title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Sveriges nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/86

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Sveriges nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/21
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (4) om Sveriges nationale reformprogram for 2012 og afgav en udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af den økonomiske politik. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Sverige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder for erhvervslivet, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 10. april 2013 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Sverige, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Sverige oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk handling. Der bør navnlig rettes fortsat opmærksomhed på den makroøkonomiske udvikling i forbindelse med gælden og nedgearingen i den private sektor samt den resterende ineffektivitet på boligmarkedet. Skønt det store overskud på de løbende poster ikke i samme grad udgør en risiko som store underskud, vil Kommissionen fortsat overvåge udviklingen i Sveriges løbende poster.

               (9)

               Den 19. april 2013 afleverede Sverige sit konvergensprogram for perioden 2012-2017 og sit nationale reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (10)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk for 2013. Regeringen forventer en vækst i BNP på 1,2 % i 2013 og på 2,2 % i 2014, mens Kommissionen forventer en vækst på henholdsvis 1,5 % og 2,5 %. Den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet, har til formål at sikre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed ved at respektere reglerne i Sveriges finanspolitiske ramme, herunder målsætningen om et overskud i den offentlige sektors nettolångivning på 1 % af BNP i gennemsnit i løbet af konjunkturforløbet. Den offentlige saldo er faldet fra et lettere overskud på 0,2 % af BNP i 2011 til et underskud på 0,5 % af BNP i 2012. Konvergensprogrammet bekræfter den tidligere mellemfristede budgetmålsætning på – 1,0 % af BNP. Den mellemfristede budgetmålsætning er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Ifølge konvergensprogrammet forventes den strukturelle offentlige saldo, som genberegnet af Kommissionen, at blive forbedret fra et mindre underskud på ca. 0,4 % af BNP i 2012-2013 til et overskud i 2014 og frem. Derfor vil den mellemfristede budgetmålsætning sandsynligvis blive indfriet i løbet af programperioden. Ifølge oplysningerne i konvergensprogrammet vil væksten i de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden, overskride den mellemfristede referencerate for potentiel BNP-vækst i 2012 og 2013, men vil være under raten i 2014. Selv når der tages hensyn til eventuelle yderligere ekspansive diskretionære foranstaltninger i 2014, er risiciene for at nå budgetmålene begrænsede. Ifølge konvergensprogrammet forventes gældskvoten, som ligger under referenceværdien på 60 % af BNP, midlertidigt at stige til 42 % af BNP i 2013 for at falde tilbage under 40 % af BNP i 2015. Kommissionen forventer, at gældskvoten falder til 39 % af BNP i 2014.

               (11)

               Den høje gældsætning i den private sektor (235 % af BNP i 2012) vækker fortsat bekymring. Husholdningsgælden, som ligger omkring 80 % af BNP og udgør ca. 170 % af den disponible indkomst, er først for nylig begyndt at stabilisere sig, og vil sandsynligvis ikke falde i den nærmeste fremtid grundet den fortsatte kreditvækst og den langsomme amortisering af realkreditlån. De aktuelle skattefradrag på rentebetalinger og de lave løbende boligskatter bidrager til skattemæssige fordele i forbindelse med den svenske boliggæld, hvilket medfører høje gældsniveauer. Desuden peger det relativt store gab mellem den effektive marginalskat på gæld og kapitalinvesteringer på, at virksomhederne fortsat drager større fordel ved gældsfinansiering. Sverige har for nylig begrænset muligheden for skattefradrag på koncerninterne renteudgifter, men der findes ikke noget større system til at rette op på skævvridningen mellem gæld og kapitalinvesteringer. Virksomhedsgælden er fortsat betydelig på 149 % af BNP.

