title: Kommissionens henstilling (EU) 2020/648 af 13. maj 2020 om vouchers, som passagerer og rejsende får som alternativ til tilbagebetaling af aflyste rejse- og transporttjenester i forbindelse med covid-19-pandemien

text:
               14.5.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 151/10

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2020/648
      af 13. maj 2020
      om vouchers, som passagerer og rejsende får som alternativ til tilbagebetaling af aflyste rejse- og transporttjenester i forbindelse med covid-19-pandemien
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Den 30. januar 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen udbruddet af covid-19 for »en folkesundhedsmæssig krisesituation af international betydning«, og den 11. marts 2020 erklærede den udbruddet for en pandemi (1). Siden den 1. marts 2020 har det haft stadig mere alvorlige og omfattende konsekvenser for indenlandsk og international rejseaktivitet, både forretnings- og fritidsrejser, i Europa og i resten af verden.

                  (2)

                  Covid-19-pandemien har medført internationale rejseforbud og advarsler eller restriktioner ved grænserne. Dette har ført til et meget stort antal aflysninger, og mange borgere har ikke været i stand til at rejse. De hidtil usete verdensomspændende rejserestriktioner (2) har stort set bragt rejser i Europa og mange andre steder i verden til ophør. Dette har alvorlige konsekvenser for operatører, arrangører af pakkerejser (»arrangører«) og leverandører af andre turistydelser, der indgår som en del af pakkerejser.

                  (3)

                  Samtidig har mange passagerer og rejsende været påvirket af krisens økonomiske konsekvenser og har oplevet, at deres indkomst er blevet mindre grundet indskrænkningen af den økonomiske aktivitet, hvilket påvirker både arbejdsgivernes og arbejdstagernes fremtidsudsigter (3).

                  (4)

                  EU's rejse- og turismesektorer melder om et fald i antallet af bookinger i størrelsesordenen 60-90 % sammenlignet med samme periode sidste år. De rejsendes anmodninger om tilbagebetaling grundet aflysninger overstiger langt antallet af nye bookinger. Ifølge foreløbige skøn fra Sammenslutningen af Nationale Rejsebureauer og -arrangører i Europa (ECTAA) kan covid-19-pandemien medføre tab på 30 mia. EUR (et fald på 60 %) i første kvartal af 2020 og 46 mia. EUR (et fald på 90 %) i andet kvartal sammenlignet med den omsætning, der forventedes på grundlag af tidligere år.

                  (5)

                  Operatører inden for alle transportformer står over for et kraftigt fald i deres virksomhed og en næsten fuldstændigt standsning af deres aktiviteter. Dette fører til reduceret cashflow, som skyldes covid-19-pandemien (4).

                  (6)

                  Opfyldelsen af betingelserne og kriterierne for, at inddæmningsforanstaltningerne kan ophæves, afhænger i høj grad af data, som udvikler sig over tid, herunder epidemiologiske data. Der findes følgelig ikke nogen klar tidsplan (5) for ophævelsen af nedlukningsforanstaltningerne, som vil gøre det muligt fuldt ud at genoptage aktiviteterne inden for transport og turisme.

                  (7)

                  I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (6), forordning (EF) nr. 1371/2007 (7), forordning (EU) nr. 1177/2010 (8) og forordning (EU) nr. 181/2011 (9) (»EU's forordninger om passagerrettigheder«) er der fastsat passagerrettigheder i tilfælde af aflysninger. I tilfælde af, at en operatør aflyser, skal denne tilbyde passagerne valget mellem tilbagebetaling (refusion) eller omlægning af rejsen (10). Eftersom omlægning af rejsen er svær at tilbyde under de nuværende omstændigheder, står valget i realiteten mellem forskellige former for tilbagebetaling.

                  (8)

                  Tilbagebetaling af billettens fulde pris skal finde sted inden for syv dage efter passagerens anmodning i tilfælde af luft- og søtransport og transport ad indre vandveje. For bustransport er det 14 dage efter, at tilbuddet er fremsat, eller anmodningen er modtaget, og for jernbanetransport en måned efter anmodningen. Ifølge EU-lovgivningen kan tilbagebetaling finde sted i form af penge eller en voucher. Tilbagebetaling i form af en voucher er dog kun mulig, hvis passageren er indforstået hermed (11).

                  (9)

                  I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 (12) (»pakkerejsedirektivet«) er det fastsat, at rejsende, hvis deres pakkerejse bliver aflyst pga. »uundgåelige og ekstraordinære omstændigheder«, har ret til fuld refusion af alle betalinger for pakkerejsen hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 14 dage efter, at aftalen om pakkerejsen er opsagt. Arrangøren kan i den forbindelse tilbyde den rejsende tilbagebetaling i form af en voucher. Denne mulighed fratager dog ikke den rejsende retten til at blive tilbagebetalt i penge.

                  (10)

                  Hvis der foretages ændringer af en aftale om en pakkerejse (f.eks. udskydelse), eller der tilbydes en erstatningspakkerejse (13), og hvis disse ændringer eller erstatningspakkerejsen resulterer i, at den rejsende accepterer en pakke af en ringere værdi eller kvalitet (14) eller opsiger aftalen (15), kan arrangøren også tilbyde en voucher, forudsat at den rejsende ikke fratages deres ret til tilbagebetaling i penge.

                  (11)

                  Den 18. marts 2020 vedtog Kommissionen en fortolkningsvejledning om EU's forordninger om passagerrettigheder i lyset af covid-19-krisens udvikling (16). Kommissionen mindede her om, at passagerer har ret til at vælge mellem tilbagebetaling i form af penge og tilbagebetaling i form af en voucher.

                  (12)

                  Den 19. marts 2020 offentliggjorde Kommissionen på sit websted (17) en uformel vejledning i anvendelsen af pakkerejsedirektivet i forbindelse med covid-19, hvor det bekræftes, at den rejsende har ret til fuld refusion, men hvor det også slås fast, at det er muligt for den rejsende at acceptere en voucher.

                  (13)

                  De talrige aflysninger, der er fulgt i kølvandet på covid-19-pandemien, har ført til en uholdbar cashflow- og indtægtssituation for transport- og rejsesektorerne. Arrangørernes likviditetsproblemer forværres af det faktum, at de skal tilbagebetale pakkens fulde pris til den rejsende, mens de ikke altid selv rettidigt modtager tilbagebetaling af forudbetalte tjenester, der indgår som en del af pakken. Dette kan i realiteten føre til en urimelig fordeling af byrden blandt operatørerne i rejseøkosystemet.

                  (14)

                  Hvis arrangører eller operatører bliver insolvente, er der risiko for, at mange rejsende og passagerer ikke modtager nogen refusion overhovedet, da deres krav mod arrangørerne og operatørerne ikke er beskyttet. Det samme problem kan opstå i virksomhedssammenhæng, hvor arrangører modtager en voucher som tilbagebetaling for forudbetalte tjenester fra operatører, som senere hen bliver insolvente.

                  (15)

                  Hvis vouchers gøres til et mere attraktivt alternativ til tilbagebetaling i penge, vil det øge accepten heraf blandt passagerer og rejsende. Det vil være med til at lette operatørers og arrangørers likviditetsproblemer og kan i sidste ende føre til en bedre beskyttelse af passagerers og rejsendes interesser.

                  (16)

                  Vouchers bør i den forbindelse beskyttes i tilfælde af operatørers eller arrangørers insolvens. En sådan beskyttelse kan ydes inden for private eller offentlige rammer og bør være tilstrækkeligt effektiv og solid. Den bør som minimum dække vouchere med de egenskaber, som er beskrevet i denne henstilling.

                  (17)

                  Disse egenskaber bør navnlig omfatte minimumsgyldighedsperioden, varigheden af den periode, ved hvis udløb rejsende eller passagerer har ret til at vælge tilbagebetaling for vouchere med en gyldighedsperiode, der er længere end minimumsperioden, og betingelserne for tilbagebetalingen, når vouchere ikke er blevet indløst. De bør også omfatte de forskellige tjenester, som voucheren kan anvendes til, den periode, hvor voucheren kan anvendes, og muligheden for at overføre voucheren. Yderligere egenskaber kan også overvejes for at gøre vouchere mere attraktive.

                  (18)

                  Udstedelsen af en voucher kan på samme måde som i forbindelse med tilbageførsler til kreditkort føre til dobbelt refusion. Når rejsende eller passagerer vælger at modtage en voucher, bør operatøren derfor videresende disse oplysninger til arrangøren, rejsebureauet eller anden mellemmand.

                  (19)

                  Med henblik på at gøre vouchere mere attraktive for passagerer og rejsende kan medlemsstaterne overveje at indføre ordninger til støtte for operatører i rejse- og transportsektorerne i overensstemmelse med Unionens statsstøtteregler. De kunne f.eks. oprette særlige garantiordninger for vouchere på grundlag af traktatens artikel 107, stk. 3, litra b). Derudover kunne medlemsstaterne støtte operatører i rejse- og transportsektorerne ved at yde de minimis-støtte i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 (18).

                  (20)

                  Medlemsstater, der yder støtte til operatører i rejse- og transportsektorerne for at sikre opfyldelsen af tilbagebetalingskrav, der følger af covid-19-pandemien, bør sikre, at sådanne ordninger finder anvendelse på alle passagerer eller rejsende, som er omfattet af pakkerejsedirektivet eller de relevante EU-forordninger om passagerrettigheder, uanset hvilken leverandør af tjenesteydelser der er tale om.

                  (21)

                  For så vidt angår eventuelle yderligere likviditetsbehov hos operatører inden for rejse- og transportsektorerne vedtog Kommissionen den 19. marts 2020 midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud (19) på grundlag af traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), med henblik på at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse af økonomien i medlemsstaterne. Den 3. april (20) og den 8. maj 2020 (21) blev de midlertidige rammebestemmelser ændret for at dække yderligere støtteforanstaltninger.

