title: Rådets henstilling af 20. juli 2020 om Nederlandenes nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2020 2020/C 282/19

text:
               26.8.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/122

      RÅDETS HENSTILLING
      af 20. juli 2020
      om Nederlandenes nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2020
      (2020/C 282/19)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Nederlandene blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

                  (2)

                  Den 26. februar 2020 blev landerapporten for Nederlandene 2020 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Nederlandenes fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019 (3) (»de landespecifikke henstillinger fra 2019«), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Nederlandenes fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 26. februar 2020. Kommissionen konkluderede af sin analyse, at Nederlandene er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Navnlig den høje private gæld og det store overskud på betalingsbalancens løbende poster udgør ubalancer med betydning ud over landegrænserne.

                  (3)

                  Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter samt mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Unionen. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

                  (4)

                  Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være strengt forholdsmæssige, nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

                  (5)

                  Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Den generelle undtagelsesklausul som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (4) letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I meddelelsen af 20. marts 2020 fandt Kommissionen i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-pandemien, at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul var opfyldt, og anmodede Rådet om at tilslutte sig denne konklusion. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. De var enige om, at det alvorlige økonomiske tilbageslag kræver en resolut, ambitiøs og koordineret reaktion. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

                  (6)

                  Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af covid-19-pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed, afbøde de socioøkonomiske konsekvenser af pandemien ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger og sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på disse områder. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilvejebringe en tilbagevenden til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet blandt andet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på erfaringerne fra krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og den frie bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere bør de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren. Forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger udgør nogle af de centrale elementer for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

                  (8)

                  Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 (5) og (EU) 2020/558 (6) for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Nederlandene opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at hjælpe de personer og brancher, der er mest berørt.

                  (9)

                  Nederlandene fremlagde den 28. april 2020 sit nationale reformprogram for 2020 og den 29. april 2020 sit stabilitetsprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (10)

                  Nederlandene er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af gældsreglen.

                  (11)

                  Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 1,7 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 til et overskud på 0,1 % af BNP i 2020. Overskuddet forventes at falde til 0,0 % af BNP i 2023. Efter at være faldet til 48,6 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at falde yderligere til 46,3 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, forekommer imidlertid ikke længere realistisk, og stabilitetsprogrammet for 2020 tager ikke hensyn til et betydeligt antal af de foranstaltninger, som Nederlandene har bebudet som reaktion på covid-19-pandemien. Forårsmemorandummet for budgettet (7) indeholder en ajourføring af budgetfremskrivningerne. På grundlag af dette memorandum forventes den samlede offentlige saldo at blive forringet til et underskud på 11,8 % af BNP i 2020, og den offentlige gældskvote forventes at stige til 65,2 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

                  (12)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Nederlandene truffet rettidige budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 og forårsmemorandummet beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 2,7 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter styrkelse af sundhedstjenester, nødhjælp til kriseramte sektorer samt indkomststøtte til selvstændige og arbejdstagere. Nederlandene har også bebudet foranstaltninger, der, skønt de ikke vil have direkte budgetvirkning, vil bidrage til at give virksomhederne likviditetsstøtte. Disse foranstaltninger omfatter udsættelser af selskabsskatten (4,6 % til 5,9 % af BNP) samt lånegarantier (1,8 % af BNP). Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Nederlandene har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse af 13. marts 2020. En fuldstændig gennemførelse af kriseforanstaltningerne og af finanspolitiske støtteforanstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

                  (13)

                  Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Nederlandenes offentlige saldo at udgøre –6,3 % af BNP i 2020 og –3,5 % af BNP i 2021. Forskellen på 5,5 procentpoint mellem prognosen i forårsmemorandummet og Kommissionens prognose skyldes forskellig bogføring af skatteudsættelserne (4,6 % til 5,9 % af BNP), som i Kommissionens prognose fra foråret 2020 ikke er opført som indtægtsreducerende i 2020. Den offentlige gæld forventes at udgøre 62,1 % af BNP i 2020 og 57,6 % i 2021.

                  (14)

                  Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Nederlandenes forventede overskridelse i 2020 af tærsklen for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af Kommissionens analyse, at underskudskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 ikke er blevet opfyldt.

                  (15)

                  Seks års solid økonomisk ekspansion i Nederlandene har nu fået en brat afslutning med covid-19-pandemien. I år forventes den nederlandske økonomi at opleve den største nedgang i landets efterkrigshistorie. Det forventes, at alle efterspørgselskomponenter, bortset fra det offentlige forbrug, vil falde kraftigt i år, og at den økonomiske aktivitet vil nå et lavpunkt i andet kvartal. I 2021 vil økonomien sandsynligvis blive genoprettet i et tempo, der ligger et godt stykke over trendvæksten, som følge af en gradvis normalisering af den økonomiske aktivitet og en genopretning af den indenlandske efterspørgsel og den globale handel fra et lavt niveau. Aktivitetsniveauerne forventes imidlertid at ligge under niveauerne i 2019. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020 forventes arbejdsløsheden at stige til 5,9 % i 2020, hovedsagelig på grund af tvungne virksomhedslukninger og den bratte generelle nedgang i den økonomiske aktivitet, men derefter at falde til 5,3 % i 2021. Foranstaltninger til beskyttelse af beskæftigelsen, navnlig den midlertidige overgangsforanstaltning til opretholdelse af beskæftigelsen og supplerende indkomststøtte til selvstændige, bør medvirke til at mindske beskæftigelsesnedgangen. Ikke desto mindre forventes forværringen af forholdene på arbejdsmarkedet at tage til i de kommende måneder, da virksomheder i hårdt ramte sektorer uundgåeligt vil afskedige arbejdskraft, navnlig arbejdstagere med fleksible og midlertidige kontrakter.

                  (16)

                  Som reaktion på de alvorlige økonomiske følger og en næsten helt forsvundet efterspørgsel i visse sektorer har regeringen vedtaget en omfattende pakke af kriseforanstaltninger med henblik på at undgå strukturelle skader på økonomien. Denne stærke politiske reaktion er rettet mod de områder, der er hårdest ramt af covid-19-krisen, og fokuserer på beskyttelse af beskæftigelsen og husholdningernes købekraft, direkte økonomisk kompensation til hårdt ramte brancher samt skatteudsættelser og lånegarantier for derigennem at støtte kreditstrømmen til den private sektor. Det skal således forhindres, at midlertidige likviditetsproblemer fører til problemer med insolvens. Desuden kan de automatiske stabilisatorer bidrage til at mindske omfanget af tilbageslaget. Centralbanken har også formindsket de systemiske kapitalbuffere for de største banker og udskyder en foranstaltning med henblik på at indføre en laveste risikovægt for realkreditlån, hvorved bankerne kan frigøre kapital og således udvide långivningen til husholdninger og virksomheder i betydeligt omfang.

