller lovligt ophold) og effektivt opdage, forebygge og retsforfølge rejser med terrorisme for øje (herunder mulig infiltration af migrationsstrømme), terroristers misbrug af internettet, finansiering af terrorisme samt forbindelsen til organiseret kriminalitet.

               Handelen med skydevåben er steget betydeligt i regionen som følge af de langvarige konflikter i Libyen. Handelsruterne via Tunesien fra Libyen og Sahel udgør et alvorligt problem.

               EU og Tunesien har etableret et samarbejde om skydevåben og er nået til enighed om et arbejdsprogram, der omfatter uddannelse og kapacitetsopbygning. Med et øget samarbejde bliver det endnu mere presserende at forbedre informationsudvekslingen og at foretage efterfølgende undersøgelser.

               Narkotikahandel: Mellemøsten og Nordafrika (MENA) udgør et vigtigt oprindelses-, transit- og forbrugssted for ulovlige narkotika. Med en stabil base af kunder mod nord, Sahel-smuglervejen mod syd og heroinruten, der gennemskærer den fra øst til vest, er regionen både kilde til og modtager af påvirkning fra misbrug og produktion af ulovlige stoffer.

               Tunesien forekommer at være et vigtigt transitland for kokain fra Latinamerika til Europa. Landet angiver hidtil usete beslaglæggelser af kokain fra Sydamerika og synes at være både et transit- og bestemmelsesland for kokain. I 2016 iværksatte det EU-finansierede kokainruteprogram (AIRCOP-delen) en fælles retlig myndighed i form af en lufthavnstaskforce i Tunesien.

               Den organiserede menneskesmugling er steget betydeligt i 2017, og navnlig tunesiske statsborgere benytter organiserede smuglernetværk som et middel til irregulær migration til EU. Den tunesiske regering har med noget held håndteret denne øgede trussel, men yderligere specialiststøtte fra Europol ville øge dens handledygtighed og forbedre informationsudvekslingen. Det ville også være relevant at samarbejde med de tunesiske myndigheder for at håndtere dokumentfalsk, som er en form for kriminalitet med tilknytning til smugling af migranter.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               I forordning (EU) 2016/794 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) fastsættes en retlig ramme for Europol, navnlig dets mål, opgaver, beføjelser, databeskyttelsesgarantier og måder at samarbejde med eksterne partnere på.

               Denne henstilling er i overensstemmelse med Europolforordningen.

               Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om den fremtidige aftale på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               I overensstemmelse med artikel 218 i TEUF udpeges Kommissionen som Unionens forhandler med hensyn til aftalen mellem Den Europæiske Union og Tunesien om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de tunesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Tunesien om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de tunesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794
                  20
                blev vedtaget den 11. maj 2016 og anvendes fra den 1. maj 2017.

               (2)I denne forordning, navnlig i artikel 25, fastsættes reglerne for videregivelse af personoplysninger fra Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) til tredjelande og internationale organisationer. Europol kan videregive personoplysninger til en myndighed i et tredjeland på grundlag af en international aftale, der er indgået mellem Unionen og det pågældende tredjeland, jf. artikel 218 i TEUF, og som frembyder tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder.

               (3)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en sådan aftale mellem Den Europæiske Union og Tunesien.

               (4)Aftalen bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalen bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges hermed til på vegne af Unionen at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Tunesien om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de tunesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

                     (2)

                        Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

                     (3)

                        COM(2015) 185 final.

                     (4)

                        Rådsdokument 10384/17 af 19. juni 2017.

                     (5)

                        Fælles vision, fælles handling: A Stronger Europe - A Global Strategy for the European Union's Foreign And Security Policy (Et stærkere Europa – En global strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik)
                   http://europa.eu/globalstrategy/en
                  .

                     (6)

                        COM(2017) 608 final.

                     (7)

                        Europols strategi for 2016-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 1. december 2015,
                  https://www.europol.europa.eu/publications-documents/europol-strategy-2016-2020
                  .

                     (8)

                        Europols eksterne strategi for 2017-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 13. december 2016, EDOC#865852v3.

                     (9)

                        Ifølge Europol omfatter den relevante organiserede kriminalitet i regionen ulovlig handel med skydevåben, narkotikahandel, økonomisk kriminalitet, herunder hvidvaskning af penge, og cyberkriminalitet.

                     (10)

                        Adskillige initiativer i denne forbindelse er medtaget i prioriteten om skydevåben som led i EU's politikcyklus om grov og organiseret kriminalitet samt i meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelse af den europæiske dagsorden om sikkerhed: En EU-handlingsplan for bekæmpelse af ulovlig handel med og brug af skydevåben og eksplosivstoffer (COM(2015) 624 final af 2.12.2015).

                     (11)

                        Disse søjler supplerer dem, der blev fastlagt allerede i 2003, hvor de første ENP blev iværksat (god regeringsførelse, demokrati, retsstatsprincippet og menneskerettigheder). https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/overview_en.

                     (12)

                        SEAE, "Relations Tunisie-Union européenne: Un partenariat privilégié. Plan d'Action 2013-2017" ("Forbindelser mellem Tunesien og EU: et privilegeret partnerskab. Handlingsplan 2013-2017").
                  https://eeas.europa.eu/delegations/tunisia/documents/press_corner/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr.pdf
                  .

                     (13)

                        Rådets konklusioner af 17. oktober 2016, 13056/16.

                     (14)

                        "Øget EU-støtte til Tunesien" (JOIN(2016) 47 final).

                     (15)

                        I december 2016 oprettede Tunesien en tværministeriel platform for alternative udtryksformer og bekæmpelse af voldelig ekstremisme.

                     (16)

                        Det europæiske netværk til bevidstgørelse om radikalisering består af fagfolk fra hele Europa, der arbejder med forebyggelse af radikalisering. Netværket afholdt et seminar i Tunesien om radikalisering i december 2016.