               (12)

               Skønt det svenske boligmarked har været stabilt i den senere tid, er det stadig en potentiel kilde til ustabilitet. På udbudssiden er det svenske boligmarked kendetegnet ved en vis ineffektivitet, der kan bidrage til boligprisstigninger og til at skabe uønskede fastlåsninger. Byggeinvesteringerne svarer kun til halvdelen af dem i de andre nordiske lande, både i forhold til BNP og til befolkningstal. På nuværende tidspunkt tager det ofte flere år at iværksætte et nyt projekt på grund af de langvarige procedurer på kommunalt plan. Hvis procedurerne gøres mere strømlinede vil det øge fleksibiliteten i boligudbuddet, fremme konkurrencen i bygge- og anlægssektoren og mindske byggeomkostningerne. Reglerne for lejefastsættelse bør ændres yderligere, således at markedskræfterne kan skabe et optimalt udbud af lejeboliger til hensigtsmæssige priser. Gældsniveauet i husholdningerne vil sandsynligvis kunne reduceres, hvis der findes en løsning på de ineffektive elementer på boligmarkedet, idet de to spørgsmål hænger sammen.

               (13)

               I Sverige er arbejdsløshedsfrekvensen blandt unge, personer med indvandrerbaggrund og personer med lave kvalifikationer generelt langt højere end blandt resten af befolkningen i den erhvervsaktive alder og også højere end EU-gennemsnittet. Sverige har truffet en række relevante foranstaltninger for at løse denne udfordring. Tiltag med henblik på at integrere unge med indvandrerbaggrund på arbejdsmarkedet har allerede givet de første resultater med at nedbringe arbejdsløsheden i denne gruppe, men det kræver en fortsat indsats at reducere gabet mellem denne gruppe og resten af befolkningen. De unge har indtil videre ikke fået mærkbar gavn af foranstaltningerne. Der er dog en række lovende foranstaltninger undervejs eller under udarbejdelse, f.eks. støtte til aftaler om arbejdsintroduktion inden for rammerne af den svenske model, hvor lønnen fastsættes af fuldt uafhængige arbejdsmarkedsparter. Indsatsen for at styrke praktikpladserne og andre former for arbejdsbaseret erhvervsuddannelse er også meget relevant, men den skal være ambitiøs for at have de ønskede virkninger. Der bør også gøres yderligere fremskridt med revisionen af reglerne for jobbeskyttelse og drages mere nytte af fordelene ved jobgarantien til de unge. Der bør lægges mere vægt på præcist definerede foranstaltninger, som er målrettet mod dem med de største behov, i stedet for generelle tilskud. Den svenske jobgaranti sikrer, at unge, som søger arbejde via den offentlige arbejdsformidling, og som allerede har vært ledige i 90 dage, tilbydes målrettet støtte til at hjælpe dem med at forbedre deres uddannelsesmuligheder og chancer for at finde arbejde. Garantien synes dog i øjeblikket at virke mindre godt blandt de unge, der ikke er under uddannelse eller i praktik eller er registreret i den offentlige arbejdsformidling. I overensstemmelse med henstillingen fra 2012 er Sverige i færd med at undersøge virkningerne af den nedsatte moms for restauranter og cateringvirksomheder på priser, lønninger og beskæftigelsen af unge, og bør komme med nogle indledende resultater i januar 2014 og en endelig konklusion i 2016. Denne undersøgelse er vigtig i lyset af de betænkeligheder, der er fremhævet i forbindelse med omkostningseffektiviteten af foranstaltningen.

               (14)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik. Den har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-4 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og dets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dens henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2 og 3 nedenfor,

         HENSTILLER, at Sverige i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige for at videreføre en vækstfremmende finanspolitik og bevare en sund finanspolitisk stilling for at sikre overensstemmelse med den mellemfristede budgetmålsætning i programperioden.

               2.

               Fortsat imødekomme risiciene i forbindelse med den private gæld ved at reducere de skattemæssige fordele ved gældsfinansiering af boliger ved at udfase skattefradragsretten på rentebetalinger på realkreditlån og/eller hæve ejendomsskatten. Tage yderligere skridt til at fremme forsigtig långivning gennem foranstaltninger, der fremmer amortisering af realkreditlån. Yderligere nedbringe skattefordelene ved virksomhedernes gældsfinansiering.

               3.

               Forbedre effektiviteten af boligmarkedet ved fortsatte reformer af huslejefastsættelsessystemet og styrke aftalefriheden mellem de uafhængige lejere og udlejere. Fremme øget konkurrence i bygge- og anlægssektoren og efterse lokalplanlægnings- og godkendelsesprocesserne med henblik på at øge gennemsigtigheden, afkorte gennemførelsen og nedbringe adgangsbarriererne for byggefirmaerne.