                  (17)

                  Sundhedssystemet klarer sig relativt godt med hensyn til at bidrage til befolkningens generelle sundhedstilstand og sikre adgangen til sundhedsydelser. Som en del af den umiddelbare reaktion på covid-19-krisen har Nederlandene indført en kontrolstrategi, der omfatter generelle foranstaltninger for folkesundheden, og vedtaget skræddersyede foranstaltninger til finansiering af sundhedsvæsenet. Ikke desto mindre har covid-19-pandemien sat sundhedssystemets modstandsdygtighed på prøve. I den forbindelse er allerede eksisterende problemer blevet mere synlige. Med hensyn til arbejdsstyrkens kapacitet vil det være en fordel, hvis eksisterende mangler afhjælpes, navnlig for så vidt angår sygeplejersker og i den primære sundhedspleje. Den overordnede styring af sundhedssystemerne og deres kapacitet til at sikre en integreret levering af tjenesteydelser i hele plejeforløbet kan forbedres gennem en bedre datastyring og en hurtigere udbredelse af e-sundhedsværktøjer. Covid-19-pandemien har derfor understreget behovet for fortsat at forbedre sundhedssystemets modstandsdygtighed og kriseberedskab ved at tage fat på disse strukturelle udfordringer.

                  (18)

                  I 2019 og begyndelsen af 2020 blev arbejdsmarkedet fortsat forbedret og klarede sig generelt godt, men covid-19-krisen har mindsket den økonomiske vækst og forventes at føre til en betydelig stigning i arbejdsløsheden. Der blev truffet en række hidtil usete økonomiske foranstaltninger til at beskytte beskæftigelsen og indkomstmulighederne og begrænse virkningerne for selvstændige, små og mellemstore virksomheder (SMV'er) samt store virksomheder til et minimum. For at opretholde beskæftigelsen kan arbejdsgivere, der som følge af covid-19-krisen forventer at miste mindst 20 % af deres indtægter, ansøge om en godtgørelse (på op til 90 % af virksomhedens samlede lønomkostninger, afhængigt af omsætningstabet), der gør det muligt for dem at betale deres ansattes lønninger i tre måneder, og denne periode er blevet forlænget med yderligere fire måneder. Selvstændige kan gøre brug af en fremskyndet procedure til at ansøge om supplerende indkomststøtte op til størrelsen af den sociale mindsteløn, således at de får hjælp til at dække deres leveomkostninger i en periode på tre måneder, og denne periode er ligeledes blevet forlænget med fire måneder.

                  (19)

                  En afbødning af de beskæftigelsesmæssige og sociale konsekvenser af covid-19-krisen for de hårdest ramte bør være en del af strategien for genopretning. På trods af den pakke af foranstaltninger, der er vedtaget for at opretholde beskæftigelsen, er personer, der befinder sig i en mindre gunstig stilling på arbejdsmarkedet og/eller en sårbar social situation, blevet hårdere ramt. Arbejdsløsheden er steget, navnlig for personer, der arbejder på fleksible kontrakter, f.eks. unge, vikaransatte og personer med indvandrerbaggrund. Covid-19-krisen har også fremhævet de betydelige udfordringer med hensyn til selvstændiges adgang til passende social beskyttelse, idet de ofte ikke er tilstrækkeligt (eller slet ikke) forsikret mod sygdom, invaliditet og arbejdsløshed eller ikke har en pensionsforsikring.

                  (20)

                  Likviditetsstøtte til virksomheder gennem lån og garantier rettet mod SMV'er har været yderst vigtig. Fordelingen af likviditetsstøtte til virksomheder skal gennemføres effektivt og hurtigt af finansielle mellemmænd for at opretholde virksomhedernes modstandsdygtighed. Muligheden for at udskyde betalingen af skatter og sociale bidrag og for at fremrykke offentlige myndigheders kontraktmæssige betalinger kan bidrage yderligere til at forbedre cashflowet i SMV'er. Nystartede virksomheder og vækstvirksomheder kan have behov for særlig støtte, f.eks. i form af offentlige institutioners kapitalandele i disse og incitamenter til venturekapitalfonde til at øge deres investeringer i disse virksomheder. Dette kan bidrage til at forhindre brandudsalg af strategisk vigtige europæiske virksomheder. Inden for de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i de midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud (8), bør der sikres egenkapital eller egenkapitallignende støtte til alle virksomheder (9) og ikke kun til dem, der opfylder Kommissionens definition af SMV'er. Der bør også fortsat gøres en indsats for at give enkeltpersoner og virksomheder adgang til effektive digitale offentlige tjenester.

                  (21)

                  For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, herunder gennem relevante reformer. En målrettet politisk indsats, herunder investeringer i sektorer der giver de bedste muligheder for at øge den potentielle vækst for økonomien som helhed, kan bidrage til at imødegå de udfordringer, der som følge af den aktuelle covid-19-krise er blevet mere presserende. Navnlig kan investeringer i FoU inden for rammerne af den opgaveorienterede politik for vigtige sektorer og innovation (10) og i menneskelig kapital bidrage til at fremme produktivitetsvæksten på lang sigt og opretholde en stærk innovationskapacitet. Dette er navnlig tilfældet for nystartede virksomheder, vækstvirksomheder og innovative SMV'er, der er afgørende for styrkelse af konkurrenceevnen og for jobskabelsen. Investeringer i initiativer fra den nederlandske klimaaftale og den nationale energi- og klimaplan, der har til formål at bekæmpe klimaændringer og fremme energiomstillingen, kan yde et vigtigt bidrag til de overordnede samfundsmæssige mål, herunder behovet for at sikre en bæredygtig og ressourceeffektiv økonomisk vækst. Endelig skal der investeres i nye boliger for at afhjælpe den nuværende boligmangel. Programmeringen for Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027, som er genstand for et forslag fra Kommissionen, kan hjælpe Nederlandene med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig i de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020. Det vil sætte Nederlandene i stand til at gøre bedst mulig brug af fonden.

                  (22)

                  Tekniske og digitale færdigheder og kvalificerede fagfolk er af afgørende betydning for den nederlandske økonomis innovationskapacitet og for en bæredygtig og inklusiv produktivitetsvækst. Investeringer i grundlæggende og/eller digitale færdigheder, uddannelse og erhvervsuddannelse, herunder muligheder for opkvalificering og omskoling for alle, er stadig af afgørende betydning for at forbedre adgangen til arbejdsmarkedet, navnlig for at styrke beskæftigelsesegnetheden blandt personer, der befinder sig i udkanten af arbejdsmarkedet (herunder personer med indvandrerbaggrund, og personer med handicap) og samtidig fremme lige muligheder og aktiv inklusion.