                  (22)

                  De midlertidige rammebestemmelser finder i princippet anvendelse på alle sektorer og virksomheder, herunder transportselskaber og rejseselskaber, og deri anerkendes transport og rejser som værende blandt de mest berørte områder. Rammebestemmelserne har til formål at afhjælpe den likviditetsmangel, som virksomhederne står over for, ved for eksempel at tillade direkte tilskud, statsgaranterede lån og subsidierede offentlige lån. For at sikre en hurtig behandling af hastende likviditetsbehov, navnlig hos små og mellemstore virksomheder, kan medlemsstaterne yde et rentefrit lån på op til en nominel værdi af 800 000 EUR pr. virksomhed, stille garantier for lån, der dækker 100 % af risikoen, eller stille egenkapital til rådighed. De midlertidige rammebestemmelser giver desuden mulighed for støtte til at dækning af likviditetsbehov ud over de 800 000 EUR pr. virksomhed i form af garantier og rentetilskud med forbehold af bl.a. betingelser vedrørende mindstepriser. I den forbindelse kan medlemsstaterne beslutte at yde støtte til operatører i rejse- og transportsektorerne for at sikre, at de tilbagebetalingskrav, der skyldes udbruddet af covid-19, er opfyldt, og derigennem sikre beskyttelse af passagerernes og forbrugernes rettigheder og ligebehandling af passagerer og rejsende.

                  (23)

                  Da det er nødvendigt at beskytte de lige konkurrencevilkår i det indre marked, vil Kommissionen i den forbindelse tage hensyn til de beslutninger, som medlemsstaterne allerede har truffet om tildeling af støtte til luftfartssektoren, med henblik på at sikre, at supplerende støtte til de samme støttemodtagere ikke fører til overkompensation.

                  (24)

                  Endelig kan medlemsstaterne, efter at en transportør eller en rejsearrangør er gået konkurs, beslutte at imødekomme tilbagebetalingsanmodninger fra passagerer eller rejsende. En sådan dækning af tilbagebetalingskrav vil kun være til gavn for passagerer eller rejsende og ikke for virksomheder. Den vil derfor ikke udgøre statsstøtte og kan således gennemføres af medlemsstaterne uden Kommissionens forhåndsgodkendelse.

                  (25)

                  Kommissionen er klar til at bistå og rådgive medlemsstaterne vedrørende statsstøttespørgsmål i forbindelse med udformningen af sådanne foranstaltninger.

                  (26)

                  Medlemsstaterne og operatørerne bør opfordres til at gøre brug de eksisterende EU-ordninger til understøttelse af virksomhedernes aktiviteter og likviditetsbehov.

                  (27)

                  For at opnå den størst mulige virkning af denne henstilling bør alle interesserede parter informeres herom og tilskyndes til dens gennemførelse —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

         GENSTAND

                  1.

                  Denne henstilling vedrører vouchere, som operatører eller rejsearrangører kan tilbyde passagerer eller rejsende som et alternativ til tilbagebetaling i penge, og som passagerer eller rejsende frivilligt kan vælge at tage imod i følgende tilfælde:

                              a)

                              ved aflysninger foretaget af operatører eller arrangører fra den 1. marts 2020 af årsager, der er forbundet med covid-19-pandemien, og i forbindelse med anvendelsen af følgende bestemmelser:

                                          1)

                                          artikel 8, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004

                                          2)

                                          artikel 16, litra a), sammenholdt med artikel 17, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 1371/2007

                                          3)

                                          artikel 19, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1177/2010

                                          4)

                                          artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 181/2011

                                          5)

                                          artikel 12, stk. 3 og 4, i direktiv (EU) 2015/2302.

                              b)

                              ved ændringer af aftaler eller opsigelser fra den 1. marts 2020 af årsager, der er forbundet med covid-19-pandemien, og i forbindelse med anvendelsen af artikel 11, stk. 4, og 5, i direktiv (EU) 2015/2302.

         BESKYTTELSE MOD INSOLVENS

                  2.

                  For at bidrage til at gøre vouchere til et attraktivt og pålideligt alternativ til tilbagebetaling i penge bør der være en tilstrækkeligt effektiv og solid beskyttelse mod, at operatører eller arrangører bliver insolvente, der som minimum omfatter vouchere med de egenskaber, som er beskrevet i punkt 3-12.

         ANBEFALEDE EGENSKABER FOR VOUCHERS

                  3.

                  Vouchere bør have en gyldighedsperiode på mindst 12 måneder.
                  Uden at det berører punkt 5 bør operatører og arrangører automatisk og senest 14 dage efter udløbet af gyldighedsperioden tilbagebetale voucherbeløbet til den pågældende passager eller rejsende, hvis ikke voucheren er blevet indløst. Dette gælder også for tilbagebetaling af voucherens resterende beløb, hvis den tidligere er blevet delvist indløst.

                  4.

                  Hvis vouchere har en gyldighedsperiode, der er længere end 12 måneder, bør passagerer og rejsende senest have ret til at anmode om at få pengebeløbet tilbagebetalt 12 måneder efter udstedelsen af den pågældende voucher. De bør til enhver tid derefter have samme ret, for så vidt andet ikke er bestemt i gældende lovbestemmelser om tidsbegrænsning.
                  Operatører og arrangører kunne overveje at gøre det muligt at få tilbagebetalt værdien af vouchere på et tidligere tidspunkt end 12 måneder efter udstedelsen, hvis den pågældende passager eller rejsende anmoder herom.

                  5.

                  Passagerer og rejsende bør kunne anvende vouchere til betalinger for alle nye bookinger, der er foretaget før deres udløbsdato, selv om betalingen eller tjenesteydelsen finder sted efter denne dato.

                  6.

                  Passagerer og rejsende bør kunne anvende vouchere til betaling af enhver form for transporttjenester eller pakkerejser, som tilbydes af operatøren eller arrangøren (22).

                  7.

                  På betingelse af at de er til rådighed og uanset eventuelle prisforskelle:

                              —

                              bør operatører sikre, at vouchere giver passagererne mulighed for at rejse på den samme rute under de samme ydelsesbetingelser som i den oprindelige booking

                              —

                              bør arrangører sikre, at vouchere giver de rejsende mulighed for at booke en pakkerejse med samme type tjenesteydelser eller af tilsvarende kvalitet som den annullerede pakke.

                  8.

                  Operatører og arrangører bør overveje at udvide muligheden for at anvende vouchere til bookinger hos andre enheder, der udgør en del af den samme koncern.

                  9.

                  Er den aflyste transporttjeneste eller pakkerejse blevet booket gennem et rejsebureau eller en anden mellemmand, bør operatører og arrangører tillade, at vouchere også anvendes til nye bookinger gennem det samme rejsebureau eller den samme mellemmand.

                  10.

                  Vouchere til transporttjenester bør kunne overdrages til en anden passager uden yderligere omkostninger. Vouchere til pakkerejser bør også uden yderligere omkostninger kunne overdrages til en anden rejsende, hvis udbyderne af de tjenester, der indgår i pakken, er indforstået med, at overførslen finder sted uden yderligere omkostninger.

                  11.

                  For at gøre vouchere mere attraktive kunne arrangører og operatører overveje at udstede vouchere med en højere værdi end det, der er blevet betalt for den oprindeligt bookede pakkerejse eller transporttjeneste, f.eks. via et yderligere kontant beløb eller yderligere delydelser.

                  12.

                  Gyldighedsperioden og alle de tilknyttede rettigheder bør fremgå af voucherne. De bør udstedes på et varigt medium (23), såsom i en e-mail eller på papir.

         SAMARBEJDE MELLEM PARTERNE

                  13.

                  Hvis passageren har bestilt transportydelsen gennem et rejsebureau eller en anden mellemmand, eller hvis transportydelsen var en del af en pakkerejse, bør operatøren underrette rejsebureauet, mellemmanden eller arrangøren, hvis pågældende passager eller rejsende vælger at modtage en voucher.

                  14.

                  De forskellige erhvervsdrivende i transport- og rejseværdikæden bør samarbejde i god tro og tilstræbe en retfærdig fordeling af byrderne som følge af covid-19-pandemien.

         STØTTEFORANSTALTNINGER

         Statsstøtte

                  15.

                  Medlemsstaterne kan beslutte, om de vil indføre særlige ordninger for at yde støtte til erhvervsdrivende i rejse- og transportsektorerne for at sikre, at de tilbagebetalingskrav, der rejses som følge af covid-19-pandemien, imødekommes, og de kan træffe beslutninger om tidspunktet for og typen af de foranstaltninger, de ønsker at iværksætte. Ved udformningen af sådanne ordninger bør medlemsstaterne sikre, at de er til gavn for alle passagerer eller rejsende uanset leverandøren af tjenesteydelserne.

                  16.

                  Med henblik på at begrænse de negative virkninger for passagerer eller rejsende under covid-19-pandemien bør medlemsstaterne aktivt overveje at oprette garantiordninger for vouchere med henblik på at sikre, at passagerer eller rejsende får godtgjort deres udgifter i tilfælde af, at udstederen af voucheren bliver insolvent.
                  For så vidt som sådanne garantiordninger reducerer den økonomiske risiko for passagerer eller rejsende, når de accepterer vouchere, og øger sandsynligheden for, at de vælger sådanne vouchere i stedet for at få pengene refunderet, hvilket forbedrer de erhvervsdrivendes likviditet, giver foranstaltningerne de berørte operatører en fordel i form af likviditetslettelse, og de udgør således statsstøtte.
                  Sådanne foranstaltninger vil ikke være omfattet af de midlertidige rammebestemmelser, men de kan anmeldes direkte af medlemsstaterne i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), og de vil blive genstand for en individuel vurdering. I denne vurdering vil Kommissionen i givet fald acceptere, at den statslige garanti dækker 100 % af voucheres værdi for at sikre fuld beskyttelse af alle passagerer og rejsende, og den vil samtidig tage hensyn til andre relevante bestemmelser i afsnit 3.2 i de midlertidige rammebestemmelser (24) for at sikre støttens proportionalitet.

                  17.

