title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0288

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010  /* SEK/2007/0288 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 7.3.2007SEK(2007) 288 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGENEREL BAGGRUNDStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Belgiens første stabilitetsprogram blev forelagt i december 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 15. marts 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Belgiens stabilitetsprogram, der blev forelagt den 13. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater de seneste ti år2.  den seneste vurdering af landets stilling under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og3.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra december 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterMed udgangspunkt i en analyse af udviklingen de seneste ti år kan det konkluderes, at de økonomiske konjunkturer i Belgien i alt væsentligt følger konjunkturerne i euroområdet, og at væksten i Belgien ligger på niveau med væksten i euroområdet. Denne konstatering er vigtig, eftersom der i samme tidsrum er blevet gennemført en finanspolitisk konsolidering i Belgien, der er gået videre end den finanspolitiske konsolidering i euroområdet som helhed, og som her bragt en lang periode med store budgetunderskud til ende. Siden 2000 har Belgien satset på at fastholde et offentligt budget i balance (eller akkumulere overskud, hvilket dog ikke er lykkedes hidtil), men landet må fortsat gribe til engangsforanstaltninger for at nå dette mål. Den indenlandske efterspørgsel og forbrugertilliden er blevet tilgodeset af et skarpt fald i den offentlige gældskvote. I løbet af de sidste ti år er husholdningernes opsparingskvote faldet fra omkring 20 % i 1995 til omtrent 13 % i 2005. Nettoeksporten har også bidraget positivt til den økonomiske vækst, men Belgiens betydelige tab af markedsandele kan på lang sigt true såvel beskæftigelsen som væksten. Belgiens svage resultater på eksportfronten hænger til en vis grad sammen med landets eksportstruktur, men skyldes også de høje arbejdsomkostninger. Erhvervsfrekvensen (især for ældre arbejdstagere) er en af de laveste i euroområdet, bl.a. fordi retten til arbejdsløshedsunderstøttelse ikke er tidsbegrænset, der stilles kun få krav til de ældre ledige om at gøre en aktiv jobsøgningsindsats, og der findes fordelagtige førtidspensioneringsordninger.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. februar 2006 afgav Rådet udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet for perioden 2005-2009. Rådet var af den opfattelse, "at budgetstillingen alt i alt er sund, og at den fortsatte gældsnedbringelse fra det stadig høje niveau, der er planlagt i programmet, er et eksempel på en finanspolitik, der stemmer overens med pagten. Afhængigheden af enkeltstående foranstaltninger i periodens begyndelse understreger behovet for en strukturel konsolidering, der er stærkest i begyndelsen". Rådet opfordrede Belgien "til at overveje foranstaltninger for at undgå en forværring af den strukturelle saldo i 2006 og til at gennemføre de påkrævede foranstaltninger for at nå de ambitiøse budgetmål i de efterfølgende år".Kommissionens vurdering af det nationale reformprogramRapporten om udmøntning af Belgiens nationale reformprogram inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse blev forelagt den 16. oktober 2006. I det nationale reformprogram peges der på følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: sikre holdbare offentlige finanser, mindske arbejdsomkostningerne, indrette et mere dynamisk arbejdsmarked, stimulere økonomien gennem investeringer og reformer, forbedre socialsikringssystemet og synergieffekten mellem miljøbeskyttelse og vækst.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i den årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Belgien gør gode fremskridt med gennemførelsen og udvidelsen af sit nationale reformprogram for 2005-2008. Skønt befolkningens aldring udgør en vis risiko for holdbarheden i de offentlige finanser, føres der som helhed en hensigtsmæssig politik. Trods moderate fremskridt på forsknings- og udviklingsområdet er Belgien i færd med at gennemføre de bebudede foranstaltninger på det mikroøkonomiske område og udbygge de aktuelle reformer med henblik på at forøge investeringerne. På beskæftigelsesområdet tegner der sig et mere nuanceret billede, og der er behov for at tage særlige skridt for at overholde de EU-dækkende beskæftigelsesmål, særlig for ældre personer.Med henvisning til de påviste stærke og svage punkter blev Belgien opfordret til at tage yderligere skridt med henblik på at sænke skatten på arbejde og mindske de regionale forskelle i ledigheden.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Belgiens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2010RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:4.  Den [27. marts 2007] gennemgik Rådet Belgiens opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2010 [6].5.  I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes væksten i BNP i faste priser at falde fra 2,7 % i 2006 til i gennemsnit 2,2 % i resten af programperioden. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser. Programmets inflationsfremskrivninger forekommer også realistiske.6.  I 2006 forventes det offentlige underskud at udgøre 0,2 % af BNP i henhold til Kommissionens prognoser fra efteråret 2006, mens der i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet blev satset på et budget i balance. Konjunkturforholdene i 2006 blev langt gunstigere end forventet i den forrige opdatering, og udgifterne udviklede sig stort set som forventet, men de offentlige indtægter blev lavere end forventet (især som følge af en undervurdering af effekten af den sidste fase af skattereformen fra 2001, der manifesterede sig i anden halvdel af 2006). Med det formål at kompensere for (en del af) indtægtsmankoen og skabe balance på budgettet, blev der i højere grad gjort brug af engangsforanstaltninger. Derfor forværredes den strukturelle saldo (dvs. det konjunkturkorrigerede underskud ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) i 2006.7.  Programmets mellemfristede budgetstrategi tager først og fremmest sigte på at sikre et konstant fald i den fortsat høje gældskvote (på omkring 90 % i 2006) til under 75 % af BNP i 2010 via en gradvis opbygning af nominelle budgetoverskud (fra 0,3 % af BNP i 2007 til 0,9 % i 2010) og derved forberede de offentlige finanser på de fremtidige konsekvenser af befolkningens aldring. Det primære overskud, som har været faldende siden 2001 (hvor det udgjorde 7 % af BNP), forventes at stabilisere sig omkring 4,1 % af BNP. Tilpasningen skyldes næsten udelukkende en reduktion i de offentlige udgifter (på 1¼ procentpoint af BNP mellem 2006 og 2010). Reduktionen i udgifterne stammer først og fremmest fra faldende renteudgifter (¾ procentpoint) takket være den konstante mindskelse af gælden, men opvejes delvist af et fald i de offentlige indtægter (½ procentpoint). Efter 2007 afspejler programmets fremskrivninger stort set en uændret politik, skønt programmet også (implicit) giver forventninger om, at der vil blive truffet yderligere engangsforanstaltninger for at nå de finanspolitiske mål. Denne strategi svarer stort set til strategien i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet inden for rammerne af et stort set uændret makroøkonomisk scenario.8.  Da programmet ikke indeholder oplysninger om brugen af engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger efter 2007, kan den strukturelle saldo fra og med 2008 ikke beregnes med udgangspunkt i oplysningerne i programmet. Forudsat at den relative virkning af engangsforanstaltninger forbliver uændret efter 2007, forventes den strukturelle saldo beregnet efter den i fællesskab aftalte metode at blive forbedret fra omkring -0,4 % af BNP i 2006 til 0,7 % ved udgangen af programperioden. Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet lyder den mellemfristede målsætning (MTO) for budgetstillingen på et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP, der ifølge programmet vil være på plads i 2008, forudsat at virkningen af engangsforanstaltningerne ikke overskrider 0,4 % af BNP. Det er et år senere end forventet i den forrige opdatering. Eftersom denne MTO er mere krævende end minimumsbenchmarken (et underskud på omkring 1¼ % af BNP), skulle overholdelsen heraf sikre en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargin mod et uforholdsmæssigt stort underskud. MTO ligger inden for de grænser, der er angivet for deltagerne i euroområdet og ERM II i stabilitets- og vækstpagten og i adfærdskodeksen, og den er mere krævende, end hvad der er nødvendigt set i forhold til gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.9.  Budgetresultatet kan blive en anelse dårligere end forventet i programmet. Det gælder især for 2007, fordi budgettet forekommer at være noget optimistisk og undertiden indeholder utilstrækkelige oplysninger om de påtænkte foranstaltninger (herunder engangsforanstaltningerne med hensyn til salg af fast ejendom eller overtagelsen af pensionsforpligtelser fra offentlige selskaber, som ikke er nærmere præciseret). Belgien har generelt haft held med at overholde de nominelle budgetmål, men der synes at være behov for ekstra foranstaltninger for at nå målet for 2007. Skønt det er almindelig praksis i Belgien at gennemføre betydelige ændringer af budgettet i løbet af året, vil disse blive forsinket som følge af det planlagte parlamentsvalg i juni 2007. Et dårligere resultat i 2007 end planlagt vil også smitte af på resultatet de efterfølgende år. Fra og med 2008 er der også risiko for, at engangsforanstaltninger, der er udløbet, ikke erstattes af strukturelle foranstaltninger.10.  