                  (23)

                  Nederlandene har truffet foranstaltninger mod aggressiv skatteplanlægning ved at gennemføre tidligere vedtagne internationale og europæiske initiativer, men de meget store udbytte-, royalty- og rentebetalinger, der foretages via Nederlandene, tyder på, at landets skatteregler udnyttes af virksomheder til at foretage aggressiv skatteplanlægning. En stor del af de udenlandske direkte investeringer varetages af såkaldte special purpose-enheder. Da der ikke opkræves kildeskat på udgående (dvs. fra personer med hjemsted i Unionen til personer med hjemsted i tredjelande) royalty- og rentebetalinger, kan det føre til, at disse betalinger helt undgår beskatning, hvis de heller ikke pålægges skat i modtagerlandet. Den nyligt vedtagne reform vedrørende betinget kildeskat på royalty- og rentebetalinger i tilfælde af misbrug eller betalinger til jurisdiktioner med lav skat eller jurisdiktioner opført på Unionens liste over ikkesamarbejdsvillige jurisdiktioner, der vil blive gennemført fra den 1. januar 2021, er et positivt skridt med hensyn til at mindske aggressiv skatteplanlægning. Effektiviteten af denne reform bør overvåges nøje.

                  (24)

                  En række nederlandske finansielle institutioner har for nylig været involveret i sager om hvidvask af penge. Disse sager viser, at der på trods af den seneste tids indsats er behov for en yderligere styrkelse af tilsynet med finansielle institutioner og for at efterforske sager om hvidvask af penge og foretage retsforfølgelse i forbindelse hermed. Også uden for den finansielle sektor udgør den nederlandske økonomis åbenhed over for udenlandske direkte investeringer og landets komplekse juridiske strukturer betydelige risici for hvidvask af penge. Som følge af misforholdet mellem det lave antal indberetninger af usædvanlige transaktioner foretaget af udbydere af tjenester til truster eller selskaber samt skatterådgivere, og deres høje risikoeksponering, er der behov for et passende tilsyn. I betragtning af de mange komplekse juridiske strukturer er et velfungerende register over de reelle ejere af afgørende betydning for at undgå misbrug af disse enheder, men et sådant register er endnu ikke blevet oprettet.

                  (25)

                  Hvor de landespecifikke henstillinger, der fremgår af denne henstilling (»de landespecifikke henstillinger fra 2020«), har fokus på at imødegå covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019 også reformer, der er væsentlige for at imødegå strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. De landespecifikke henstillinger fra 2019 er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også de landespecifikke henstillinger fra 2019 vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Alle de landespecifikke henstillinger fra 2019 bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af midlerne under samhørighedspolitikken efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med krisen.

                  (26)

                  Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over de fremskridt, der er gjort med opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling (»verdensmålene«). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af de landespecifikke henstillinger fra 2020 vil Nederlandene bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

                  (27)

                  Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien. Nederlandene bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta, sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne fra 2020 vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater, der har euroen som valuta, under samtidig hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen.

                  (28)

                  Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Nederlandenes økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020, det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de landespecifikke henstillinger, der er rettet til Nederlandene i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Nederlandene, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (29)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Nederlandenes stabilitetsprogram for 2020, og dets udtalelse (11) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

                  (30)

                  Rådet har på baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering gennemgået Nederlandenes nationale reformprogram for 2020 og stabilitetsprogram for 2020. De landespecifikke henstillinger fra 2020 tager hensyn til nødvendigheden af at håndtere covid-19-pandemien og lette den økonomiske genopretning som et nødvendigt første skridt for at muliggøre en tilpasning af ubalancer. De landespecifikke henstillinger fra 2020, der direkte adresserer de makroøkonomiske ubalancer, som Kommissionen konstaterede i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011, er afspejlet i henstilling 3,

            HENSTILLER, at Nederlandene i 2020 og 2021 iværksætter tiltag med henblik på at:

                  1.

                  træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå covid-19-pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, styrke sundhedssystemets modstandsdygtighed, herunder ved at afhjælpe den eksisterende mangel på sundhedspersonale og øge udbredelsen af relevante e-sundhedsværktøjer

                  2.

                  afbøde de beskæftigelsesmæssige og sociale konsekvenser af covid-19-krisen og fremme en passende social beskyttelse for selvstændige

                  3.

                  fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, målrette investeringer mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig udvikling af digitale færdigheder, bæredygtig infrastruktur og ren og effektiv produktion og anvendelse af energi, samt målorienteret forskning og innovation

                  4.

                  tage skridt til fuldt ud at adressere de elementer i skattesystemet, der muliggør aggressiv skatteplanlægning, særligt for udgående betalinger, navnlig ved at gennemføre de vedtagne foranstaltninger og sikre effektiviteten heraf, sikre et effektivt tilsyn med og en effektiv håndhævelse af reglerne om bekæmpelse af hvidvask af penge.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2020.

               På Rådets vegne

            J. KLOECKNER

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 301 af 5.9.2019, s. 112.

         (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (7)  Forårsmemorandum 2020 (Voorjaarsnota 2020), indgivet til gennemgang hos det nederlandske Andetkammer af finansminister Wopke Hoekstra den 25. april 2020.

         (8)  EUT C 91I af 20.3.2020, s. 1.

         (9)  Herunder for nystartede virksomheder og vækstvirksomheder med konkurrencedygtige forretningsmodeller, men hvis pengestrøm påvirkes negativt af covid-19-pandemien.

         (10)  Denne nye politiske tilgang har til formål at sætte yderligere skub i investeringerne i FoU med henblik på at nå de langsigtede mål for de vigtigste samfundsmæssige udfordringer, der kan sammenfattes i fire »missioner«: i) energiomstilling og bæredygtighed, ii) landbrug, vand og fødevarer, iii) sundhed og pleje samt iv) sikkerhed. Tilgangen betragtes som en hovedprioritet hvad angår styrkelse af konkurrenceevnen og overvindelse af samfundsmæssige udfordringer (det nederlandske ministerium for økonomiske anliggender og klimapolitik (EZK), 2018, Kamerbrief: Naar Missiegedreven Innovatiebeleid met Impact, Rijksoverheid, Haag).

         (11)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 20. juli 2020 om Østrigs nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2020 2020/C 282/20

text:
               26.8.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/129

      RÅDETS HENSTILLING
      af 20. juli 2020
      om Østrigs nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2020
      (2020/C 282/20)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Østrig ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

                  (2)

                  Den 26. februar 2020 blev landerapporten for 2020 for Østrig offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Østrigs fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019 (3) (»de landespecifikke henstillinger fra 2019«), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Østrigs fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter samt mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Unionen. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

                  (4)

                  Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være strengt forholdsmæssige, nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

                  (5)

                  Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Den generelle undtagelsesklausul som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (4) letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I meddelelsen af 20. marts 2020 fandt Kommissionen i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-pandemien, at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul var opfyldt, og anmodede Rådet om at tilslutte sig denne konklusion. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. De var enige om, at det alvorlige økonomiske tilbageslag kræver en resolut, ambitiøs og koordineret reaktion. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

                  (6)

                  Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af covid-19-pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed, afbøde de socioøkonomiske konsekvenser af pandemien ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger og sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på disse områder. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilvejebringe en tilbagevenden til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet blandt andet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på erfaringerne fra krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og den frie bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere bør de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den nuværende krise har vist, hvor nødvendigt det er at have stærke kriseberedskabsplaner i navnlig sundhedssektoren. Forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger udgør nogle af de centrale elementer for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

                  (8)

                  Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 (5) og (EU) 2020/558 (6) for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Østrig opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder for at hjælpe de personer og brancher, der er mest berørt.