                  Hvis erhvervsdrivende i rejse- og transportsektorerne har behov for generel likviditetsstøtte, kan medlemsstaterne også beslutte at indføre ordninger for at yde dem en sådan støtte. Hvis denne støtte ikke ydes på markedsvilkår, kan der være tale om statsstøtte, og støtten bør da anmeldes til Kommissionen.
                  De midlertidige rammebestemmelser er grundlaget for en sådan likviditetsstøttes forenelighed med reglerne, således at erhvervsdrivende i rejse- og transportsektorerne bl.a. får mulighed for at modtage en sådan støtte i form af offentlige garantier eller subsidierede lån til dækning af deres faktiske likviditetsbehov i perioder på 18 måneder for SMV'er og 12 måneder for store virksomheder (25) — under forudsætning af en behørig begrundelse.

                  18.

                  Medlemsstaterne kan, efter at en transportør eller en rejsearrangør er gået konkurs, beslutte at imødekomme tilbagebetalingsanmodninger fra passagerer eller rejsende.
                  I det omfang tilbagebetalingen finder sted efter afviklingen og dermed ikke medfører en likviditetslettelse for rejse- eller transportoperatøren — som ikke længere vil udøve nogen økonomisk aktivitet — men kun kommer passagerer eller rejsende til gode, er der ikke tale om statsstøtte. Denne type ordninger kan derfor indføres af medlemsstaterne, uden at Kommissionen skal godkende dem på forhånd.

         Støtte til SMV'er under Den Europæiske Investeringsfond

                  19.

                  Kommissionen henstiller til, at medlemsstaterne tilskynder finansielle formidlere til at overveje at anvende covid-19-støtten under Cosmes lånegarantifacilitet, som er blevet lanceret af Den Europæiske Investeringsfond og Europa-Kommissionen, og andre lignende ordninger, der er iværksat af Den Europæiske Investeringsbank-Gruppen. Gennem disse ordninger kan dedikeret likviditet og arbejdskapital til SMV'er/midcapselskaber anvendes til at imødekomme virksomhedernes likviditetsbehov som følge af covid-19-pandemien, herunder til tilbagebetalingen for annullerede billetter.

         Investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset

                  20.

                  Kommissionen henstiller til, at medlemsstaterne overvejer at anvende støtte til arbejdskapital til SMV'er i rejse- og transportsektorerne i forbindelse med den yderligere fleksibilitet, der stilles til rådighed inden for rammerne af EU's samhørighedspolitik gennem investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset. I den forbindelse kan arbejdskapital til SMV'er anvendes til at afhjælpe virksomhedernes likviditetsbehov som følge af covid-19-pandemien, herunder omkostningerne i forbindelse med aflysninger.

         FREMME AF GENNEMFØRELSEN AF DENNE HENSTILLING

                  21.

                  Forbruger- og passagerorganisationer på EU-plan og nationalt plan bør opfordre rejsende og passagerer til i stedet for at få tilbagebetalt pengebeløb at acceptere vouchere, der har de egenskaber og nyder godt af den beskyttelse mod insolvens, der er beskrevet i denne henstilling.

                  22.

                  Erhvervs-, forbruger- og passagerorganisationer på EU-plan og nationalt plan og medlemsstaternes myndigheder, herunder deres nationale håndhævelsesorganer, bør bidrage til at informere alle berørte parter om denne henstilling og samarbejde om dens gennemførelse.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 13. maj 2020.

               På Kommissionens vegne

            Adina VĂLEAN

               Medlem af Kommissionen

         (1)  https://www.who.int/emergencies/diseases/novel-coronavirus-2019/events-as-they-happen

         (2)  Ifølge Verdensturistorganisationen (UNWTO) er der restriktioner på 96 % af verdens rejsemål (se UNWTO's første rapport om emnet af 16. april 2020»COVID-19 related travel restrictions — a global review for tourism«).

         (3)  Indikatoren for økonomiske forventninger (ESI) fra april 2020 viser den største månedlige nedgang i ESI, der nogensinde er registreret (siden 1985) med et fald på 67,0 og 65,8 for henholdsvis euroområdet og Unionen. Indikatoren for beskæftigelsesforventninger (EEI) faldt i april 2020 til sit laveste niveau nogensinde (63,7 i euroområdet og 63,3 i Unionen). Se https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/indicators-statistics/economic-databases/business-and-consumer-surveys/latest-business-and-consumer-surveys_en

         (4)  F.eks. ca. – 90 % af lufttrafikken sammenlignet med tallene for et år siden (kilde: Eurocontrol), – 85 % af passagertransporten med jernbane over lange distancer og – 80 % af den regionale passagertransport med jernbane (herunder i forstæderne). Dertil kommer en international passagertransport med jernbane, der næsten står stille (kilde: CER) og et fald på mere end – 90 % for krydstogts- og passagerskibe medio april sammenlignet med sidste år (kilde: EMSA).

         (5)  Se den fælles europæiske køreplan for ophævelse af covid-19-inddæmningsforanstaltningerne af 15. april 2020 på https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response/european-roadmap-lifting-coronavirus-containment-measures_da.

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46 af 17.2.2004, s. 1).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser (EUT L 315 af 3.12.2007, s. 14).

         (8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1177/2010 af 24. november 2010 om passagerers rettigheder ved sørejser og rejser på indre vandveje og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 334 af 17.12.2010, s. 1).

         (9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 181/2011 af 16. februar 2011 om buspassagerers rettigheder og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 1).

         (10)  Artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004, artikel 16, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1371/2007, artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1177/2010 og artikel 19, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 181/2011.

         (11)  Artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004, artikel 16, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1371/2007, artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1177/2010 og artikel 19, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 181/2011.

         (12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2302 af 25. november 2015 om pakkerejser og sammensatte rejsearrangementer samt om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU og om ophævelse af Rådets direktiv 90/314/EØF (EUT L 326 af 11.12.2015, s. 1).

         (13)  Se artikel 11 i pakkerejsedirektivet.

         (14)  Se artikel 11, stk. 4, i pakkerejsedirektivet.

         (15)  Se artikel 11, stk. 5, i pakkerejsedirektivet.

         (16)  EUT C 89I af 18.3.2020, s. 1.

         (17)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/coronavirus_info_ptd_19.3.2020.pdf offentliggjort på Kommissionens websted om reaktionen på covid-19https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response/travel-and-transportation_en.

         (18)  Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 1).

         (19)  Meddelelse fra Kommissionen »Midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud« (EUT C 91I af 20.3.2020, s. 1).

         (20)  Meddelelse fra Kommissionen »Ændring af de midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud« (EUT C 112I af 4.4.2020, s. 1).

         (21)  Meddelelse fra Kommissionen »Ændring af de midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud« (EUT C 164 af 13.5.2020, s. 3).

         (22)  Dertil skal bemærkes, at rettighederne i henhold til artikel 16, litra a), sammenholdt med artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1371/2007 og artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1177/2010 kan påberåbes under alle omstændigheder.

         (23)  I pakkerejsedirektivets artikel 3, nr. 11, defineres »varigt medium« som »ethvert medium, som sætter den rejsende eller den erhvervsdrivende i stand til at lagre oplysninger rettet personligt til vedkommende på en sådan måde, at de er tilgængelige i en under hensyn til oplysningernes formål tilstrækkelig periode, og som giver mulighed for uændret gengivelse af de lagrede oplysninger«.

         (24)  I henhold til afsnit 3.2 i de midlertidige retningslinjer kan der gives offentlige lånegarantier i en begrænset periode.

         (25)  Punkt 25.d og 27.d i de midlertidige rammebestemmelser.


title: Rådets henstilling af 5. april 2022 om unge volontørers mobilitet i Den Europæiske Union (EØS-relevant tekst) 2022/C 157/01

text:
               11.4.2022

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 157/1

      RÅDETS HENSTILLING
      af 5. april 2022
      om unge volontørers mobilitet i Den Europæiske Union
      (EØS-relevant tekst)
      (2022/C 157/01)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 165 og 166,
      som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
      som tager følgende i betragtning:

                  1.

                  Den 15. september 2021 meddelte formanden for Europa-Kommissionen i talen om Den Europæiske Unions tilstand (1), at Europa-Kommissionen ville foreslå, at 2022 gøres til europæisk ungdomsår, »et år, der er viet til at værdsætte de unge, der har ofret så meget for andre«. Det europæiske ungdomsår har bl.a. til formål at »støtte unge i at tilegne sig en bedre forståelse af offentlige politikker på EU-plan og på nationalt, regionalt og lokalt plan og aktivt fremme de forskellige muligheder, som disse politikker tilbyder dem, med hensyn til at støtte deres personlige, sociale, økonomiske og faglige udvikling i en grøn, digital og inklusiv verden, samtidig med at der sigtes mod at fjerne de resterende hindringer derfor« (2).

                  2.

                  Som fremhævet i Europa-Parlamentets beslutning om covid-19’s indvirkning på unge og på sport og idræt (2020/2864 (RSP)) (3) har unge mennesker spillet en central rolle i solidaritetsmotiverede aktiviteter for at opfylde deres lokalsamfunds behov i lyset af covid-19-pandemien, lige fra ledelse af oplysningskampagner til frontlinjearbejde som en del af Det Europæiske Solidaritetskorps og andre frivillige initiativer.

                  3.

                  Gennem deres frivillige aktiviteter i Det Europæiske Solidaritetskorps og andre ordninger giver unge konkret virkning til præamblen til traktaten om Den Europæiske Union (TEU), som fremhæver underskrivernes ønske om at styrke solidariteten mellem de europæiske folk, til artikel 2 i TEU, der nævner solidaritet som en af medlemsstaternes fælles værdier og til artikel 3 i TEU, hvori det hedder, at Unionens mål er at fremme freden, sine værdier og befolkningernes velfærd. Deres frivillige humanitære bistandsaktiviteter bidrager til at fremme fred i Europa og i verden og respekt for den menneskelige værdighed og menneskerettighederne.

                  4.

