               21.1.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 23/152

      P8_TA(2019)0187
      Den opfølgning, EU-Udenrigstjenesten har foretaget to år efter Europa-Parlamentets betænkning om EU's strategiske kommunikation til bekæmpelse af tredjemands propaganda mod EU
      Europa-Parlamentets henstilling af 13. marts 2019 om Europa-Parlamentets henstilling til Rådet og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik med status over den opfølgning, EU-Udenrigstjenesten har foretaget to år efter Europa-Parlamentets betænkning om EU's strategiske kommunikation til bekæmpelse af tredjemands propaganda mod EU (2018/2115(INI))
      (2021/C 23/24)

         Europa-Parlamentet,

                  —

                  der henviser til Det Europæiske Råds konklusioner af 28. juni og 18. oktober 2018,

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse af 26. april 2018 med titlen »Bekæmpelse af desinformation på internettet: en europæisk tilgang« (COM(2018)0236),

                  —

                  der henviser til EU's kodeks om desinformation, der blev offentliggjort den 26. september 2018,

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 23. november 2016 om EU's strategiske kommunikation til bekæmpelse af tredjemands propaganda mod EU (1),

                  —

                  der henviser til den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen af 6. april 2016 med titlen »Fælles ramme for imødegåelse af hybride trusler: Den Europæiske Unions indsats« (JOIN(2016)0018),

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse af 20. april 2016 om gennemførelse af den europæiske dagsorden om sikkerhed for at bekæmpe terrorisme og bane vejen for en effektiv og ægte sikkerhedsunion (COM(2016)0230),

                  —

                  der henviser til Den Europæiske Demokratifonds forundersøgelse af russisksprogede medieinitiativer i og uden for Det Østlige Partnerskab med titlen »Bringing Plurality and Balance to the Russian Language Media Space«,

                  —

                  der henviser til rapporten af 18. maj 2015 fra næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik »Den Europæiske Union i et foranderligt globalt miljø — en tættere forbundet, mere konfliktfyldt og mere kompleks verden« samt til det igangværende arbejde med en ny global sikkerhedsstrategi for EU,

                  —

                  der henviser til sin henstilling af 15. november 2017 til Rådet, Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil om Det Østlige Partnerskab forud for topmødet i november 2017 (2),

                  —

                  der henviser til den fælles meddelelse af 13. september 2017 fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet med titlen »Modstandsdygtighed, afskrækkelse og forsvar: opbygning af en stærk cybersikkerhed for EU« (JOIN(2017)0450),

                  —

                  der henviser til den fælles meddelelse af 7. juni 2017 fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet med titlen »En strategisk tilgang til resiliens i forbindelse med EU's indsats udadtil« (JOIN(2017)0021),

                  —

                  der henviser til artikel 19 i verdenserklæringen om menneskerettigheder, som beskytter alles ret til at have holdninger uden indblanding og søge, modtage eller meddele alle former for oplysninger og tanker uden hensyn til landegrænser og gennem alle medier,

                  —

                  der henviser til den fælles erklæring af 10. juli 2018 om EU-NATO-samarbejdet,

                  —

                  der henviser til den fælles erklæring af 3. marts 2017 om ytringsfrihed og falske nyheder, desinformation og propaganda fra FN's særlige rapportør om menings- og ytringsfrihed, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europas (OSCE's) repræsentant for mediefrihed, Organisationen af Amerikanske Staters (OAS') særlige rapportør om ytringsfrihed og Den Afrikanske Menneskerettighedskommissions særlige rapportør om ytringsfrihed og adgang til oplysninger,

                  —

                  der henviser til rapporten af 6. april 2018 fra FN's særlige rapportør for fremme og beskyttelse af menings- og ytringsfriheden,

                  —

                  der henviser til sin henstilling af 29. november 2018 til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om forsvar af den akademiske frihed i EU's optræden udadtil (3),

                  —

                  der henviser til den seneste rapport fra Europol om situationen og udviklingen med hensyn til terrorisme i EU fra 2018, der fremhævede terrorgruppers øgede aktiviteter i cyberspace og deres mulige konvergens med andre kriminelle grupper,

                  —

                  der henviser til den fælles meddelelse af 5. december 2018 fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget med titlen »Handlingsplan for bekæmpelse af desinformation« (JOIN(2018)0036) og Kommissionens rapport om gennemførelsen af meddelelsen »Bekæmpelse af desinformation på internettet: en europæisk tilgang« (COM(2018)0794) af samme dato,

                  —

                  der henviser til arbejdet i den transatlantiske kommission om valgintegritet,

                  —

                  der henviser til Santa Clara-principperne om åbenhed og ansvarlighed i forbindelse med redigering af indhold (Transparency and Accountability of Content Moderation Practices),

                  —

                  der henviser til EU's handlingsplan om strategisk kommunikation af 22. juni 2015,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 113,

                  —

                  der henviser til Udenrigsudvalgets betænkning (A8-0031/2019),

                  1.

                  henstiller til Rådet og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik:

            Status 2018 — Bekæmpelse af hybrid krigsførelse

                  a)

                  at understrege, at tale- og ytringsfrihed samt mediepluralisme er i centrum i robuste demokratiske samfund, og give de bedste garantier mod desinformationskampagner og fjendtlig propaganda; udtrykker bekymring over forringet mediefrihed og tilfælde, hvor journalister er målet; bemærker, at der bør tages yderligere skridt med alle relevante aktører for at sikre gennemsigtighed med hensyn til medieejerskab og mediepluralisme uden at håndhæve en censurordning og for at beskytte et gunstigt miljø med en bred vifte af oplysninger, idéer, et mangfoldigt medie og civilsamfundslandskab, samt gøres en indsats for at identificere og øge bevidstheden om desinformation og propaganda; at inddrage alle relevante aktører, herunder de vigtigste presse-, journalist- og mediesammenslutninger, i disse processer; understreger vigtigheden af et velfungerende system for offentlig radio- og tv-virksomhed, som sætter standarden med hensyn til at give upartiske og objektive oplysninger i overensstemmelse med bedste praksis og presseetik;

                  b)

                  at overveje at udvikle en retlig ramme både på EU-plan og internationalt plan for håndtering af hybride trusler, herunder cyber- og informationskrig, som vil gøre det muligt for Unionen at reagere resolut, og som også omfatter målrettede sanktioner mod dem, der er ansvarlige for at tilrettelægge og gennemføre disse kampagner, idet navnlig statslige og ikke-statslige aktørers fjendtlige handlinger på disse områder har påvist et behov herfor;

                  c)

                  at overveje, at Daesh har ændret taktik ved at skifte fra websteder til de krypterede meddelelsestjenester, som er populære hos islamistiske grupper;

                  d)

                  at støtte ikke blot det stigende antal statslige institutioner, tænketanke og NGO'er, der beskæftiger sig med propaganda og desinformation, men også græsrødders cyberaktiviteter; opfordrer næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen til at involvere sig mere i dette område ved at udarbejde en grundig vurdering af de nye forordninger, herunder den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR), og den kommende forordning om e-databeskyttelse, som beskyttelse mod ondsindet brug af sociale platforme; at sikre, at EU's strategiske kommunikation prioriteres højt på den europæiske dagsorden, og at EU-institutionerne og medlemsstaterne arbejder hånd i hånd om at forebygge sådanne fænomener, samtidig med at der tages hensyn til, at desinformation og propaganda trives i en polariseret atmosfære med faldende tillid til medierne;

                  e)

                  indtrængende at opfordre de medlemsstater, der fortsat afviser forekomsten af desinformation og fjendtlig propaganda, de vigtigste kilder til misinformation i Europa og indvirkningen af desinformation og propaganda på den offentlige opinion, til at anerkende dem, og tilskynde disse medlemsstater til at træffe proaktive foranstaltninger til at modvirke og afdække sådan propaganda, herunder de påviste tilfælde af spionage fra tredjelandes side; at opfordre alle medlemsstater til at vurdere situationen på deres område og foretage relevante investeringer i deres egen kapacitet til at imødegå fjendtlige tredjeparters strategiske kommunikation og til at forbedre borgernes evne til at opdage desinformation og tilskynde medlemsstaterne til at sikre en effektiv udveksling af oplysninger om dette spørgsmål; at opfordre europæiske ledere, som endnu ikke har givet denne trussel tilstrækkelig opmærksomhed, til at anerkende, at strategisk opvågning er bydende nødvendigt for at bekæmpe fjendtlig informationskrig;

                  f)

                  indtrængende at opfordre medlemsstaterne til at investere proaktivt i uddannelsesforanstaltninger, der forklarer de forskellige metoder til fremstilling og udbredelse af desinformation med henblik på at øge borgernes evne til at opdage og reagere på desinformation;

                  g)

                  at opfordre medlemsstaterne til at sikre effektiv udveksling af oplysninger mellem alle deres relevante myndigheder med henblik på at tackle propaganda, manipulation og desinformation, herunder cyber- og informationskrig;

                  h)

                  at øge bevidstheden om Ruslands desinformationskampagner, da dette er den største kilde til desinformation i Europa;