                  (9)

                  Covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis være ujævnt fordelt på tværs af regionerne på grund af forskelle i specialiseringsmønstre, navnlig i regioner, der er stærkt afhængige af turisme. Det indebærer en risiko for at øge de regionale skævheder i Østrig. Da der samtidig er risiko for en midlertidig destabilisering af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne, kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

                  (10)

                  Østrig fremlagde den 14. april 2020 sit nationale reformprogram for 2020 og den 30. april 2020 sit stabilitetssprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (11)

                  Østrig er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af gældsreglen.

                  (12)

                  Ifølge den tekniske ajourføring af stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 0,7 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 til et underskud på 8,0 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 1,9 % af BNP i 2021. Efter at være faldet til 70,4 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til 81,4 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

                  (13)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Østrig truffet rettidige budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 5,0 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter styrkelse af sundhedstjenesterne, nødhjælp til kriseramte virksomheder og arbejdsfordelingsordninger. Østrig har også bebudet foranstaltninger, der, skønt de ikke vil have direkte budgetvirkning, vil bidrage til at give virksomhederne likviditetsstøtte, og som ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 anslås at beløbe sig til 5,0 % af BNP. Disse foranstaltninger omfatter udsættelser af den personlige indkomstskat og af selskabsskatten (2,6 % af BNP) samt lånegarantier (2,4 % af BNP). Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Østrig har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse af 13. marts 2020. En fuldstændig gennemførelse af kriseforanstaltningerne og af finanspolitiske støtteforanstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

                  (14)

                  Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Østrigs offentlige saldo at udgøre –6,1 % af BNP i 2020 og –1,9 % i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at nå op på 78,8 % af BNP i 2020 og 75,8 % af BNP i 2021.

                  (15)

                  Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Østrigs planlagte overskridelse i 2020 af tærsklen for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af Kommissionens analyse, at underskudskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 ikke er blevet opfyldt.

                  (16)

                  Den østrigske regering har truffet hidtil usete foranstaltninger for at få udbredelsen af covid-19 under kontrol. Den har indført strenge regler om karantæne og fysisk distancering og har stillet betydelige midler til rådighed for sundhedssystemet til indkøb af udstyr og forsyninger, styrkelse af laboratoriekapaciteten og styrkelse af medarbejdernes kapacitet. Den primære sundhedspleje er blevet udsat for et ekstraordinært pres på grund af en hidtil uset stigning i behovet for telekonsultationer, lægebesøg og hjemmebesøg. Den hurtige spredning af covid-19 har i høj grad påvirket Østrigs økonomi. Nationale og internationale foranstaltninger til inddæmning af virusset har ramt både efterspørgsels- og udbudssiden, hvilket har ført til en bredt baseret nedgang. BNP forventes derfor at falde med 5,5 % i 2020, hvilket er mere end under den økonomiske og finansielle krise i 2008-2009. På grundlag af det relativt hurtige fald i antallet af nye infektioner var Østrig en af de første medlemsstater, der annoncerede en lempelse af inddæmningsforanstaltningerne i midten af april. For at undgå langvarig økonomisk skade og afbøde krisens beskæftigelsesmæssige og sociale virkninger har regeringen vedtaget en omfattende pakke af foranstaltninger til støtte for den østrigske økonomi (ca. 10 % af BNP). Pakken omfatter en arbejdsfordelingsordning (Kurzarbeit), hvor arbejdstiden kan reduceres med op til 90 % i gennemsnit over en given periode, og arbejdsgiverne får refunderet 80 til 90 % af den ansattes seneste nettoindtægt, afhængigt af den seneste bruttoindtægt. De omfattende foranstaltninger for virksomheder og selvstændige har til formål midlertidigt at forhindre likviditetsproblemer og giver navnlig direkte støtte til hårdt ramte virksomheder og industrier med særlig fokus på små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Dette omfatter overførsler, likviditetsstøtte via lån, garantier, kapitalindsprøjtninger og skatteudsættelser. Ved udformningen og gennemførelsen af disse foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed.

                  (17)

                  Det østrigske sundhedssystem har hidtil haft succes med at håndtere covid-19-pandemien. En udvidelse af de primære og ambulante plejeydelser med fokus på sundhedsfremme og sygdomsforebyggelse vil bidrage til at forbedre befolkningens sundhed yderligere. Omkostningseffektiviteten kan øges ved hjælp af mere effektive offentlige indkøb og generiske lægemidler, samtidig med at høje kvalitetsstandarder opretholdes. Østrigs langtidsplejesystem står over for strukturelle og finanspolitiske udfordringer, som hidtil ikke er blevet ordentligt adresseret. Systemet leverer tjenesteydelser af forholdsvis høj kvalitet, men står over for personaleudfordringer, der bliver endnu mere mærkbare og tydelige under den nuværende krise. Sektoren for langtidspleje er stærkt afhængig af pleje ydet af arbejdstagere fra andre medlemsstater, hvilket understreger behovet for at sikre fri bevægelighed for grænsearbejdere. Desuden kunne et passende lønniveau bidrage til at gøre arbejdet inden for sygepleje mere attraktivt.

                  (18)

                  Skattepolitikken spiller en vigtig rolle for støtten til husholdninger og virksomheder i covid-19-inddæmningsfasen og vil bidrage afgørende til at fremme den økonomiske genopretning efter covid-19-krisen. Østrigs skattemiks er kendetegnet ved en stor skattebyrde på arbejde, mens indtægtspotentialet i formue- og miljørelaterede skatter fortsat i høj grad er uudnyttet, og forbrugsafgifterne kan gøres mere effektive. Skattereformer kan bidrage til at flytte skattemikset i retning af kilder, der er mindre skadelige for inklusiv og bæredygtig vækst, og skabe et solidt grundlag for genopretning. Navnlig en utilstrækkelig anvendelse af afgifter på alkohol og tobak, forurening og ressourceforbrug rummer uudnyttede styrevirkninger og indtægtspotentiale. Det ujævne, men generelt lave energibeskatningsniveau undergraver beskatningens effektivitet som et politisk redskab til at tilskynde til et miljøvenligt forbrug. Navnlig en konsekvent beskatning af CO2-emissioner vil gøre klimavenlige energikilder mere konkurrencedygtige og give finanspolitisk råderum til at reducere de mere forvridende skatter. Højere CO2-relaterede energiafgifter vil bidrage til at internalisere forureningens sociale omkostninger, få forbrugerne til at satse mere på vedvarende energikilder og tilskynde investorerne til at investere i klimavenlige teknologier. Endelig kan en mere udbredt anvendelse af formuerelaterede skatter gøre skattesystemet mere retfærdigt, navnlig i lyset af Østrigs stadig store formueulighed. Navnlig periodiske skatter på ejendom og arv har vist sig at være relativt vækstfremmende og progressive og bør ikke overses, når det drejer sig om at generere skatteindtægter til at genopbygge de offentlige finanser.