               4.

               Stramme indsatsen med at forbedre integrationen af lavt kvalificerede unge og personer med indvandrerbaggrund på arbejdsmarkedet gennem bedre målrettede foranstaltninger til at forbedre deres beskæftigelsesegnethed og øge efterspørgslen efter arbejdskraft i disse grupper. Stramme indsatsen for at fremme overgangen fra uddannelse til arbejde, bl.a. ved større anvendelse af arbejdsbaseret læring, praktikpladser og andre former for aftaler, der kombinerer arbejde og uddannelse. Fuldføre ungdomsgarantien, så den også omfatter unge, der hverken er under uddannelse eller i praktik. Afslutte undersøgelsen af effektiviteten af den aktuelle reducerede momssats for restauranter og cateringvirksomheder, hvis formål er at bidrage til jobskabelsen, og drage konklusioner heraf.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Bibeholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 85.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2017/84 af 16. januar 2017 om overvågning af mineraloliekulbrinter i fødevarer og i materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer (EØS-relevant tekst. )

text:
               17.1.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 12/95

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2017/84
   af 16. januar 2017
   om overvågning af mineraloliekulbrinter i fødevarer og i materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Mineraloliekulbrinter (i det følgende benævnt »MOH«) er kemiske forbindelser, der primært fremstilles af råolie, men også fremstilles syntetisk af kul, naturgas og biomasse. MOH kan være til stede i fødevarer gennem kontaminering fra miljøet, smøremidler til maskiner, der anvendes til høst og fødevareproduktion, tekniske hjælpestoffer, fødevaretilsætningsstoffer og materialer i kontakt med fødevarer. MOH-produkter af fødevarekvalitet behandles, således at indholdet af mineralolier med aromatiske kulbrinter (i det følgende benævnt »MOAH«) minimeres.

               (2)

               I 2012 konkluderede (1) Ekspertpanelet for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (i det følgende benævnt »ekspertpanelet«) under Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »EFSA«), at den potentielle indvirkning på menneskers sundhed af grupper af stoffer blandt MOH varierer meget. MOAH kan agere som genotoksiske carcinogener, mens nogle mineralolier med mættede kulbrinter (i det følgende benævnt »MOSH«) kan akkumuleres i humane væv og forårsage skade på leveren. Da nogle MOAH betragtes som mutagene og carcinogene, er det vigtigt at organisere overvågning af MOH for bedre at forstå den relative tilstedeværelse af MOSH og MOAH i fødevarer, der bidrager væsentligt til eksponering via kosten.

               (3)

               Da migration fra materialer i kontakt med fødevarer såsom papir- og papemballage mistænkes for at bidrage betydeligt til den samlede eksponering, bør overvågningen omfatte færdigpakkede fødevarer, emballagematerialet og tilstedeværelsen af funktionelle barrierer samt udstyr, der anvendes til opbevaring og forarbejdning. Visse parametre kan øge migrationen af MOH fra emballage til fødevarer, såsom opbevaringstid og opbevaringsbetingelser. Da det er lettere at konstatere MOH i store mængder, bør prøveudtagningsstrategien tage højde for sådanne parametre, når migrationen er størst.

               (4)

               For at sikre pålideligheden af de opnåede analytiske data bør medlemsstaterne sikre tilgængeligheden af egnet analyseudstyr og gøre sig tilstrækkelige erfaringer med analysen af MOH i både fødevarer og materialer i kontakt med fødevarer, før de genererer resultater af analysen.

               (5)

               For at sikre ensartet anvendelse af denne henstilling bør EU-referencelaboratoriet for materialer bestemt til kontakt med fødevarer (i det følgende benævnt »EU-RL«) yde yderligere vejledning til medlemsstaternes kompetente myndigheder, herunder vejledning vedrørende oplysninger, der kan indsamles via undersøgelser, samt stikprøve- og analysemetoder —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør, med aktiv inddragelse af fødevarevirksomhedsledere samt fabrikanter, forarbejdere og distributører af materialer i kontakt med fødevarer og andre interesserede parter, overvåge tilstedeværelsen af MOH i fødevarer i 2017 og 2018. Overvågningen bør omfatte animalsk fedt, brød, boller og rundstykker, finere bagværk, morgenmadscerealier, sukkervarer (herunder chokolade) og kakao, fiskekød, fiskevarer (fiskekonserves), korn til konsum, is og desserter, oliefrø, pasta, produkter fremstillet på basis af korn, bælgfrugter, pølser, trænødder, vegetabilske olier samt materialer i kontakt med fødevarer, der anvendes til disse produkter.