                     (17)

                  https://eeas.europa.eu/headquarters/headquarters-homepage/19207/second-high-level-political-dialogue-security-and-counter-terrorism-european-union-and-tunisia_en.

                     (18)

                  https://www.europol.europa.eu/socta/2017
                   /.

                     (19)

                  https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/documents/tesat2017.pdf.

                     (20)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA, 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.12.2017
            COM(2017) 807 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Tunesien om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de tunesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver med henblik på en aftale mellem Den Europæiske Union og Tunesien om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de tunesiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               Under forhandlingerne bør Kommissionen sigte mod at nå de mål, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Målet med aftalen er at tilvejebringe et retsgrundlag for videregivelse af personoplysninger mellem henholdsvis Europol og Tunesiens kompetente myndigheder for at støtte og styrke indsatsen ved landets kompetente myndigheder og medlemsstater samt deres fælles samarbejde om at forebygge og bekæmpe grov grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme, og samtidig sikre passende garantier med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger og grundlæggende rettigheder og friheder for fysiske personer.

               (2)For at sikre formålsbegrænsning vedrører samarbejde under aftalen kun kriminalitet og beslægtede strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence i overensstemmelse med artikel 3 i forordning 2016/794 (samlet "strafbare handlinger"). Navnlig bør samarbejdet sigte mod at bekæmpe terrorisme og forebygge radikalisering, stoppe den organiserede kriminalitet, navnlig ulovlig handel med skydevåben, narkotikahandel og smugling af migranter, og bekæmpe cyberkriminalitet.

               (3)I aftalen skal der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med udveksling af personoplysninger mellem Europol og de kompetente tunesiske myndigheder.

               Navnlig gør følgende sig gældende:

               (a)Formålet med den behandling af personoplysninger, som parterne foretager inden for rammerne af aftalen, skal fremgå klart og præcist og må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt i det enkelte tilfælde med henblik på at forebygge og bekæmpe terrorisme og strafbare handlinger, der er omhandlet i aftalen.

               (b)Personoplysninger, der overføres af Europol i overensstemmelse med aftalen, behandles retfærdigt, på et ved lov fastsat grundlag og kun til de formål, hvortil de er blevet overført. Aftalen skal give mulighed for, at Europol, når der overføres oplysninger, kan angive eventuelle begrænsninger for adgang til eller brug af oplysninger, herunder med hensyn til deres videregivelse, sletning eller tilintetgørelse. Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, der forfølges. De skal være nøjagtige og ajour. De må ikke opbevares længere end nødvendigt til de formål, hvortil de er videregivet.

               (c)Det er forbudt for Europol at videregive personoplysninger, hvoraf racemæssig eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, genetiske data og oplysninger om en persons helbred og seksualliv fremgår, medmindre det er strengt nødvendigt og forholdsmæssigt i det enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe strafbare handlinger som omhandlet i aftalen, og videregivelsen er omfattet af passende garantier. Aftalen bør også indeholde specifikke garantier vedrørende videregivelse af personoplysninger om ofre for strafbare handlinger, vidner eller andre personer, som kan give oplysninger vedrørende strafbare handlinger, samt mindreårige.

               (d)Aftalen skal sikre rettigheder, der kan håndhæves, for individer, hvis personoplysninger behandles ved at fastsætte regler om retten til indsigt, berigtigelse og sletning, herunder de særlige forhold, som kan begrunde, at der træffes nødvendige og forholdsmæssige begrænsninger. Aftalen skal endvidere sikre rettigheder, der kan håndhæves, for administrativ klageadgang og adgang til domstolsprøvelse for enhver person, hvis oplysninger behandles i medfør af aftalen, samt effektive retsmidler.

               (e)I aftalen fastsættes bestemmelser om opbevaring, evaluering, berigtigelse og sletning af personoplysninger samt om registrering med henblik på logning og dokumentation samt om oplysninger, der skal stilles til rådighed for enkeltpersoner. I aftalen bør der også fastsættes garantier med hensyn til automatisk behandling af personoplysninger.

               (f)Aftalen skal specificere de kriterier på grundlag af hvilke kildens pålidelighed og oplysningernes nøjagtighed skal angives.

               (g)Aftalen skal omfatte en forpligtelse til at garantere sikringen af personoplysninger ved hjælp af passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder ved kun at tillade autoriserede personer adgang til personoplysninger. Aftalen skal også omfatte underretningspligt i tilfælde af et brud på sikkerheden for personoplysninger, der vedrører oplysninger, som er videregivet i henhold til denne aftale.

               (h)Yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Tunesien til andre myndigheder i Tunesien er alene tilladt i henhold til aftalen og skal gøres til genstand for passende betingelser og garantier.

               (i)Betingelserne i litra h) gælder for yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Tunesien til myndigheder i et tredjeland, med den yderligere betingelse at en sådan videregivelse alene er tilladt med hensyn til tredjelande, som Europol har ret til at videregive personoplysninger til på grundlag af artikel 25, stk. 1, i forordning (EU) 2016/794.

               (j)Med aftalen etableres der en tilsynsordning for en eller flere uafhængige offentlige myndighed(er), der er ansvarlig(e) for databeskyttelse og har effektive undersøgelses- og interventionsbeføjelser, så de(n) kan føre tilsyn med de offentlige tunesiske myndigheder, der anvender personoplysninger/udvekslede oplysninger, og indbringe sager for retsinstanserne. Navnlig skal de uafhængige myndigheder have beføjelse til at behandle klager fra enkeltpersoner om anvendelsen af deres personoplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger, er ansvarlige for overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale.

               (4)Aftalen skal indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af aftalen for at sikre, at parterne overholder de gensidigt aftalte regler.

               (5)Aftalen skal indeholde en bestemmelse om ikrafttrædelse og gyldighed samt en bestemmelse, hvorefter en part kan opsige eller suspendere den.