            Typer af misinformation, desinformation og propaganda rettet mod EU og dets naboer

                  i)

                  at anerkende det arbejde, der udføres på forskellige niveauer for at identificere den type indflydelse og de typer værktøjer, der anvendes mod EU og EU's nabolande; at øge bevidstheden om de igangværende desinformationskampagner og at flytte fokus mod dybdegående analyser og undersøgelser af deres virkning og effektivitet med henblik på at udvikle foranstaltninger til at modvirke dem på en proaktiv og hurtig måde; at opfordre medlemsstaterne til at oprette permanente strukturer til at afdække, forebygge og modvirke desinformation; understreger, at desinformationskampagner er en del af en bredere strategi og normalt ledsages af andre fjendtlige aktiviteter, og at navnlig informationskrig, der ledsager militære offensiver, bør tages alvorligt og modvirkes med beslutsomhed, enhed og styrke;

                  j)

                  at advare om konsekvenserne af kunstig intelligens og dens hurtige udvikling i udbredelsen af falske nyheder, og bemærker med bekymring, at kunstig intelligens snart uafhængigt vil være i stand til at skabe yderligere færdigheder inden for kunstig intelligens; at afsætte betydelige midler til forskning og udvikling i krydsfeltet mellem kunstig intelligens og informationskrig i lyset af den kunstige intelligens hastigt voksende kapacitet inden for spredning af propaganda og desinformation, herunder bl.a. ved hjælp af »deepfake« videoer;

                  k)

                  at fokusere på den løbende brug af desinformation fra autoritære aktørers side, f.eks. Iran, hvis udbredelse af falske nyheder skaber og opildner til yderligere spændinger i volatile konfliktzoner, og som samtidig er rettet mod de europæiske befolkninger for at skjule uredelige hensigter; indtrængende at opfordre medlemsstaterne til at modvirke sådanne aktioner ved at øge samarbejdet og udnytte erfaringer indhøstet af ligestillede lande og NGO'er;

                  l)

                  at fokusere på og tilpasse EU's og medlemsstaternes reaktion på de stadig mere sofistikerede værktøjer, der anvendes til at skabe og sprede desinformation, herunder de nye måder at sprede propaganda på ved at anvende flere websteder på lavt niveau, apps til private beskeder, søgemaskineoptimering, manipuleret lyd, billede eller video, kunstig intelligens, onlinenyhedsportaler og TV-stationer, der anvendes til at udbrede de vigtigste fortællinger, navnlig fra opinionsdannere og statsstyrede eller -finansierede institutioner, der leverer centrale budskaber og fortællinger, der appellerer til autoritære aktører; fordømmer på det kraftigste de stadig mere aggressive handlinger fra Rusland, Kina, Iran, Nordkorea og andre i denne sammenhæng, som sigter mod at undergrave eller suspendere de europæiske demokratiers normative fundamenter og principper og alle østpartnerskabslandenes suverænitet samt udøve indflydelse på valg og støtte ekstremistiske bevægelser, idet der tages hensyn til, at omfanget af cyberangreb er konstant stigende;

                  m)

                  at være særlig opmærksom på meddelelser og indhold, som åbent har til formål at opfordre til vold, racisme, selvmordsangreb, rekruttering af »udenlandske krigere«, forskellige forbrydelser, eller åbent tilskynder til en eller flere af disse aktiviteter;

            Industri og sociale medier

                  n)

                  at anerkende, at sociale medievirksomheder har gjort nye bestræbelser på at bekæmpe desinformation, men samtidig lægge særlig vægt på effektiv gennemførelse af EU's adfærdskodeks om desinformation og også opfordre EU's nabolande og partnerlande til at tilslutte sig EU's adfærdskodeks om desinformation samt lægge særlig vægt på den nye taktik med at anvende krypterede meddelelsestjenester og sociale medier, som på trods af deres bestræbelser på det modsatte anses for at være det mest almindelige redskab til spredning af desinformation, fjendtlig propaganda og indhold, der tilskynder til had og vold;

                  o)

                  sammen med medlemsstaterne at regulere sociale medievirksomheders handlinger, meddelelsestjenester og søgemaskineleverandører og sikre fuld gennemsigtighed og navnlig ansvarlighed ved at vælge en tilgang og gøre det muligt at afdække identiteten og placeringen ikke blot af ophavsmændene, men også af sponsorerne af det fremlagte politiske indhold, og holde virksomhederne ansvarlige for den sociale indvirkning af automatiske anbefalingssystemer, der fremmer desinformation, og understrege, at virksomheder har et ansvar for hurtigt at fjerne systemisk falske nyheder; opfordrer indtrængende medlemsstaterne, kandidatlandene og associerede lande til at vedtage en effektiv og klar lovgivning, der sikrer gennemsigtighed med hensyn til ejerskab af medierne; at være særligt opmærksom på finansieringen og gennemsigtigheden af og målsætningerne for NGO'er med forbindelser til autoritære stater, der opererer i EU og i dets partnerlande;

                  p)

                  at sikre, at industrien og onlineplatforme opfylder forpligtelserne i henhold til adfærdskodeksen om desinformation og effektivt håndterer desinformationsproblemet ved at: i) sikre gennemsigtighed i politiske reklamer baseret på effektiv due diligence-kontrol af sponsorernes identitet, ii) gribe resolut ind over for falske konti på deres tjenester, iii) fastslå misbrug af automatiske botter og iv) samarbejde effektivt med uafhængige faktatjekkere;

                  q)

                  indtrængende at opfordre de sociale medievirksomheder og udbydere af meddelelsestjenester til at sikre fuld overensstemmelse med EU's databeskyttelseslovgivning og andre forordninger og til at reagere i realtid og arbejde tæt sammen med de kompetente myndigheder i forbindelse med alle undersøgelser af påstået anvendelse af deres platforme til fjendtlige formål og til at foretage gennemsigtige revisioner af enheder, der er mistænkt for at sprede desinformation; at opfordre teknologivirksomheder til at investere mere i redskaber, der afslører propaganda, i at forbedre onlineansvarlighed og i at sikre bedre identitetskontrol af brugerne, inden de tilmelder sig de respektive platforme, med henblik på at fjerne botnet, samt i at reducere finansielle incitamenter for dem, der udnytter desinformation; indtrængende at opfordre sociale medievirksomheder til at reagere hurtigt, når der formidles mistænkeligt indhold af politisk karakter, navnlig hvis det tilskynder til had eller kriminalitet;

                  r)

                  at huske på, at forbuddet mod mistænkelige konti kan betragtes som censur, og derfor sikre, at sådanne handlinger er berettigede, hvis de foreskrives ved lov, og udføres på en gennemsigtig måde i samarbejde med de kompetente myndigheder og civilsamfundet i medlemsstaterne og partnerlandene og med fuld indsigt i årsagerne hertil, herunder ved indtrængende at opfordre sociale medievirksomheder til at give klar besked til alle brugere om, hvilke typer indhold der er forbudt, og klar besked til hver berørt bruger om årsagen til fjernelsen af deres indhold eller suspensionen af deres konto; opfordrer til, at de sociale medievirksomheder tilpasser deres interne regler for brugerne til lovgivningen i det land, de opererer i;

            Bedste praksis

                  s)

                  at fortsætte med at udvikle større modstandsdygtighed baseret på globale regerings- og samfundstilgange og evnen til at reagere på trusler i realtid, udvikle foregribende og proaktive foranstaltninger og tænke et skridt fremad i stedet for blot at reagere på og analysere angreb, der allerede har fundet sted i cyber- og informationsdomæner; at henlede opmærksomheden på de tekniske fremskridt på dette område og udveksle eksempler på bedste praksis i form af foranstaltninger, der allerede er truffet af de enkelte medlemsstater, herunder foretage en gennemgang af, hvordan de nationale tilgange, der er indført af medlemsstaterne, fungerer, samtidig med at der udvikles metoder til at fremme et tæt samarbejde med Det Forenede Kongerige efter brexit og til at samarbejde med efterretningstjenesterne og allierede såsom USA og Canada, NATO og EU's Efterretnings- og Situationscenter (INTCEN);

                  t)

                  at være særlig opmærksom på at øge efterforskningen af fjendtlige tredjeparters løbende udbredelse af propaganda og anvendelse af forstærkende redskaber samt på, at det ikke blot er vigtigt at kunne afsløre og eksponere angreb, men også at sikre, at det klart fremgår, hvem der står bag sådanne angreb, herunder offentligt at nævne ophavsmændene, deres sponsorer og de mål, de søger at opnå, samt at måle virkningerne af disse angreb på målgruppen; at offentliggøre alle afslørede tilfælde af fjendtlig propaganda ledsaget af et detaljeret faktaark i et forsøg på at advare offentligheden på en måde, der når ud til den tilsigtede målgruppe for den relevante fjendtlige propaganda;

                  u)

                  at støtte og inddrage civilsamfundet, eksperter, private institutioner, den akademiske verden, cyberaktivister på græsrodsniveau, den almindelige presse, journalist- og mediesammenslutninger og det stigende antal aktører, som er målet for og berøres af den yderligere styrkelse af foranstaltninger, der tager sigte på at faktatjekke og afsløre desinformation, uddybe forskningen, herunder tilbundsgående undersøgelser og sociologisk forskning, og mere effektivt analysere manipulationen af oplysninger; at støtte professionel og undersøgende journalistik og projekter, der arbejder med at eksponere desinformation, samt højteknologiske nystartede virksomheder, der skaber digitale værktøjer, der kan beskytte brugerne mod angreb med desinformation; at fremhæve betydningen af og behovet for finansiering og uddannelse, herunder seminarer og uddannelseskurser i samarbejde med medlemsstaterne og civilsamfundet, såsom et bibliotek og læringscenter for onlinemediekendskab, der har til formål at skabe øget bevidsthed og bekæmpe desinformation og øge mediekendskabet;

                  v)

                  at glæde sig over det sæt foranstaltninger, som NATO har vedtaget med det formål at modvirke nye typer hybride trusler og en fælles meddelelse om samarbejdet mellem EU og NATO om dette; at opfordre EU til at sikre en effektiv og hurtig gennemførelse af disse anbefalinger, også inden for rammerne af den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP);

            En europæisk strategi

                  w)

                  at glæde sig over oprettelsen af EU-Udenrigstjenestens nye taskforcer for strategisk kommunikation, som består af eksperter med passende sproglige færdigheder og viden, nemlig taskforcen vedrørende Vestbalkan og taskforce syd for landene i Mellemøsten, Nordafrika og Golfregionen, og som har til opgave at sikre koordineret og konsekvent EU-kommunikation i regionerne og modvirke desinformation og propaganda over for EU;

                  x)

                  at anerkende de håndgribelige resultater, der er opnået af East StratCom Task Force, herunder etableringen af euvsdisinfo.eu og @EUmythbuster-kontoen på Twitter; understreger, at der siden den blev oprettet, er afsløret over 4 000 tilfælde af desinformationskampagner om en lang række emner; at fortsætte med at støtte Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens fælles indsats og EU's East StratCom Task Force efter en analyse af dens styrker, svagheder og behov for forbedringer, herunder styrkelse af dens kapacitet til at opdage, analysere og eksponere desinformation ved at udstyre EU-Udenrigstjenestens taskforcer for strategisk kommunikation og EU's delegationer i nabolandene med nyt personale, nye redskaber og færdigheder, herunder nye dataanalyseredskaber, ansætte flere dataanalytikere og desinformationseksperter, samt dække en bredere vifte af kilder og sprog for så vidt angår udbredelsen og virkningen af desinformation;

                  y)

                  straks at omdanne East StratCom Task Force til en fuldt udbygget enhed eller endda en større struktur inden for EU-Udenrigstjenesten og gennem den kommende tildeling af midler fra Europa-Parlamentet at støtte alle EU-Udenrigstjenestens tre taskforcer for strategisk kommunikation ved at stille tilstrækkelige og stadig nødvendige økonomiske og personalemæssige ressourcer til rådighed for dem med det formål væsentligt at øge deres potentiale, effektivitet, professionalisme, institutionelle kontinuitet samt kvaliteten af deres arbejde, samt at beskytte dem mod politisk indblanding fra embedsmænd og lande, der støtter russisk desinformation;