               2.

               For at sikre ensartet anvendelse af denne henstilling og for at generere pålidelige og sammenlignelige resultater af overvågningen bør medlemsstaterne følge specifik vejledning udviklet af EU-RL i forbindelse med henstillingen (i det følgende benævnt »vejledningen«). Da sådan vejledning endnu ikke eksisterer, bør medlemsstaterne samarbejde med EU-RL for, sammen med laboratoriet, at udvikle vejledningen i overensstemmelse med deres behov for at udvikle analytisk kapacitet.

               3.

               Medlemsstaterne bør udføre prøveudtagning af fødevarer i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 (2). Prøveudtagningen bør omfatte et proportionalt antal færdigpakkede fødevarer. Prøveudtagning af materialer i kontakt med fødevarer bør foretages i overensstemmelse med de bedst egnede praksisser til specifikke materialer eller genstande som afspejlet i vejledningen. Yderlige mulige kilder til MOH i forbindelse med anvendelsen af andre materialer i kontakt med fødevarer i forsyningskæden, såsom under opbevaring eller forarbejdning, bør undersøges, hvis der er klare tegn på, at disse bidrager til tilstedeværelsen af MOH. Prøveudtagningen af færdigpakkede fødevarer bør have fokus på varer, der er tættere på »bedst før«-datoen, og hvor opbevaring og forarbejdning finder sted under forholdsvis varme forhold.

               4.

               Prøverne bør analyseres, som de er markedsført. For så vidt angår færdigpakkede fødevarer bør indholdet af mineraloliekulbrinter bestemmes i både fødevarer og i det anvendte materiale i kontakt med fødevarer, hvis dette er mistænkt for at være kilden til de konstaterede MOH. Opmærksomheden bør navnlig rettes mod forskelle mellem MOSH og MOAH og mod fortolkningen af analyseresultaterne for at sikre, at de genererede data er pålidelige og sammenlignelige. Medlemsstater, der har til hensigt at analysere tilstedeværelsen af MOSH og MOAH i fødevarer og materialer i kontakt med fødevarer, kan anmode om teknisk bistand fra EU-RL for materialer bestemt til kontakt med fødevarer.

               5.

               Hvis der konstateres MOH i fødevarer, bør medlemsstaterne foretage yderligere undersøgelser i fødevarevirksomhederne for at bestemme den eller de mulige kilder. Undersøgelserne bør, hvis det er muligt, omfatte de systemer, som fødevarevirksomhedslederne har, og som kan påvirke eller bekæmpe kontaminering (f.eks. produktions- og forarbejdningsmetoder, HACCP-systemet (Hazard Analysis Critical Control Point System) eller lignende systemer eller foranstaltninger, der er gennemført for at forhindre sådan tilstedeværelse).

               6.

               Hvis MOH konstateres i eller stammer fra materialer i kontakt med fødevarer, bør medlemsstaterne indsamle data om materialerne i kontakt med fødevarer (f.eks. type og sammensætning af emballagematerialet, tilstedeværelse af funktionelle barrierer, de emballerede fødevarers holdbarhed) og foretage yderligere undersøgelser hos fabrikanterne, forarbejderne og distributørerne af materialer i kontakt med fødevarer for at fastslå, hvilke systemer de pågældende virksomheder har (f.eks. produktions- og forarbejdningsmetoder for så vidt angår materialer i kontakt med fødevarer samt dokumentation i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 2023/2006 (3) om god fremstillingsmæssig praksis), som angivet i vejledningen.

               7.