På baggrund af denne risikovurdering kan det vise sig, at budgetstillingen i programmet ikke vil være tilstrækkelig til at opfylde MTO i 2008 som forventet i programmet. Men som nævnt ovenfor er MTO mere krævende, end hvad der er nødvendigt set i forhold til gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt. Budgetstrategien forekommer at være tilstrækkelig til at opnå en strukturel saldo, der kan betragtes som passende i henhold til pagten fra og med 2008. Desuden synes budgetsaldoen i programmet at sikre en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargin mod overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale konjunkturforhold i hele programperioden. Tilpasningstempoet i retning af programmets MTO bør øges for at være på linje med stabilitets- og vækstpagten, der præciserer, at medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, skal sikre en årlig forbedring i deres strukturelle saldo på 0,5 % af BNP som benchmark, og at de skal gøre en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider. Når henses til de forskellige risikofaktorer, kan tilpasningen i retning af MTO blive mindre end benchmarken allerede i 2007, og den vil derefter komme til at foregå i et langt langsommere tempo, skønt Belgien ikke synes at befinde sig i økonomiske nedgangstider.11.  I henhold til programmet udgjorde den offentlige gæld 87,7 % af BNP i 2006, men dette tal tager ikke højde for overtagelsen af jernbaneselskabet SNCB's gæld i 2005, der ifølge Eurostat forøger den offentlige gæld med 1,7 % af BNP samme år. Derfor skønner Kommissionens tjenestegrene, at den offentlige bruttogæld udgjorde 89,4 % af BNP i 2006, hvilket fortsat ligger langt over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP, om end den har været kraftigt faldende de seneste mange år. Ifølge programmet forventes der et hurtigt fald i gældskvoten med omkring 15 procentpoint over programperioden. I betragtning af risikovurderingen og især ovennævnte risici med hensyn til budgetmålene vil udviklingen i gældskvoten sandsynligvis blive en anelse mindre gunstig end forventet i programmet. Gældskvoten synes dog fortsat at ville falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien i løbet af programperioden.12.  De langsigtede budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring i Belgien ligger over EU-gennemsnittet, hvilket navnlig skyldes en stor stigning i pensionsudgifterne opgjort som en andel af BNP over de kommende årtier. Den indledende budgetstilling med et stort primært overskud, der ganske vist er mindre end i 2005, bidrager til at svække de forventede langsigtede budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring, men den er ikke tilstrækkelig stærk til helt at dække den betydelige stigning i udgifterne. Desuden overskrider den aktuelle bruttogæld klart traktatens referenceværdi, om end den er faldende. For at sikre et støt fald i gældskvoten er der behov for at fastholde et stort primært overskud i en lang periode, som vil bidrage til at mindske risikoen for holdbarheden i de offentlige finanser. Alt i alt synes Belgien at stå over for en mellemstor risiko med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed.13.  Stabilitetsprogrammet indeholder ingen kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra oktober 2006 om udmøntningen af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det indeholder heller ingen systematiske oplysninger om de direkte budgetomkostninger eller besparelser forbundet med de væsentligste dele af det nationale reformprogram, men programmets budgetfremskrivninger synes at tage hensyn til de følger, som foranstaltningerne i reformprogrammet vil få for de offentlige finanser. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der lægges op til i stabilitetsprogrammet, synes at være i overensstemmelse med foranstaltningerne i det nationale reformprogram. Navnlig er der ifølge begge programmer planer om gradvist at gennemføre "generationspagten" (en samlet plan, der skal forøge beskæftigelsen og forbedre socialsikringen), sænke skatten på arbejde og træffe foranstaltninger, der kan stimulere forskning og iværksætteri.14.  Budgetstrategien i programmet er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.15.  Hvad angår de oplysninger, der kræves i henhold til adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammer, er der visse huller i programmets obligatoriske og fakultative data[7].Den overordnede konklusion er, at den vedvarende mindskelse af den fortsat store offentlige gæld udgør et eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med pagten. Skønt der ifølge programmet gradvist vil blive opbygget overskud på de offentlige finanser (især takket være faldende renteudgifter) med udgangspunkt i et budget i balance i nominelle termer, er der risiko for, at de budgetmæssige målsætninger ikke vil blive opfyldt. Ikke desto mindre forventes den mellemfristede målsætning at blive opfyldt i programperioden.Med henvisning til ovenstående vurdering opfordres Grækenland til:(i) at sikre, at budgetmålet for 2007 overholdes, og derefter øge tilpasningstempoet i retning af den mellemfristede målsætning ved bl.a. at gøre mindre brug af engangsforanstaltninger(ii) i betragtning af det meget høje gældsniveau og den forventede stigning i de aldersbetingede udgifter at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt ved i det mindste at opfylde den mellemfristede målsætning og tage skridt til at mindske udgifterne forbundet med befolkningens aldring yderligere.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Realt BNP (% ændring) | SP dec. 2006 | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |KOM nov. 2006 | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | - | - |SP dec. 2005 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | - |HICP-inflation (%) | SP dec. 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |KOM nov. 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | - | - |SP dec. 2005 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | SP dec. 20061 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |KOM nov. 20065 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | - | - |SP dec. 20051 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | SP dec. 2006 | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |KOM nov. 2006 | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | - | - |SP dec. 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | - |Primær saldo (% af BNP) | SP dec. 2006 | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |KOM nov. 2006 | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | - | - |SP dec. 2005 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP dec. 20061 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |KOM nov. 2006 | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | - | - |SP dec. 20051 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | - |Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP dec. 20063 | - | -0,4 | 0,1 | - | - | - |KOM nov. 20064 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | - | - |SP dec. 2005 | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | - |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP dec. 2006 | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |KOM nov. 2006 | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | - | - |SP dec. 2005 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | - |Anm.: |1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. |2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i rækkerne ovenover), ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger |3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra programmet (0,6 % af BNP i 2006 og 0,4 % i 2007; alle underskudsformindskende). Programmet indeholder ingen oplysninger om brugen af engangsforanstaltninger i andre år. |4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (2,0 % af BNP i 2005, underskudsforøgende; 0,8 % i 2006 og 0,1 % i 2007, begge underskudsformindskende). |5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på 2,2 %, 2,3 %, 2,3 % og 2,2 % i årene 2005-2008. |* 2005-programmets tal for underskud og gæld er ikke i overensstemmelse med ENS95. Den 23. oktober 2006 ændrede Eurostat de af Belgien indberettede tal for det offentlige underskud og den offentlige gæld med henvisning til, at staten (FIF/FSI - Fonds de l'infrastructure ferroviaire/Fonds voor spoorweginfrastructuur) havde overtaget jernbaneselskabet SNCB/NMBS' gæld på 7 400 mio. EUR (2,5 % af BNP) i 2005 (se Eurostats pressemeddelelse nr. 139/2006). I henhold til ENS95-reglerne er virkningen for det offentlige underskud i 2005 af samme størrelsesorden. Virkningen for den offentlige gæld ultimo 2005 udgør 5 200 mio. EUR (1,7 % af BNP, når henses til en delvis tilbagebetaling i løbet af året). De data for 2005, der er markeret med en asterisk, er data ændret af Eurostat. Data vedrørende gæld, der for årene 2006-2010 er markeret med en asterisk, er blevet "mekanisk" justeret af Kommissionens tjenestegrene for at overholde ENS95. Justeringen af tallene for den offentlige gæld bygger på en teknisk formodning om, at FIF/FSI's gæld forbliver uændret. |Kilde: |Stabilitetsprogrammet (SP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd i foråret: "Gennemførelse af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Opdateringen blev forelagt næsten to uger efter den 1. december, som er den frist, der er fastsat i adfærdskodeksen.[7] Programmets fremskrivninger af det offentlige underskud og den offentlige gæld inkluderer ikke virkningerne af overtagelsen af jernbaneselskabet SNCB's gæld i 2005 som fastslået af Eurostat den 23. oktober 2006. Programmet indeholder heller ingen oplysninger om brugen af engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i 2008-2010.