               (6)Aftalen kan om nødvendigt indeholde en klausul vedrørende dens territoriale anvendelse.

               (7)Aftalen kan indeholde bestemmelser om kontrol med og periodisk evaluering af aftalen.

               (8)Aftalen skal have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og skal indeholde en sprogklausul desangående.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 19.3.2018
            COM(2018) 138 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en global miljøpagt

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               Med støtte fra den franske regering har en international gruppe af retseksperter indledt udarbejdelsen af et nyt internationalt miljølovgivninginstrument med det formål at supplere og forbedre sammenhængen i den internationale miljølovgivning og lette gennemførelsen af eksisterende forpligtelser i henhold til denne lovgivning. Den 24. juni 2017 blev et udkast til "den globale miljøpagt" (i det følgende benævnt "pagten") præsenteret på Sorbonne universitetet i Paris. Ved denne lejlighed forpligtede Den Franske Republiks præsident sig til at fremlægge udkastet til pagten for De Forenede Nationers Generalforsamling, hvilket skete den 19. september 2017 i tilknytning til ministerugen på den 72. generalforsamling.

                  Pagtens vigtigste mål, således som de er blevet fastlagt af forslagsstillerne, er:

               ·at få en retligt bindende traktat, der indeholder de grundlæggende principper inden for miljølovgivning, som allerede indgår i universelle politiske erklæringer, således at disse principper vil kunne håndhæves ved landenes domstole

               ·at sørge for universel gyldighed af alle de centrale bestemmelser i de retligt bindende konventioner, som ikke er universelle

               ·at tilføje nye principper i lyset af nye udfordringer – det udkast, som juristerne har udarbejdet, omfatter bl.a. principperne om opretholdelse af beskyttelsesniveau og om modstandsdygtighed samt pligten til at tage vare på miljøet.

                  [Ajourføres, når resolutionen er blevet formelt forelagt og/eller vedtaget] I forlængelse af mødet i New York den 19. september 2017 udarbejdede en ad hoc-gruppe af lande anført af Frankrig en procedureresolution til vedtagelse af FN's Generalforsamling. Udkastet til resolutionen blev offentliggjort elektronisk med henblik på medsponsorering den 20. december 2017 [og officielt forelagt Generalforsamlingen den [indsæt dato] 2018]. Det er forslagsstillernes mål at få resolutionen vedtaget i marts 2018, således at de formelle forhandlinger kan påbegyndes i foråret 2018. I medfør af denne resolution, som stadig er genstand for uformelle drøftelser i New York, og hvis formelle forelæggelse endnu ikke har fundet sted, ville generalforsamlingen skulle:

               ·beslutte at udarbejde et internationalt instrument kaldet "den globale miljøpagt", som vil have til formål at supplere og forbedre sammenhængen i international miljølovgivning og lette gennemførelsen af eksisterende forpligtelser i henhold til international miljølovgivning

               ·beslutte at nedsætte en åben mellemstatslig arbejdsgruppe – inden afholdelsen af en regeringskonference – med henblik på forhandlingen af en global miljøpagt. Denne arbejdsgruppe vil skulle mødes i New York fra 2018 og helst indtil 2020

               ·anmode formanden for generalforsamlingen om at udpege to facilitatorer til at forestå høringerne og forhandlingerne i arbejdsgruppen og sørge for regelmæssig koordinering med og høring af alle medlemsstater, regionale grupper og relevante interessenter

               ·beslutte, at man ved det første møde i arbejdsgruppen fastlægger arbejdsfordelingen mellem gruppens medlemmer

               ·anmode generalsekretæren om at sørge for, at De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP) støtter arbejdsgruppen i dennes arbejde, med sekretariatstjenester og med fremskaffelsen af vigtige baggrundsoplysninger og relevante dokumenter

               ·anmode UNEP om at sørge for den nødvendige hjælp til omfattende høringer af interessenter med henblik på at indhente synspunkter vedrørende de væsentligste elementer i den globale miljøpagt

               ·anbefale, at den åbne mellemstatslige arbejdsgruppe afslutter sit arbejde senest i 2020.

                  Forslagsstillerne til pagten har gjort det klart, at retseksperternes arbejde ikke ville blive betragtet som et første udkast under forhandlingsprocessen.

                  Inden for rammerne af møderne i Gruppen vedrørende Miljøet på Internationalt Plan (WPIEI-Global) har den franske delegation siden september 2017 holdt Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen underrettet om dette initiativ.

               2.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

                   Eftersom kun de generelle målsætninger for initiativet er kendt, og da det eksisterende udkast til pagten fra retseksperterne ikke har officiel status, vil en høring om initiativet være af begrænset værdi på nuværende tidspunkt. Der blev den 15. februar 2018 offentliggjort en køreplan med henblik på at forklare interessenterne, hvorfor denne henstilling med henblik på en rådsafgørelse var under udarbejdelse, og hvad der var dens formål. Interessenterne har efter køreplanens offentliggørelse haft mulighed for at give feedback i en periode på 4 uger. Borgere og interessenter vil blive hørt, når Generalforsamlingen formelt har indledt processen. Så snart det nye internationale instrument begynder at tage form i FN-arbejdsgruppen, vil alle egnede høringsredskaber blive taget i anvendelse. De relevante interessenter er bl.a. repræsentanter for medlemsstaternes regeringer, ikkestatslige organisationer, EU-borgere og den brede offentlighed, og denne gruppe kan også omfatte andre interessenter, afhængigt af hvordan forhandlingerne udvikler sig.

                  Der er heller ikke blevet foretaget en konsekvensanalyse, eftersom det nøjagtige omfang og indhold af forhandlingerne endnu ikke er fastlagt. Målet med EU's deltagelse i forhandlingerne er at sørge for, at det internationale instrument i størst mulig grad er i overensstemmelse med EU's regler og andre internationale regler.