                  Erfaringerne med den europæiske volontørtjeneste (1996-2018) og Det Europæiske Solidaritetskorps har, selv om de har været vellykkede, vist, at der er behov for yderligere at fremme tværnationalt frivilligt arbejde, navnlig for unge med færre muligheder. I den forbindelse har Rådet opfordret til en revision af Rådets henstilling af 20. november 2008 om unge volontørers mobilitet i Den Europæiske Union (i det følgende benævnt »Rådets henstilling fra 2008«) for at styrke de europæiske ungdomsprogrammers potentiale med hensyn til at nå ud til unge og hjælpe dem til at opbygge et fællesskab (4). Dette kommer navnlig til udtryk i bilag 4 til arbejdsplanen for EU-strategien for unge 2019-2027. Desuden henviste Kommissionens rapport om gennemførelsen af EU-strategien for unge af 14. oktober 2021 (5) til revisionen af Rådets henstilling fra 2008.

                  5.

                  De fleste af de spørgsmål, der blev rejst i Rådets henstilling fra 2008, er stadig afgørende og er medtaget i dette forslag. Ajourføringen af Rådets henstilling fra 2008 er blevet nødvendig på grund af udvikling i flere retninger siden 2008. En vigtig udvikling er lanceringen af Det Europæiske Solidaritetskorps i 2016 og oprettelsen af nye nationale ordninger for frivilligt arbejde og frivillige aktiviteter, også med tværnationale elementer (6), der undertiden tilbyder meget ens muligheder for unge. EU-strategien for unge 2019-2027 (7) opfordrede medlemsstaterne og Kommissionen til inden for deres respektive kompetenceområder at »sikre komplementaritet og synergier mellem EU’s finansieringsinstrumenter og nationale, regionale og lokale ordninger«.

                  6.

                  I en evaluering af EU-strategien for unge og Rådets henstilling (8) fra 2008 blev behovet for inklusion af dårligt stillede personer identificeret som et mere presserende spørgsmål i 2015, end det var i 2008. Andre behov, der blev identificeret, men som ikke blev behandlet i henstillingen fra 2008, omfattede kvalitetssikring af projekter for frivilligt arbejde, muligheder for kapacitetsopbygning for organisationer og bedre overvågning af gennemførelsen af henstillingen. En ekspertgruppe fremsatte yderligere politiske anbefalinger (9), der også omfattede videndeling og netværkssamarbejde, adgang til frivilligt arbejde, administrative hindringer, bevidsthed, anerkendelse, digitalt frivilligt arbejde og den miljømæssige kontekst, og som blev lagt til grund for den foreslåede henstilling.

                  7.

                  Siden 2008 har virkningerne af kriser, f.eks. dem, der forstyrrer volontørernes tværnationale fysiske mobilitet, været alvorlige. Covid-19-pandemien har understreget, hvor vigtigt det er til enhver tid at sikre alle deltageres sikkerhed, tryghed og fysiske og mentale sundhed, herunder at træffe foranstaltninger til håndtering af de potentielle konsekvenser af uforudsete omstændigheder. Desuden henviste begrebet »tværnationalt frivilligt arbejde« i lang tid i praksis udelukkende til aktiviteter, der indebærer volontørers fysiske mobilitet. Med teknologiske fremskridt og under indflydelse af covid-19-pandemien er der imidlertid opstået nye tendenser inden for frivilligt arbejde. Digitalt frivilligt arbejde har vist sig at have potentiale til at supplere fysisk mobilitet eller være en valgfri form for frivilligt arbejde for unge, der ikke er i stand til at rejse fysisk. Frivilligt arbejdes intergenerationelle dimension har også tydeligt vist sin betydning for håndteringen af de demografiske udfordringer i vores samfund. Bekymringer for miljøet og klimaændringerne står øverst på EU’s politiske dagsorden og skal afspejles i aktiviteter, der involverer tværnational mobilitet.

                  8.

                  Europa-Kommissionens meddelelse om oprettelse af det europæiske uddannelsesområde senest i 2025 (10) understregede betydningen af inklusion, kvalitet og anerkendelse af grænseoverskridende erfaringer under Det Europæiske Solidaritetskorps. Garantier for kvaliteten af de tilgængelige muligheder og passende støtte til deltagerne i alle faser af deres volontørerfaring er en forudsætning for, at de frivillige aktiviteter kan komme lokalsamfund og unge volontører til gode.

                  9.

                  I Rådets resolution om en strategiramme for det europæiske uddannelsessamarbejde på og uden for det europæiske uddannelsesområde (2021-2030) bekræftede Rådet i prioriteret område 1 i strategirammen, at »fremme, værdsættelse og anerkendelse af ikkeformel læring, herunder frivilligt arbejde, og bedre inddragelse af, kvalitet i og anerkendelse af grænseoverskridende solidaritetsaktiviteter« er et konkret indsatsområde.

                  10.

                  En af de første vanskeligheder, som unge, der er interesserede i tværnationale erfaringer med frivilligt arbejde, støder på, er at få adgang til brugervenlige oplysninger om deres status og rettigheder som volontører på et særligt nationalt websted, så de kan påbegynde deres tværnationale volontøraktiviteter med fuldt kendskab til, hvilken indvirkning de vil få på deres sociale sikringsrettigheder og -ydelser i værtsmedlemsstaten samt i den medlemsstat, hvor de har deres sædvanlige bopæl (11). I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1724 af 2. oktober 2018 om oprettelse af en fælles digital portal, der giver adgang til oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, er Kommissionen og medlemsstaterne allerede forpligtet til at stille brugervenlige onlineoplysninger til rådighed for EU-borgere om rettigheder, forpligtelser og regler, der er fastsat i EU-retten og national ret inden for frivilligt arbejde i en anden medlemsstat (12).

                  11.

                  Mange spørgsmål vedrørende tværnational mobilitet kan ikke løses alene på nationalt plan, da aktiviteterne både omfatter udsendelses- og værtsmedlemsstater. De administrative og retlige rammer for frivilligt arbejde kan variere fra medlemsstat til medlemsstat. Ungdomsvenlige og omfattende oplysninger om de nationale retlige og administrative regler for frivilligt arbejde, navnlig oplysninger om socialsikringsdækning i både udsendelses- og værtsmedlemsstater, er meget vigtige for unge, der ønsker at deltage i en tværnational frivillig aktivitet.

                  12.

                  I meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget – Handlingsplan om integration og inklusion 2021-2027 (13) anerkendes den rolle, som frivilligt arbejde spiller i integrationen og inddragelsen af personer med færre muligheder. For mange af dem kan frivilligt arbejde være den mest tilgængelige mulighed for at deltage i grænseoverskridende mobilitet, særligt i form af kortvarigt frivilligt arbejde eller frivilligt gruppe- eller holdarbejde.

                  13.

                  Tredjelandsstatsborgere kan støde på administrative og praktiske hindringer for frivilligt arbejde på tværs af grænserne, hvis de er nødt til at ansøge om kort- eller langtidsvisum eller opholdstilladelse for at kunne udføre volontørtjeneste i en anden medlemsstat. Direktiv (EU) 2016/801 regulerer betingelserne for at opnå et langtidsvisum eller en opholdstilladelse for at kunne indrejse i en EU-medlemsstat med henblik på volontørtjeneste. Imidlertid indeholder det ingen bestemmelser om tredjelandsvolontørers mobilitet inden for EU.

                  14.

                  Frivilligt arbejde giver volontørerne læringsresultater, der øger deres beskæftigelsesegnethed. Der findes nationale eller europæiske rammer (dvs. Youthpass (14) og Europass (15)) til støtte for identifikation, dokumentation og validering af læringsresultater af frivilligt arbejde. I Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (16) opfordredes arbejdsgivere, unge og civilsamfundsorganisationer til at fremme og lette identifikation og dokumentation af læringsresultater, der er erhvervet på arbejdspladsen eller i forbindelse med frivilligt arbejde. Evalueringen (17) af Rådets henstilling fra 2012 identificerede områder, hvor der er behov for yderligere tiltag for at nå målene i Rådets henstilling fra 2012, for at give folk adgang til flere og bedre valideringsmuligheder, hvilket giver dem mulighed for at få adgang til yderligere læring, og for at udnytte deres færdigheder i det europæiske samfund og på arbejdsmarkedet. Europass-beslutningen af 18. april 2018 definerer volontører blandt sine målgrupper.

                  15.

                  Nye udviklinger siden 2008, dokumentation for hindringer for tværnationalt frivilligt arbejde og politiske anbefalinger fra en ekspertgruppe vedrørende fremme af unge volontørers mobilitet peger på behovet for en ny rådshenstilling om frivilligt arbejde med henblik på at lette og forbedre kvaliteten af tværnationalt frivilligt arbejde blandt unge og tilskynde til gensidig læring, netværkssamarbejde og synergier mellem ordninger for frivilligt arbejde og frivillige aktiviteter i medlemsstaterne og Det Europæiske Solidaritetskorps.

                  16.

                  Denne henstilling respekterer nærheds- og proportionalitetsprincippet fuldt ud,

            ANERKENDER, AT:

                  17.

                  I denne henstilling anvendes samme definition af »frivilligt arbejde« som i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/888 af 20. maj 2021 om oprettelse af programmet Det Europæiske Solidaritetskorps, dvs. en solidaritetsaktivitet, der finder sted i en periode på op til 12 måneder som en frivillig ulønnet (18) aktivitet, der bidrager til at opnå det fælles bedste. Hvis tværnationale ordninger i medlemsstaterne omfatter solidaritetsaktiviteter af en varighed på over 12 måneder, som i øvrigt svarer til definitionen af frivilligt arbejde, skal disse betragtes som frivilligt arbejde i denne henstillings forstand og dermed være omfattet af dens anvendelsesområde.

                  18.

                  Frivilligt arbejde blandt unge i henhold til denne henstilling omfatter frivilligt arbejde i hele EU udført af EU-borgere eller tredjelandsstatsborgere, der er bosiddende i én medlemsstat og flytter til en anden medlemsstat med henblik på volontørtjeneste, under Det Europæiske Solidaritetskorps eller enhver national ordning for grænseoverskridende frivilligt arbejde eller enhver national grænseoverskridende frivillig aktivitet i medlemsstaterne. I det omfang, det er muligt, bør de foranstaltninger, der træffes af medlemsstaterne og Kommissionen som reaktion på denne henstilling, også tage hensyn til frivillige aktiviteter mellem medlemsstaterne og tredjelande. Frivilligt arbejde bør ikke have en negativ indvirkning på potentiel eller eksisterende lønnet beskæftigelse og bør heller ikke opfattes som en erstatning for den. Udtrykkene »ung« og »unge« dækker aldersgruppen 18-30 år.