Vigtig juridisk meddelelse

|

31999H0519

1999/519/EF: Rådets henstilling af 12. juli 1999 om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)

EF-Tidende nr. L 199 af 30/07/1999 s. 0059 - 0070

RÅDETS HENSTILLINGaf 12. juli 1999om begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)(1999/519/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 152, stk. 4, andet afsnit,som henviser til forslag fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Ifølge traktatens artikel 3, litra p), skal Fællesskabets virke indebære et bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau; traktaten indeholder endvidere bestemmelser om beskyttelse af arbejdstagernes og forbrugernes sundhed;(2) Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning af 5. maj 1994 om bekæmpelse af gener i forbindelse med ikke-ioniserende stråling(2) Kommissionen til at foreslå forskriftsmæssige foranstaltninger, der tager sigte på at begrænse arbejdstagernes og befolkningens eksponering for ikke-ioniserende stråling;(3) der findes minimumsforskrifter i Fællesskabet for beskyttelse af arbejdstageres sikkerhed og sundhed for så vidt angår elektromagnetiske felter i forbindelse med arbejde ved skærmterminaler(3); der er iværksat foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer(4), ifølge hvilke arbejdsgiverne bl.a. har pligt til at vurdere aktiviteter, der indebærer en særlig risiko for eksponering for ikke-ioniserende stråling; der er stillet forslag til minimumsforskrifter for beskyttelse af arbejdstagere mod fysiske agenser(5), som omfatter foranstaltninger mod ikke-ioniserende stråling; denne henstilling omhandler derfor ikke beskyttelse af arbejdstagere mod eksponering for elektromagnetiske felter på arbejdsstedet;(4) befolkningen i Fællesskabet skal beskyttes mod kendte sundhedsskadelige virkninger, der kan skyldes eksponering for elektromagnetiske felter;(5) foranstaltninger vedrørende elektromagnetiske felter bør sikre alle Fællesskabets borgere et højt beskyttelsesniveau; medlemsstaternes bestemmelser på området bør tage udgangspunkt i alment accepterede rammer for at bidrage til at sikre en ensartet beskyttelse i hele Fællesskabet;(6) ifølge subsidiaritetsprincippet kan nye foranstaltninger på et område, der ikke hører ind under Fællesskabets enekompetence, f.eks. beskyttelse af befolkningen mod ikke-ioniserende stråling, kun træffes af Fællesskabet, hvis målene for den påtænkte handling på grund af dennes omfang eller virkninger bedre kan gennemføres af Fællesskabet end af medlemsstaterne;(7) foranstaltninger til begrænsning af befolkningens eksponering for elektromagnetiske felter bør afvejes mod de sundheds- og sikkerhedsmæssige fordele, som apparater, der fremkalder elektromagnetiske felter, i øvrigt har for livskvaliteten inden for områder som telekommunikation, energi og offentlig sikkerhed;(8) der er behov for, at der i henstillinger fra Rådet til medlemsstaterne fastsættes fællesskabsrammer for eksponering for elektromagnetiske felter med det formål at beskytte befolkningen;(9) målet med denne henstilling er at beskytte befolkningens sundhed, og henstillingen gælder derfor navnlig for steder, hvor enkeltpersoner opholder sig i væsentlig tid set i forhold til de virkninger, denne henstilling omfatter;(10) fællesskabsrammerne, som henviser til den foreliggende omfattende videnskabelige dokumentation, skal baseres på bedste foreliggende videnskabelige data og rådgivning på området og bør omfatte basisrestriktioner og referenceniveauer for eksponering for elektromagnetiske felter, idet der gøres opmærksom på, at kun kendte virkninger er lagt til grund for de anbefalede eksponeringsgrænser; International Commission on Non-Ionising Radiation Protection (ICNIRP) har rådgivet om dette spørgsmål, og Den Videnskabelige Styringskomité i Kommissionen har givet sin tilslutning til denne rådgivning; fællesskabsrammerne skal med jævne mellemrum revideres og vurderes på grundlag af ny viden og udviklingen inden for teknologi og anvendelse af kilder og praksis vedrørende anvendelsen, som giver anledning til eksponering for elektromagnetiske felter;(11) sådanne basisrestriktioner og referenceniveauer bør gælde for al stråling fra elektromagnetiske felter, undtagen optisk stråling og ioniserende stråling; for så vidt angår optisk stråling er der fortsat behov for, at den relevante videnskabelige information og rådgivning overvejes; for så vidt angår ioniserende stråling findes der i forvejen fællesskabsbestemmelser;(12) med henblik på vurdering af overholdelsen af basisrestriktionerne i denne henstilling bør de nationale og europæiske standardiseringsorganer (f.eks. Cenelec og CEN) tilskyndes til at udarbejde standarder for konstruktion og afprøvning af udstyr inden for rammerne af Fællesskabets bestemmelser;(13) tilslutning til de anbefalede restriktioner og referenceniveauer bør sikre et højt beskyttelsesniveau vedrørende kendte sundhedseffekter, der kan skyldes eksponering for elektromagnetiske felter, men udelukker ikke nødvendigvis interferens med eller påvirkning af funktionen af medicinsk udstyr, såsom metalproteser, pacemakere og defibrillatorer, øresneglsimplantater og andre implantater; der kan opstå interferens med pacemakere ved niveauer, som ligger under de anbefalede referenceniveauer, og der bør derfor træffes forholdsregler, som dog ligger uden for denne henstillings anvendelsesområde, men er omfattet af lovgivningen om elektromagnetisk kompatibilitet og medicinsk udstyr;(14) i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet omfatter denne henstilling generelle principper og metoder vedrørende beskyttelse af enkeltpersoner, mens det er medlemsstaternes opgave at fastsætte nærmere regler for kilder og praksis vedrørende anvendelsen, der kan medføre eksponering for elektromagnetiske felter, og afgøre, om eksponeringsforholdene for enkeltpersoner er erhvervsrelaterede i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne om beskyttelse af arbejdstageres sikkerhed og sundhed;(15) medlemsstaterne kan i overensstemmelse med traktaten fastsætte et højere beskyttelsesniveau end det, der er fastsat i denne henstilling,(16) der bør på nationalt plan og på fællesskabsplan udarbejdes rapporter om medlemsstaternes foranstaltninger på området, uanset om de er bindende, og om hvordan der er taget hensyn til denne henstilling;(17) for at øge opmærksomheden for risici ved og beskyttelsesforanstaltninger mod elektromagnetiske felter bør medlemsstaterne fremme oplysning og praktisk vejledning på området, navnlig med hensyn til udformning, montering eller anvendelse af udstyr med henblik på at opnå, at eksponeringsniveauerne ikke overstiger de anbefalede restriktioner;(18) der bør lægges vægt på at opnå kommunikation og forståelse af risici i forbindelse med eksponering for elektromagnetiske felter under hensyntagen til befolkningens opfattelse af sådanne risici;(19) medlemsstaterne bør tage hensyn til de fremskridt, der er sket inden for videnskabelig viden og teknologi med hensyn til beskyttelse mod ikke-ioniserende stråling, idet der tages hensyn til sikkerhedsaspektet, og de bør jævnligt gennemføre undersøgelse og kontrol ved med jævne mellemrum at foretage en vurdering på grundlag af retningslinjer fra kompetente internationale organisationer som f.eks. International Commission on Non-Ionising Radiation Protection,HENSTILLER:I. at medlemsstaterne i forbindelse med denne henstilling tillægger de fysiske størrelser, der er omhandlet i bilag I, punkt A, den værdi, der er fastlagt deri,II. at medlemsstaterne med henblik på at sikre et højt niveau for sundhedsbeskyttelse mod eksponering for elektromagnetiske felter:a) vedtager en ramme for basisrestriktioner og referenceniveauer på grundlag af bilag I, punkt Bb) i overensstemmelse med denne ramme træffer foranstaltninger med hensyn til kilder og praksis vedrørende anvendelsen, der medfører, at befolkningen eksponeres for elektromagnetiske felter over længere eksponeringstid, med undtagelse af eksponering i medicinsk øjemed, hvor farerne og fordelene ved en eksponering, som overstiger basisrestriktionerne, må afvejesc) søger at sikre overholdelse af de basisrestriktioner, der er omhandlet i bilag II, med hensyn til befolkningens eksponering,III. at medlemsstaterne for at lette og fremme overholdelse af basisrestriktionerne i bilag II:a) tager hensyn til de referenceniveauer, der er omhandlet i bilag III, vedrørende vurdering af eksponering eller, hvor sådanne findes, til europæiske eller nationale standarder, der er baseret på aftalte, videnskabeligt beviste måle- og beregningsmetoder til vurdering af overensstemmelse med basisrestriktionerne, i det omfang de er anerkendt af medlemsstatenb) i overensstemmelse med formlerne i bilag IV foretager en vurdering af forhold, hvor der er tale om kilder med mere end én frekvens, med hensyn til både basisrestriktioner og referenceniveauerc) hvor det er relevant, kan tage hensyn til andre kriterier såsom eksponeringens varighed, hvilke dele af kroppen der eksponeres, alder og befolkningens sundhedsstatus,IV. at medlemsstaterne overvejer både farer og fordele i forbindelse med beslutningen om, hvorvidt der skal træffes foranstaltninger i henhold til denne henstilling, når de fastlægger politikker eller vedtager foranstaltninger vedrørende enkeltpersoners eksponering for elektromagnetiske felter,V. at medlemsstaterne med henblik på at øge kendskabet til risici og beskyttelse mod eksponering for elektromagnetiske felter informerer befolkningen på en relevant måde om elektromagnetiske felters sundhedseffekt og om forholdsregler herimod,VI. at medlemsstaterne med henblik på at øge kendskabet til elektromagnetiske felters sundhedseffekt fremmer og skaffer overblik over forskning i elektromagnetiske felter og menneskers sundhed som led i de nationale forskningsprogrammer under hensyntagen til anbefalingerne og forskningsindsatsen på fællesskabsplan og på internationalt plan fra flest mulige kilder,VII. at medlemsstaterne med henblik på at bidrage til, at der etableres et sammenhængende system til beskyttelse mod risici for eksponering for elektromagnetiske felter, udarbejder rapporter om de erfaringer, der er indhentet med de foranstaltninger, de træffer på området i henhold til denne henstilling, og forelægger dem for Kommissionen efter en periode på tre år efter vedtagelsen af denne henstilling med angivelse af, hvordan der i foranstaltningerne er taget hensyn til henstillingen,OPFORDRER Kommissionen til1) at arbejde hen imod opstilling af europæiske standarder som omhandlet i punkt III, litra a), herunder beregnings- og målemetoder2) at tilskynde til forskning i virkninger på lang og på kort sigt af eksponering for elektromagnetiske felter ved alle relevante frekvenser i forbindelse med gennemførelsen af det gældende rammeprogram for forskning3) fortsat at deltage i arbejdet i internationale organisationer, der er kompetente på dette område, og fremme opnåelse af international enighed om retningslinjer og rådgivning vedrørende beskyttelses- og forebyggelsesforanstaltninger4) at være opmærksom på de spørgsmål, denne henstilling omhandler, med henblik på at ændre og ajourføre henstillingen, også under hensyntagen til eventuelle virkninger, som der i øjeblikket forskes i, herunder relevante aspekter vedrørende sikkerhed, og inden fem år at udarbejde en rapport på grundlag af medlemsstaternes rapporter samt de seneste videnskabelige data og vejledninger.Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 1999.På Rådets vegneS. NIINISTÖFormand(1) EFT C 175 af 21.6.1999.(2) EFT C 205 af 25.7.1994, s. 439.(3) EFT L 156 af 21.6.1990, s. 14.(4) EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1.(5) EFT C 77 af 18.3.1993, 12, ogEFT C 230 af 19.8.1994, s.3.BILAG IDEFINITIONERI henstillingen omfatter begrebet "elektromagnetiske felter" statiske felter, ekstremt lavfrekvente felter (ELF) og højfrekvente felter (radiofrekvenser (RF)), herunder mikrobølger, inden for frekvensområdet 0 Hz-300 GHz.A. FYSISKE STØRRELSERI forbindelse med eksponering for elektromagnetiske felter anvendes der normalt otte fysiske størrelser:Kontaktstrøm (Ic) mellem et menneske og en genstand udtrykkes i ampere (A). En ledende genstand i et elektrisk felt kan lades af feltet.Strømtæthed (J) defineres som den strøm, der går gennem tværsnittet af en enhed vinkelret på udbredelsesretningen i en leder med en vis udstrækning, som f.eks. det menneskelige legeme eller dele heraf, udtrykt i ampere pr. kvadratmeter (A/m²).Elektrisk feltstyrke er en vektorstørrelse (E), der svarer til den kraft, der virker på en ladet partikel uafhængigt af dens rumlige bevægelse. Den udtrykkes i volt pr. meter (V/m).Magnetisk feltstyrkel er en vektorstørrelse (H), der sammen med den magnetiske fluxtæthed kendetegner et magnetisk felt i et hvilket som helst punkt i rummet. Den udtrykkes i ampere pr. meter (A/m).Magnetisk fluxtæthed er en vektorstørrelse (B), der svarer til den kraft, der virker på ladninger i bevægelse; den udtrykkes i tesla (T). I frit rum og i biologisk materiale kan magnetisk fluxtæthed og magnetisk feltstyrke omregnes til hinanden ved hjælp af ligningen 1 A m-1 = 4π 10-7 T.Effekttæthed (S) er den relevante størrelse, der anvendes ved meget høje frekvenser, hvor der er lav indtrængningsdybde i kroppen. Der er tale om strålingseffekten vinkelret på en overflade divideret med overfladens areal, og den udtrykkes i watt pr. kvadratmeter (W/m²).Specifik energiabsorption (SA) defineres som den energi, der absorberes pr. masseenhed af biologisk væv, udtrykt i joule pr. kilogram (J/kg). I henstillingen anvendes begrebet til at reducere ikke-termiske virkninger fra pulserende mikrobølgestråling.Specifik energiabsorptionshastighed (SAR) som gennemsnit for hele kroppen eller for dele af kroppen defineres som den hastighed, hvormed energi absorberes pr. masseenhed af biologisk væv, udtrykt i watt pr. kilogram (W/kg). Helkrops-SAR er bredt accepteret som mål for skadelige termiske effekter ved eksponering for højfrekvente felter. Ud over den gennemsnitlige helkrops-SAR er det nødvendigt med lokale SAR-værdier med henblik på at vurdere og begrænse for stor afsættelse af energi i mindre dele af kroppen som følge af særlige eksponeringsforhold. Sådanne forhold kan f.eks. være en jordforbundet person eksponeret for radiobølger i det lave MHz-område og eksponerede personer i nærheden af en antenne.Blandt disse størrelser kan magnetisk fluxtæthed, kontaktstrøm, elektrisk og magnetisk feltstyrke og effekttæthed måles direkte.B. BASISRESTRIKTIONER OG REFERENCENIVEAUERNår restriktioner baseret på en vurdering af elektromagnetiske felters mulige sundhedseffekter skal anvendes, bør der skelnes mellem basisrestriktioner og referenceniveauer.Note:Disse basisrestriktioner og referenceniveauer for begrænsning af eksponering er udarbejdet efter en grundig gennemgang af al videnskabelig litteratur, der er offentliggjort. De kriterier, der blev anvendt under gennemgangen, var udformet med henblik på at evaluere troværdigheden af de forskellige anførte resultater; kun velunderbyggede virkninger blev anvendt som grundlag for de foreslåede eksponeringsrestriktioner. Det blev ikke anset for at være fastslået, at kræft kan skyldes langsigtet eksponering for elektromagnetiske felter. Da der imidlertid er sikkerhedsfaktorer på omkring 50 mellem tærskelværdierne for akutte virkninger og basisrestriktionerne, dækker henstillingen implicit eventuelle langsigtede virkninger inden for hele frekvensområdet.Basisrestriktioner. Restriktioner vedrørende eksponering for tidsvarierende elektriske, magnetiske og elektromagnetiske felter, der er baseret direkte på konstaterede helbredsvirkninger og biologiske overvejelser, benævnes "basisrestriktioner". Afhængigt af feltets frekvens specificeres restriktionerne ved hjælp af de fysiske størrelser magnetisk fluxtæthed (B), strømtæthed (J), specifik energiabsorptionshastighed (SAR), og effekttæthed (S). Magnetisk fluxtæthed og effekttæthed kan umiddelbart måles hos eksponerede personer.Referenceniveauer. Referenceniveauerne anvendes ved vurdering i praksis af eksponering med henblik på at afgøre, om der er mulighed for, at basisrestriktionerne overskrides. Nogle referenceniveauer er afledt fra relevante basisrestriktioner ved hjælp af målinger og/eller beregningsmetoder, andre vedrører perception og skadelige indirekte virkninger af eksponering for elektromagnetiske felter. De afledte størrelser er elektrisk feltstyrke (E), magnetisk feltstyrke (H), magnetisk fluxtæthed (B), effekttæthed (S) og strøm på lemmer (IL). Størrelser, der vedrører perception og andre indirekte virkninger er (kontakt-)strøm (IC) og, for pulserende felter, specifik energiabsorption (SA). I en givet eksponeringssituation kan målte eller beregnede værdier af de enkelte størrelser sammenlignes med det relevante referenceniveau. Overholdelse af referenceniveauet sikrer overholdelse af basisrestriktionen. Selv om den målte værdi overstiger referenceniveauet, indebærer det ikke nødvendigvis, at basisrestriktionen overskrides. Det skal dog i sådanne tilfælde fastslås, om basisrestriktionen er overholdt.Henstillingen indeholder ikke kvantitative restriktioner vedrørende statiske elektriske felter. Det anbefales dog, at generende perception af elektriske overfladeladninger og gnistudladninger, der forårsager stress og virker generende, undgås.Nogle størrelser, f.eks. magnetisk fluxtæthed (B) og effekttæthed (S), anvendes ved visse frekvenser som såvel basisrestriktioner som referenceniveauer (jf. bilag II og III).BILAG IIBASISRESTRIKTIONERAfhængigt af frekvens anvendes følgende fysiske størrelse (dosimetriske/eksposimetriske størrelser) til at angive basisrestriktioner vedrørende elektromagnetiske felter:- Mellem 0 og 1 Hz fastsættes der basisrestriktioner vedrørende magnetisk fluxtæthed for statiske magnetiske felter (0 Hz) og strømtæthed for tidsvarierende felter indtil 1 Hz med henblik på at undgå virkninger for hjerte-kar- og centralnervesystemet.- Mellem 1 Hz og 10 MHz fastsættes der basisrestriktioner vedrørende strømtæthed med henblik på at undgå virkninger for nervesystemets funktioner.- Mellem 100 Hz og 10 GHz fastsættes der basisrestriktioner vedrørende SAR med henblik på at undgå helkropsvarmestress og lokal opvarmning af væv. I frekvensområder 100 kHz-10 MHz fastsættes der restriktioner vedrørende såvel strømtæthed som SAR.- Mellem 10 GHz og 300 GHz fastsættes der basisrestriktioner vedrørende strømtæthed med henblik på at undgå opvarmning af væv på eller nær kroppens overflade.Basisrestriktionerne, jf. tabel 1, fastlægges således, at der tages højde for usikkerhedsmomenter i forbindelse med særligt følsomme personer og miljøforhold og for, at befolkningens alder og sundhedstilstand varierer.Tabel 1Basisrestriktioner for elektriske, magnetiske og elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz)>TABELPOSITION>Bemærkninger1. [fnof    ] er frekvensen i Hz.2. Basisrestriktionen for strømtæthed har til formål at beskytte mod akutte følger af eksponeringen for centralnervesystemets væv i hoved og krop, og den har en indbygget sikkerhedsfaktor. Basisrestriktionerne for ELF er baseret på kendte negative virkninger på centralnervesystemet. Sådanne akutte virkninger er hovedsagelig af momentan karakter, og der er ikke noget videnskabeligt belæg for at ændre basisrestriktionerne for kortvarig eksponering. Da basisrestriktionen imidlertid refererer til negative virkninger på centralnervesystemet, tillader denne basisrestriktion eventuelt højere strømtætheder i andet biologisk væv end centralnervesystemet under samme eksponeringsbetingelser.3. På grund af kroppens elektriske heterogenitet beregnes strømtæthed som middelværdier i et tværsnit på 1 cm² vinkelret på udbredelsesretningen.4. Ved frekvenser på op til 100 kHz kan spidsværdierne for strømtætheden beregnes ved at gange rms-værdien med>REFERENCE TIL EN GRAFIK>([sim     ]1,414). Ved pulser af varighed tp bør den tilsvarende frekvens, der skal anvendes i basisrestriktionerne, beregnes som [fnof    ] = 1/(2tp).5. Ved frekvenser på op til 100 kHz og ved pulserende magnetiske felter kan den maksimale strømtæthed i forbindelse med pulserne beregnes ud fra stige-/faldetiderne og den magnetiske fluxtætheds maksimale ændringshastighed. Den inducerede strømtæthed kan derefter sammenlignes med den relevante basisrestriktion.6. Alle SAR-værdier beregnes som middelværdi for en 6-minutters periode.7. Lokal SAR beregnes som middelværdi i en masse af 10 g sammenhængende væv; den deraf følgende maksimale SAR bør være den værdi, der anvendes ved vurdering af eksponering. Disse 10 g væv skal være en masse af sammenhængende væv med næsten homogene elektriske egenskaber. Når man præciserer, at det er en sammenhængende vævsmasse, erkendes det, at dette begreb kan anvendes inden for elektronisk dosimetri, men kan være problematisk i forbindelse med direkte fysiske målinger. En enkel form som f.eks. kubisk vævsmasse kan bruges, forudsat at de