               Medlemsstater, fødevarevirksomhedsledere, fabrikanter, forarbejdere og distributører af materialer i kontakt med fødevarer og andre interesserede parter bør indberette overvågningsdataene for hele prøvemassen til EFSA sammen med de oplysninger og i det elektroniske format, som EFSA har foreskrevet, med henblik på kompilering i en enkelt database. De bør helst indberette overvågningsdataene senest den 1. oktober 2017 og efterfølgende senest den 1. oktober 2018. De sidste resultater bør indberettes senest den 28. februar 2019. Potentielt tilgængelige data om forekomst fra 2016, der endnu ikke er blevet indberettet, bør videregives på samme vilkår og ved førstgivne lejlighed.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. januar 2017.

            På Kommissionens vegne

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden; Scientific Opinion on Mineral Oil Hydrocarbons in Food. EFSA Journal 2012;10(6):2704. 185 s., doi:10.2903/j.efsa.2012.2704.

      (2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 af 28. marts 2007 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af indholdet af bly, cadmium, kviksølv, uorganisk tin, 3-MCPD og benzo(a)pyren i fødevarer (EUT L 88 af 29.3.2007, s. 29).

      (3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 2023/2006 af 22. december 2006 om god fremstillingsmæssig praksis for materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer (EUT L 384 af 29.12.2006, s. 75).


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 17. april 2013 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank (ECB/2013/8)

text:
               23.4.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 115/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 17. april 2013
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank
   (ECB/2013/8)
   2013/C 115/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Som følge af en lovændring vælger generalforsamlingen i henhold til artikel 37, stk.1, i lov om Oesterreichische Nationalbank hvert år nu én ekstern revisor og én stedfortrædende ekstern revisor i stedet for to eksterne revisorer og to stedfortrædende eksterne revisorer. Den stedfortrædende eksterne revisors mandat gælder kun i tilfælde af, at den eksterne revisor ikke er i stand til at udføre revisionen.

               (3)

               Mandatet for både de nuværende eksterne revisorer og de nuværende stedfortrædende revisorer for Oesterreichische Nationalbank udløb efter revisionen for regnskabsåret 2012. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2013.

               (4)

               Oesterreichische Nationalbank har for regnskabsåret 2013 valgt KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG som nye eksterne revisorer samt PwC Wirtschaftsprüfung GmbH som nye stedfortrædende eksterne revisorer.

               (5)

               Mandatet for de eksterne revisorer samt de stedfortrædende eksterne revisorer kan fornyes årligt men i begge tilfælde ikke ud over en samlet periode på fem år —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Det henstilles, at KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG udnævnes til eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank for regnskabsåret 2013.

               2.

               Det henstilles, at PwC Wirtschaftsprüfung GmbH udnævnes til stedfortrædende eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank for regnskabsåret 2013.

               3.

               Mandatet for de eksterne revisorer samt de stedfortrædende eksterne revisorer kan fornyes årligt. I begge tilfælde bør mandatet ikke fornyes ud over en samlet periode på fem år, sluttende senest med regnskabsåret 2017.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. april 2013.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


Avis juridique important

|

31985H0064

85/64/EØF: Henstilling fra Kommissionen af 20. december 1984 vedrørende Europarådets europæiske overenskomst om au pair-ansættelse

EF-Tidende nr. L 024 af 29/01/1985 s. 0027 - 0027 den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 4 s. 0135  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 4 s. 0135