               3.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

                  Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om den fremtidige globale pagt på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               Pagtens genstand er i vidt omfang omfattet af EU's politikker og beføjelser, navnlig inden for området miljøbeskyttelse (artikel 192, stk. 1, i TEUF), og i henhold til EU-retten ville forhandlingerne således ikke kunne føres uden EU's deltagelse.

               Det er vigtigt at sikre den fortsatte sammenhæng mellem de folkeretlige og de EU-retlige regler om miljøbeskyttelse, og der bør derfor træffes foranstaltninger i henhold til artikel 216, stk. 1, i TEUF med henblik på at beskytte EU-rettens integritet.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en global miljøpagt

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Unionen er part i flere multilaterale miljøaftaler og bidrager til deres effektive gennemførelse gennem sine interne og eksterne politikker og sin lovgivning.

               (2)Den [planlagt til marts 2018 – indsæt faktisk dato] vedtog De Forenede Nationers Generalforsamling en resolution om udarbejdelsen af en global miljøpagt med henblik på at styrke gennemførelsen af international miljølovgivning [kontrollér endelige titel, tilføj henvisning], hvorved der oprettes en åben [mellemstatslig] arbejdsgruppe til forhandlinger om en global miljøpagt (herefter "pagten"), og hvori det fastlægges, at den åbne [mellemstatslige] arbejdsgruppes møder skal afholdes fra 2018.

               (3)I traktatens artikel 191 fastlægges Unionens beføjelser på miljøområdet. Unionen bør deltage i forhandlingerne om pagten med henblik på at beskytte EU-rettens integritet og sikre den fortsatte sammenhæng mellem de folkeretlige og de EU-retlige regler om miljøbeskyttelse.

               (4)Kommissionen bør derfor bemyndiges til at indlede forhandlinger på Unionens vegne —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til på vegne af Unionen at føre forhandlinger om en global miljøpagt.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navnet på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den19.3.2018
            COM(2018) 138 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en global miljøpagt

               BILAG

               Inden for rammerne af forhandlingerne om en global miljøpagt (herefter "pagten") bestræber Kommissionen sig på at sikre, at:

               -
                     pagten i betydelig grad øger værdien og letter gennemførelsen af det eksisterende internationale miljølovgivningskompleks

               -
                     pagtens bestemmelser er i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning og med multilaterale aftaler, som Unionen er part i

               -
                     arbejdsmetoderne i den åbne [mellemstatslige] arbejdsgruppe gør det muligt for Unionen at deltage i drøftelserne deri

               -
                     pagten indeholder hensigtsmæssige bestemmelser med henblik på, at Unionen kan blive part deri og deltage fuldt ud i alle de ordninger, der indføres med henblik på pagtens implementering.

               Kommissionen sikrer, at forhandlingerne føres i samråd med [navnet på det særlige udvalg indsættes af Rådet]. Kommissionen aflægger regelmæssigt rapport til Rådet om resultatet af forhandlingerne.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 21.3.2018
            COM(2018) 151 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om ændring af fiskeripartnerskabsaftalen og om indgåelse af en protokol med Kongeriget Marokko

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ændring af fiskeripartnerskabsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko og indgås en protokol til gennemførelse af aftalen, der tilgodeser EU-fiskerflådens behov og er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               Dette forslag forelægges i forlængelse af dommen fra Den Europæiske Unions Domstol af 27. februar 2018 i sag C-266/16 (Western Sahara Campaign UK), i hvilken Domstolen finder, at de farvande, der støder op til Vestsaharas område, ikke er en del af de fiskeriområder, der er omhandlet i fiskeriaftalen.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               Den gældende fiskeripartnerskabsaftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko trådte i kraft den 28. februar 2007
                  1
               . Aftalen blev gennemført ved to på hinanden følgende protokoller, der gør det muligt for EU-fartøjer, som fisker efter pelagiske og demersale arter, at få adgang til Marokkos fiskeriområder indtil den 14. december 2011, hvor den anden gennemførelsesprotokol ophørte, eftersom Europa-Parlamentet ikke godkendte dens indgåelse. Europa-Parlamentet satte spørgsmålstegn ved den foreslåede retsakts bæredygtighed, nytteværdi for pengene og internationale lovlighed. En tredje protokol, som tog hensyn til Parlamentets betænkeligheder, blev indgået i 2014
                  2
                og udløber den 14. juli 2018.

               Fiskeripartnerskabsaftalen med Marokko giver overordnet set fartøjer fra 11 medlemsstater ret til at udøve fiskeri inden for seks forskellige kategorier, der omfatter små pelagiske, demersale og stærkt vandrende arter. De marokkanske fiskeriområder udgør den nordlige grænse af udbredelsesområdet for bestand "C"
                  3
                af små pelagiske arter, som strækker sig over Mauretaniens, Senegals og Guinea-Bissaus farvande, der alle indgår i netværket af bilaterale partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri.

               Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri hjælper med at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at EU's fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder ifølge EU-lovgivningen. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri styrker derudover Den Europæiske Unions stilling i internationale og regionale fiskeriorganisationer, navnlig i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT). Endelig er partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri baseret på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og bidrager til bedre overholdelse af internationale foranstaltninger, herunder bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU).

               Der vil blive lagt særlig vægt på gennemførelsen af den finansielle godtgørelse til Marokko for at støtte en bæredygtig forvaltning af fiskeriet, navnlig på baggrund af henstillingerne i Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 11 fra 2015 om partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               Forhandlingerne om en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og en protokol med Kongeriget Marokko er i overensstemmelse med EU's politik over for nabolandene og med Unionens mål vedrørende respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne.

               Som følge af ovennævnte dom fra Den Europæiske Unions Domstol er det nødvendigt at præcisere aftalens geografiske anvendelsesområde.

               Det er EU's holdning, at det er muligt at udvide de bilaterale aftaler med Marokko til at omfatte Vestsahara på visse betingelser. Det underforstås dog, at en eventuel ordning kun vil være af midlertidig karakter, da der inden for rammerne af De Forenede Nationer og i overensstemmelse med de relevante resolutioner fra FN's Sikkerhedsråd endnu ikke foreligger en løsning på konflikten.