beregnede dosimetriske mængder har forsigtige værdier i forhold til eksponeringsretningslinjerne.8. Ved pulser af varighed tp bør den tilsvarende frekvens, der skal anvendes i basisrestriktionerne, beregnes som [fnof    ] = 1/(2tp). Endvidere anbefales en supplerende basisrestriktion ved pulseksponering i frekvensområdet 0,3-10 GHz og ved lokal eksponering af hovedet med henblik på at begrænse og undgå virkninger for hørelsen som følge af termoelastisk udvidelse. SA bør således ikke overstige 2 mJ kg-1 som middelværdi i en masse af 10 g væv.BILAG IIIREFERENCENIVEAUERDer fastsættes referenceniveauer for eksponering, for at der kan foretages sammenligning med værdier for målte størrelser. Overholdelse af alle anbefalede referenceniveauer sikrer overholdelse af basisrestriktionerne.Selv om de målte værdier ligger højere end referenceniveauerne, indebærer det ikke nødvendigvis, at basisrestriktionerne overskrides. I dette tilfælde bør der foretages en vurdering af, om eksponeringsniveauet ligger under basisrestriktionerne.Maksimal beskyttelse opnås ved, at referenceniveauerne for begrænsning af eksponering fastlægges på grundlag af basisrestriktionerne ved feltets maksimale kobling til den eksponerede person. En oversigt over referenceniveauerne findes i tabel 2 og 3. Referenceniveauerne skal generelt være rumligt beregnede middelværdier for hele den eksponerede persons krop, men med det vigtige forbehold, at de lokale basisrestriktioner ikke overskrides.Under visse forhold, hvor eksponeringen er stærkt lokaliseret, f.eks. ved håndholdte telefoner i forhold til hovedet, er det ikke relevant at anvende referenceniveauer. I sådanne tilfælde foretages der en direkte vurdering af, om den lokaliserede basisrestriktion er overholdt.Niveauer for felterTabel 2Referenceniveauer for elektriske, magnetiske og elektromagnetiske felter (0 Hz-300 GHz, uperturberede rms-værdier)>TABELPOSITION>Bemærkninger:1. [fnof    ] som anført i frekvensområdekolonnen.2. Ved frekvenser mellem 100 kHz og 10 GHz skal Seq, E², H² og B² beregnes som middelværdier for en 6-minutters periode.3. Ved frekvenser over 10 GHz skal Seq, E², H² og B² beregnes som middelværdier for en 68/[fnof    ]1,05 -minutters periode ([fnof    ] i GHz).4. Der fastsættes ingen E-værdi for frekvenser på < 1 Hz, som er faktiske statiske elektriske felter. For de fleste personer opstår generende perception af elektriske overfladeladninger ikke ved feltstyrker på under 25 kV/m. Gnistudladninger, der forårsager belastning og gener, bør undgås.Bemærkning:Der fastsættes ikke højere referenceniveauer for eksponering for ELF-felter, når eksponeringen er kortvarig (jf. tabel 1, note 2). I mange tilfælde, hvor de målte værdier overstiger referenceniveauet, følger det ikke nødvendigvis, at basisrestriktionen overskrides. Forudsat at de negative helbredsvirkninger af indirekte følger af eksponering (som f.eks. mikrochok) kan undgås, erkendes det, at de referenceniveauer, der er fastsat for almenbefolkningen, kan overskrides, forudsat at basisrestriktionen for strømtæthed ikke overskrides. I mange praktiske eksponeringssituationer vil ydre ELF-felter på referenceniveauerne forårsage strømtætheder i centralnervesystemets væv, som ligger under basisrestriktionerne. Det erkendes også, at en række almindelige anordninger udsender lokalt afgrænsede felter, som overstiger referenceniveauerne. Dette sker normalt under eksponeringsforhold, hvor basisrestriktionerne ikke overskrides pga. af svag kobling mellem feltet og kroppen.Hvad angår spidsværdierne anvendes følgende referenceniveauer for elektrisk feltstyrke (V/m), magnetisk feltstyrke (A/m) og magnetisk fluxtæthed (ìT):- Ved frekvenser op til 100 kHz beregnes referencespidsværdierne ved at gange de tilsvarende rms-værdier med>REFERENCE TIL EN GRAFIK>([sim     ]1,414). Ved pulser af varighed tp bør den tilsvarende frekvens, der skal anvendes, beregnes som f = 1/(2tp).- Ved frekvenser mellem 100 kHz og 10 MHz beregnes referencespidsværdierne ved at gange de tilsvarende rms- værdier med10α, hvor>REFERENCE TIL EN GRAFIK>, [fnof    ] i Hz- Ved frekvenser mellem 10 MHz og 300 GHz beregnes referencespidsværdierne ved at gange de tilsvarende rms-værdier med 32.Bemærkning:For så vidt angår pulserende og/eller transiente felter med lave frekvenser findes der generelt frekvensafhængige basisrestriktioner og referenceniveauer, ud fra hvilke der kan udledes risikovurdering og eksponeringsretningslinjer for pulserende og /eller transiente kilder. En forsigtig metode kan være at vise et pulserende eller transient signal fra et elektromagnetisk felt som et Fourierspektrum af dets komponenter i hvert frekvensområde, som så kan sammenlignes med referenceniveauerne for disse frekvenser. Additionsformlen for samtidig eksponering for felter med flere frekvenser kan også anvendes til at fastslå, om basisrestriktionerne er iagttaget.Skønt der kun findes få oplysninger om forholdet mellem biologiske virkninger og pulserende felters spidsværdier, foreslås det for frekvenser på over 10 MHz, at Seq som middelværdi over pulsbredden ikke må udgøre mere end 1000 gange referenceniveauerne, eller at feltstyrkerne ikke må udgøre mere end 32 gange referenceniveauerne for feltstyrke. For frekvenser mellem ca. 0,3 GHz og adskillige GHz og for lokal eksponering af hovedet skal den specifikke absorption fra pulser begrænses med henblik på at begrænse og undgå virkninger for hørelsen som følge af termoelastisk ekspansion. I dette frekvensområde svarer SA-grænsen på 4-16 mJ/kg-1, som giver denne virkning, til SAR-spidsværdier på 130-520 W kg-1 i hjernen ved pulser på 30-μs. Mellem 100 kHz og 10 MHz beregnes feltstyrkernes spidsværdier ved interpolation fra 1,5 gange spidsværdien ved 100 kHz til 32 gange spidsværdien ved 10 MHz.Kontaktstrøm og strøm på lemmerFor frekvenser på op til 110 MHz bør der anvendes supplerende referenceniveauer, for at risici som følge af kontaktstrøm kan undgås. En oversigt over referenceniveauerne for kontaktstrøm findes i tabel 3. Referenceniveauerne for kontaktstrøm er blevet fastlagt under hensyntagen til, at den grænse for kontaktstrøm, hvor der udløses biologisk respons hos voksne kvinder og hos børn, udgør henholdsvis ca. to tredjedele og halvdelen af grænsen for voksne mænd.Tabel 3Referenceniveauer for kontaktstrøm fra ledende genstande (f i kHz)>TABELPOSITION>For frekvensområder 10 MHz-110 MHz anbefales et referenceniveau på 45 mA strøm gennem en kropsdel. Det skal begrænse den lokale SAR over en 6-minutters periode.BILAG IVEKSPONERING FRA KILDER MED FLERE FREKVENSERDet skal tages i betragtning, at der er mulighed for, at samtidig eksponering for felter med forskellige frekvenser virker additivt. Beregninger på grundlag af en sådan additivitet bør foretages særskilt for hver virkning; der bør således foretages separate vurderinger af termiske virkninger og elektrisk stimulering af kroppen.BasisrestriktionerVed samtidig eksponering for felter med forskelige frekvenser bør følgende kriterier opfyldes med hensyn til basisrestriktionerne.For elektrisk stimulering, der er relevant for frekvenser fra 1 Hz til 10 MHz, bør inducerede strømtætheder lægges til i følge denne formel:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>For termiske virkinger, der er relevante fra 100 kHz, bør specifikke energiabsorptionshastigheder (SAR), og effekttætheder lægges til i følge denne formel:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>hvorJi er strømtæthed ved frekvensen iJL,i er basisrestriktionen for strømtæthed ved frekvensen i som fastsat i tabel 1SARi er SAR som følge af eksponering ved frekvensen iSARL er basisrestriktionen for SAR som fastsat i tabel 1Si er effekttæthed ved frekvensen iSL er basisrestriktionen for effekttæthed som fastsat i tabel 1.ReferenceniveauerNår basisrestriktionerne skal anvendes, bør følgende kriterier for feltstyrkers referenceniveauer anvendes.For virkninger af inducerede strømtætheder og elektrisk stimulering, der er relevant for frekvenser på op til 10 MHz, bør følgende to krav gælde for feltniveauerne:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>og>REFERENCE TIL EN GRAFIK>hvorEi er elektrisk feltsyrke ved frekvensen iEL,i er referenceniveauet for elektrisk feltstyrke som fastsat i tabel 2Hi er magnetisk feltstyrke ved frekvensen iHL,i er referenceniveauet for magnetisk feltstyrke som fastsat i tabel 2a er 87 V/m og b er 5 A/m (6,25 μT).I forhold til ICNIRP's retningslinjer(1), der omfatter såvel erhvervsmæssig eksponering som almenbefolkningens eksponering, svarer slutpunkterne i additionerne til almenbefolkningens eksponering.Der anvendes konstante værdier (a og b) over 1 MHz for det elektriske felt og over 150 kHz for det magnetiske felt, fordi additionen bygger på inducerede strømtætheder og ikke bør sammenblandes med forhold, hvor der forekommer termiske virkninger. Sådanne forhold danner grundlag for EL,i og HL,j over henholdsvis 1 MHz og 150 kHz, jf. tabel 2.For forhold, hvor der forekommer termiske virkninger, og som er relevante for frekvenser fra 100 kHz, bør følgende to krav gælde for feltniveauerne:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>>REFERENCE TIL EN GRAFIK>og hvorEi er elektrisk feltstyrke ved frekvensen iEL,i er referenceniveauet for elektrisk feltstyrke som fastsat i tabel 2Hj er magnetisk feltstyrke ved frekvensen jHL,j er referenceniveauet for magnetisk feltstyrke beregnet ud fra tabel 2c er 87/f1/2 V/m og de er 0,73/fA/m.Også her er nogle af slutpunkterne blevet justeret i forhold til ICNIRP's retningslinjer til kun at omfatte almenbefolkningens eksponering.For henholdsvis strøm på lemmer og kontaktstrøm bør følgende krav gælde:>REFERENCE TIL EN GRAFIK>>REFERENCE TIL EN GRAFIK>hvorIk er strømkomponenten for lemmer ved frekvensen kIL,k er referenceniveauet for strøm på lemmer, 45 mAIn er kontaktstrømkomponenten ved frekvensen nIC,n referenceniveauet for kontaktstrøm ved frekvensen n (jf. tabel 3).Ovenstående additionsformel forudsætter worst-case faseforhold blandt felterne fra flere kilder. Typiske eksponeringsforhold kan derfor i praksis resultere i mindre restriktive eksponeringsniveauer end dem, der fremkommer ved anvendelse af ovenstående formel for referenceniveauerne.(1) International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection. Guidelines for Limiting Exposure to Time-Varying Electric, Magnetic, and Electromagnetic Fields (up to 300 GHz).Svar på spørgsmål og bemærkninger vedrørende ICNIRP. Health Physics 75(4): 438-439 (1998).