                  19.

                  Unge med færre muligheder betyder unge, der af økonomiske, sociale, kulturelle, geografiske eller helbredsmæssige årsager, på grund af deres migrantbaggrund eller af årsager såsom handicap eller uddannelsesmæssige vanskeligheder eller af andre årsager, herunder årsager, der kan give anledning til forskelsbehandling i henhold til artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, står over for en række hindringer, som afholder dem fra at få effektiv adgang til muligheder (19),

            HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE, AT DE:

                  20.

                  overveje foranstaltninger, der bidrager til eller fastholder en passende og klar lovgivnings- og gennemførelsesramme for sundhed og sikkerhed for deltagere i tværnationale frivillige aktiviteter ved at:

                              a)

                              sikre, at alle volontører kan nyde godt af social sikring i en medlemsstat i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger

                              b)

                              støtte arrangører, der er involveret i gennemførelsen af frivilligt arbejde, i at sikre, at der er udarbejdet klare og pålidelige procedurer for at tage sig af og bistå volontører i tilfælde af kriser, nødsituationer og andre uforudsete omstændigheder

                  21.

                  Sørge for tilgængelige oplysninger og øge bevidstheden om volontørers rettigheder som fastsat i ovennævnte særlige ramme, navnlig ved at:

                              a)

                              sikre, at der er et nationalt websted, der overholder kravene i direktivet om webtilgængelighed (20) om at give praktiske, tilgængelige og omfattende oplysninger til volontører om de nationale retlige og administrative regler for frivilligt arbejde og indvirkningen af frivilligt arbejde i en anden medlemsstat på volontørens eksisterende og fremtidige sociale sikringsrettigheder og -ydelser (21) (både for indkommende og udgående EU-volontører)

                              b)

                              støtte udbydere af ungdomsinformation ved at tilskynde til uddannelse i udarbejdelse af ungdomsvenlige oplysninger om de nationale retlige og administrative regler for frivilligt arbejde

                              c)

                              tilskynde til samarbejde med etablerede netværk og tjenester såsom ERYICA om at udarbejde sådanne oplysninger

                              d)

                              tilskynde arrangører af eksisterende nationale grænseoverskridende ordninger for frivilligt arbejde og aktiviteter til at henvise til relevante nationale og europæiske websteder (22), der informerer volontører om deres rettigheder, forpligtelser og gældende regler med hensyn til frivilligt arbejde i en anden medlemsstat.

                  22.

                  Forbedre kvaliteten af mulighederne for frivilligt arbejde ved at støtte arrangører af frivillige aktiviteter i deres kapacitetsopbygningsbestræbelser. Dette kan navnlig opnås ved at:

                              a)

                              tilskynde arrangørerne i både afsender- og modtagermedlemsstaterne til at samarbejde, herunder ved at give tilstrækkelige oplysninger om den frivillige aktivitet, dens arrangører og volontøren, således at begge parter kan træffe en informeret beslutning om aktivitetens bæredygtighed og opfylde eventuelle retlige krav

                              b)

                              tilskynde arrangørerne af frivillige aktiviteter til at lægge vægt på kvalitet, bl.a. ved at basere tilrettelæggelsen af frivillige aktiviteter på en analyse, der understøtter identificerbare behov og fører til gavnlige resultater i lokalsamfundene

                              c)

                              tilskynde arrangørerne af frivillige aktiviteter til at lægge tilstrækkelig vægt på de frivillige aktiviteters læringsdimension, herunder sprogindlæring ved tværnationalt frivilligt arbejde

                              d)

                              støtte arrangører af frivillige aktiviteter i en mere systematisk og generel anvendelse af eksisterende nationale rammer eller EU-rammer (dvs. Youthpass og Europass) med henblik på at støtte identifikation, dokumentation og validering af læringsresultater af frivilligt arbejde

                              e)

                              anerkende ungdomsarbejde som en central drivkraft for volontørmuligheder blandt unge og som et af de vigtigste redskaber til kvalitetsudvikling af frivillige aktiviteter i EU og på denne måde bidrage til gennemførelsen af den europæiske dagsorden for ungdomsarbejde (23)

                              f)

                              fremme mobiliteten på tværs af grænserne for dem, der er aktive inden for ungdomsarbejde og ungdomsorganisationer

                              g)

                              støtte uddannelse af ungdomsledere og arrangører af frivillige aktiviteter i anerkendelse af deres centrale rolle med hensyn til at ledsage og vejlede unge volontører gennem erfaringer med frivilligt arbejde af høj kvalitet

                              h)

                              tilskynde arrangører af tværnationale frivillige aktiviteter til at ansøge om Det Europæiske Solidaritetskorps’ kvalitetsmærke

                              i)

                              udvikle og fremme generelle kvalitetsstandarder for frivilligt arbejde med inspiration fra det omfattende system af kvalitets-, støtte-, inklusions- og certificeringsforanstaltninger, der er indeholdt i forordning (EU) 2021/888 (24), når det er muligt i en national sammenhæng

                              j)

                              vedtage foranstaltninger, der skal sikre, at frivilligt arbejde ikke erstatter job.

                  23.

                  Sikre, at adgang til tværnationale frivillige aktiviteter er en realistisk mulighed for alle unge, herunder unge med færre muligheder, bl.a. ved:

                              a)

                              at støtte oprettelsen og/eller driften af nationale gateways og regionale og lokale strukturer såsom infrastrukturer for ungdomsarbejde og ungdomsinformationscentre, hvor de findes, med henblik på at informere og vejlede om eksisterende muligheder for frivilligt arbejde i formater, der er tilgængelige for personer med handicap, unge potentielle volontører, herunder unge med færre muligheder, civilsamfundsorganisationer/solidaritetsorganisationer og andre interessenter på området. Disse strukturer kan omfatte alumni-netværk (f.eks. Europeers) og lokale ungdomsledere, der udnytter deres kapacitet til at styrke og støtte potentielle kandidater til frivilligt arbejde og, hvor det er relevant, kan arbejde i forbindelse med de nationale agenturer, som gennemfører Det Europæiske Solidaritetskorps

                              b)

                              at lette adgang til tværnationale erfaringer med frivilligt arbejde for unge med færre muligheder ved at fremme målrettet og tilgængelig information og opsøgende arbejde fra relevante organisationer og netværk (25) f.eks. Eurodesk og ERYICA, herunder gennem øget bevidsthed om betydningen af interkulturelle kompetencer og sprogindlæring som et springbræt til tværnational mobilitet

                              c)

                              at sikre, at arrangører af frivillige aktiviteter tilskyndes til at fremme social inklusion, herunder ved at sørge for rimeligt og passende logi, der er tilgængeligt for unge, navnlig unge med handicap

                              d)

                              at støtte arrangørerne af frivillige aktiviteter med henblik på at udvikle aspekter af inklusion af unge med færre muligheder i deres projekter (26), bl.a. ved at sætte dem i kontakt med eksperter fra tjenester med ansvar for fremme af social inklusion, som kan støtte og uddanne dem

                              e)

                              at yde målrettet støtte til udvikling af frivillige aktiviteter, specifikt at fremme inklusion, ligestilling og styrkelse af dårligt stillede grupper eller grupper, der risikerer at blive udsat for forskelsbehandling, og at tilskynde unge volontører fra disse grupper til at deltage i frivilligt arbejde og fungere som formidlere eller endda som rollemodeller i deres egne grupper

                              f)

                              at støtte relevante organisationer og netværk i deres fremme af lokale frivillige aktiviteter (herunder kortsigtede, deltidsbaserede formater og gruppeformater) som et potentielt første skridt hen imod deltagelse i tværnationale aktiviteter og yde yderligere målrettet støtte til udvikling af muligheder for frivilligt arbejde, der tager hensyn til unge, som af forskellige årsager ikke kan deltage i fysisk tværnational mobilitet, f.eks. ved bl.a. at tilbyde muligheder for digitalt frivilligt arbejde

                              g)

                              yderligere at fremme eksisterende tværnationale værktøjer, der kan lette unges mobilitet, såsom mobilitetskort, og tilskynde til, at de anvendes i forbindelse med alle tværnationale frivillige aktiviteter (27)

                              h)

                              om muligt og med forbehold af Schengenreglerne og EU-retten om tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold at løse administrative og praktiske problemer, der gør det vanskeligt for tredjelandsstatsborgere at opnå visa og/eller opholdstilladelser med henblik på volontørtjeneste.

                  24.

                  Øge bevidstheden om fordelene ved frivillige aktiviteter gennem oplysning, vejledning og opsøgende arbejde, herunder ved at inddrage nationale interessenter inden for uddannelse, beskæftigelse, sociale tjenester og ungdomssektoren. Være særlig opmærksom på at nå ud til unge med færre muligheder. Dette omfatter at formidle, at:

                              a)

                              frivillige aktiviteter er en konkret måde, hvorpå unge kan bidrage til at tackle samfundsmæssige udfordringer og vise solidaritet med personer i sårbare situationer

                              b)

                              erfaring med frivilligt arbejde styrker unges personlige, uddannelsesmæssige, sociale, medborgerlige og faglige udvikling og hjælper dem med at udvikle kompetencer, som arbejdsmarkedet har brug for og værdsætter

                              c)

                              der findes rammer til støtte for identifikation, dokumentation og validering af læringsresultater af frivilligt arbejde (herunder Youthpass og Europass).

                  25.