                  z)

                  at afhjælpe de nuværende mangler i East StratCom Task Force, herunder manglen på regional ekspertise, en stor personaleudskiftning og manglen på institutionel kontinuitet, og at sikre tilstrækkelige finansielle ressourcer og en passende organisatorisk struktur, da dette er den eneste måde at sikre fuld professionalisme, effektivitet og resultater;

                  aa)

                  at opfordre medlemsstater, der ikke allerede har gjort det, til at udpege deres egne udstationerede nationale eksperter til de tre StratCom-taskforcer for at sikre, at de eksperter, som er ansat af EU til at modvirke desinformation, ikke er politisk forudindtagede og ikke deltager aktivt i interne politiske tvister inden for det givne land; ligeledes at opfordre nære partnerlande til at rådgive taskforcen om den taktik, der anvendes af fælles statslige og ikke-statslige modstandere, og til at anerkende betydningen og nødvendigheden af en bedre koordinering inden for EU;

                  ab)

                  at intensivere samarbejdet mellem East StratCom Task Force og alle EU's institutioner, medlemsstater og ligesindede partnere; at tilskynde EU's repræsentationer i EU og EU's delegationer uden for EU til at støtte arbejdet i East StratCom Task Force, taskforce syd og taskforcen vedrørende Vestbalkan, blandt andet ved at dele internationale erfaringer og bedste praksis og ved at sørge for, at deres publikationer oversættes til lokale sprog; opfordrer til, at mere specialiseret personale arbejder med strategisk kommunikation, navnlig i EU's delegationer i de østlige og sydlige nabolande og landene på Vestbalkan;

                  ac)

                  at fokusere på tiltrædelseslandene og partnere i EU's nabolande ved at bistå dem i deres bestræbelser på at modvirke fjendtlige propaganda- og desinformationsaktiviteter og inddrage eksperter fra de tredjelande i EU's naboskabsområde, som er udsat for de samme trusler, samt at prioritere udviklingen af en langsigtet strategisk tilgang og opsøgende indsats over for især landene i Det Østlige Partnerskab; at styrke kapaciteten i EU's delegationer i udlandet og i Kommissionens repræsentationer og Europa-Parlamentets forbindelseskontorer i medlemsstaterne til at udvikle lokal kapacitet til at opdage og eksponere desinformation og kommunikere EU's værdier og politikker effektivt og udbrede kampagnebaseret kommunikation og bedre koordinere og forstærke positive fortællinger på tværs af EU's institutioner og medlemsstater; at overveje den nuværende udbredelse af og fremtidige trusler om desinformation, der har til formål at true uafhængigheden, suveræniteten og den territoriale integritet i alle landene i Det Østlige Partnerskab inden for deres internationalt anerkendte grænser; at navnlig prioritere udviklingen af en langsigtet strategisk tilgang og opsøgende indsats over for landene i Det Østlige Partnerskab med fokus på mellemfolkelige drøftelser og samarbejde med eksisterende civilsamfundsnetværk, der allerede udgør en kilde til samfundsbaseret modstandsdygtighed;

                  ad)

                  at prioritere strategiske meddelelser og at gennemføre en periodisk revision af EU's politik på dette område; at fortsætte støtten til Den Europæiske Demokratifond til praktiske løsninger til støtte og styrkelse af demokratiske, uafhængige og forskelligartede russisksprogede medier i og uden for landene i Det Østlige Partnerskab; at opfordre Kommissionen og alle medlemsstater og ligesindede lande til positivt at deltage i og støtte dette projekt; at være opmærksom på eventuelle internationale aktører, som for tiden optræder på samme måde;

                  ae)

                  at foreslå det Europæiske Råd, at modvirkning af desinformation og fjendtlig propaganda prioriteres og tildeles tilstrækkelige ressourcer og instrumenter til at sikre objektiv rapportering og udbredelse af oplysninger;

                  af)

                  at knytte eksisterende nationale og lokale specialiserede centre, nyhedsmedier, tænketanke, NGO'er og andre aktører og institutioner, navnlig NATO, der beskæftiger sig med hybrid krigsførelse, sammen i et EU-dækkende netværk, som kan bidrage til at koordinere deres aktioner og samle deres resultater; at afsætte tilstrækkelige ressourcer til dette formål; understreger, at dette netværk bør være åbent for ligesindede partnere i EU, som kan dele deres erfaringer med at være et mål for eller med at modvirke desinformation og fjendtlig propaganda; at sikre en effektiv og hurtig gennemførelse af EU-NATO-henstillingerne om imødegåelse af nye former for hybride trusler, også på FSFP-plan, og at medtage emnet imødegåelse af strategisk propaganda i Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademis og dets netværks læseplaner;

            Beskytte valg mod fjendtlig propaganda

                  ag)

                  på det kraftigste at fordømme tredjeparters, herunder private firmaers, indblanding i valg og folkeafstemninger samt ondsindet brug af botter, algoritmer, kunstig intelligens, trolls, deepfakes og falske konti i politiske kampagner og at opfordre de berørte medlemsstater til straks at foretage grundige undersøgelser af disse fjendtlige kampagner; er bekymret over den seneste udvikling i algoritmer for store sociale netværk og deres potentielt skadelige rolle med hensyn til at fremhæve indhold, der indeholder falske oplysninger eller hadefuld tale; at understrege de uafhængige demokratiske samfunds evne til at træffe deres egne suveræne politiske valg, hvilket er legitimt;

                  ah)

                  at opfordre medlemsstaterne og ligesindede lande til at udveksle oplysninger om enhver udenlandsk eller intern indblanding i valgprocesser og udveksle bedste praksis med hensyn til at modvirke dette for at øge modstandsdygtigheden over for denne indblanding;

                  ai)

                  at opfordre medlemsstaterne til at sikre, at valglovene tager hensyn til mulige trusler fra desinformationskampagner, cyberangreb, cyberkriminalitet og overtrædelser af ytringsfriheden i forbindelse med valg, og understreger, at disse love bør ændres på passende vis, så medlemsstaterne er i stand til effektivt og proaktivt at modvirke sådanne trusler; roser i denne forbindelse initiativer som den svenske beredskabsmyndighed; at støtte EU-associerede lande og VestBalkan, med bedste praksis samt menneskelige ressourcer og teknologi for at sikre et robust forsvar af deres valgprocesser mod ondsindede cyber-, desinformations- og propagandaaktiviteter, som stammer fra Rusland og andre fjendtlige aktører;

                  aj)

                  at opfordre medlemsstaterne til at tilpasse deres valgregler om onlinekampagner og til at overvåge og evaluere gennemsigtighedselementerne i forbindelse med politiske reklamer, der introduceres af onlineplatforme;

                  ak)

                  at foreslå lovgivning om brug af data i valgkampagner efter afsløringen af Cambridge Analyticas datamisbrug i valgkampagnen op til folkeafstemningen i 2016 i Det Forenede Kongerige for at beskytte fremtidige valgkampagner yderligere mod ubehørig påvirkning;

                  al)

                  at gøre status over initiativer som den tværpolitiske transatlantiske kommission om valgintegritet, som samler repræsentanter for politik, teknologi, medier og erhvervslivet med det formål at beskytte valgprocessen mod udenlandsk indblanding;

            o
      o o

                  2.

                  pålægger sin formand at sende denne henstilling til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og til orientering til EU-Udenrigstjenesten og NATO samt til Ruslands præsident, regering og parlament.

         (1)  EUT C 224 af 27.6.2018, s. 58.

         (2)  EUT C 356 af 4.10.2018, s. 130.

         (3)  Vedtagne tekster, P8_TA(2018)0483.


               21.1.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 23/159

      P8_TA(2019)0188
      Associeringsaftalen mellem EU og Monaco, Andorra og San Marino
      Europa-Parlamentets henstilling af 13. marts 2019 om Europa-Parlamentets henstilling til Rådet, til Kommissionen og til næstformand for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om associeringsaftalen mellem EU og Monaco, Andorra og San Marino (2018/2246(INI))
      (2021/C 23/25)

         Europa-Parlamentet,

                  —

                  der henviser til Rådets afgørelse (EU) 2014/… af 22. december 2014 om bemyndigelse af Kommissionen til på medlemsstaternes vegne at forhandle bestemmelserne i en eller flere associeringsaftaler med Fyrstendømmet Andorra, Fyrstendømmet Monaco og Republikken San Marino, der henhører under medlemsstaternes kompetence,

                  —

                  der henviser til artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Union og til erklæringen om artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Union, hvori det hedder, at Unionen tager hensyn til den særlige situation i små lande, der opretholder særlige forbindelser med Unionen,

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse af 20. november 2012 med titlen »EU's forbindelser med Andorra, Monaco og San Marino: Muligheder for øget integration med EU« (COM(2012)0680),

                  —

                  der henviser til arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene af 20. november 2012 med titlen »Obstacles to access by Andorra, Monaco and San Marino to the EU’s Internal Market and Cooperation in other Areas« (Hindringer for adgang for Andorra, Monaco og San Marino til EU's indre marked og samarbejde på andre områder) (SWD(2012)0388),

                  —

                  der henviser til rapport fra Kommissionen af 18. november 2013 med titlen »EU's forbindelser med Andorra, Monaco og San Marino: Muligheder for landenes deltagelse i det indre marked« (COM(2013)0793),

                  —

                  der henviser til Rådets konklusioner af 11. december 2018 om et ensartet udvidet indre marked og EU's forbindelser med vesteuropæiske lande, der ikke er medlemmer af EU,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 113,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Udenrigsudvalget (A8-0074/2019),

                  A.

                  der henviser til, at Fyrstendømmet Andorra (Andorra), Fyrstendømmet Monaco (Monaco) og Republikken San Marino (San Marino) har en lang historie som selvstændige stater; der henviser til, at de altid har stået centralt i den europæiske historie og har dybe, mangeårige politiske, økonomiske, sociale og kulturelle forbindelser med medlemsstaterne i deres umiddelbare nærhed og med EU som helhed; der henviser til, at EU's partnerskab med disse lande bygger på vores fælles sæt politiske og kulturelle værdier;

                  B.