title: Anbefalinger til de nationale retter vedrørende forelæggelse af præjudicielle spørgsmål

text:
               1.2.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 30/1

      ANBEFALINGER

   til de nationale retter vedrørende forelæggelse af præjudicielle spørgsmål
   2014/C 30/01
   Den danske udgave af disse anbefalinger blev offentliggjort i
         Den Europæiske Unions Tidende C 338 af 6. november 2012.


Avis juridique important

|

31999H0063

1999/63/EF: Kommissionens henstilling af 13. januar 1999 om mønter til samlerbrug, medaljer og møntefterligninger (meddelt under nummer SEK(1999) 24/2)

EF-Tidende nr. L 020 af 27/01/1999 s. 0061 - 0062

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 13. januar 1999 om mønter til samlerbrug, medaljer og møntefterligninger (meddelt under nummer SEK(1999) 24/2) (1999/63/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Euroen vil blive valutaen i de deltagende medlemsstater fra den 1. januar 1999; i en overgangsperiode fra den 1. januar 1999 til den 31. december 2001 vil euroen kun findes i form af kontopenge; sedler og mønter i euro vil blive sat i omløb fra den 1. januar 2002; sedler og mønter i euro vil efter indførelsen i 2002 være i omløb i hele euroområdet;(2) for at lette overgangen til euroen er det nødvendigt at undgå forvirring hos borgerne; i den treårige overgangsperiode vil borgerne ikke være fortrolige med de nye euromønter og eurosedler og vil derfor lettere kunne blive udsat for vildledning eller misbrug; det samme beskyttelsesniveau for euroen bør sikres i alle medlemsstaterne;(3) for at mindske risikoen for forvirring i overgangsperioden er det ønskeligt, at alle mønter til samlerbrug i euro eller medaljer og møntefterligninger, der bærer ordene »euro« eller »eurocent«, eller som har et design, der ligner designet på euromønternes fælles side, forbydes på hele Den Europæiske Unions område;(4) for at opnå dette bør medlemsstaterne i overgangsperioden ikke udstede mønter til samlerbrug i euro og officielle møntinstitutioner og private udstedere i medlemsstaterne i overgangsperioden ikke udstede medaljer og møntefterligninger af den ovenfor beskrevne art med henblik på salg eller til kommercielle formål; for at forhindre, at medaljer og møntefterligninger af den ovenfor beskrevne art, som er udstedt i tredjelande, sættes i omløb på Fællesskabets område, bør forbuddet ikke kun gælde udstedelse, men også salg, fremstilling, oplagring, indførsel og distribution med henblik på salg eller til kommercielle formål af mønter til samlerbrug og nævnte medaljer og møntefterligninger;(5) forbuddet mod mønter til samlerbrug i euro i overgangsperioden fik støtte på ØKOFIN-Rådet den 23. november; i nogle medlemsstater findes der allerede eller er der ved at blive indført lovgivning om medaljer og møntefterligninger, der går i den retning, der anbefales i denne henstilling;(6) det vil være ønskeligt, at tredjelande støtter Den Europæiske Unions bestræbelser på at beskytte dens borgere mod forvirring og bedrageri og med henblik herpå undlader at udstede mønter til samlerbrug, medaljer og møntefterligninger af den ovenfor beskrevne art, især i overgangsperioden,HENSTILLER:Artikel 1 DefinitionerI denne henstilling forstås ved:a) »mønter til samlerbrug«: erindringsmønter og bullionmønter, der er lovlige betalingsmidler, men som ikke fremstilles med henblik på at blive sat i omløbb) »medaljer og møntefterligninger«: cirkelformede metalgenstande, der ligner en mønt, men som ikke er lovlige betalingsmidler eller ikke er udstedt i henhold til nationale eller udenlandske lovbestemmelserc) »euro«: den lovlige valuta i de deltagende medlemsstater som defineret i artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 974/98 om indførelse af euroend) »overgangsperiode«: det tidsrum, der begynder den 1. januar 1999 og slutter den 31. december 2001.Artikel 2 Anbefalet praksisFølgende praksis anbefales anvendt i overgangsperioden:1) Medlemsstaterne bør ikke udstede mønter til samlerbrug, der er denomineret i euro. Denne begrænsning bør også gælde for mønter til samlerbrug med dobbelt denomination i euro og i en national valutaenhed.2) Salg samt fremstilling, udstedelse, oplagring, indførsel og distribution med henblik på salg eller til kommercielle formål af mønter til samlerbrug, medaljer og møntefterligninger, der bærer ordene »euro« eller »eurocent« eller har et design, der ligner designet på euromønternes fælles side eller det design, der allerede er blevet officielt valgt til prægning af sådanne mønter i fremtiden, bør ikke finde sted.Artikel 3 Gennemførelse i medlemsstaterneMedlemsstaterne bør snarest muligt tage alle de foranstaltninger, der skønnes nødvendige, herunder vedtagelse af yderligere national lovgivning, for at sikre, at den anbefalede praksis gennemføres i fuld omfang i overgangsperioden.Artikel 4 DestinatarerDenne henstilling er rettet til medlemsstaterne og alle økonomiske agenter, der måtte udstede, fremstille, distribuere, indføre eller sælge medaljer og møntefterligninger.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. januar 1999.På Kommissionens vegneYves-Thibault DE SILGUYMedlem af Kommissionen


title: Kommissionens henstilling af 6. maj 2008 om ekstern kvalitetssikring i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der reviderer virksomheder af interesse for offentligheden (meddelt under nummer K(2008) 1721)

text:
               7.5.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 120/20