*****  HENSTILLING  FRA KOMMISSIONEN  af 20. december 1984  vedroerende Europaraadets europaeiske overenskomst om au pair-ansaettelse  (85/64/EOEF)  I  1. Et stigende antal unge rejser til udlandet med henblik paa au pair-beskaeftigelse, hvorved de bidrager til international forstaaelse gennem deres kendskab til andre sprog og kulturer.  2. Beskyttelsen af de personer, der benytter sig af au pair-ordningen varierer maerkbart fra medlemsstat til medlemsstat i Faellesskabet, hvilket rejser forskellige problemer dels paa grund af utilstraekkelig oplysning hos de paagaeldende parter (au pair-ansatte og vaertsfamilier) dels paa grund af manglende praecise og ensartede bestemmelser paa dette omraade.  3. En tilnaermelse af de nationale lovgivninger med hensyn til au pair-ansaettelse vil kunne forbedre levevilkaarene, mulighederne for undervisning, arbejdet og modtagelsen af de au pair-ansatte, hvorved der saaledes vil kunne opnaas bedre overensstemmelse med den generelle maalsaetning i traktaten med hensyn til at fremme et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne paa det sociale omraade.  4. Au pair-amsatte udgoer en saerlig kategori, som kan betragtes baade som arbejdstagere og som studerende. Det er derfor rimeligt, at der gennemfoeres egnede bestemmelser for disse.  Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber tager til efterretning, at der findes en europaeisk overenskomst fra Europaraadet om au pair-ansaettelse. Den mener, at denne overenskomst kan bruges til paa europaeisk plan at indfoere en au pair-status med faste normer for leve- og arbejdsvilkaar, undervisning, social sikring, vaertsfamiliens og den au pair-ansattes rettigheder og pligter samt oprettelse af nationale raadgivnings- og oplysningsorganer.  II  Af disse grunde og i henhold til artikel 155, andet led, i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab henstiller Kommissionen, som tager i betragtning, at den i henhold til traktatens artikel 118 har til opgave at fremme et snaevert samarbejde mellm medlemsstaterne paa det sociale omraade, isaer for saa vidt angaar arbejdsretten og arbejdsvilkaarene, til medlemsstaterne snarest muligt og for saa vidt dette endnu ikke er sket at undertegne og ratificere Europaraadets europaeiske overenskomst om au pair-ansaettelse.  2. Medlemsstaterne oplyser snarest Kommissionen om, hvorledes de har fulgt denne henstilling op.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december 1984.  Paa Kommissionens vegne  Ivor RICHARD  Medlem af Kommissionen


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION With a view to bringing an end to the situation of an excessive government deficit in Ireland