                  der henviser til, at Andorra, Monaco og San Marino har haft en stærk politisk, økonomisk og kulturel europæisk overbevisning og udvist et stærkt ønske om at forfølge tættere politiske, økonomiske og kulturelle forbindelser med Den Europæiske Union; der henviser til, at det i Andorras, Monacos og San Marinos interesse på den ene side og EU's interesse på den anden side er vigtigt at reagere positivt og rettidigt på denne overbevisning og fremme en hurtig afslutning af forhandlingerne om den nye associeringsaftale, som vil danne den nye referenceramme for forbindelserne mellem EU og disse lande;

                  C.

                  der henviser til, at det også er i de medlemsstaters interesse, der traditionelt har tætte historiske, politiske og økonomiske bånd med Andorra, Monaco og San Marino, at fremme en uddybning og præcisering af disse staters forbindelser med Den Europæiske Union som helhed; der henviser til, at det derfor er vigtigt at tage hensyn til de særlige bilaterale forbindelser, som disse medlemsstater allerede har med Andorra, Monaco og San Marino, navnlig af hensyn til retssikkerheden;

                  D.

                  der henviser til, at Andorra, Monaco og San Marino har en mangeårig tradition med at støtte Den Europæiske Unions politiske holdning i FN;

                  E.

                  der henviser til, at Andorra, Monaco og San Marino hver især er relevante økonomiske partnere for medlemsstaterne i deres umiddelbare nærhed og har beskæftigelsesmuligheder for et betydeligt antal EU-borgere; der henviser til, at en tættere forbindelse mellem Andorra, Monaco og San Marino og EU vil give alle parter en vigtig mulighed for yderligere økonomisk udvikling med en positiv økonomisk afsmittende virkning på medlemsstaternes regioner i deres umiddelbare nærhed, herunder gennem yderligere beskæftigelsesmuligheder og styrkelse af internationale erhvervskompetencer;

                  F.

                  der henviser til, at det under forhandlingerne om associeringsaftalen er vigtigt at tage fuldt hensyn til den særlige situation for Andorra, Monaco og San Marino i kraft af, at de er små stater, jf. erklæring nr. 3 ad artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Union; der henviser til, at det derfor er vigtigt at anerkende de små territoriale dimensioner og det lille antal indbyggere i Andorra, Monaco og San Marino samt de relevante konsekvenser heraf med hensyn til at bevare passende socioøkonomisk adgang og inklusion for borgerne i disse stater; der henviser til, at en sådan adgang og inklusion er afgørende for at bevare kulturen, traditionerne og de værdier, der er specifikke for de tre samfund; der henviser til, at det uden sådanne særlige adgangs- og inklusionsmekanismer kan være vanskeligt for nogle borgere at finde de midler, der er nødvendige for at leve i deres oprindelsesland; der henviser til, at det derfor er vigtigt at bevare, herunder gennem passende bestemmelser i associeringsaftalen, de politiske, socioøkonomiske, kulturelle og identitetsbærende strukturer i Andorra, Monaco og San Marino og at tilpasse dem til den europæiske integrations virkelighed;

                  G.

                  der henviser til, at Andorra, Monaco og San Marino hver især har langvarige bilaterale aftaler med deres respektive nabolande, som behandler spørgsmål af gensidig interesse, tager hensyn til de særlige forhold og den særlige følsomhed af forskellig art hos de tre lande og afspejler behovet for at bevare sådanne staters levedygtighed; der henviser til, at Europarådets Parlamentariske Forsamling har anerkendt disse særlige forhold og følsomheder;

                  H.

                  der henviser til, at Andorra, Monaco og San Marino hver for sig har gennemført vigtige reformer og reguleringsmæssig konvergens med EU, navnlig med hensyn til reguleringen af bank- og finanssektoren;

                  I.

                  der henviser til, at Rådet på sit møde den 4. december 2018 besluttede at fjerne Andorra og San Marino fra bilag II til Rådets konklusioner af 5. december 2017 og dermed bekræftede, at de havde opfyldt alle de resterende forpligtelser vedrørende gennemsigtighed, fair beskatning og gennemførelse af standarder for bekæmpelse af BEPS (udhuling af skattegrundlaget og overførsel af overskud); og til, at Monaco aldrig er blevet medtaget i dette bilag, og at Rådet så langt tilbage som den 5. december 2017 bemærkede, at Monaco til fulde opfylder disse forpligtelser; der henviser til, at OECD's Globale Forum for Gennemsigtighed og Informationsudveksling på Skatteområdet på sine møder i april og juli 2018 erklærede, at Andorra, Monaco og San Marino er efterrettelige med hensyn til de internationale standarder om udveksling af oplysninger efter anmodning;

                  J.

                  der henviser til, at Andorras vigtige reformer og gradvise tilpasning til EU-lovgivningen med hensyn til finansiel regulering bør roses; der henviser til, at EU og Andorra har indgået en værdifuld aftale om tobak, og at Andorra nu vil være i stand til yderligere at intensivere sin omstilling hen imod en mere diversificeret økonomi; der henviser til, at denne langvarige proces vil indebære relevante udfordringer, og at der derfor vil være behov for tilstrækkelig beskyttelse af arbejdstagere i Andorra, når det omstiller sig til en mere diversificeret økonomi; der henviser til, at en bredere adgang til det indre marked vil støtte den økonomiske udvikling på lang sigt og skabe nye økonomiske muligheder og beskæftigelsesmuligheder i Andorra;

                  K.

                  der henviser til, at San Marino på nuværende tidspunkt har problemer med at eksportere til andre EU-medlemsstater end Italien på grund af den yderligere momsdokumentation, der kræves (T2); der henviser til, at associeringsaftalen bør give mulighed for at skabe lige vilkår i hele EU, hvilket vil være meget værdifuldt for eksportører fra San Marino; der henviser til, at associeringsaftalen bør give Andorras og San Marinos banker fuld adgang til EU's pasordning for banker og finansielle servicevirksomheder;

                  L.

                  der henviser til, at monegaskere udgør et mindretal i deres eget land, og at bolig- og beskæftigelsesmarkederne er af en sådan art, at aktiv støtte til monegaskerne er af afgørende betydning for at bevare deres evne til fortsat at bo i landet; der henviser til, at bestemmelserne om lettere adgang til beskæftigelse gælder på ligelig vis for monegaskiske borgere og indbyggere i byerne i Monacos umiddelbare omgivelser; der henviser til, at 92 % af arbejdstagerne i Monaco er EU-borgere;

                  M.

                  der henviser til, at associeringsaftalen med EU åbner mulighed for at udvikle samarbejdet på områder af fælles interesse og deltage i nogle af EU's horisontale politikker om emner som forskning, miljø og uddannelse (Erasmus+);

                  N.

                  der henviser til, at associeringsaftalen kræver Europa-Parlamentets godkendelse for at kunne træde i kraft;

                  1.

                  henstiller til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik:

                              a)

                              at udnytte de muligheder, som forhandlingerne om associeringsaftalen giver for at vise værdien af tættere forbindelser og integration med EU — ved at se på den offentlige mening både i Andorra, Monaco og San Marino og i EU — og endvidere at genbekræfte betydningen af at blive inkluderet i EU-organerne og -politikkerne for disse lande på længere sigt

                              b)

                              at forebygge risikoen for, at associeringsaftalen afvises, når forhandlingerne er afsluttet, og at gøre en fornyet indsats for at nå ud til de dele af offentligheden i Andorra, Monaco og San Marino, der føler sig mere sårbare, med oplysninger om associeringsaftalen og under fuld gennemsigtighed i samarbejde med myndighederne i de tre stater forklare dem, hvad anvendelsesområdet, fordelene og eventuelle mangler ved associeringsaftalen er, med henblik på at opnå politisk sammenhold og den bredest mulige offentlige støtte i alle tre stater; at tilskynde Andorra, Monaco og San Marino til at gøre det samme og at støtte dem i sådanne bestræbelser

                              c)

                              at tage fuldt hensyn til de relativt set små territoriale dimensioner og begrænsede administrative ressourcer i Andorra, Monaco og San Marino og i overensstemmelse hermed i forhandlingsprocessen at tilpasse den påkrævede vedtagelse og gennemførelse af den gældende EU-ret hertil for at minimere et alt for stort budgetmæssigt pres, hvilket i sidste ende vil få negative konsekvenser for den offentlige mening og de disponible budgetmidler; hvor det er nødvendigt, at yde bistand til Andorra, Monaco og San Marino i forbindelse med etableringen af den nødvendige administrative kapacitet til at sikre en hurtig, dynamisk og ensartet overtagelse af den gældende EU-ret

                              d)

                              at opfordre til, at der i hver af de tre stater oprettes en sammenhængende og effektiv institutionel ramme, ved hjælp af hvilken associeringsaftalen skal gennemføres, med henblik på at sikre en dynamisk gennemførelse af gældende EU-ret i de tre lande såvel som ensartet anvendelse og konsekvent fortolkning af bestemmelserne i aftalen, som også skal indeholde et konsultationsforum og en mekanisme til bilæggelse af tvister

                              e)

                              over for Andorra, Monaco og San Marino at understrege betydningen af det indre markeds samlede integritet og ensartethed og af respekten for de grundlæggende aspekter af alle fire frihedsrettigheder, der er på det indre marked; at minde om de generelle og de økonomiske fordele ved fuld adgang, herunder for varer og tjenesteydelser, til det indre marked, og om behovet for på det indre marked at bevare lige vilkår og et stærkt, modstandsdygtigt og effektivt institutionelt grundlag til gavn for alle

                              f)

                              at sikre tilstrækkelig EU-støtte til Andorra, Monaco og San Marino for så vidt angår deres kapacitet til fuldt ud at vedtage og gennemføre gældende EU-ret på længere sigt, herunder gennem et tættere institutionelt samarbejde med medlemsstaterne i deres umiddelbare nærhed, og at sikre målrettede projekter adgang til EU-midler såvel som muligheden for at forlade sig på eksisterende administrative organer i medlemsstaterne, som er helliget gennemførelsen af den gældende EU-ret

                              g)

                              at fremme en øget kapacitet til hensigtsmæssig vedtagelse og gennemførelse af EU-retten gennem udstationering af embedsmænd fra de offentlige forvaltninger i Andorra, Monaco og San Marino til relevante EU-institutioner og -organer og medlemsstaters institutioner og organer

                              h)