                  (19)

                  Mens Østrig klarede sig godt på den sociale resultattavle, der understøtter den europæiske søjle for sociale rettigheder, kan mangler i dækningen medføre manglende indkomstsikring for sårbare grupper under covid-19-krisen, hvilket kan nødvendiggøre yderligere foranstaltninger. Selv om ungdomsarbejdsløsheden stiger, er der især risiko for fattigdom blandt arbejdsløse, langtidsledige, atypiske arbejdstagere og personer født i udlandet. Det er fortsat af afgørende betydning, at der føres en aktiv arbejdsmarkedspolitik, der giver muligheder for livslang læring og opkvalificering. Dårligt stillede studerende, herunder elever med handicap, er særlig ramt i situationer, hvor fjernlæring er nødvendig. Mens ca. 10 % af eleverne under 15 år ikke har adgang til et virtuelt læringsmiljø, har den østrigske regering som reaktion på covid-19-krisen truffet afhjælpende foranstaltninger ved at udstyre udsatte elever med computere. Allerede eksisterende uligheder med hensyn til uddannelsesresultater, der er forbundet med socioøkonomisk baggrund og migrantbaggrund, risikerer imidlertid at blive forværret. En genopretningsstrategi, der forbedrer adgangen til inklusiv førskoleundervisning og børnepasningsordninger af god kvalitet, hvilket påviseligt har afhjulpet sociale svagheder, vil medføre socioøkonomiske fordele på mellemlang og lang sigt og give kvinder mulighed for fuld adgang til arbejdsmarkedet. Den samlede beskæftigelsesfrekvens for kvinder var høj før krisen, men næsten halvdelen af kvinderne arbejdede på deltid (på grund af korte åbningstider for skoler og børnepasningsfaciliteter), hvilket medførte en betydelig ikkejusteret lønforskel mellem mænd og kvinder.

                  (20)

                  Covid-19-støtteforanstaltningernes effektivitet med hensyn til at understøtte hårdt pressede virksomheder, bevare erhvervsmiljøer og undgå insolvens afhænger af, at de gennemføres hurtigt og ubureaukratisk af offentlige myndigheder og mellemmænd. Nystartede virksomheder og vækstvirksomheder kan have behov for specifik støtte, f.eks. i form af at offentlige institutioner køber kapitalandele, og at venturekapitalfonde tilskyndes til at investere mere i sådanne virksomheder. Formålet hermed er at styrke de virksomheder, der har afgørende betydning for genopretningen, men også at undgå et brandudsalg af strategisk vigtige europæiske virksomheder. Hårdt pressede virksomheder, især mindre virksomheder, har ud over finansieringsstøtte behov for et gunstigt erhvervsklima. Administrative byrder og lovgivningstæthed påfører virksomhederne omkostninger, som virksomhederne nu har mindre råd til end nogensinde før. Det at gøre en indsats for at mindske unødvendige byrder og sikre effektive digitale offentlige tjenester er en effektiv måde at sørge for umiddelbar konkret hjælp til virksomhederne uden at belaste skatteyderne. Insolvensreglerne bør udformes med henblik på forebyggelse men også på hurtig afvikling og muligheden for en ny chance. Tvistbilæggelsesnetværk, såsom SOLVIT, hjælper virksomheder i en tid med turbulens på det indre marked og har derfor behov for tilstrækkelige ressourcer.

                  (21)

                  For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, herunder gennem relevante reformer. Disse investeringer vil være mest effektive, når de målrettes til innovation, digitalisering og grøn omstilling med henblik på at øge produktiviteten og sikre en bæredygtig konkurrenceevne. Østrigs forsknings- og udviklingsintensitet har været en af de højeste i Unionen, men landet er sakket agterud i forhold til de førende innovationslande med hensyn til innovationsresultater. Da mange virksomheders forskningsbudgetter nu er under pres, er det endnu vigtigere at omsætte Østrigs forsknings- og udviklingsindsats til videnskabelig topkvalitet og banebrydende innovation, fastholde offentlige investeringer i grundforskning og anvendt forskning og sikre egenkapitalfinansiering til innovative vækstvirksomheder. Digitalisering er fortsat afgørende for åbningen af økonomien og forberedelsen på det »nye normale« efter covid-19-nedlukningen. Den begrænsede udbredelse af digitale teknologier og forretningsmodeller blandt mindre virksomheder udgør en flaskehals for vækst i produktiviteten. Selv om østrigernes digitale færdigheder generelt ligger over EU-gennemsnittet, er der ikke nok studerende, der uddanner sig inden for databehandling, til at besætte alle de ledige stillinger. Større udbredelse af e-handel, telearbejde og digital forvaltning vil for eksempel kræve flere investeringer i infrastruktur (herunder 5G og bredbånd i landdistrikterne) samt mere udstyr og flere færdigheder.

                  (22)

                  Østrigs omstilling til en klimaneutral økonomi vil kræve betydelige private og offentlige investeringer over en længere periode. Østrigs nationale energi- og klimaplan peger på væsentlige udfordringer med hensyn til at nå 2030-målet for drivhusgasemissioner, som ikke er omfattet af Unionens emissionshandelssystem. En forbedring af ressourceproduktiviteten er en vigtig drivkraft for fremtidig vækst, samtidig med at virkningerne på miljøet minimeres. Hvis luftkvalitetsnormer og klimamål skal opfyldes, er det afgørende at begrænse transportrelaterede emissioner. Fremrykning og videreførelse af nye investeringer til støtte for den grønne omstilling vil bidrage til at skabe nye grønne job og kickstarte økonomien, efterhånden som den kommer ud af covid-19-krisestyringstilstand. Investeringer i økoinnovation vil skabe produktivitetsvækst og samtidig mindske Østrigs økologiske fodaftryk. Programmeringen for Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027, som er genstand for et forslag fra Kommissionen, kan hjælpe Østrig med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig i de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020. Det vil sætte Østrig i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.

                  (23)

                  Hvor de landespecifikke henstillinger, der fremgår af denne henstilling (»de landespecifikke henstillinger fra 2020«), har fokus på at imødegå covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019 også reformer, der er væsentlige for at imødegå strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. De landespecifikke henstillinger fra 2019 er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også de landespecifikke henstillinger fra 2019 vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Alle de landespecifikke henstillinger fra 2019 bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af midlerne under samhørighedspolitikken efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med den aktuelle krise.