                  Støtte og fremme aktiviteter til opbygning af fællesskaber i forbindelse med frivilligt arbejde. Dette omfatter at:

                              a)

                              fremme driften på nationalt plan af netværk af volontører, navnlig dem, der deltager i aktiviteter med en langsigtet vision, dvs. som ikke er knyttet til eller begrænset af individuelle projekters varighed

                              b)

                              fremme eksisterende europæiske netværk med tilknytning til frivilligt arbejde, navnlig det europæiske solidaritetsnetværk og Europeers, samt andre ressourcer og platforme, der er tilgængelige via Det Europæiske Solidaritetskorps’ portal på Den Europæiske Ungdomsportal

                              c)

                              tilskynde tidligere volontører til at dele deres erfaringer gennem ungdomsnetværk, uddannelsesinstitutioner og workshopper i roller som ambassadører eller som medlemmer af et netværk og til at uddanne nuværende eller fremtidige volontører

                              d)

                              tilskynde arrangørerne af frivillige aktiviteter til at støtte volontører i deres integration i værtssamfundet i løbet af deres aktivitet og i at fortsætte deres engagement i frivillige aktiviteter, efter at de vender hjem, med særligt fokus på at ledsage unge med færre muligheder.

                  26.

                  Udforske nye tendenser og alternative dimensioner og formater for frivilligt arbejde, herunder ved at:

                              a)

                              fremme afprøvning af formater og indsamling af dokumentation om digitalt frivilligt arbejde i en tværnational sammenhæng som et supplement til fysisk mobilitet eller endda som et selvstændigt format for frivillige aktiviteter

                              b)

                              anerkende værdien af og fremme frivilligt arbejde mellem generationerne som et værdifuldt bidrag til de udfordringer, som et aldrende samfund står over for, samt en måde, hvorpå unge kan inddrages i en dialog mellem generationerne, lette videnoverførsel mellem generationerne og forbedre social samhørighed.

                  27.

                  Skabe synergier, komplementaritet og kontinuitet mellem ordninger for frivilligt arbejde og frivillige aktiviteter, der findes på europæisk plan og på forskellige niveauer i medlemsstaterne. Dette omfatter f.eks. at:

                              a)

                              udveksle oplysninger mellem medlemsstaterne om eksisterende ordninger for frivilligt arbejde, herunder eventuelle nationale ordninger for offentlig tjeneste og aktiviteter, og fremsendelse af sådanne oplysninger til Kommissionen med henblik på at lette offentliggørelse på Den Europæiske Ungdomsportal og Youth Wiki og udviklingen af bedste praksis

                              b)

                              overveje foranstaltninger, der kan fremme og støtte overførsel af bedste praksis mellem ordninger for frivilligt arbejde eller frivillige aktiviteter.

                  28.

                  Støtte frivillige aktiviteter, der bidrager meningsfuldt til håndteringen af klima- og miljørelaterede udfordringer, ved at:

                              a)

                              tilskynde til integration af grøn praksis i alle frivillige projekter og aktiviteter samt fremme miljømæssigt bæredygtig og ansvarlig adfærd blandt deltagere og deltagende organisationer

                              b)

                              fremme reduktion af frivillige aktiviteters miljøaftryk, f.eks. ved at reducere affald og ved hjælp af genanvendelse, når det er muligt, og brug af bæredygtige transportmidler

                              c)

                              fremme udviklingen af frivillige aktiviteter, der indbefatter miljøbeskyttelse, bæredygtighed, klimamål og katastrofeforebyggelse og -beredskab.

                  29.

                  Medtage oplysninger om fremskridt med hensyn til at følge denne henstilling i regelmæssig ajourføring inden for rammerne af EU-strategien for unge, navnlig som led i Youth Wiki.

            OG OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL:

                  30.

                  Mellem medlemsstaterne at lette udvekslingen af praksis om, hvordan man tackler hindringer, der kan afholde unge i at deltage i frivilligt arbejde, f.eks. gennem peerlæringsaktiviteter, Kommissionens ekspertgrupper eller platformen for EU-strategien for unge.

                  31.

                  At støtte medlemsstaterne i at følge denne henstilling gennem samarbejdsmekanismerne og -værktøjerne i EU-strategien for unge, den europæiske dagsorden for ungdomsarbejde og EU’s ungdomsprogrammer, navnlig Det Europæiske Solidaritetskorps.

                  32.

                  At fremme gensidig læring og udveksling mellem medlemsstaterne og alle relevante interessenter på forskellige niveauer gennem aktiviteter såsom peerlæring, peerrådgivning, ekspertgrupper, netværksarbejde og andre samarbejdsstrukturer, herunder med fokus på synergier og komplementaritet mellem ordninger eller aktiviteter på EU-plan og nationalt plan, herunder nationale ordninger for offentlig tjeneste, hvor sådanne findes. Til dette formål at gøre brug af eksisterende områder såsom Youth Wiki og Den Europæiske Ungdomsportal, hvor medlemsstaterne og ikkestatslige organisationer (NGO’er) på forskellige niveauer kan dele ressourcer og viden.

                  33.

                  At udforske nye tendenser inden for og formater for frivilligt arbejde, som respekterer de grundlæggende principper for lige muligheder og ikkeforskelsbehandling, tilgængelighed, inklusion og aktiviteter af høj kvalitet, gennem indsamling af dokumentation, udvikling af bedste praksis og udarbejdelse af vejledninger og håndbøger, navnlig vedrørende digitalt eller blandet frivilligt arbejde og frivilligt arbejde mellem generationer.

                  34.

                  At fremme og udbrede oplysninger om europæiske muligheder for frivilligt arbejde for unge, navnlig for personer med færre muligheder, gennem Den Europæiske Ungdomsportal, som indeholder registreringsværktøjet for solidaritetsaktiviteter under Det Europæiske Solidaritetskorps. I samarbejde med medlemsstaterne at medtage links til relevante nationale websteder (28) på Den Europæiske Ungdomsportal.

                  35.

                  At videreudvikle, fremme og yde støtte til anvendelsen af eksisterende EU-værktøjer, der støtter valideringen af resultaterne af ikkeformel og uformel læring, navnlig Youthpass- og Europass-platformen, herunder gennem europæiske digitale eksamensbeviser for læring.

                  36.

                  At støtte forskning i og dataindsamling om de langsigtede virkninger af frivilligt arbejde og solidaritetsaktiviteter for enkeltpersoner og organisationer samt for samfundet, herunder erfaringer og indsigter fra covid-19-pandemiens indvirkning på sektoren for frivilligt arbejde og dens beredskab over for lignende kriser, gennem undersøgelser, spørgeundersøgelser, statistikker, forskning og dataanalyse.

                  37.

                  At anvende onlineplatformen Youth Wiki til at indsamle oplysninger om medlemsstaternes fremskridt med hensyn til at følge denne henstilling.

                  38.

                  At rapportere om anvendelsen af denne rådshenstilling i forbindelse med arbejdet med gennemførelsen af EU-strategien for unge og strategirammen for det europæiske samarbejde på uddannelsesområdet på og uden for det europæiske uddannelsesområde.

            Denne henstilling erstatter Rådets henstilling af 20. november 2008 om unge volontørers mobilitet i Den Europæiske Union.

         Udfærdiget i Luxembourg, den 5. april 2022.

               På Rådets vegne

            R. BACHELOT-NARQUIN

               Formand

         (1)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/soteu_2021_address_da_0.pdf.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2021/2316 af 22. december 2021 om et europæisk ungdomsår (2022) (EUT L 462 af 28.12.2021, s. 1).

         (3)  Vedtagne tekster – Covid-19’s indvirkning på unge og på sport og idræt – onsdag den 10. februar 2021 (europa.eu).

         (4)  EUT C 456 af 18.12.2018, s. 1.

         (5)  Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om gennemførelsen af EU-strategien for unge (2019-2021), COM/2021/636 final.

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/888 af 20. maj 2021 om oprettelse af programmet Det Europæiske Solidaritetskorps. Der finder volontøraktiviteter sted i ikke-EU-lande:
      – som fastsat i artikel 7, stk. 2, i forordning (EU) 2021/888 må frivilligt arbejde på området »unges deltagelse i solidaritetsaktiviteter«»finde sted i et andet land end deltagerens bopælsland (»frivilligt arbejde på tværs af landegrænserne«) eller i deltagerens bopælsland (»frivilligt arbejde inden for landegrænserne«)«. Et andet land end deltagerens bopælsland kan være et tredjeland, der er associeret med programmet eller et andet deltagende land:
      – som fastsat i artikel 10, stk. 2, i forordning (EU) 2021/888 må »frivilligt arbejde under Det Frivillige Europæiske Korps for Humanitær Bistand [...]kun finde sted i regioner i tredjelande, hvor humanitære bistandsaktiviteter og -aktioner finder sted, og der ikke er igangværende internationale eller ikkeinternationale væbnede konflikter«.
      Endvidere er deltagelse i programmet som fastsat i artikel 2, nr. 3), også åben for tredjelandsstatsborgere »der har lovligt ophold i en medlemsstat, i et tredjeland, der er associeret med programmet, eller i et andet deltagende land i henhold til denne forordning«.

         (7)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:42018Y1218(01)&qid=1578414694481&from=EN.

         (8)  Evaluering af EU-strategien for unge og Rådets henstilling om unge volontørers mobilitet, 2016.

         (9)  »Promoting the mobility of young volunteers and cross-border solidarity, a practical toolbox for actors and stakeholders in the field of youth and recommendations for policymakers«, der er udarbejdet af den ekspertgruppe, som Europa-Kommissionen har nedsat for at støtte revisionen af Rådets henstilling fra 2008 om unge volontørers mobilitet (2021) (arbejde udført mellem september 2019 og september 2020).

         (10)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om etablering af det europæiske uddannelsesområde inden 2025, COM(2020) 625 final, som findes på EUR-Lex – 52020DC0625 – DA – EUR-Lex (europa.eu).

         (11)  Der mindes om, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger indeholder bestemmelser om koordinering af socialsikringsrettigheder, herunder ydelser ved sygdom, i grænseoverskridende situationer og finder anvendelse på volontører, der bevæger sig mellem medlemsstaterne.

         (12)  EUT L 295 af 21.11.2018, s. 32, bilag I, afsnit E. Gennemført via portalen Dit Europa: Dit Europa (europa.eu).

         (13)  COM(2020) 758 final.

         (14)  Youthpass er det vigtigste anerkendelses- og valideringsinstrument, der er tilgængeligt for alle deltagere i Erasmus+ og Det Europæiske Solidaritetskorps for at afspejle læringsprocessen og dokumentere deres læringsresultater i Youthpass-certifikatet.