                              at overveje — i lyset af behovet for at forene etableringsfriheden i henhold til associeringsaftalen og de nationale bestemmelser i Andorra, Monaco og San Marino og med sigte på at bevare deres borgeres socioøkonomiske inklusion — muligheden for midlertidige undtagelser, der er baseret på en vurdering af de tre staters faktiske behov, i overensstemmelse med revisionsklausuler, og er knyttet til specifikke socioøkonomiske kriterier for hver enkelt forhandlingsstat samt er tilpasset den tidsramme, der er nødvendig for i hver stat ved hjælp af en gradvis tilgang at sikre lige konkurrencevilkår og tilstrækkelig konkurrenceevne for arbejdstagere og virksomheder; at notere sig, at disse landes meget lille størrelse betyder, at virkningerne af forhandlede midlertidige undtagelser fra den gældende EU-ret vil være ubetydelige

                              i)

                              at udnytte muligheden i associeringsaftalen for yderligere samarbejde med Andorra, Monaco og San Marino inden for rammerne af direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme (1)

                              j)

                              at tilpasse kravene til tilvejebringelsen af statistiske data i henhold til associeringsaftalen til Andorras, Monacos og San Marinos størrelse

                              k)

                              at undersøge muligheden for og gennemførligheden af — parallelt med forhandlingerne om associeringsaftalen — at sikre adgang til likviditet for Andorra og San Marino med henblik på at fremme deres respektive nationale banksystemers modstandsdygtighed og stabilitet i tilfælde af et internt eller eksternt systemisk chok, og samtidig hermed at sikre korrekt tilsyn ved Den Europæiske Centralbank; at tilskynde Andorra og Monaco til at blive medlemmer af Den Internationale Valutafond og om nødvendigt yde dem teknisk bistand med henblik herpå; at tilskynde Andorra, Monaco og San Marino til at fortsætte deres gode bestræbelser på at opnå konvergens med EU for så vidt angår finansiel regulering, skatteforvaltning og bekæmpelse af hvidvaskning af penge

                              l)

                              at fremskynde forhandlingerne om associeringsaftalen med Andorra, Monaco og San Marino og rettidigt at give de forhandlende parter al nødvendig institutionel støtte og støtte på specifikke politikområder, herunder vurderinger og ekspertise fra Kommissionens kompetente generaldirektorater, således at forhandlingerne kan afsluttes hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden for de næste to år

                              m)

                              inden udløbet af den nuværende mandatperiode at opnå en fælles politisk erklæring med Andorra, Monaco og San Marino om rammerne for associeringsaftalen for at gøre status over og sikre de fremskridt, der er opnået i forhandlingerne indtil nu, således at den nye Kommission og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil kan gøre status over og bygge videre på denne fælles forståelse og tilføre forhandlingerne yderligere fremdrift

                              n)

                              at betragte forhandlingerne om associeringsaftalen som en mulighed for at træffe foranstaltninger til fælles investeringer i infrastruktur af fælles interesse såvel som foranstaltninger med det formål at fremme fælles akademisk forskning blandt Andorra, Monaco, San Marino og EU's medlemsstater;

                  2.

                  er af den opfattelse, at Europa-Parlamentets næste valgperiode kan være en værdifuld mulighed for at oprette en ny interparlamentarisk delegation for interparlamentarisk dialog og samarbejde med Andorra, Monaco og San Marino; mener endvidere, at Parlamentet bør fortsætte det tætte samarbejde mellem sine tjenester og de relevante tjenester i parlamenterne i Andorra, Monaco og San Marino og regelmæssigt være vært for unge politiske ledere og ledere fra erhvervslivet og civilsamfundet fra disse tre lande med henblik på at styrke den positive fortælling om en tættere politisk, økonomisk og politisk berøringsflade med EU inden for rammerne af forhandlingerne om associeringsaftalen; er af den opfattelse, at Europa-Parlamentet bør fremme regelmæssige drøftelser mellem de nationale parlamentariske delegationer fra Andorra, Monaco og San Marino i forhandlingsperioden; mener, at der også bør finde udveksling af synspunkter sted mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamentariske delegationer fra Andorra, Monaco og San Marino om sager, som behandles af Europa-Parlamentet, og som kan have en direkte indvirkning på disse landes økonomi, deres forhold til EU eller associeringsaftalens effektivitet;

                  3.

                  pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, Andorras medfyrster, regering og generalråd, Monacos fyrste, statsminister og nationalråd og San Marinos capitani reggenti, ministerråd og Store og Almindelige Råd.

         (1)  EUT L 141 af 5.6.2015, s. 73.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2020/518 af 8. april 2020 om en fælles EU-værktøjskasse med henblik på at udnytte teknik og data til at bekæmpe og overvinde covid-19-krisen, navnlig hvad angår mobilapplikationer og anvendelse af anonymiserede mobilitetsdata

text:
               14.4.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 114/7

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2020/518
      af 8. april 2020
      om en fælles EU-værktøjskasse med henblik på at udnytte teknik og data til at bekæmpe og overvinde covid-19-krisen, navnlig hvad angår mobilapplikationer og anvendelse af anonymiserede mobilitetsdata
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Folkesundhedskrisen, der forårsages af den aktuelle covid-19-pandemi (i det følgende »covid-19-krisen«), gør det bydende nødvendigt for Unionen og medlemsstaterne at imødegå en hidtil uset udfordring for vores sundhedssystemer, livsstil, økonomiske stabilitet og grundværdier. Ingen medlemsstat vil få succes med at bekæmpe covid-19-krisen på egen hånd. En ekstraordinær krise af en sådan størrelsesorden kræver en beslutsom indsats fra alle medlemsstater, EU-institutioner og -organer, der arbejder sammen i en ægte solidaritetsånd.

                  (2)

                  Digitale teknikker og data spiller en værdifuld rolle i bekæmpelsen af covid-19-krisen, da mange mennesker i Europa benytter internettet via mobile enheder. Disse teknikker og data kan udgøre et vigtigt redskab til at informere offentligheden og hjælpe relevante offentlige myndigheder i deres bestræbelser på at begrænse spredningen af virus eller sætte sundhedsorganisationer i stand til at udveksle sundhedsoplysninger. En fragmenteret og ukoordineret tilgang risikerer imidlertid at hæmme effektiviteten af de foranstaltninger, hvormed covid-19-krisen bekæmpes, samtidig med at den også er til alvorlig skade for det indre marked og for de grundlæggende rettigheder og friheder.

                  (3)

                  Det er derfor nødvendigt at udvikle en fælles tilgang til brugen af digitale teknikker og data som reaktion på den nuværende krise. Denne tilgang bør på effektiv vis støtte de kompetente nationale myndigheder, navnlig sundhedsmyndigheder og politiske beslutningstagere, ved at give dem tilstrækkelige og nøjagtige data som grundlag for at forstå covid-19-virussets udvikling og spredning samt dets virkninger. Tilsvarende kan disse teknologier sætte borgerne i stand til at træffe effektive og mere målrettede foranstaltninger med hensyn til social distancering. Samtidig tilsigter den foreslåede tilgang at opretholde det indre markeds integritet og beskytte grundlæggende rettigheder og friheder, navnlig retten til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger.

                  (4)

                  Mobilapplikationer kan bistå sundhedsmyndighederne på nationalt niveau og EU-niveau med at overvåge og inddæmme den aktuelle covid-19-pandemi. De kan vejlede borgerne og lette tilrettelæggelsen af den lægelige opfølgning af patienter. Advarsels- og sporingsapplikationer kan spille en vigtig rolle ved kontaktopsporing, begrænsning af sygdommens spredning og afbrydelse af smittekæderne. Kombineret med passende teststrategier og kontaktopsporing kan applikationerne derfor være særligt relevante til at tilvejebringe oplysninger om virussets udbredelse, vurdere effektiviteten af at holde fysisk afstand henholdsvis isolationsforanstaltninger og skabe et beslutningsgrundlag for exitstrategier.

                  (5)

                  I Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1082/2013/EU (1) fastsættes særlige bestemmelser om epidemiologisk overvågning, monitorering, tidlig varsling og bekæmpelse af alvorlige grænseoverskridende sundhedstrusler. Ifølge afgørelsens artikel 2, stk. 5, pålægges Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne at sikre koordinering og udveksling af oplysninger mellem de mekanismer og strukturer, der etableres i henhold til afgørelsen, og tilsvarende mekanismer og strukturer etableret på EU-plan eller i henhold til Euratom-traktaten, hvis aktiviteter er relevante for beredskabs- og indsatsplanlægning, monitorering, tidlig varsling og bekæmpelse af alvorlige grænseoverskridende sundhedstrusler. Udvalget for Sundhedssikkerhed, nedsat ved ovennævnte afgørelses artikel 17, danner forum for koordinering af indsatsen i forbindelse med alvorlige grænseoverskridende sundhedstrusler. Samtidig etableres der ved afgørelsens artikel 6, stk. 1, et netværk for epidemiologisk overvågning af overførbare sygdomme, der drives og koordineres af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC).

                  (6)

                  Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/24/EU (2) om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser pålægges e-sundhedsnetværket at arbejde på at nå frem til holdbare økonomiske og sociale fordele i forbindelse med europæiske e-sundhedssystemer og e-sundhedstjenester samt interoperable applikationer med henblik på at opnå en høj grad af tillid og sikkerhed, styrke kontinuiteten i behandlingen og sikre adgang til sikre sundhedsydelser af høj kvalitet.

                  (7)

                  I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (3) om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger fastsættes betingelserne for behandling af personoplysninger, herunder helbredsoplysninger. Sådanne oplysninger kan bl.a. behandles, når en registreret giver sit udtrykkelige samtykke, eller når behandling er i samfundets interesse som fastsat i national ret eller EU-retten, navnlig med henblik på overvågning og varsling, forebyggelse af eller kontrol med smitsomme sygdomme og andre alvorlige sundhedsrisici.

                  (8)

                  Flere medlemsstater har indført særlovgivning, der giver dem mulighed for at behandle sundhedsoplysninger baseret på samfundets interesse (artikel 6, stk. 1, litra c) eller e), og artikel 9, stk. 2, litra i), i forordning (EU) 2016/679). Under alle omstændigheder bør der tages klart og specifikt stilling til formålet med, og de midler der benyttes til, behandlingen af oplysningerne, hvilke oplysninger der skal behandles, og hvem der skal behandle dem.

                  (9)

                  Kommissionen kan høre Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og Det Europæiske Databeskyttelsesråd i overensstemmelse med artikel 42 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 (4) og artikel 70 i forordning (EU) 2016/679.