                  (24)

                  Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over de fremskridt, der er gjort med opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling (»verdensmålene«). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af de landespecifikke henstillinger fra 2020 vil Østrig bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

                  (25)

                  Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien. Østrig bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta, sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne fra 2020 vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater, der har euroen som valuta, under samtidig hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen.

                  (26)

                  Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Østrigs økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020, det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de landespecifikke henstillinger, der er rettet til Østrig i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Østrig, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (27)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Østrigs stabilitetsprogram for 2020, og dets udtalelse (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Østrig i 2020 og 2021 iværksætter tiltag med henblik på at:

                  1.

                  træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå covid-19-pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, forbedre sundhedssystemets modstandsdygtighed ved at styrke folkesundheden og den primære sundhedspleje

                  2.

                  sikre lige muligheder inden for uddannelse og øget digital læring

                  3.

                  sikre en effektiv gennemførelse af likviditets- og støtteforanstaltninger, navnlig for små og mellemstore virksomheder, og mindske den administrative og reguleringsmæssige byrde, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, målrette investeringer mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig mod grundforskning og anvendt forskning samt innovation, bæredygtig transport, ren og effektiv produktion og anvendelse af energi samt

                  4.

                  gøre skattemikset mere effektivt og støttende for inklusiv og bæredygtig vækst.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2020.

               På Rådets vegne

            J. KLOECKNER

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 301 af 5.9.2019, s. 117.

         (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 20. juli 2020 om Polens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2020 2020/C 282/21

text:
               26.8.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/135

      RÅDETS HENSTILLING
      af 20. juli 2020
      om Polens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2020
      (2020/C 282/21)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 26. februar 2020 blev landerapporten for 2020 for Polen offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Polens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019 (3) (»de landespecifikke henstillinger fra 2019«), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Polens fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter samt mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Unionen. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

                  (4)

                  Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være strengt forholdsmæssige, nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

                  (5)

                  Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Den generelle undtagelsesklausul som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (4) letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I meddelelsen af 20. marts 2020 fandt Kommissionen i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-pandemien, at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul var opfyldt, og anmodede Rådet om at tilslutte sig denne konklusion. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. De var enige om, at det alvorlige økonomiske tilbageslag kræver en resolut, ambitiøs og koordineret reaktion. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

                  (6)

                  Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af covid-19-pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed, afbøde de socioøkonomiske konsekvenser af pandemien ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger og sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på disse områder. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilvejebringe en tilbagevenden til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet blandt andet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på erfaringerne fra krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og den frie bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere bør de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren. Forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger udgør nogle af de centrale elementer for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

                  (8)

                  Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 (5) og (EU) 2020/558 (6) for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Polen opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at hjælpe de personer og brancher, der er mest berørt.

                  (9)

                  Covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis blive ujævnt fordelt på tværs af regioner på grund af forskelle i specialiseringsmønstre. Det indebærer en risiko for, at de regionale skævheder i Polen øges. Da der samtidig er risiko for midlertidig destabilisering af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne, kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

                  (10)

                  Polen fremlagde den 29. april 2020 sit nationale reformprogram for 2020 og den 30. april 2020 sit konvergensprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (11)

                  Polen er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten.

                  (12)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Polen sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (7) ikke overstiger 4,2 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af bruttonationalproduktet (BNP). Kommissionens samlede vurdering bekræfter en væsentlig afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasningssti i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2019 og for 2018 og 2019 samlet set. I lyset af aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul er der imidlertid ingen anledning til at tage yderligere skridt over for Polen inden for rammerne af proceduren i forbindelse med væsentlige afvigelser.

                  (13)

                  Ifølge konvergensprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 0,7 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 til et underskud på 8,4 % af BNP i 2020. Efter at være faldet til 46,0 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote at stige til 55,2 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

                  (14)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Polen truffet rettidige budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge konvergensprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 3,2 % af BNP, og de omfatter ydelser til selvstændige erhvervsdrivende og arbejdstagere, der er ansat på atypiske arbejdskontrakter, fritagelse af virksomhederne fra betaling af socialbidrag (de betales af staten) og tilskud til lønninger til visse virksomheder. Polen har også bebudet foranstaltninger, der, skønt de ikke vil have direkte budgetvirkning, vil bidrage til at give virksomhederne likviditetsstøtte, f.eks. lånegarantier. De finanspolitiske virkninger af de budgetmæssige foranstaltninger i konvergensprogrammet afviger især fra Kommissionens prognose som følge af den måde, lån til virksomheder behandles på. I overensstemmelse med myndighedernes meddelelser er Kommissionens prognose fra foråret 2020 baseret på den antagelse, at lån svarende til en forskel på ca. 2¾ procentpoint af BNP vil blive konverteret til tilskud, og de vil derfor blive registreret som udgifter i 2020. Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Polen har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse af 13. marts 2020. En fuldstændig gennemførelse af kriseforanstaltningerne og af finanspolitiske støtteforanstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

                  (15)

                  Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Polens offentlige saldo at udgøre –9,5 % af BNP i 2020 og –3,8 % af BNP i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at forblive under 60 % af BNP i 2020 og 2021.

                  (16)

                  Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Polens planlagte overskridelse i 2020 af tærsklen for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af Kommissionens analyse, at underskudskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 ikke er blevet opfyldt.

                  (17)

                  Med covid-19-udbruddet er Polen blevet presset ind i en ny social og økonomisk situation. For første gang i næsten tre årtier forventes der en recession i 2020. Ifølge de oplysninger, som regeringen har fremlagt, har pandemiens indvirkning på befolkningens sundhed været forholdsvis begrænset, bl.a. på grund af en hurtig vedtagelse af hidtil usete foranstaltninger såsom streng karantæne og krav om at holde afstand. Hidtil har de negative konsekvenser været størst i servicesektoren (herunder transport, detail- og engroshandel og fritid) og i fremstillingsindustrien som følge af forstyrrelser i forsyningskæderne. For at kompensere for de pålagte begrænsninger har regeringen iværksat en række foranstaltninger til en værdi af omkring 9 % af Polens BNP (underskudsforøgende foranstaltninger og likviditetsforanstaltninger), og disse foranstaltninger omfatter EU-finansiering. Nationalbanken understøtter også indsatsen ved at stille likviditet til rådighed. Regeringens støtte fokuserer på stabilisering af økonomien på kort sigt gennem indkomststøtte til lønmodtagere, finansiering til virksomheder, der oplever fald i indtægterne, styrkelse af modstandsdygtigheden og reaktionsevnen i sundhedssektoren og styrkelse af det finansielle system. Støtten omfatter også et investeringsprogram til støtte for den økonomiske genopretning på mellemlang sigt. Offentligheden efterspørger i høj grad politiktiltag, herunder fritagelser for socialsikringsbidrag, ydelser til ansatte i virksomheder, der suspenderer deres aktivitet, og adgang til lån for mikrovirksomheder. Covid-19-pandemien forventes at bidrage til et fald i BNP på 4,3 % i 2020 efterfulgt af en genopretning på 4,1 % i 2021.