               Forhandlingerne vil gennem hele processen blive ført i samråd med alle Kommissionens berørte tjenestegrene og EU-Udenrigstjenesten samt med støtte fra den kompetente EU-delegation.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

               Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

               Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

               Afgørelsen står i forhold til det ønskede mål.

               •Valg af retsakt

               Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

               I 2017 udførte Kommissionen en efterfølgende / forudgående evaluering af muligheden for at forny fiskeriprotokollen med Kongeriget Marokko. Konklusionerne af evalueringen er angivet i et særskilt arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene
                  4
               .

               I evalueringsrapporten blev det konkluderet, at der i EU-fiskerflåden er en stor interesse i fortsat at fiske i Marokko. En fornyelse af protokollen vil også kunne styrke tilsynet, kontrollen og overvågningen samt bidrage til en bedre forvaltning af fiskeriet i regionen. Evalueringen viser, at en fornyelse af protokollen også vil være til gavn for Marokko i betragtning af det betydelige finansielle bidrag, der i henhold til protokollen betales til den marokkanske "Halieutis"-strategi for fiskerisektorens udvikling. Marokko har udtrykt interesse for at indlede forhandlinger med EU om at forny protokollen.

               •Høringer af interesserede parter

               En række interesserede parter, herunder repræsentanter for fiskerisektoren og civilsamfundsorganisationer, er blevet hørt som led i vurderingen, især inden for rammerne for Det Rådgivende Råd for det Åbne Hav/Højsøflåden.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

               Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

               Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

               Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

               I de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til forslaget til afgørelsen, henstilles det at bemyndige til at indlede forhandlinger, der omfatter indførelsen af en klausul, der gør det muligt at suspendere protokollen ved krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               De budgetmæssige virkninger af den nye protokol omfatter betaling af en finansiel modydelse til Kongeriget Marokko. De tilhørende budgettildelinger i form af forpligtelses- og betalingsbevillinger skal hvert år angives i budgetposten for partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri (11 03 01) og være forenelige med den finansielle programmering under den flerårige finansielle ramme for 2014-2020. De årlige beløb til forpligtelser og betalinger er fastlagt i den årlige budgetprocedure, herunder reserveposten for protokoller, der ikke er trådt i kraft i begyndelsen af året
                  5
               .

               Forhandlingerne forventes afsluttet, inden den gældende protokol udløber den 14. juli 2018.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

               Det forventes, at forhandlingerne indledes i første kvartal af 2018.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

               Kommissionen henstiller, at:

               - Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om ændring af fiskeripartnerskabsaftalen med Kongeriget Marokko og om indgåelse af en protokol

               - Kommissionen udpeges som Unionens forhandler på dette område

               - Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at

               - Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om ændring af fiskeripartnerskabsaftalen og om indgåelse af en protokol med Kongeriget Marokko

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med Kongeriget Marokko med henblik på at ændre fiskeripartnerskabsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko
                  6
                og indgå en protokol til gennemførelse af aftalen,

               under henvisning til betydningen af, at partnerskabet i fiskerisektoren, som har udviklet sig i årenes løb mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko, ikke afbrydes, samtidig med at det sikres, at der er passende garantier for beskyttelsen af menneskerettighederne og den bæredygtige udvikling i de pågældende områder, og

               under henvisning til, at Unionen udtrykker sin støtte til de bestræbelser, De Forenede Nationer udfolder for at finde en politisk løsning, der er acceptabel for alle, og som kan give Vestsaharas befolkning mulighed for selvbestemmelse, i overensstemmelse med principperne og målene i FN-pagten —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               1.Kommissionen bemyndiges herved til at indlede forhandlinger med Kongeriget Marokko med henblik på at ændre fiskeripartnerskabsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko og indgå en protokol til gennemførelse af aftalen.

               2.Kommissionen leder forhandlingsgruppen, som også omfatter Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik og på grundlag af Rådets forhandlingsdirektiver, der er anført i addendummet til denne afgørelse.

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 78 af 17.3.2007, s. 31.

                     (2)

                        EUT L 349 af 21.12.2013, s. 1.

                     (3)

                        Ifølge den gældende videnskabelige klassificering.

                     (4)

                        Evaluation rétrospective et prospective du Protocole à l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et le Royaume du Maroc. Endelig rapport, september 2017 (F&S Poseidon og Megapesca).

                     (5)

                        Kapitel 40 (reservepost 40 02 41) i overensstemmelse med den interinstitutionelle FFR-aftale (2013/C 373/01).

                     (6)

                        EUT L 141 af 29.5.2006, s. 4.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den21.3.2018
            COM(2018) 151 final
            BILAG
            til
            henstilling med henblik på
            Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om ændring af fiskeripartnerskabsaftalen og om indgåelse af en protokol med Kongeriget Marokko

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver

               Formålet med forhandlingerne er at ændre fiskeripartnerskabsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko og at indgå en protokol til aftalen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri, bidrage til en nøje overholdelse af folkeretten og samtidig sikre gensidige fordele for EU og Marokko gennem denne nye protokol skal Kommissionens forhandlinger søge at:

               ·sikre, at EU-fiskerfartøjer, som fisker efter små pelagiske, demersale og stærkt vandrende arter, har adgang til de farvande, som er omfattet af den gældende aftale og protokol, og til de farvande, der støder op til det ikke-selvstyrende område Vestsahara, og at de får tildelt de nødvendige tilladelser til at fiske i nævnte områder, og derved bl.a. opretholde netværket af partnerskabsaftaler for bæredygtigt fiskeri for EU's fiskeriaktører

               ·udtrykke sin støtte til de bestræbelser, De Forenede Nationers generalsekretær udfolder for at finde en løsning, der kan give Vestsaharas befolkning selvbestemmelse, i overensstemmelse med principperne og målene i FN-pagten