                  (10)

                  Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF (5) fastsættes regler for trafikdata og lokaliseringsdata samt for lagring af oplysninger og opnåelse af adgang til oplysninger, der er lagret i en abonnents eller brugers terminaludstyr, f.eks. en mobil enhed. I henhold til direktivets artikel 5, stk. 3, er en sådan lagring eller opnåelse af adgang kun tilladt under snævert afgrænsede omstændigheder, eller hvis brugeren eller abonnenten giver sit samtykke efter at have modtaget klare og fyldestgørende oplysninger i overensstemmelse med kravene i forordning (EU) 2016/679. Desuden giver direktivets artikel 15, stk. 1, medlemsstaterne mulighed for at vedtage retsforskrifter med henblik på at indskrænke rækkevidden af visse rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i direktivet, herunder dem, der er fastsat i artikel 5, hvis en sådan indskrænkning er en nødvendig, passende og forholdsmæssig foranstaltning i et demokratisk samfund med henblik på at nå bestemte mål.

                  (11)

                  Europa-Kommissionen bebudede i sin meddelelse »En europæisk strategi for data« (6), at EU vil skabe et indre marked, hvor data kan strømme inden for EU og på tværs af sektorer, til gavn for alle, hvor europæiske regler, navnlig retten til privatlivets fred og databeskyttelse samt konkurrenceretten, respekteres fuldt ud, og hvor reglerne for adgang til og anvendelse af data er fair, praktiske og tydelige. Kommissionen erklærede navnlig, at den ville overveje behovet for lovgivningsmæssige tiltag til fremme af datadelingen i offentlighedens interesse mellem virksomheder og det offentlige.

                  (12)

                  Siden covid-19-krisens begyndelse er der udviklet en række forskellige mobilapplikationer, nogle af dem af offentlige myndigheder, og medlemsstaterne og den private sektor har opfordret til, at der koordineres på EU-niveau, bl.a. for at tage højde for betænkeligheder vedrørende cybersikkerhed, sikkerhed og hensynet til privatlivets fred. Disse applikationer tjener almindeligvis tre generelle funktioner: i) de oplyser og vejleder borgerne og letter tilrettelæggelsen af en lægelig opfølgning for personer med symptomer — ofte kombineret med et spørgeskema til selvdiagnosticering, ii) de advarer personer, der har været i nærheden af en smittet person, for at afbryde smittekæder og forhindre en tilbagevenden af infektioner, når samfundet åbnes på ny, og iii) de overvåger og håndhæver karantæne for smittede personer, eventuelt kombineret med en vurdering af disses helbredstilstand i karantæneperioden. Visse applikationer er tilgængelige for offentligheden, mens andre alene er tilgængelige for lukkede brugergrupper, der har til formål at spore kontaktpersoner på arbejdspladsen. Der er ikke foretaget en generel evaluering af disse applikationers effektivitet. Applikationer målrettet oplysning og symptomverifikation kan være nyttige til at øge borgernes bevågenhed. Ifølge fagfolks skøn tyder det imidlertid på, at applikationer, som har til formål at informere og advare brugerne, tilsyneladende er den mest lovende måde at forhindre virusspredningen på, idet deres mere begrænsede indvirkning på privatlivets fred tages i betragtning, og flere medlemsstater er i øjeblikket ved at undersøge, hvordan de kan tages i anvendelse.

                  (13)

                  Nogle af disse mobilapplikationer kan betragtes som medicinsk udstyr, hvis de af fabrikanten er bestemt til anvendelse til bl.a. diagnosticering, forebyggelse, overvågning, forudsigelse, prognose, behandling eller lindring af sygdomme og derfor hører under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/745 (7) eller Rådets direktiv 93/42/EØF (8). Applikationer med henblik på egendiagnose og symptomverifikation, i det omfang de leverer oplysninger om diagnosticering, forebyggelse, overvågning, forudsigelse eller prognose, bør vurderes mht. deres potentielle karakter af medicinsk udstyr i henhold til den lovgivningsmæssige ramme for medicinsk udstyr (direktiv 93/42/EØF eller forordning (EU) 2017/745).

                  (14)

                  Disse mobilapplikationers effektivitet afhænger af en række faktorer. Sådanne faktorer omfatter udbredelsen blandt brugerne, dvs. den procentdel af befolkningen, der anvender en mobil enhed, og hvilken procentdel af disse, der har downloadet applikationen og har givet sit samtykke til behandlingen af personoplysninger, der vedrører dem, og ikke har trukket deres samtykke tilbage. Andre vigtige faktorer er offentlighedens tillid til, at oplysningerne vil blive beskyttet med egnede sikkerhedsforanstaltninger, at de udelukkende anvendes til at advare enkeltpersoner, der har været udsat for virusset, folkesundhedsmyndighedernes opbakning, sundhedsmyndighedernes evne til at træffe forholdsregler på grundlag af de data, som applikationen genererer, integration og dataudveksling med andre systemer og applikationer samt grænseoverskridende og tværregional interoperabilitet med andre systemer.

                  (15)

                  Advarsels- og sporingsapplikationer er nyttige for medlemsstaterne med henblik på kontaktopsporing og kan spille en vigtig rolle for inddæmningsbestræbelser i forbindelse med exitscenarier. De kan også udgøre et værdifuldt redskab, der kan hjælpe borgerne med at opretholde en effektiv og mere målrettet social distancering. Deres virkning kan forstærkes med en strategi, der understøtter en mere omfattende test. Kontaktopsporing indebærer, at de offentlige sundhedsmyndigheder hurtigt identificerer alle, der har været i berøring med en bekræftet covid-19-patient, beder dem isolere sig og hurtigt tester og isolerer dem, hvis de udvikler symptomer. Dertil kommer, at anonymiserede og aggregerede data, der udledes af sådanne applikationer, kombineret med oplysninger om sygdommes incidens kan udnyttes til at vurdere effektiviteten af foranstaltninger med henblik på at opretholde afstand mellem samfund og enkeltpersoner. Disse applikationer er indlysende nyttige for medlemsstaterne, og samtidig tilfører de også en potentiel merværdi til ECDC's arbejde.

                  (16)

                  Applikationer til egendiagnosticering og symptomverifikation kan tilvejebringe relevante oplysninger om antallet af tilfælde med covid-19-kompatible symptomer efter alder og uge fra velafgrænsede områder, hvor applikationen har en høj dækningsgrad. Er resultaterne vellykkede, kan de nationale sundhedsmyndigheder beslutte at anvende data fra applikationer til covid-19-syndromovervågning i den primære sundhedspleje. Disse data kan forelægges ECDC ugentligt i aggregeret form (f.eks. antal tilfælde af influenzalignende sygdom (ILI) eller akut luftvejsinfektion (ARI) pr. uge, efter aldersgruppe, ud af den samlede befolkning, der er dækket af sentinellægerne). Dette vil give de nationale myndigheder og ECDC mulighed for at anslå den positive prognoseværdi af luftvejssymptomer i et givet samfund og dermed tilvejebringe oplysninger om omfanget af vira i omløb ud fra data hentet fra applikationen.

                  (17)

                  Brugen af smartphoneapplikationer kan i betragtning af deres funktioner som beskrevet ovenfor påvirke udøvelsen af visse grundlæggende rettigheder, bl.a. retten til respekt for privatlivets fred og familieliv. Ethvert indgreb i disse rettigheder bør følge lovgivningen, og derfor bør medlemsstaternes love, som fastsætter eller tillader begrænsninger i udøvelsen af visse grundlæggende rettigheder, være i overensstemmelse med EU-rettens generelle principper, jf. artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, deres forfatningsmæssige traditioner og forpligtelser i henhold til folkeretten.

                  (18)

                  Med henblik på godkendelse af forskellige applikationstyper (og underliggende smittekæderelaterede informationssystemer) og for at sikre, at de opfylder de erklærede formål med epidemiologisk overvågning, skal de ansvarlige nationale sundhedsmyndigheder samordne og gennemføre de underliggende politikker, krav og kontroller på en koordineret måde. Af erfaringerne i flere medlemsstater, som er begyndt på at indføre kontaktopsporingsapplikationer, fremgår det, at for at øge accepten kan en integreret styring med fordel benyttes til at forberede og gennemføre foranstaltningerne, hvor man ikke alene inddrager sundhedsmyndighederne, men også andre myndigheder (herunder databeskyttelsesmyndigheder) samt den private sektor, eksperter, akademikere og interessenter såsom patientgrupper. En bredt anlagt kommunikationskampagne om applikationen er også afgørende for dens udbredelse og succes.

                  (19)

                  Interoperabilitet mellem applikationer bør overvejes for at afsløre, at brugere af forskellige kontaktopsporingsapplikationer har været i nærheden af hinanden (dette scenario vil med størst sandsynlighed forekomme blandt personer, som bevæger sig på tværs af nationale/regionale grænser). Nationale sundhedsmyndigheder, der overvåger infektionssmittekæder, bør kunne udveksle interoperable oplysninger om brugere, der er blevet testet positive, med andre medlemsstater eller regioner, så der kan tages højde for smittekæder på tværs af landegrænser.

                  (20)

                  Visse virksomheder, herunder telekommunikationsudbydere og større teknologiplatforme, har offentliggjort eller givet offentlige myndigheder adgang til anonymiserede og aggregerede lokaliseringsdata. Forskningen har brug for sådanne data for at bekæmpe virusset og skabe modeller for at forstå, dels hvordan virusset vil spredes, og dels hvordan krisen påvirker økonomien. Dataene vil nærmere bestemt bidrage til forståelsen og modelleringen af epidemiens geografiske dynamik og til at vurdere virkningerne for mobiliteten af foranstaltninger af social distancering (rejserestriktioner, aflysning af ikkevæsentlige aktiviteter, fuldstændig nedlukning osv.). Dette har afgørende betydning først og fremmet for at inddæmme virussets virkninger og vurdere behovene, navnlig hvad angår personlige værnemidler og intensivafdelinger og for det andet til støtte for exitstrategien i kraft af datamodeller, som angiver de potentielle virkninger af at slække på foranstaltninger med hensyn til social distancering.

                  (21)

                  Den nuværende krise har vist, at de offentlige sundhedsmyndigheder og forskningsinstitutioner ville have gavn af yderligere adgang til vigtige oplysninger for at analysere virussets evolution og for at vurdere effektiviteten af de offentlige sundhedsforanstaltninger.

                  (22)

                  Visse medlemsstater har truffet foranstaltninger til at forenkle adgangen til nødvendige data. Imidlertid bliver EU's fælles indsats for at bekæmpe virusset begrænset af den aktuelle fragmentering af tilgange.