         (15)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2018/646 af 18. april 2018 om en fælles ramme for bedre tjenester vedrørende færdigheder og kvalifikationer (Europass) og om ophævelse af beslutning nr. 2241/2004/EF (EUT L 112 af 2.5.2018, s. 42) opretter en europæisk ramme til støtte for gennemsigtigheden og forståelsen af færdigheder og kvalifikationer, der er opnået i formelle, ikkeformelle og uformelle sammenhænge, herunder gennem praktisk erfaring, mobilitet og frivilligt arbejde.

         (16)  EUT C 398 af 22.12.2012, s. 1.

         (17)  Evaluering af EU-strategien for unge og Rådets henstilling om unge volontørers mobilitet (europa.eu), 2016.

         (18)  Volontørerne får ikke betaling for deres tid, men udgifter, der normalt er begrænset til rejser, kost eller logi og/eller andre små personlige udgifter, kan dækkes.

         (19)  Se samme definition i forordning (EU) 2021/888, artikel 2, punkt 4.

         (20)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/2102 af 26. oktober 2016 om tilgængeligheden af offentlige organers websteder og mobilapplikationer (EUT L 327 af 2.12.2016, s. 1).

         (21)  Herunder oplysninger om procedurerne for ansøgning om et europæisk sygesikringskort og detaljerede oplysninger om, hvad der er og ikke er dækket af de nationale sundhedssystemer.

         (22)  Den flersprogede portal Dit Europa i henhold til forordning (EU) 2018/1724, EUT L 295 af 21.11.2018, s. 1, Youth Wiki-afsnittet på Den Europæiske Ungdomsportal, oplysninger om den europæiske portal, f.eks. om EU-sygesikringskortet: Ansøgning om et kort – Beskæftigelse, Sociale Anliggender, Arbejdsmarkedsforhold og Inklusion – Europa-Kommissionen (europa.eu).

         (23)  Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om rammerne for fastlæggelse af en europæisk dagsorden for ungdomsarbejde (2020/C 415/01).

         (24)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/888 af 20. maj 2021 om oprettelse af programmet Det Europæiske Solidaritetskorps og om ophævelse af forordning (EU) 2018/1475 og (EU) nr. 375/2014 (EUT L 202 af 8.6.2021, s. 32).

         (25)  Dokumentet Erasmus+ and European Solidarity Corps Inclusion and Diversity Strategy indeholder vejledning i, hvordan man gør dette: https://ec.europa.eu/programmes/erasmus-plus/resources/implementation-guidelines-erasmus-and-european-solidarity-corps-inclusion-and-diversity_da.

         (26)  I overensstemmelse med EU’s ligestillingsstrategier og inklusionspolitiske rammer rettet mod specifikke diskriminerede og dårligt stillede grupper, som blev vedtaget i 2020-2021: EU-handlingsplan mod racisme 2020-2025 (COM(2020) 565 final af 18. september 2020), EU’s strategiske ramme for romaernes ligestilling, integration og deltagelse (COM(2020) 620 final af 7. oktober 2020), strategien for ligestilling af LGBTIQ-personer 2020-2025 (COM(2020) 698 final af 12. november 2020), handlingsplan om integration og inklusion 2021-2027 (COM(2020) 758 final af 24. november 2020) og strategien for rettigheder for personer med handicap 2021-2030 (COM(2021) 101 final af 3. marts 2021).

         (27)  Dette var allerede god praksis i forbindelse med den tidligere europæiske volontørtjeneste, nu Det Europæiske Solidaritetskorps, som sørger for et gratis europæisk ungdomskort til alle volontører.

         (28)  Med de oplysninger, der er omhandlet i punkt 2, litra a), i denne henstilling, samt oplysninger om nationale ordninger for frivilligt arbejde eller frivillige aktiviteter.


title: Kommissionens henstilling af 18. juni 2019 om udkastet til Bulgariens integrerede nationale energi- og klimaplan for perioden 2021-2030

text:
               3.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 297/5

      KOMMISSIONENS HENSTILLING
      af 18. juni 2019
      om udkastet til Bulgariens integrerede nationale energi- og klimaplan for perioden 2021-2030
      (2019/C 297/02)
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1999 af 11. december 2018 om forvaltning af energiunionen og klimaindsatsen, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 663/2009 og (EF) nr. 715/2009, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF, 98/70/EF, 2009/31/EF, 2009/73/EF, 2010/31/EU, 2012/27/EU og 2013/30/EU, Rådets direktiv 2009/119/EF og (EU) 2015/652 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Ifølge forordning (EU) 2018/1999 (»forordningen om forvaltning«) skal hver medlemsstat forelægge Kommissionen et udkast til en integreret national energi- og klimaplan for perioden 2021-2030 i overensstemmelse artikel 3, stk. 1, og bilag I i nævnte forordning. De første udkast til de integrerede nationale energi- og klimaplaner skulle forelægges inden den 31. december 2018.

                  (2)

                  Den 15. januar 2019 forelagde Bulgarien sit udkast til en national energi- og klimaplan. Forelæggelsen af dette udkast er det grundlæggende, første skridt i den iterative proces mellem Kommissionen og medlemsstaterne med henblik på at færdiggøre de integrerede nationale energi- og klimaplaner og sikre deres efterfølgende gennemførelse.

                  (3)

                  Ifølge forordning (EU) 2018/1999 skal Kommissionen vurdere udkastene til de integrerede nationale energi- og klimaplaner. Kommissionen har foretaget en omfattende vurdering af det bulgarske udkast til en national energi- og klimaplan, idet de relevante elementer i forordning (EU) 2018/1999 er blevet taget i betragtning. Denne vurdering (2) offentliggøres sammen med nærværende henstilling. Nedenstående henstillinger er baseret på denne vurdering. Kommissionens henstillinger kan navnlig vedrøre i) ambitionsniveauet for målsætninger, mål og bidrag med henblik på i fællesskab at opfylde energiunionens målsætninger og navnlig Unionens 2030-mål for vedvarende energi og energieffektivitet samt omfanget af elektricitetssammenkobling, som medlemsstaten sigter mod at opnå i 2030, ii) politikker og foranstaltninger, der vedrører målsætninger på medlemsstats- og EU-plan, og andre politikker og foranstaltninger med potentielle grænseoverskridende konsekvenser, iii) eventuelle yderligere politikker og foranstaltninger, der kan være påkrævet i de integrerede nationale energi- og klimaplaner, og iv) samspillet mellem og konsekvensen i de eksisterende og planlagte politikker og foranstaltninger i den integrerede nationale energi- og klimaplan inden for én dimension og mellem energiunionens forskellige dimensioner.

                  (4)

                  Under udarbejdelsen af henstillingerne har Kommissionen på den ene side taget hensyn til behovet for at summere visse kvantificerede planlagte bidrag fra alle medlemsstater med henblik på at vurdere ambitionen på EU-plan og på den anden side behovet for at give den berørte medlemsstat tilstrækkelig tid til at tage behørigt hensyn til Kommissionens henstillinger, før den færdiggør sin nationale plan.

                  (5)

                  Kommissionens henstillinger vedrørende medlemsstaternes ambitioner for vedvarende energi er baseret på en metode, der er beskrevet i bilag II til forordning (EU) 2018/1999, og som er baseret på objektive kriterier.

                  (6)

                  For så vidt angår energieffektivitet er Kommissionens henstillinger baseret på vurderingen af det nationale ambitionsniveau som afspejlet i udkastet til den integrerede nationale energi- og klimaplan, sammenlignet med det samlede indsatsniveau, der er nødvendigt for at nå Unionens mål, idet de fremlagte oplysninger om særlige nationale forhold tages i betragtning, hvis det er relevant. De endelige nationale bidrag på energieffektivitetsområdet bør afspejle potentialet for omkostningseffektivitet for så vidt angår energibesparelser og støttes af en stærk langsigtet bygningsrenoveringsstrategi og foranstaltninger til gennemførelse af den energispareforpligtelse, der er fastsat i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU (3). Medlemsstaterne bør ligeledes vise, at de har anvendt princippet om »energieffektivitet først« korrekt ved navnlig at forklare, hvordan energieffektivitet på omkostningseffektiv vis bidrager til at nå de nationale mål for en konkurrencedygtig lavemissionsøkonomi og energiforsyningssikkerhed samt til at bekæmpe energifattigdom.

                  (7)

                  Ifølge forordningen om forvaltning skal medlemsstaterne fremlægge et generelt overblik over de investeringer, som er påkrævet for at indfri de målsætninger, mål og bidrag, der er opstillet i den integrerede nationale energi- og klimaplan, og en generel vurdering af kilderne til disse investeringer. De nationale energi- og klimaplaner bør sikre gennemsigtighed og forudsigelighed i de nationale politikker og foranstaltninger med henblik på at skabe investeringssikkerhed.

                  (8)

                  Samtidig har Kommissionen som led i det europæiske semester 2018-2019 sat stærk fokus på medlemsstaternes energi- og klimarelaterede investeringsbehov. Dette afspejles i landerapporten 2019 for Bulgarien (4) og i Kommissionen henstilling med henblik på Rådets henstilling til Bulgarien (5), som er en del af det europæiske semester. I sine seneste konklusioner og henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester tog Kommissionen sin vurdering af udkastene til de integrerede nationale energi- og klimaplaner i betragtning. Kommissionens henstillinger supplerer de seneste landespecifikke henstillinger, der er fremsat i forbindelse med det europæiske semester. Medlemsstaterne bør også sikre, at deres integrerede nationale energi- og klimaplaner tager hensyn til de seneste landespecifikke henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester.

                  (9)

                  Dertil kommer, at medlemsstaterne ifølge forordningen om forvaltning skal tage behørigt hensyn til Kommissionens eventuelle henstillinger i deres udkast til de integrerede nationale energi- og klimaplaner, som skal indgives til Kommissionen inden den 31. december 2019, og at en medlemsstat, hvis denne ikke følger en henstilling eller en væsentlig del heraf, skal begrunde dette og offentliggøre begrundelsen.