               ·tage højde for den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og de relevante forvaltningsplaner, der er vedtaget af de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), for at sikre et miljømæssigt bæredygtigt fiskeri og fremme havforvaltningen på det internationale plan. Fiskeriet bør udelukkende rettes mod de disponible ressourcer under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med at der tages særligt hensyn til, at visse af de pågældende bestande er fælles eller stærkt vandrende

               ·opnå en passende andel af de overskydende fiskeressourcer, som er i fuld overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer også er af interesse for andre udenlandske flåder, samt at efterstræbe, at alle udenlandske flåder underlægges de samme tekniske betingelser

               ·sikre, at adgangen til fiskeriet er baseret på EU-fiskerflådens aktivitet i regionen, set i lyset af de seneste og bedste foreliggende videnskabelige vurderinger

               ·etablere en dialog for at styrke sektorpolitikken med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik, der er i tråd med landets udviklingsmål, navnlig hvad angår fiskeriforvaltning, bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, kontrol og overvågning af fiskeriet, tilvejebringelse af videnskabelig rådgivning samt at fremme jobskabelse bl.a. med henblik på at afhjælpe de grundlæggende årsager til emigration

               ·medtage en klausul om konsekvenserne af krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper

               ·medtage en klausul om, at EU-flåden har privilegeret adgang til de overskydende disponible ressourcer, og om, at alle udenlandske flåder bør være underlagt de samme tekniske betingelser

               ·medtage hensigtsmæssige mekanismer for at sikre, at Kommissionen i tilstrækkelig grad informeres om og inddrages i den geografiske og sociale fordeling af de samfundsøkonomiske fordele, der følger af aftalen og protokollen, således at Kommissionen kan sikre, at begge gavner den berørte befolkning

               ·medtage en revisionsklausul, som gør det muligt at tage en politisk løsning, der er acceptabel for alle, og som kan give Vestsaharas befolkning mulighed for selvbestemmelse, i overensstemmelse med principperne og målene i FN-pagten, i betragtning

               Desuden:

               ·skal Kommissionen på tidspunktet for undertegnelsen vurdere de potentielle følger af partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri og protokollen hertil for den bæredygtige udvikling, navnlig for så vidt angår fordelene for den berørte befolkning og udnyttelsen af naturressourcer i de berørte områder

               ·bør Kommissionen sikre, at den af aftalen berørte befolkning har været tilstrækkeligt inddraget på det tidspunkt, hvor der stilles forslag om at undertegne og indgå protokollen.

               ·For at undgå en afbrydelse af fiskeriet bør den nye protokol omfatte en klausul om, at den kan anvendes midlertidigt.

               Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:

               ·de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne tildeles i hver kategori

               ·den finansielle modydelse og vilkårene for udbetaling heraf og

               ·mekanismerne til effektiv gennemførelse af sektorstøtten og regelmæssig overvågning heraf.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 23.5.2018
            COM(2018) 403 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2018og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2018

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Den Tjekkiske Republiks nationale reformprogram for 2018

                  og med Rådets udtalelse om Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2018

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 22. november 2017 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2018 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 22. marts 2018 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 22. november 2017 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Den Tjekkiske Republik ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 7. marts 2018 blev landerapporten for Den Tjekkiske Republik 2018
                  4
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Den Tjekkiske Republiks fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 11. juli 2017, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Den Tjekkiske Republiks nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 30. april 2018 fremlagde Den Tjekkiske Republik sit nationale reformprogram for 2018 og sit konvergensprogram for 2018. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013
                  5
                kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at gennemgå og foreslå ændringer af sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  6
               .

               (5)Den Tjekkiske Republik er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Regeringen har i sit konvergensprogram for 2018 overordnet set planlagt et budgetoverskud for perioden 2018-2021. Den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 1,0 % af BNP er fortsat opfyldt med en margen i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet for 2018 ventes den offentlige gældskvote gradvist at falde til 29,9 % af BNP i 2021. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De risici, der knytter sig til opnåelsen af budgetmålene, synes i det store og hele at være i balance, med et forventet opsving i de offentlige investeringer og en yderligere vækst i de offentlige lønninger. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2018 ventes den strukturelle saldo at falde til ca. 0,9 % af BNP i 2018 og 0,2 % af BNP i 2019; den vil således fortsat ligge over den mellemsigtede målsætning. Rådet er af den generelle opfattelse, at Den Tjekkiske Republik anslås at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2018 og 2019.

               (6)På lang sigt er der fortsat mellemstore risici for Den Tjekkiske Republiks finanspolitiske holdbarhed. Omkostningerne ved befolkningens aldring udgør en udfordring for sundhedssystemet og langtidsplejesystemet, og ændringerne i pensionssystemet kræver særlig opmærksomhed. Ajourførte fremskrivninger af de aldersrelaterede udgifter peger i retning af en større stigning end angivet i rapporten fra 2015 om befolkningens aldring. Udgifterne til pensioner forventes at stige fra 8,2 % af BNP i 2016 til 10,9 % af BNP i 2070. Denne forventede højere stigning i pensionsudgifterne afspejler hovedsagelig nedsættelsen af pensionsalderen til 65 år. Der sker ikke en automatisk tilpasning af den lovbestemte pensionsalder til den forventede levealder. I stedet skal regeringen fra 2019 hvert femte år tage nedsættelsen op til fornyet vurdering. Da regeringen har skønsbeføjelser på området, tages der i de nuværende fremskrivninger af pensionsudgifterne ikke hensyn til disse fornyede vurderinger af pensionsalderen. Derudover er pensionsindekseringen nu mere generøs, idet der tages hensyn til 50 % af væksten i reallønningerne i stedet for de tidligere 33 %. Virkningerne af disse ændringer for udgifterne beløber sig til 2 procentpoint af BNP i 2070. En række andre ændringer, der drøftes på nuværende tidspunkt, bl.a. en stigning i det grundlæggende pensionsbeløb og højere pensioner til ældre pensionister, forværrer også holdbarhedsindikatorerne. Hvad angår de offentlige udgifter til sundhedsvæsenet, forventes de på lang sigt at stige med 1,1 procentpoint af BNP, hvilket ligger over den anslåede gennemsnitlige stigning på 0,9 procentpoint for Den Europæiske Union. I denne forbindelse er der tegn på, at anvendelsen af ressourcerne til ambulant behandling og hospitalsbehandling er ineffektiv.