                  (18)

                  Covid-19-pandemien har gjort det nødvendigt at indføre hidtil usete foranstaltninger i sundhedssystemet. På sundhedsområdet er der blevet afholdt betydelige udgifter til f.eks. køb af udstyr og forsyninger, forøgelse af hospitals- og laboratoriekapacitet samt styrkelse af den personalemæssige kapacitet. Der er også behov for yderligere ressourcer til at opveje, at andre sundhedsydelser og investeringer udskydes eller omdirigeres. Inden covid-19-udbruddet udgjorde de offentlige udgifter til sundhedssystemet 4,8 % af BNP, hvilket ligger under EU-gennemsnittet på 7 % af BNP i 2018. Dette og en ikke helt optimal tildeling af midler hæmmer driften af sundhedssystemet og adgangen hertil. I 2018 udgjorde andelen af den polske befolkning, der oplyste et uopfyldt behov for lægeundersøgelser, 4,2 %, hvilket er væsentligt højere end de 2 % på EU-plan. Antallet af praktiserende læger og sygeplejersker i forhold til befolkningen er stadig blandt de laveste i Unionen, og fordelingen af sundhedspersonalet er ujævn i landet. Folkesundhed, e-sundhed og primær sundhedspleje, som er afgørende for at forbedre forebyggelse og adgang og gøre systemet modstandsdygtigt over for fremtidige udfordringer, er fortsat underudviklede områder. Pandemien har haft konsekvenser for langtidsplejefaciliteterne, hvor mange af beboerne er i højrisikogruppen.

                  (19)

                  Covid-19-pandemien vil i høj grad påvirke arbejdsmarkedet og vende de seneste års udvikling med faldende arbejdsløshed. Arbejdsløshedsprocenten forventes at stige fra 3,3 % i 2019 til ca. 7,5 % i 2020, og der forventes derefter en svag bedring til 5,3 % i 2021. Denne kortsigtede effekt risikerer at blive mere strukturel på mellemlang sigt, navnlig for sårbare grupper. Den midlertidige arbejdsfordelingsordning kunne være et effektivt værktøj til at bevare job, hvilket kræver tilstrækkelige incitamenter til at få virksomhederne til at benytte sig af den. På trods af den gunstige udvikling før covid-19-krisen er arbejdsmarkedsdeltagelsen for nogle grupper forblevet lav, især for kvinder, lavtuddannede, ældre og personer med handicap og deres omsorgspersoner. Migration fra lande uden for Unionen har bidraget til at afhjælpe manglen på arbejdskraft, men den fortsatte tilstrømning af vandrende arbejdstagere kan blive vanskeliggjort af restriktiv grænsekontrol. Udbredelsen af fleksible arbejdsordninger, herunder hjemmearbejde og fleksibel arbejdstid, navnlig i forbindelse med varig ansættelse, kan derfor bidrage til krisehåndteringen og til at støtte grupper med lavere erhvervsfrekvens i at finde varig beskæftigelse. Dette ville også kunne forbedre arbejdsmarkedets modstandsdygtighed i forbindelse med fremtidige tilbageslag.

                  (20)

                  For at afbøde de sociale konsekvenser af covid-19-pandemien, sikre den sociale samhørighed og støtte den økonomiske genopretning er der behov for betydelige sikkerhedsnet. I de seneste år har Polen iværksat et omfattende program for sociale overførsler, herunder det universelle børnetilskud og den ekstra engangsydelse, som udbetales hvert år til pensionister, til en værdi af næsten 2,5 % af BNP om året. Disse foranstaltninger giver mulighed for bedre målretning af social beskyttelse. Samtidig er de sociale ydelsers dækning lav for dem med de laveste indkomster. Den største stigning i ekstrem fattigdom blev i forbindelse med undersøgelsen af husstandsbudgetter i 2019 observeret for personer eller familier, der levede af ydelser (herfra undtaget pensioner og invalidepension), hvilket var et tegn på svagheder i det sociale sikringssystem. Hertil kommer, at ikke alle former for arbejdskontrakter giver adgang til social beskyttelse som f.eks. tilstrækkelig arbejdsløshedsunderstøttelse, barselsydelser og ydelser ved sygdom og invaliditet. Nogle af de arbejdstagere, der er berørt af kriseforanstaltningerne, er derfor mere sårbare og risikerer at blive ramt af fattigdom. Desuden ligger mindsteindkomstydelserne under EU-gennemsnittet.

                  (21)

                  Den pludselige suspendering af undervisningen på alle uddannelsesniveauer har skabt udfordringer i uddannelsessystemet i forbindelse med at levere fjernundervisning. For at forhindre voksende ulighed er det afgørende at sikre, at alle elever og studerende, navnlig fra ringere sociale kår, kan få adgang til fjernundervisning. I 2018 boede 330 000 elever og studerende imidlertid i husholdninger, hvor der ikke var en computer med internetadgang. En stor del af lærerne mangler færdighederne til at undervise digitalt. Samtidig er det svært for mange forældre at understøtte digital læring og undervisning i hjemmet. En fortsættelse af foranstaltningerne med henblik på at udstyre skoler og lærere med digital infrastruktur og onlineundervisningsmateriale vil løse nogle af disse problemer og sikre kvaliteten. Covid-19-krisen viser, at der ligger en generel strukturel udfordring i udbredelsen af digitale færdigheder, idet næsten halvdelen af den voksne befolkning mangler grundlæggende digitale færdigheder, og den generelle deltagelse i læringsaktiviteter blandt voksne er lavere end EU-gennemsnittet. De seneste reformer af erhvervsuddannelserne har ikke skabt incitamenter nok for arbejdsgiverne til at deltage deri, og uddannelse på arbejdspladsen finder ikke sted i tilstrækkelig grad. Begyndende mangel på lærere viser, at der er behov for at gøre lærergerningen mere attraktiv.

                  (22)

                  Covid-19-udbruddet har i alvorlig grad påvirket arbejdsvilkårene for virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder (»SMV'er«) og mikrovirksomheder. Det er en udfordring at tilbyde hjemmearbejde, og kun en tiendedel af de polske virksomheder er tilstrækkeligt digitaliserede til, at de hurtigt kan tilpasse sig nye forhold. En af de væsentligste udfordringer i forbindelse med digitaliseringen af SMV'erne er et lavt digitalt færdighedsniveau blandt ejere, ledere og ansatte. Anvendelsen af digitale teknologier i den offentlige forvaltning er afgørende for at sikre leveringen af statslige tjenester og styringen af de tiltag, der er nødvendige for at overvåge og håndtere krisen. Samtidig reducerer effektive digitale offentlige tjenester unødvendige reguleringsmæssige og administrative byrder, hvilket kan være afgørende i genopretningsfasen.