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 6. maj 2008
   om ekstern kvalitetssikring i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der reviderer virksomheder af interesse for offentligheden
   (meddelt under nummer K(2008) 1721)
   (2008/362/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Ekstern kvalitetssikring i forbindelse med lovpligtig revision er af afgørende betydning for en høj revisionskvalitet. Den styrker troværdigheden af offentliggjorte finansielle oplysninger og sikrer en bedre beskyttelse af aktionærer, investorer, kreditorer og andre berørte parter. Ethvert eksternt kvalitetssikringssystem bør derfor være objektivt og uafhængigt af revisionserhvervet.

               (2)

               I artikel 29 og 43 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (1) fastsættes høje kriterier for kvalitetssikringssystemer i forbindelse med alle lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer. Direktivet omfatter nogle af de tanker, der er indeholdt i Kommissionens henstilling 2001/256/EF af 15. november 2000 om kvalitetssikring i forbindelse med lovpligtig revision i EU: Mindstekrav (2).

               (3)

               Dele af den henstilling, som angår lovpligtig revision af virksomheder af interesse for offentligheden, er imidlertid blevet overhalet af den seneste internationale udvikling og tendensen til, at der for sådanne revisioner indføres eksterne kvalitetssikringssystemer, som administreres uafhængigt af revisionserhvervet, og hvor kvalitetssikringskontrollen foretages af andre personer end praktiserende revisorer.

               (4)

               De kriterier, der er fastsat i direktiv 2006/43/EF, giver stadig mulighed for store forskelle med hensyn til, hvordan de eksterne kvalitetssikringssystemer i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer i øjeblikket organiseres i medlemsstaterne. Navnlig i betragtning af artikel 34 i direktiv 2006/43/EF bør det undgås, at revisionskvaliteten i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer opfattes forskelligt i de enkelte medlemsstater. Direktiv 2006/43/EF tilskynder også medlemsstaternes offentlige tilsynssystemer til at finde en koordineret metode til udførelse af kvalitetskontrol.

               (5)

               Samarbejdet mellem medlemsstaterne er af største betydning i forbindelse med revision af virksomheder af interesse for offentligheden. Lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der foretager revision i sådanne virksomheder, bør have adgang til yderligere retningslinjer vedrørende kvalitetssikringssystemerne. Det er derfor passende at udarbejde en ny henstilling, som er mere i overensstemmelse med den aktuelle situation end henstilling 2001/256/EF, og som tager hensyn til den seneste internationale udvikling samt medlemsstaternes specifikke behov. Der er imidlertid ikke behov for detaljeret vejledning med hensyn til kvalitetssikringssystemerne i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der reviderer andre virksomheder end virksomheder af interesse for offentligheden.

               (6)

               Kontrollerne bør bidrage til at øge revisionskvaliteten hos en kontrolleret lovpligtig revisor eller et revisionsfirma og bør være af regelmæssig og præventiv karakter. De bør tjene til at opbygge og fastholde tilliden til den lovpligtige revision og dermed i sidste instans til finansmarkederne. Denne henstilling skal derfor ikke angå ad hoc-undersøgelser, der er resultatet af eventuelle overtrædelser af love og forskrifter.

               (7)

               For at forbedre kvaliteten af revisioner inden for Fællesskaberne bør uafhængige tilsynsorganer spille en mere aktiv rolle i kontrollen af revisionsfirmaer. Der bør vejledes med hensyn til uafhængigheden af kontrolsystemet. Hvad angår gennemførelsen af kontrollen, bør de offentlige tilsynsmyndigheders, faglige sammenslutningers og andre relevante organers samt eksperters rolle afklares. Det er også nødvendigt at afklare finansieringen af kvalitetssikringssystemet.

               (8)

               I artikel 43 i direktiv 2006/43/EF fastsættes det, at kvalitetssikringskontrollen i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der reviderer virksomheder af interesse for offentligheden, skal udføres mindst hvert tredje år. Et offentligt tilsynssystem kan få vanskeligt ved at rekruttere et tilstrækkeligt antal inspektører til at foretage en undersøgelse på stedet i forbindelse med hver enkelt kontrol. Der bør derfor være mulighed for, at eksperter, som ikke er inspektører, under visse omstændigheder også deltager i kontrol på stedet.

               (9)

               For at sikre, at den pågældende lovpligtige revisor eller det pågældende revisionsfirma retter sig efter den endelige kontrolrapport, og at rapporten giver dem tilstrækkelige retningslinjer til at undgå de konstaterede problemer fremover, bør der foregå en effektiv kommunikation mellem inspektørerne og den lovpligtige revisor eller revisionsfirmaet både før vedtagelsen af den endelige rapport og under opfølgningsfasen.

               (10)

               For at forbedre pålideligheden af kvalitetssikringssystemet og sammenligneligheden inden for Fællesskabet bør den årlige rapport om de samlede kontrolresultater indeholde centrale resultatmæssige oplysninger, som gør det muligt at foretage en vurdering af både de anvendte ressourcer og effektiviteten og virkningen af kvalitetssikringssystemet.

               (11)

               På baggrund af den seneste internationale udvikling, især deltagelsen af relevante organer og eksperter i gennemførelsen af kontrollen, har Kommissionen til hensigt at vurdere situationen i 2011,

         HENSTILLER:
   Emne

               1.

               Denne henstilling indeholder en vejledning for gennemførelse af uafhængige kvalitetssikringssystemer i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der foretager revision af virksomheder af interesse for offentligheden i overensstemmelse med artikel 29 og 43 i direktiv 2006/43/EF.

               2.

               Såfremt en medlemsstat har besluttet at fritage visse virksomheder af interesse for offentligheden i overensstemmelse med artikel 39 i direktiv 2006/43/EF, bør medlemsstaten også fritage sådanne virksomheder af interesse for offentligheden for anvendelsesområdet for foranstaltninger, der er vedtaget på baggrund af denne henstilling.

         Definitioner

               3.

               De definitioner, der er anført i artikel 2 i direktiv 2006/43/EF, gælder for denne henstilling. Med henblik på denne henstilling finder følgende definitioner ligeledes anvendelse:

                           a)

                           »offentlig tilsynsmyndighed«: en kompetent myndighed i henhold til artikel 2, stk. 10, i direktiv 2006/43/EF, som repræsenterer et offentligt tilsynssystem, der er baseret på principperne i artikel 32 i direktivet

                           b)

                           »inspektør«: en kontrollant, der opfylder kravene i artikel 29, stk. 1, litra d), i direktiv 2006/43/EF, og som er ansat af en offentlig tilsynsmyndighed eller et andet relevant organ, der har fået til opgave at udføre kontrollen

                           c)

                           »kontrol«: kvalitetssikringskontrol af lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der udføres af en inspektør, og som ikke udgør en undersøgelse i henhold til artikel 32, stk. 5, i direktiv 2006/43/EF

                           d)

                           »ekspert«: en fysisk person med særlig sagkundskab inden for finansielle markeder, regnskabsaflæggelse, revision eller andre områder, der er relevante for kontrollen, herunder praktiserende lovpligtige revisorer.

         Uafhængigheden af kvalitetssikringssystemet

               4.

               En offentlig tilsynsmyndighed bør have det endelige ansvar for det eksterne kvalitetssikringssystem i forbindelse med lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der reviderer virksomheder af interesse for offentligheden. Medlemsstaterne bør ikke udpege en sammenslutning eller et organ, der er tilknyttet regnskabs- eller revisionserhvervet, til offentlig tilsynsmyndighed.

               5.

               Lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer, der reviderer virksomheder af interesse for offentligheden, bør være omfattet af en kontrol, der udføres af en offentlig tilsynsmyndighed, enten alene eller sammen med et andet relevant organ i overensstemmelse med punkt 6.

               6.