               (7)Den nye lov om finanspolitisk ansvarlighed, som har været gældende siden begyndelsen af 2017, har i betydelig grad styrket de tjekkiske finanspolitiske rammer og medført, at der er blevet oprettet et uafhængigt finansråd. Der er fremsat et forslag til lov om uafhængig revision, som i øjeblikket befinder sig i den fase, hvor der på tværs af tjenesterne er mulighed for at fremsætte bemærkninger, og som sigter mod at få gennemført de resterende dele af Rådets direktiv 2011/85/EU.

               (8)Den tjekkiske nationalbank kan fastsætte vejledende begrænsninger for makroprudentielle realkreditlån, men har begrænsede sanktionsbeføjelser, da den mangler formel beføjelse til at håndhæve dem. Selv om de tjekkiske banker overholder visse aggregerede grænser, har de ikke fuldt ud fulgt den tjekkiske nationalbanks retningslinjer fra 2016. Bindende lovgivningsmæssige begrænsninger ville sandsynligvis få bankerne til i højere grad at følge disse retningslinjer og derved sikre finansiel stabilitet og mindre risici for låntagerne. Det forventes, at det tjekkiske parlament i 2018 skal drøfte et forslag til retsakt om ændring af loven om den tjekkiske nationalbank.

               (9)Den Tjekkiske Republik står fortsat over for udfordringer for så vidt angår større gennemsigtighed og større effektivitet i forbindelse med offentlige udbud og forebyggelse af korruption. Selv om der er truffet visse foranstaltninger for at forbedre rammerne for offentlige udbud, vækker det lave konkurrenceniveau fortsat bekymring, idet der i forbindelse med næsten halvdelen af alle offentlige udbud kun er én bydende. Samtidig vil lovkravet om, at der skal anvendes elektroniske procedurer, kunne forbedre gennemsigtigheden og effektiviteten. De tjekkiske myndigheder har som supplement til de private platforme, der findes på det tjekkiske marked, investeret i et nationalt elektronisk værktøj, som forventes at blive stadig mere brugervenligt og pålideligt. Der er fortsat vide muligheder for at fjerne de administrative hindringer og udnytte potentialet i samlede og strategiske offentlige indkøb med henblik på at få mere for de offentlige midler. Både de centrale og de lokale myndigheder er begyndt at tage målrettede initiativer for at uddanne det personale, der er involveret i offentlige udbudsprocedurer. Det giver dog fortsat store udfordringer at træffe fælles udbudsforanstaltninger og opnå specialiseret ekspertise på bestemte områder. Derudover skaber korruption og bestikkelse fortsat problemer for erhvervslivet og offentligheden. Selv om der er blevet vedtaget flere store reformer af strategien for bekæmpelse af korruption, er der fortsat visse problemer, der ikke er løst.

               (10)Omfanget af e-forvaltning ligger stadig lavere end gennemsnittet i EU, men der blevet vedtaget en række relevante lovgivningsmæssige foranstaltninger for at forbedre adgangen til og tilgængeligheden af disse tjenester. I 2018 forventes der at blive taget visse storstilede initiativer, men om de bliver en succes eller ej afhænger af myndighedernes evne til at øge kendskabet hertil og til at sikre brugervenlige løsninger.

               (11)Visse administrative og lovgivningsmæssige byrder hæmmer investeringerne. Der er hovedsagelig tale om byggetilladelser og komplicerede skatteregler. Det erkendes dog, at myndighederne har vedtaget en ændring af bygge- og anlægsloven, som forenkler proceduren for at opnå byggetilladelser ved at medtage vurderingen af den miljømæssige indvirkning i afgørelsen om zoneinddeling eller i fælles zone- og byggetilladelser. Det er imidlertid fortsat uklart, om dette også kan smidiggøre procedurerne for store infrastrukturprojekter, eftersom en række andre tilladelser ikke er blevet medtaget i systemet for fælles godkendelse. Det tjekkiske parlament drøfter i øjeblikket en ændring af den eksisterende lovgivning vedrørende opførelse af transportinfrastruktur. Der er gennemført ændringer af skattesystemet for at forbedre skatteopkrævningen, men skattereglerne og -satserne er rykket op på listen over forhold, der skaber problemer for erhvervslivet. Den nye regering har bebudet, at der muligvis vil blive foretaget ændringer for at øge gennemsigtigheden og forenkle skattesystemet, bl.a. det igangværende arbejde med at modernisere indkomstskattelovgivningen. Udgifterne til regeloverholdelse er steget en smule og ligger fortsat over gennemsnittet i EU. Selv om erklæringen om momskontrol indbringer yderligere skatteindtægter, har den øget den tid, det er nødvendigt at bruge for at opfylde de skattemæssige krav. Trods den betydelige mindskelse af antallet af timer, det er nødvendigt at bruge for at overholde skattelovgivningen i forhold til tidligere, ligger Den Tjekkiske Republik stadig i den høje ende. Desuden vil nye nedsatte momssatser kunne gøre momssystemet mere kompliceret, navnlig for små og mellemstore virksomheder.