                  (23)

                  Der er også opstået et behov for en fælles EU-tilgang til covid-19-krisen, eftersom foranstaltninger truffet i visse lande, som f.eks. sporing af enkeltpersoner på grundlag af geografisk placering, brug af teknologi til at anslå enkeltpersoners sundhedsrisiko og centralisering af følsomme oplysninger, giver anledning til spørgsmål vedrørende adskillige grundlæggende rettigheder og friheder, som er garanteret i EU's retsorden, herunder retten til privatlivets fred og retten til beskyttelse af personoplysninger. Under alle omstændigheder skal begrænsninger af muligheden for at udøve de grundlæggende rettigheder og de friheder, der er fastsat i EU's charter om grundlæggende rettigheder, være berettigede og forholdsmæssige. Enhver sådan begrænsning bør være midlertidig, idet den skal være begrænset til det strengt nødvendige for at bekæmpe krisen, og den skal ophøre med at eksistere uden en passende begrundelse, når krisen er overstået.

                  (24)

                  Derudover har Verdenssundhedsorganisationen (WHO) og andre organer advaret om, at applikationer og unøjagtige data kan medføre stigmatisering af personer med visse kendetegn, fordi de opfattes som havende forbindelse til sygdommen.

                  (25)

                  I overensstemmelse med princippet om dataminimering bør offentlige sundhedsmyndigheder og forskningsinstitutioner kun behandle personoplysninger, når det er nødvendigt og relevant, behandlingen skal begrænses til, hvad der er nødvendigt, og der bør anvendes passende sikkerhedsforanstaltninger såsom pseudonymisering, aggregering, kryptering og decentralisering.

                  (26)

                  Effektive cybersikkerheds- og datasikkerhedsforanstaltninger er en væsentlig forudsætning for at kunne beskytte tilgængeligheden, autenticiteten, integriteten og fortroligheden af data.

                  (27)

                  Høring af databeskyttelsesmyndighederne i overensstemmelse med kravene i EU-retten om beskyttelse af personoplysninger er en væsentlig forudsætning for at sikre, at personoplysninger behandles lovligt, og at de berørte enkeltpersoners rettigheder respekteres.

                  (28)

                  Ved artikel 14 i direktiv 2011/24/EU fik Unionen til opgave at støtte og lette samarbejdet og udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstater, der arbejder inden for et frivilligt netværk mellem de nationale myndigheder, der er ansvarlige for e-sundhed, og som er udpeget af medlemsstaterne (»e-sundhedsnetværket«). Netværkets formål er at arbejde på at nå frem til holdbare økonomiske og sociale fordele i forbindelse med europæiske e-sundhedssystemer og e-sundhedstjenester samt interoperable applikationer med henblik på at opnå en høj grad af tillid og sikkerhed, styrke kontinuiteten i behandlingen og sikre adgang til sikre sundhedsydelser af høj kvalitet. I Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/1765 (9) fastsættes reglerne for etablering, forvaltning og gennemsigtig drift af e-sundhedsnetværket. Grundet dets sammensætning og ekspertiseområde bør e-sundhedsnetværket være det primære forum for drøftelser af de offentlige sundhedsmyndigheders og forskningsinstitutioners databehov, samtidig med at repræsentanter fra nationale myndigheder med ansvar for tilsyn for elektronisk kommunikation, ministerier med ansvar for digitale spørgsmål og databeskyttelsesmyndigheder inddrages.

                  (29)

                  E-sundhedsnetværket og Kommissionen bør også arbejde tæt sammen med andre organer og netværk, der kan give det nødvendige input til at sikre effektiviteten af denne henstilling, herunder Udvalget for Sundhedssikkerhed, netværket for epidemiologisk overvågning af overførbare sygdomme, ECDC, Det Europæiske Databeskyttelsesråd, Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation og samarbejdsgruppen for net- og informationssystemer.

                  (30)

                  Gennemsigtighed og klar og regelmæssig kommunikation, samt muligheden for at indhente input fra de personer og samfund, der er hårdest ramt, vil være af afgørende betydning for at sikre offentlighedens tillid i forbindelse med bekæmpelsen af covid-19-krisen.

                  (31)

                  Eftersom covid-19-situationen udvikler sig så hurtigt i flere medlemsstater, er det centralt, at medlemsstaterne aflægger rapport, og at Kommissionen reviderer den tilgang, der fremgår af denne henstilling, hurtigt og regelmæssigt så længe krisen varer.

                  (32)

                  Denne henstilling bør om nødvendigt suppleres af yderligere vejledning fra Kommissionens side, herunder om følgerne for databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred ved anvendelse af mobilapplikationer til varsling og forebyggelse —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

         FORMÅLET MED DENNE HENSTILLING

                  1)

                  Ved denne henstilling etableres en proces til udvikling af en fælles tilgang, kaldet en værktøjskasse, til at bruge digitale midler til at afhjælpe krisen. Værktøjskassen vil bestå af praktiske foranstaltninger til at gøre effektiv brug af teknologier og data med fokus på især to områder:

                              1)

                              en paneuropæisk tilgang til anvendelse af mobilapplikationer, koordineret på unionsniveau, som skal gøre borgerne i stand til at træffe effektive og mere målrettede foranstaltninger til at distancere sig socialt, og som skal varsle, forebygge og spore kontakter for at bidrage til at begrænse spredningen af covid-19. Den vil omfatte en metode til at overvåge og dele vurderinger af applikationernes effektivitet, deres interoperabilitet og grænseoverskridende virkninger, samt deres respekt for sikkerhed, privatlivets fred og databeskyttelse

                              2)

                              en fælles ordning for anvendelse af anonymiserede og aggregerede data om befolkningers mobilitet med henblik på i) at opstille en model for og forudsige sygdommens udvikling, ii) at overvåge effektiviteten af de beslutninger, medlemsstaternes myndigheder træffer vedrørende foranstaltninger såsom social distancering og isolation, og iii) at udarbejde en koordineret exitstrategi for covid-19-krisen.

                  2)

                  Medlemsstaterne bør straks gennemføre disse tiltag i tæt samarbejde med andre medlemsstater, Kommissionen og andre relevante interessenter, uden at tiltagene indskrænker medlemsstaternes kompetencer inden for den offentlige sundhed. Medlemsstaterne bør også sikre, at alle tiltag gennemføres i overensstemmelse med EU-retten, herunder lovgivningen om medicinsk udstyr og retten til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger samt andre rettigheder og friheder, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Værktøjskassen vil blive suppleret af Kommissionens vejledning, herunder vejledning i følgerne for databeskyttelse og beskyttelse af privatlivets fred af anvendelse af mobilapplikationer til varsling og forebyggelse.

         DEFINITIONER

                  3)

                  I denne henstilling forstås ved:

                              a)

                              »mobilapplikationer«: softwareapplikationer, der kører på intelligente enheder, navnlig smartphones, og som sædvanligvis er designet til omfattende og målrettet samspil med webressourcer, som behandler nærhedsdata og andre kontekstafhængige oplysninger, der indsamles af flere sensorer i de intelligente enheder, og som er i stand til at udveksle oplysninger via flere netværksgrænseflader med andre forbundne enheder

                              b)

                              »e-sundhedsnetværket«: det netværk, der er oprettet ved artikel 14 i direktiv 2011/24/EU, og hvis opgaver er blevet præciseret i gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/1765

                              c)

                              »Udvalget for Sundhedssikkerhed«: et organ, der består af repræsentanter fra medlemsstaterne, som blev etableret i medfør af artikel 17 i afgørelse nr. 1082/2013/EU

                              d)

                              »netværket for epidemiologisk overvågning«: netværket for epidemiologisk overvågning af overførbare sygdomme og relaterede særlige sundhedsproblemer, som drives og koordineres af ECDC, og som er i løbende kontakt med Kommissionen, ECDC og andre kompetente myndigheder med ansvar for epidemiologisk overvågning på nationalt niveau, og som blev oprettet i medfør af artikel 6 i afgørelse nr. 1082/2013/EU.

         PROCES FOR UDVIKLING AF EN VÆRKTØJSKASSE TIL ANVENDELSE AF TEKNOLOGI OG DATA

                  4)

                  Formålet med denne proces er at bane vejen for, at medlemsstaterne og Kommissionen hurtigst muligt udvikler og vedtager en værktøjskasse af praktiske foranstaltninger, herunder en europæisk tilgang til covid-19-mobilapplikationer og til brugen af mobilitetsdata til modelberegning og forudsigelse af virussets udvikling.

                  5)

                  Med henblik på at udvikle værktøjskassen bør de medlemsstater, der er repræsenteret i e-sundhedsnetværket, straks og derefter hyppigt mødes med repræsentanter for Europa-Kommissionen og for Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme. Parterne bør udveksle synspunkter om, hvordan data fra flere forskellige kilder bedst muligt anvendes til at håndtere covid-19-krisen, samtidig med at der sikres et højt tillids- og sikkerhedsniveau i overensstemmelse med EU-retten, navnlig vedrørende beskyttelsen af personoplysninger og privatlivets fred, samt til at udveksle bedste praksis og i den henseende fremme en fælles tilgang.

                  6)

                  E-sundhedsnetværket bør mødes omgående for at gennemføre denne henstilling.

                  7)

                  I forbindelse med gennemførelsen af denne henstilling bør de medlemsstater, der er repræsenteret i e-sundhedsnetværket, i det omfang det er relevant, underrette og indhente input fra Udvalget for Sundhedssikkerhed, Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation, NIS-samarbejdsgruppen og de relevante EU-agenturer, herunder ENISA, samt Europol og de relevante arbejdsgrupper i Rådet.

                  8)

                  Det Europæiske Databeskyttelsesråd og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bør ligeledes inddrages for at sikre, at principperne om databeskyttelse og indbygget privatlivsbeskyttelse integreres i værktøjskassen.

                  9)

                  Medlemsstaternes myndigheder og Kommissionen bør sikre, at borgerne informeres regelmæssigt, klart og udførligt om de tiltag, der er taget i henhold til denne henstilling, og at de har mulighed for at deltage aktivt i debatten.