                  (23)

                  For at afbøde virkningerne af covid-19-krisen har den polske regering ydet betydelig likviditetsstøtte ved hjælp af garantier, lån og betingede tilskud til de berørte virksomheder, og i den forbindelse er der fokus på SMV'er og mikrovirksomheder. Regeringsforanstaltningerne støttes af Polens nationalbank, bl.a. gennem et program for opkøb af statsobligationer på det sekundære marked og betydelige rentenedsættelser. En effektiv og hurtig gennemførelse af disse foranstaltninger og deres effektive omsætning i de finansielle mellemled er af afgørende betydning for at hjælpe erhvervslivet på vej og fremme genopretningen. Ved udformningen og gennemførelsen af disse foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed og overvåge det finansielle systems stabilitet. Muligheden for at udskyde betalingen af skatter og sociale bidrag og for at fremrykke offentlige myndigheders kontraktmæssige betalinger bidrager også til at forbedre cashflowet i de berørte virksomheder.

                  (24)

                  For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, herunder gennem relevante reformer. Polen har en kulstofintensiv økonomi, og luftkvaliteten ligger blandt de laveste i Unionen og giver anledning til betydelige miljø- og helbredsmæssige bekymringer. Det er derfor af afgørende betydning, at der planlægges og vedtages ambitiøse foranstaltninger med henblik på rettidig overgang til ren energi i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt og den nationale energi- og klimaplan. Selv om udbredelsen af fibernet i Polen ligger over EU-gennemsnittet, og der er gjort betydelige fremskridt inden for udbredelsen af ultrahurtigt bredbånd i de foregående år, er Polen stadig langt fra at nå sine mål for konnektivitet. Genopretningen vil yderligere kunne fremmes gennem betydelige investeringer i bæredygtig transportinfrastruktur for at forbedre konnektiviteten mellem perifere områder og centre for økonomisk aktivitet. Polen vil i stigende grad skulle støtte sig til videnskab og innovation for at sikre langsigtet bæredygtig økonomisk vækst og konkurrenceevne. De generelle udgifter til forskning og udvikling i forhold til BNP ligger fortsat under EU-gennemsnittet, og selv om der er gjort synlige fremskridt med hensyn til mange dele af politiksammensætningen i landets innovationsøkosystem, er manglende samarbejde mellem videnskab og erhvervsliv fortsat en hindring på Polens vej til at styrke innovationen. Programmeringen for Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027, som er genstand for et forslag fra Kommissionen, kan hjælpe Polen med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig i de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020. Det vil sætte Polen i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.

                  (25)

                  Stabile og forudsigelige rammevilkår for erhvervslivet og et gunstigt investeringsklima vil spille en vigtig rolle i forbindelse med den økonomiske genopretning efter pandemien. Retssystemets uafhængighed, effektivitet og kvalitet er afgørende elementer i denne henseende. Retssikkerhed, herunder adgang til uafhængige domstole, og tillid til kvaliteten og forudsigeligheden af regulering og institutioner er også afgørende faktorer for det indre markeds funktion og for at sikre Polens stilling i de europæiske forsyningskæder efter pandemien. Ud over de betænkeligheder med hensyn til retsstatstilstanden i Polen, som Kommissionen i længere tid har påpeget, og hvoraf et vist antal allerede er blevet behandlet i EU-Domstolens afgørelser, giver den seneste udvikling anledning til yderligere bekymring med hensyn til, hvordan den polske og Unionens retsorden fungerer.

                  (26)

                  Velfunderede og stabile lovgivningsmæssige rammer er grundlaget for vedvarende økonomisk vækst og private investeringer. Manglen på passende høringer af offentligheden og arbejdsmarkedets parter har en skadelig indvirkning på stabiliteten og robustheden i erhvervsklimaet og på lovgivningskvaliteten. Offentlige høringer er blevet gjort obligatoriske for de lovforslag, som ministerrådet fremsætter, hvorimod de enten ikke gennemføres eller ikke er obligatoriske for de forslag, der benytter alternative spor som f.eks. fremsættelse ved parlamentsmedlemmer. Denne uoverensstemmelse virker yderligere tyngende på kvaliteten af den deraf følgende lovgivning. Desuden er der sket en forringelse af den sociale dialog, hvilket især skyldes fraværet af høringer i den politiske beslutningsproces eller meget korte høringer. Sikring af tilstrækkelig tid til høringer, større hensyntagen til interessenternes holdninger til love og politikdokumenter og minimering af antallet af love, der er undtaget fra høringer, vil styrke inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og bidrage til at forbedre kvaliteten af lovgivningen. Rådet for social dialog udgør en institutionel ramme for den sociale trepartsdialog. Lovbestemmelser vedtaget i april 2020 svækker imidlertid arbejdsmarkedets parters uafhængighed i rådet for social dialog, og det betyder, at den sociale dialog i landet risikerer at blive yderligere forringet.

                  (27)

                  Hvor de landespecifikke henstillinger, der fremgår af denne henstilling (»de landespecifikke henstillinger fra 2020«), har fokus på at imødegå covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019 også reformer, der er væsentlige for at imødegå strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. De landespecifikke henstillinger fra 2019 er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også de landespecifikke henstillinger fra 2019 vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Alle de landespecifikke henstillinger fra 2019 bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af midlerne under samhørighedspolitikken efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med den aktuelle krise.

                  (28)

                  Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over de fremskridt, der er gjort med opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling (»verdensmålene«). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af de landespecifikke henstillinger fra 2020 vil Polen bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

                  (29)

                  Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Polens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2020, det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de landespecifikke henstillinger, der er rettet til Polen i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Polen, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (30)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Polens konvergensprogram for 2020, og dets udtalelse (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Polen i 2020 og 2021 iværksætter tiltag med henblik på at:

                  1.

                  træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå covid-19-pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, øge sundhedssystemets modstandsdygtighed, tilgængelighed og effektivitet, herunder ved at stille tilstrækkelige ressourcer til rådighed og fremskynde indførelsen af e-sundhedstjenester

                  2.

                  afbøde krisens indvirkning på beskæftigelsen, navnlig ved at forbedre mulighederne for fleksible arbejdsordninger og for arbejdsfordelingsordninger, målrette sociale ydelser bedre og sikre adgangen dertil for dem, der har behov, forbedre digitale færdigheder, fremme den digitale omstilling i virksomhederne og i den offentlige forvaltning

                  3.

                  fortsætte indsatsen for at sikre adgang til finansiering og likviditet for virksomheder, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, fokusere investeringerne på den grønne og den digitale omstilling, navnlig på digital infrastruktur, ren og effektiv produktion og anvendelse af energi samt bæredygtig transport, og bidrage til en gradvis dekarbonisering af økonomien, herunder i kulregionerne, samt

                  4.

                  forbedre investeringsklimaet, navnlig ved at sikre retsvæsenets uafhængighed, sikre effektive offentlige høringer og inddragelse af arbejdsmarkedets parter i den politiske proces.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2020.

               På Rådets vegne

            J. KLOECKNER

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 301 af 5.9.2019, s. 123.

         (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (8)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.