               (12)Selv om tjekkisk økonomi er ved at gå over til mere videnintensive aktiviteter, er der stadig adskillige flaskehalsproblemer, der hæmmer udviklingen af et velfungerende system for forskning og innovation. Stigningen i erhvervslivets investeringer i forskning og udvikling er primært drevet af udenlandske direkte investeringer. Indenlandske virksomheders udgifter til forskning og udvikling er faldet i løbet af de seneste to år. På trods af store offentlige investeringer i forskning og udvikling ligger Den Tjekkiske Republik for lavt, hvad angår kvaliteten af landets offentlige videnskabsgrundlag. Der er blevet vedtaget politiske foranstaltninger for at bygge bro mellem den akademiske verden og erhvervslivet og forbedre den offentlige videnskabsbase, men resultaterne har hidtil været begrænsede, og reformerne er endnu ikke fuldt gennemført. Desuden er forvaltningen af forsknings- og innovationssystemet stadig fragmenteret.

               (13)Inklusiv uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet er af stor betydning i lyset af de voksende flaskehalsproblemer på det tjekkiske arbejdsmarked. Resultaterne på uddannelsesområdet er fortsat stærkt påvirket af de studerendes socioøkonomiske baggrund. De inklusive uddannelsesforanstaltninger er endnu ikke fuldt gennemført, især ikke for romabørn. Manglen på kvalificerede lærere kombineret med befolkningsfremskrivningerne viser, at det kan blive en stor udfordring at rekruttere og fastholde undervisningspersonale. Det planlagte nye karriereforløb for lærere, som skulle have knyttet faglig videreuddannelse, karriereudvikling og lønninger sammen, blev ikke vedtaget af det tjekkiske parlament. Lærernes lønninger er stadig lave sammenlignet med lønningerne til andre arbejdstagere med en videregående uddannelse, men der forventes yderligere lønstigninger de kommende år. Lærerfaget virker derfor fortsat forholdsvis lidet attraktivt for talentfulde unge. Hvorvidt reformen med henblik på at gøre uddannelserne mere inklusive (indført i 2016 med støtte fra Den Europæiske Socialfond) bliver vellykket eller ej, vil afhænge af, om der er tilstrækkelige og holdbare offentlige midler til rådighed, om der sikres yderligere uddannelse af lærere og undervisningsassistenter, og om kendskabet til fordelene ved inklusiv uddannelse øges i offentligheden.

               (14)Den Tjekkiske Republik har opnået gode resultater på arbejdsmarkedet. Beskæftigelsen er steget støt de seneste seks år, og arbejdsløsheden er faldet betydeligt. Det potentiale, kvinder, lavtuddannede og handicappede udgør, udnyttes dog stadig ikke fuldt ud. På baggrund af manglen på arbejdskraft er der klart mulighed for at øge deres deltagelse på arbejdsmarkedet. Forskellene i beskæftigelsesfrekvensen og de kønsbestemte lønforskelle er fortsat høje trods de seneste foranstaltninger, der har gjort reglerne om forældreorlov mere fleksible og øget antallet af børnepasningsfaciliteter. Beskæftigelsesfrekvensen for kvinder er fortsat betydeligt lavere end for mænd. Deres arbejdsmarkedsdeltagelse påvirkes i høj grad af, om de har børn eller ej, og af den begrænsede adgang til økonomisk overkommelig børnepasning, langvarig forældreorlov, den begrænsede anvendelse af fleksible arbejdsordninger og manglende faciliteter til langtidspleje. I 2016 var kun 4,7 % af børnene under tre år i formelle børnepasningsordninger. Selv om de udgør en lille del af befolkningen, ligger beskæftigelsesfrekvensen for lavtuddannede langt under de mellem- og højtuddannedes. På samme måde ligger beskæftigelsesfrekvensen for handicappede personer under EU-gennemsnittet, selv om den generelle arbejdsløshed er rekordlav, og der er mangel på arbejdskraft. Dette kunne være et incitament til at udnytte det uudnyttede potentiale, som handicappede personer udgør. Den offentlige arbejdsformidling er på grund af den begrænsede kapacitet i øjeblikket ikke i stand til at yde jobsøgende personaliseret og vedvarende støtte. En styrkelse af den offentlige arbejdsformidlings opsøgende aktiviteter sammen med hensigtsmæssige og målrettede aktive arbejdsmarkedspolitikker og individualiserede tjenester vil kunne øge disse gruppers deltagelse. Initiativer med henblik på at forbedre arbejdstagernes kvalifikationer (som også omfatter digitale færdigheder) kan forbedre adgangen til arbejdsmarkedet.

               (15)Som led i det europæiske semester 2018 har Kommissionen foretaget en omfattende analyse af Den Tjekkiske Republiks økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2018. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2018, det nationale reformprogram for 2018 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Den Tjekkiske Republik de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Den Tjekkiske Republik, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (16)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Den Tjekkiske Republiks konvergensprogram for 2018 og er af den opfattelse, at Den Tjekkiske Republik ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten,

               HENSTILLER, at Den Tjekkiske Republik i 2018 og 2019 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.Forbedre den langsigtede finanspolitiske holdbarhed, navnlig hvad angår pensionssystemet. Rette op på svaghederne i praksis i forbindelse med offentlige indkøb, navnlig ved at give mulighed for en mere kvalitetsbaseret konkurrence og ved at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af korruption.

               2.Mindske den administrative byrde i forbindelse med investeringer, herunder ved at fremskynde procedurerne for opnåelse af tilladelser til infrastrukturarbejder. Fjerne de flaskehalsproblemer, som hæmmer forskning, udvikling og innovation, navnlig ved at øge de indenlandske virksomheders innovationskapacitet. Øge kapaciteten i uddannelsessystemet for at sikre inklusiv kvalitetsuddannelse, herunder ved at fremme lærerfaget. Fremme kvinders, lavtuddannedes og handicappedes beskæftigelse, herunder ved at forbedre effektiviteten af aktive arbejdsmarkedspolitikker.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        COM(2018) 403 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 og P8_TA(2018)0078

                     (4)

                        SWD(2018) 202 final.

                     (5)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.