                  10)

                  Det er igennem hele processen af afgørende betydning, at alle grundlæggende rettigheder overholdes, navnlig privatlivets fred samt databeskyttelse, og at forhindre overvågning og stigmatisering. I den forbindelse bør værktøjskassen derfor:

                              1)

                              begrænse behandlingen af personoplysninger til bekæmpelse af covid-19-krisen og sikre, at personoplysningerne ikke anvendes til andre formål såsom retshåndhævelse eller kommercielle formål

                              2)

                              sikre regelmæssig vurdering af, hvorvidt der fortsat er behov for at behandle personoplysninger til bekæmpelse af covid-19-krisen og, hvor det er relevant, fastsætte passende ophørsklausuler med henblik på at sikre, at behandlingen ikke går ud over, hvad der er strengt nødvendigt for disse formål

                              3)

                              træffe foranstaltninger, der sikrer, at behandlingen bringes til ophør, så snart den ikke længere er strengt nødvendig, og at de pågældende personoplysninger destrueres uigenkaldeligt, medmindre de ifølge etiske udvalg og databeskyttelsesmyndighederne har så stor en videnskabelig almen værdi, at den overstiger følgerne for de pågældende rettigheder, med forbehold af passende sikkerhedsforanstaltninger.

                  11)

                  Værktøjskassen bør udvikles gradvist på baggrund af drøftelser med alle interesserede parter og overvågning af situationen, bedste praksis samt problemer og løsninger angående de datakilder og -typer, som er nødvendige og tilgængelige for de offentlige sundhedsmyndigheder og de offentlige institutioner, der bedriver sundhedsforskning, i bekæmpelsen af covid-19-pandemien.

                  12)

                  Værktøjskassen bør deles med Den Europæiske Unions internationale partnere for at udveksle bedste praksis og bidrage til afbødning af virussets spredning på verdensplan.

         EN PANEUROPÆISK TILGANG TIL COVID-19-MOBILAPPLIKATIONER

                  13)

                  Den første prioritet i forbindelse med værktøjskassen bør være, at medlemsstaterne og Kommissionen senest den 15. april 2020 i fællesskab udvikler en paneuropæisk tilgang til covid-19-mobilapplikationer. Det Europæiske Databeskyttelsesråd og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse vil blive inddraget i processen. Denne tilgang bør omfatte:

                              1)

                              specifikationer, der skal sikre, at mobile informations-, varslings- og sporingsapplikationer er effektive til bekæmpelse af covid-19 ud fra et medicinsk og teknisk synspunkt

                              2)

                              foranstaltninger, der skal forebygge spredningen af applikationer, der ikke er i overensstemmelse med EU-retten, understøtte krav om tilgængelighed for handicappede og interoperabilitet samt fremme af fælles løsninger, idet muligheden for en paneuropæisk applikation ikke udelukkes

                              3)

                              forvaltningsmekanismer, der skal anvendes af de offentlige sundhedsmyndigheder, og samarbejde med ECDC

                              4)

                              indkredsning af god praksis og mekanismer til udveksling af oplysninger om, hvordan applikationerne fungerer

                              5)

                              datadeling med relevante offentlige organer inden for epidemiologi og relevante offentlige institutioner inden for sundhedsforskning, herunder indsendelse af aggregerede data til ECDC.

                  14)

                  Medlemsstaternes myndigheder, der er repræsenteret i e-sundhedsnetværket, bør indføre en proces for udveksling af oplysninger og sikre, at applikationerne er interoperable, når der planlægges scenarier på tværs af grænserne.

         ASPEKTER AF PRIVATLIVETS FRED OG DATABESKYTTELSE VED BRUG AF MOBILAPPLIKATIONER

                  15)

                  Udformningen af værkstøjskassen bør være styret af principperne om privatlivets fred og databeskyttelse.

                  16)

                  I forbindelse med brug af mobilapplikationer til varsling og forebyggelse i forbindelse med covid-19-udbruddet bør følgende principper overholdes:

                              1)

                              der bør indføres sikkerhedsforanstaltninger, som sikrer overholdelse af de grundlæggende rettigheder og forebygger stigmatisering, navnlig for de gældende regler for beskyttelse af personoplysninger og kommunikationshemmelighed

                              2)

                              der bør vælges den mindst indgribende, men stadig effektive foranstaltning, herunder bør der anvendes nærhedsdata, og det bør undgås at behandle data på grundlag af en enkeltpersons placering eller bevægelser, og der bør bruges anonymiserede og aggregerede data, hvor det er muligt

                              3)

                              der bør fastsættes tekniske krav for passende teknologier (f.eks. Bluetooth Low Energy) med henblik på at fastslå udstyrets nærhed, kryptering, datasikkerhed, lagring af data på den mobile enhed, mulig adgang for sundhedsmyndighederne og datalager

                              4)

                              der bør fastsættes effektive cybersikkerhedskrav for at kunne beskytte tilgængeligheden, autenticiteten, integriteten og fortroligheden af data

                              5)

                              det bør sikres, at de indførte foranstaltninger udløber, og at de personoplysninger, der indhentes gennem disse foranstaltninger, senest slettes, når pandemien erklæres under kontrol

                              6)

                              der bør uploades nærhedsdata, hvis et smittetilfælde bekræftes, og der bør anvendes passende metoder til at advare personer, som har været i tæt kontakt med den smittede, som skal forblive anonym

                              7)

                              der bør indføres gennemsigtighedskrav til privatlivsindstillingerne for at sikre tillid til applikationerne.

                  17)

                  Kommissionen vil offentliggøre en vejledning, hvori principperne for privatlivets fred og databeskyttelse præciseres yderligere i lyset af de praktiske spørgsmål, der opstår ved udviklingen og indførelsen af værktøjskassen.

         ANVENDELSE AF MOBILITETSDATA TIL BRUG FOR FORANSTALTNINGER SAMT EXITSTRATEGI

                  18)

                  Den anden prioritet i forbindelse med værktøjskassen bør være en fælles tilgang til anvendelsen af anonymiserede og aggregerede mobilitetsdata, som er nødvendige for at:

                              1)

                              opstille en model, der kan kortlægge og forudsige sygdommens spredning og indvirkning på behovene i medlemsstaternes sundhedssystemer såsom, men ikke begrænset til, hospitalernes intensivafdelinger og personlige værnemidler

                              2)

                              øge effektiviteten af de foranstaltninger, der har til formål at inddæmme spredningen af covid-19-virusset, bekæmpe virkningerne, herunder isolation (og ophævelsen af denne), samt indhente og anvende disse data.

                  19)

                  I forbindelse med gennemførelsen af denne henstilling bør medlemsstaterne (der er repræsenteret i e-sundhedsnetværket, som vil stå for koordinationen med Udvalget for sundhedssikkerhed, netværket for epidemiologisk overvågning, ECDC og om nødvendigt ENISA) udveksle bedste praksis vedrørende anvendelsen af mobilitetsdata, dele og sammenligne modelberegninger for og forudsigelser af virussets spredning samt overvåge virkningerne af de foranstaltninger, der skal begrænse denne spredning.

                  20)

                  Dette bør omfatte:

                              1)

                              hensigtsmæssig anvendelse af anonymiserede og aggregerede mobilitetsdata til modelberegning for at forstå, hvordan virusset spredes, og til beregning af krisens økonomiske konsekvenser

                              2)

                              rådgivning af offentlige myndigheder med hensyn til at anmode dataudbyderne om information vedrørende den metode, de har anvendt til anonymisering af dataene, samt en beregning af, hvor plausibel den anvendte metode er

                              3)

                              sikkerhedsforanstaltninger, der skal indføres for at hindre deanonymisering og undgå genidentifikation af enkeltpersoner, herunder garanti for et tilstrækkeligt højt niveau af data- og IT-sikkerhed, samt en vurdering af risikoen for genidentifikation, hvis de anonymiserede data forbindes med andre data

                              4)

                              omgående og uigenkaldelig sletning af alle utilsigtet behandlede data, som vil kunne gøre det muligt at identificere enkeltpersoner, samt underrettelse af udbyderne af disse data samt de kompetente myndigheder om den utilsigtede behandling og efterfølgende sletning

                              5)

                              principiel sletning af data efter en periode på 90 dage og under alle omstændigheder senest, når pandemien erklæres under kontrol

                              6)

                              begrænsning af databehandlingen, således at den udelukkende anvendes til de ovennævnte formål, og datadeling med tredjeparter udelukkes.

         RAPPORTERING OG REVISION

                  21)

                  Den paneuropæiske tilgang til covid-19-mobilapplikationer vil blive offentliggjort den 15. april og suppleret af en vejledning fra Kommissionen om privatlivets fred og databeskyttelse.

                  22)

                  Medlemsstaterne bør inden 31. maj 2020 indrapportere tiltag truffet i henhold til denne henstilling til Kommissionen. Denne rapportering bør finde sted regelmæssigt, så længe covid-19-krisen varer ved.

                  23)

                  Fra den 8. april 2020 bør medlemsstaterne gøre de foranstaltninger, der er truffet på de områder, der er omfattet af denne henstilling, tilgængelige for andre medlemsstater og Kommissionen med henblik på peerevaluering. Op til en uge herefter kan medlemsstaterne og Kommissionen fremsætte bemærkninger til foranstaltningerne. Den pågældende medlemsstat bør tage størst muligt hensyn til sådanne bemærkninger.

                  24)

                  Kommissionen vil fra juni 2020 på grundlag af disse medlemsstatsrapporter vurdere, hvilket fremskridt der er gjort, og hvilken virkning henstillingen har haft. Kommissionen kan fremsætte yderligere henstillinger til medlemsstaterne, herunder om timing af de foranstaltninger, der gennemføres inden for de områder, der er omfattet af denne henstilling.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 8. april 2020.

               På Kommissionens vegne

            Thierry BRETON

               Medlem af Kommissionen

         (1)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1082/2013/EU af 22. oktober 2013 om alvorlige grænseoverskridende sundhedstrusler og om ophævelse af beslutning nr. 2119/98/EF (EUT L 293 af 5.11.2013, s. 1).

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/24/EU af 9. marts 2011 om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser (EUT L 88 af 4.4.2011, s. 45).

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 39).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37).

         (6)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: En europæisk strategi for data (COM(2020) 66 final).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/745 af 5. april 2017 om medicinsk udstyr, om ændring af direktiv 2001/83/EF, forordning (EF) nr. 178/2002 og forordning (EF) nr. 1223/2009 og om ophævelse af Rådets direktiv 90/385/EØF og 93/42/EØF (EUT L 117 af 5.5.2017, s. 1).

         (8)  Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr (EFT L 169 af 12.7.1993, s. 1).

         (9)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/1765 af 22. oktober 2019 om foranstaltninger til etablering, forvaltning og drift af netværket af nationale myndigheder, der er ansvarlige for e-sundhed, og om ophævelse af gennemførelsesafgørelse 2011/890/EU (EUT L 270 af 24.10.2019, s. 83).