               Der bør være mulighed for, at opgaver, som er forbundet med udførelsen af kontrollen, kan overdrages til et andet relevant organ, forudsat at det sikres, at et sådant organ er ansvarligt over for den offentlige tilsynsmyndighed, og at sidstnævnte bevarer mindst følgende ansvarsområder:

                           a)

                           godkendelse og, såfremt den offentlige tilsynsmyndighed finder det nødvendigt, ændring af kontrolmetoderne, herunder kontrol og opfølgende håndbøger, indberetningsmetoder og periodiske kontrolprogrammer

                           b)

                           godkendelse og, såfremt den offentlige tilsynsmyndighed finder det nødvendigt, ændring af kontrolrapporter og opfølgende rapporter

                           c)

                           godkendelse og, såfremt den offentlige tilsynsmyndighed finder det nødvendigt, udpegning af inspektører til den enkelte kontrolopgave

                           d)

                           udstedelse af henstillinger og instrukser af enhver art til det organ, som har fået overdraget opgaverne.

               7.

               Den offentlige tilsynsmyndighed bør have ret til at deltage i kontrollen og få adgang til kontroldokumenter, revisionsarbejdspapirer og andre relevante dokumenter.

               8.

               Alle finansieringsarrangementer i forbindelse med kvalitetssikringssystemet, herunder arrangementer vedrørende omfanget af finansieringen og den finansielle kontrol, bør ikke være underlagt godkendelse eller veto af personer eller organisationer, der er repræsentanter for eller på anden måde tilknyttet regnskabserhvervet, revisionserhvervet eller et revisionsfirma. Finansieringen bør være af et sådant omfang, at den offentlige tilsynsmyndighed kan blive tilstrækkeligt udstyret med personale, der kan støtte den under gennemførelsen af punkt 6 og 7.

               9.

               Hvis lovpligtige revisorer eller revisionsfirmaer, der er underlagt kontrol, bidrager med midler til kvalitetssikringssystemet, bør eventuelle honorarer eller andre bidrag, som de skal betale, være obligatoriske og betales fuldt ud inden for den fastsatte frist.

         Uafhængigheden af kontrollen

               10.

               En offentlig tilsynsmyndighed bør sikre, at der indføres passende politikker og procedurer i relation til personalets uafhængighed og objektivitet, herunder inspektørerne, og forvaltningen af kontrolsystemet.

               11.

               En person, som er praktiserende lovpligtig revisor eller er ansat hos eller på anden måde tilknyttet en lovpligtig revisor eller et revisionsfirma, bør ikke fungere som inspektør.

               12.

               En person bør ikke fungere som inspektør i forbindelse med kontrol af en lovpligtig revisor eller et revisionsfirma, før der er gået mindst to år, efter at denne person ophørte med at være partner med, ansat hos eller på anden måde knyttet til denne revisor eller dette revisionsfirma.

               13.

               Inspektørerne bør erklære, at der ikke er nogen interessekonflikter mellem dem og den lovpligtige revisor og det revisionsfirma, der skal kontrolleres. Inspektører, som afgiver en ufuldstændig eller falsk erklæring, bør udelukkes fra at foretage kontrol, og der bør iværksættes effektive, forholdsmæssige og præventive sanktioner over for disse.

               14.

               I forbindelse med kontrollen bør inspektørerne kun aflønnes af den offentlige tilsynsmyndighed eller af det organ, som har fået til opgave at gennemføre kontrollen. Inspektørerne bør ikke modtage noget honorar af den kontrollerede lovpligtige revisor, revisionsfirmaet eller disses netværker.

               15.

               Hvis en offentlig kontrolmyndighed mener, at det er nødvendigt med særlig sagkundskab for den korrekte gennemførelse af en kontrol, bør inspektørerne bistås af eksperter. Sådanne eksperter bør handle under direkte kontrol af en inspektør og være underlagt kravene i punkt 10 og 12-14.

         Metodologisk vejledning med henblik på gennemførelse af kontrol

               16.

               Når der midlertidigt ikke er et tilstrækkeligt antal inspektører i en medlemsstat til at foretage kontrol på stedet, bør en offentlig tilsynsmyndighed have ret til at beslutte, at eksperter foretager kontrol på stedet, forudsat at disse eksperter opfylder de krav, der er anført i artikel 29, stk. 1, litra d), i direktiv 2006/43/EF, at de er fuldt ansvarlige over for den offentlige tilsynsmyndighed, og at inspektørerne foretager kontrol på stedet hos den samme lovpligtige revisor eller revisionsfirmaet mindst hvert sjette år.

               17.

               Kontrollen bør omfatte følgende områder:

                           a)

                           en vurdering af udformningen af revisionsfirmaets interne kvalitetskontrolsystem

                           b)

                           tilstrækkelig overensstemmelsesprøvning af procedurerne og en kontrol af revisionsfiler i virksomheder af offentlig interesse med henblik på at kontrollere effektiviteten af det interne kvalitetskontrolsystem

                           c)

                           på baggrund af resultaterne af kontrollen i henhold til litra a) og c), en vurdering af indholdet af den seneste årlige beretning om gennemsigtigheden, som er offentliggjort af en lovpligtig revisor eller et revisionsfirma i overensstemmelse med artikel 40 i direktiv 2006/43/EF.

               18.

               Mindst følgende interne kontrolpolitikker og –procedurer hos den lovpligtige revisor eller revisionsfirmaet bør kontrolleres:

                           a)

                           den lovpligtige revisors eller revisionsfirmaets opfyldelse af gældende revisions- og kvalitetskontrolstandarder samt krav til etik og uafhængighed, herunder kravene i relation til kapitel IV og artikel 42 i direktiv 2006/43/EF, foruden relevante love, forskrifter og administrative bestemmelser i den pågældende medlemsstat

                           b)

                           omfanget og kvaliteten af de anvendte ressourcer, herunder opfyldelse af kravene til efteruddannelse som anført i artikel 13 i direktiv 2006/43/EF

                           c)

                           opfyldelse af kravene i artikel 25 i direktiv 2006/43/EF til revisionshonorarer.

               19.

               Med henblik på afprøvning af overensstemmelsen bør der mindst udvælges en signifikant andel af revisionsfiler på grundlag af en analyse af risikoen for en utilstrækkelig udførelse af den lovpligtige revision.

         Resultatet af kontrollen

               20.

               De kontrolresultater og –konklusioner, som henstillingerne er baseret på, herunder resultater og konklusioner i relation til en gennemsigtighedsberetning, bør på passende vis meddeles til og drøftes med den kontrollerede lovpligtige revisor eller revisionsfirmaet, før der udarbejdes en endelig kontrolrapport. Den kontrollerede lovpligtige revisor eller revisionsfirmaet bør senest 12 måneder efter offentliggørelsen af kontrolrapporten træffe foranstaltninger med hensyn til henstillingerne vedrørende revisionsfirmaets interne kvalitetskontrolsystem. Hvis den kontrollerede lovpligtige revisor eller revisionsfirmaet ikke i tilstrækkelig grad har fulgt henstillingerne op, bør den offentlige tilsynsmyndighed offentliggøre de vigtigste mangler, der er konstateret i det interne kvalitetskontrolsystem.

               21.

               Et offentligt tilsynssystem bør under iagttagelse af de gældende regler i den pågældende medlemsstat have ret til at træffe disciplinære foranstaltninger eller iværksætte sanktioner over for lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer.

               22.

               Den offentlige tilsynsmyndighed bør mindst underrette offentligheden i tide og på passende vis om eventuelle endelige disciplinære foranstaltninger, der er truffet, eller sanktioner, der er iværksat over for lovpligtige revisorer og revisionsfirmaer i relation til gennemførelsen af den lovpligtige revision. Myndigheden bør identificere den pågældende lovpligtige revisor eller det pågældende revisionsfirma og beskrive de vigtigste mangler, der har givet anledning til sådanne foranstaltninger eller sanktioner.

               23.

               Såfremt det under en kontrol er fastslået, at en gennemsigtighedsberetning, der er offentliggjort af en lovpligtig revisor eller et revisionsfirma i overensstemmelse med artikel 40 i direktiv 2006/43/EF, indeholder oplysninger, herunder oplysninger om effektiviteten af revisionsfirmaets interne kvalitetskontrolsystem, som en offentlig tilsynsmyndighed anser for at være klart misvisende, bør denne sikre, at gennemsigtighedsberetningen omgående ændres i overensstemmelse hermed.

         Gennemsigtigheden af de samlede resultater af kvalitetssikringssystemet

               24.

               De offentlige tilsynsmyndigheder bør en gang om året aflægge rapport om de samlede resultater af kvalitetssikringssystemet. Rapporten bør indeholde oplysninger om udstedte henstillinger, opfølgning af henstillingerne, de disciplinære foranstaltninger, der er truffet, og de sanktioner, der er iværksat. Den bør endvidere indeholde kvantitative oplysninger og andre centrale resultatmæssige oplysninger om finansielle ressourcer og personale samt om effektiviteten og virkningen af kvalitetssikringssystemet.

         Opfølgning

               25.

               Medlemsstaterne opfordres til at underrette Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet på baggrund af denne henstilling senest den 6. maj 2009.

         Adressater

               26.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. maj 2008.

            På Kommissionens vegne

         Charlie McCREEVY

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 157 af 9.6.2006, s. 87. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/30/EF (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 53).

      (2)  EFT L 91 af 31.3.2001, s. 91.