                  (10)

                  Hvis det er relevant, bør medlemsstaterne indberette de samme data i deres integrerede nationale energi- og klimaplaner og efterfølgende ajourføringer, som de indberetter til Eurostat eller Det Europæiske Miljøagentur. Brugen af samme kilde og, hvis det er muligt af europæiske statistikker, er ligeledes afgørende for at beregne referencescenariet for modellering og prognoser. Anvendelse af europæiske statistikker vil gøre det lettere at sammenligne de data og prognoser, der bruges i de integrerede nationale energi- og klimaplaner.

                  (11)

                  Alle elementer i bilag I til forordning (EU) 2018/1999 skal inkluderes i den endelige integrerede nationale energi- og klimaplan. I den forbindelse bør den makroøkonomiske og i det omfang, det er muligt, den sundhedsmæssige, miljømæssige, beskæftigelses- og uddannelsesmæssige, kompetencemæssige og sociale indvirkning af de planlagte politikker og foranstaltninger vurderes. Offentlige interessenter og andre interessenter skal inddrages i forberedelsen af den endelige integrerede nationale energi- og klimaplan. Disse og andre elementer er beskrevet i detaljer i det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der offentliggøres sammen med nærværende henstilling (6).

                  (12)

                  De integrerede nationale energi- og klimaplaner giver mulighed for at fastsætte langsigtede politikker og foranstaltninger på sammenhængende vis, idet de deraf følgende forbindelser mellem dimensionerne for så vidt angår potentielle synergier og risici tages i betragtning. Om end de politikker og foranstaltninger, der er beskrevet i udkastet til planen, lader til at indeholde visse forbindelser, bør vurderingen på tværs af de fem dimensioner styrkes yderligere i den endelige plan. Analysen kan indeholde kvantitative skøn og bør ligeledes dække det mulige negative samspil mellem politikker og foranstaltninger og vise Bulgariens planlagte håndtering heraf. Især synergierne mellem dimensionerne dekarbonisering, energisikkerhed og det indre marked og princippet om »energieffektivitet først« kræver en yderligere vurdering. Der bør ligeledes ses på den rolle, som energieffektivitet spiller for bekæmpelse af energifattigdom. Et vigtigt element, der skal vurderes nøjere i den endelige plan, herunder ud fra et omkostnings- og konkurrencesynspunkt, er samspillet mellem den planlagte fortsættelse af den kulbaserede elproduktion og øget brug af gas med dekarboniseringsdimensionen. Et andet element er den virkning, anvendelsen af biomasse har på de registrerede optag i landbrugs- og skovbrugssektoren. Der bør fokuseres yderligere på forbindelsen mellem elproduktion og udrulning af lavemissionsteknologier under dimensionen forskning, innovation og konkurrenceevne.

                  (13)

                  Den endelige integrerede nationale energi- og klimaplan ville med fordel kunne indeholde en endnu mere omfattende analyse af, hvordan sektoren for lavemissionsteknologier, herunder teknologier for dekarbonisering af energi- og kulstofintensive industrisektorer, for indeværende er positioneret på det globale marked. Planen vil have gavn af at fokusere på områder med konkurrencefordele og potentielle udfordringer og fastsætte målsætninger, politikker og foranstaltninger baseret herpå, hvorved der etableres passende forbindelser til erhvervs- og industripolitikken. Samspillet med den cirkulære økonomi og dennes relevans for en reduktion af drivhusgasemissionerne vil især kunne fremhæves.

                  (14)

                  Kommissionens henstillinger til Bulgarien er underbygget af den vurdering af Bulgariens udkast til en integreret national energi- og klimaplan, som offentliggøres sammen med denne henstilling (7) —

            HENSTILLER HERMED, AT BULGARIEN TAGER SKRIDT MOD AT:

                  1.

                  Øge ambitionsniveauet for 2030 til en andel af vedvarende energi på mindst 27 % som landets bidrag til Unionens 2030-mål for vedvarende energi, jf. formlen i bilag II til forordning (EU) 2018/1999. Inkludere en vejledende forløbskurve i den endelige integrerede nationale energi- og klimaplan, som når alle referencepunkterne, jf. artikel 4, litra a), nr. 2), i forordning (EU) 2018/1999, i overensstemmelse med denne andel, med henblik på behovet for at øge indsatsniveauet og nå målet i fællesskab. Fremlægge detaljerede og kvantificerede politikker og foranstaltninger, der er i overensstemmelse med forpligtelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (8) og muliggør en rettidig og omkostningseffektiv opfyldelse af tilsagnet. Hæve ambitionsniveauet i opvarmnings- og kølingssektoren med henblik på at nå det vejledende mål i artikel 23 i direktiv (EU) 2018/2001 og fastsætte politikker og foranstaltninger for at opfylde transportmålet i Bulgariens udkast til en integreret national energi- og klimaplan i overensstemmelse med artikel 25 i nævnte direktiv. Fremlægge yderligere detaljer og foranstaltninger vedrørende den befordrende ramme for VE-egetforbrug og VE-fællesskaber, jf. artikel 21 og 22 i direktiv (EU) 2018/2001, herunder forenkling af de administrative procedurer.

                  2.

                  Øge ambitionen om at reducere både primærenergiforbruget og det endelige energiforbrug med henblik på at styrke bestræbelserne på at nå Unionens 2030-mål for energieffektivitet og støtte det med tilstrækkelige politikker og foranstaltninger, der vil give yderligere energibesparelser frem til 2030. Underbygge de foreslåede politikker og foranstaltninger med en konsekvensanalyse og mere detaljerede oplysninger om kvantificeringen af virkningerne med hensyn til forventede energibesparelser og tidsplanen for gennemførelsen. Yderligere præcisere, hvordan effektiviteten ved ordningen for energispareforpligtelser skal forbedres, så den kan give de forventede resultater.

                  3.

                  Fastsætte en stærk gasdiversificeringsstrategi, herunder relevante underliggende infrastrukturprojekter og deres respektive bidrag. Fremlægge detaljer vedrørende strategien for langvarig forsyning af nukleart materiale og brændsel, især med henblik på den planlagte udvidelse af landets nukleare produktionskapacitet.

                  4.

                  Fastsætte fremadskuende målsætninger og mål vedrørende markedsintegration, især hvad angår foranstaltninger til udvikling af konkurrencedygtige engros- og detailmarkeder, både ved at styrke konkurrencen inden for landegrænserne ved bl.a. at gøre fremskridt hen imod fuldt ud markedsbaserede priser, og ved at fjerne barriererne for grænseoverskridende handel.

                  5.

                  Yderligere præcisere de nationale målsætninger og finansieringsmål inden for forskning, innovation og konkurrenceevne, især for så vidt angår energiunionen, der skal nås inden 2030, så de er nemme at måle, er egnede til formålet og kan støtte gennemførelsen af målene inden for andre dimensioner af den integrerede nationale energi- og klimaplan. Underbygge sådanne målsætninger med specifikke og tilstrækkelige politikker og foranstaltninger, herunder dem, som skal udvikles i samarbejde med andre medlemsstater såsom den europæiske strategiske energiteknologiplan.

                  6.

                  Intensivere det regionale samarbejde med de omkringliggende medlemsstater og i regionale samarbejdsfora såsom Gruppen på Højt Plan vedrørende Gassammenkobling i Central- og Sydøsteuropa, bl.a. inden for dimensionerne vedvarende energi, energieffektivitet og forskning, innovation og konkurrenceevne, og under hensyntagen til de fælles udfordringer og målsætninger. Der er et betydeligt potentiale for yderligere samarbejde for så vidt angår den fremtidige udvikling i elsektoren, heriblandt nødvendigheden af at kunne rumme større andele af vedvarende energi og ren transport, hvilket kan påvirke elsammenkoblinger og elhandel i regionen.

                  7.

                  Give et generelt overblik over de investeringer, som er påkrævet for at modernisere økonomien ved at nå energi- og klimamålsætningerne. Give en generel vurdering af investeringskilderne, herunder passende finansiering på nationalt og regionalt plan samt EU-plan. Ligeledes overveje omkostningseffektive overførsler til andre medlemsstater i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/842 (9) som finansieringskilde.

                  8.

                  Angive alle energisubsidier, herunder navnlig subsidier til fossile brændstoffer, og de trufne foranstaltninger og planer for deres udfasning.

                  9.

                  Supplere analysen af samspillet med politikken for luftkvalitet og emissioner med en redegørelse for virkningerne på luftforureningen i forskellige scenarier, en fremlæggelse af underbyggende oplysninger og overvejelser vedrørende synergier og kompromiser.

                  10.

                  Integrere aspekter vedrørende en rimelig og fair omstilling, navnlig ved at give en mere detaljeret beskrivelse af de sociale, beskæftigelsesmæssige og kompetencemæssige virkninger af de planlagte målsætninger, politikker og foranstaltninger, og navnlig under hensyntagen til omstillingens konsekvenser for kul- og kulstofintensive industrier. Yderligere udvikle tilgangen til håndtering af energifattigdomsspørgsmål, herunder ved at præcisere vurderingen som påkrævet i forordning (EU) 2018/1999.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juni 2019.

               På Kommissionens vegne

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Medlem af Kommissionen

         (1)  EUT L 328 af 21.12.2018, s. 1.

         (2)  SWD(2019) 225.

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU af 25. oktober 2012 om energieffektivitet, om ændring af direktiv 2009/125/EF og 2010/30/EU samt om ophævelse af direktiv 2004/8/EF og 2006/32/EF (EUT L 315 af 14.11.2012, s. 1).

         (4)  SWD(2019) 1001 final/2.

         (5)  COM(2019) 502 final af 5.6.2019.

         (6)  SWD(2019) 225.

         (7)  SWD(2019) 225.

         (8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 af 11. december 2018 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 82).

         (9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/842 af 30. maj 2018 om bindende årlige reduktioner af drivhusgasemissioner for medlemsstaterne fra 2021 til 2030 som bidrag til klimaindsatsen med henblik på opfyldelse af forpligtelserne i Parisaftalen og om ændring af forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT L 156 af 19.6.2018, s. 26).