text:
   DA
DA    DA
 ---pagebreak---                      EUROPA-KOMMISSIONEN
                                                      Bruxelles, den 3.12.2010
                                                      SEK(2010) 1515 endelig
                                    Henstilling med henblik på
                                   RÅDETS HENSTILLING
   om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Irland til ophør
                                   (forelagt af Kommissionen)
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---                                        Henstilling med henblik på
                                      RÅDETS HENSTILLING
    om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Irland til ophør
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126,
   stk. 7, sammenholdt med artikel 126, stk. 13,
   under henvisning til henstilling fra Kommissionen og
   ud fra følgende betragtninger:
   (1) I henhold til artikel 126, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
   (EUF-traktaten) skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
   (2) Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som
   et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og for en stærk og vedblivende
   vækst, som fører til øget beskæftigelse.
   (3) I 2005 blev stabilitets- og vækstpagten ændret for at gøre den mere virkningsfuld og styrke
   dens økonomiske fundament samt sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.
   Ændringen tjente især til at sikre, at der blev taget hensyn til hele den økonomiske og
   budgetmæssige situation i alle faser af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
   underskud. På den måde udgør stabilitets- og vækstpagten den ramme, der kan benyttes som
   støtte for offentlige politikker, med henblik på en hurtig tilbagevenden til sunde offentlige
   finanser under hensyntagen til den økonomiske situation.
   (4) I artikel 3, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1467/97 fastsættes det, at hvis der er truffet
   virkningsfulde foranstaltninger i overensstemmelse med en henstilling efter traktatens artikel
   126, stk. 7, og uventede negative økonomiske forhold gør sig gældende med store ugunstige
   virkninger for de offentlige finanser efter vedtagelsen af henstillingen, kan Rådet på grundlag
   af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret henstilling efter traktatens
   artikel 126, stk. 7.
   (5) Den 27. april 2009 besluttede Rådet efter artikel 104, stk. 6, i traktaten om oprettelse af
   Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten), at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i
   Irland, og rettede henstillinger med henblik på korrektion af det uforholdsmæssigt store
   underskud senest i 2013. Rådet fastsatte ligeledes, at der skulle træffes virkningsfulde
   foranstaltninger senest den 27. oktober 2009.
   (6) Den 2. december 2009 konkluderede Rådet, at de irske myndigheder havde truffet
   virkningsfulde foranstaltninger i overensstemmelse med Rådets henstilling af 27. april 2009,
   men at uventede negative økonomiske forhold med store ugunstige virkninger for de
   offentlige finanser kunne anses for at have gjort sig gældende i Irland. Derfor vedtog Rådet en
   revideret henstilling efter traktatens artikel 126, stk. 7, og udsatte fristen for korrektion af det
   uforholdsmæssigt store underskud til 2014.
DA                                                  2                                                   DA
 ---pagebreak---    (7) Den 13. juli 2010 konkluderede Rådet, at de irske myndigheder havde truffet
   virkningsfulde foranstaltninger i overensstemmelse med Rådets henstillinger.
   (8) Ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2009, som dannede grundlag for de
   henstillinger, Rådet rettede til Irland i december 2009 i henhold til traktatens artikel 104, stk.
   7, forventedes det reale BNP at falde med 1,4 % i 2010 og derefter vokse med 2,6 % i 2011.
   Ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2010 og Kommissionens seneste vurderinger
   ventes outputfaldet i 2010 nu at blive kun lige 0,2 %. Imidlertid er de økonomiske udsigter
   blevet forværret i de seneste måneder, idet den reale vækst i BNP nu ventes at blive på 0,9 % i
   2011 og 1,9 % i 2012 ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2010. Dertil kommer, at
   krisens virkninger for finanssektoren har vist sig at være langt mere udtalte end først antaget.
   De støtteforanstaltninger, der er anset for nødvendige for at opretholde den finansielle
   stabilitet og genskabe tilliden til banksektoren og dermed understøtte en tilbagevenden til
   bæredygtig vækst i økonomien, har meget store ekstra omkostninger på budgettet. Som følge
   af uforudset kapitaltilførsel til banksektoren og en forøgelse af statens
   finansieringsomkostninger ventes renteudgifterne i forhold til BNP at stige med 2,3
   procentpoint frem til 2014 i forhold til fremskrivningerne i stabilitetsprogrammet fra
   december 2009.
   (9) Følgelig er den finanspolitiske situation blevet væsentligt dårligere end forventet, idet det
   samlede offentlige underskud forventes at nå op på 32,3 % af BNP i 2010 ifølge
   Kommissionens        prognose       fra    efteråret  2010.     Det      afspejler    de    store
   engangsstøtteforanstaltninger til fordel for banksektoren. Uden disse foranstaltninger
   forventes underskuddet at ville være blevet 12,5 % af BNP i 2010. Det er dårligere end de
   11,6 % af BNP, der var ventet i ajourføringen af stabilitetsprogrammet i december 2009, men
   markant bedre end de 14,7 % af BNP, som forventedes ud fra en antagelse om uændret politik
   i Kommissionens prognose fra efteråret 2009, som lå til grund for Rådets henstilling fra
   december 2009. I forhold til denne kurs med uændret politik er der i overensstemmelse med
   Rådets henstilling fra december 2009 vedtaget en konsolidering af de offentlige finanser på
   2½ % af BNP i budgettet for 2010, og den er fuldt implementeret. Det konjunkturkorrigerede
   underskud ekskl. engangsvirkninger skønnes at være vokset med 1¼ procentpoint af BNP til
   ca. 11 % af BNP i 2010. Det afspejler dog snarere udviklingen i indtægtselasticiteten under
   den alvorlige recession end diskretionære foranstaltninger. Tværtimod er der siden medio
   2008 vedtaget store konsolideringspakker svarende til i alt ca. 9 % af BNP i 2009-2010.
   (10) I den irske økonomi ventes der lavere vækstrater i tiden umiddelbart efter krisen end i
   opgangsperioden før krisen. I Kommissionens prognose fra efteråret 2010 tales der om en
   forventet real vækst i BNP på 0,9 % i 2011 og 1,9 % i 2012. Ifølge Kommissionens aktuelle
   prognoser skulle der blive tale om en real vækst i BNP på 2,5 % i 2013, 3,0 % i 2014 og
   3,0 % i 2015. Prisudviklingen ventes også at blive moderat. Det nominelle BNP ventes at
   vokse med 1,3 % i 2011 og 2,7 % i 2012 ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2010,
   og i Kommissionens aktuelle prognoser regnes der med stigninger på 3,8 % i 2013, 4,6 % i
   2014 og 4,8 % i 2015. Ud fra disse makroøkonomiske forudsætninger kræves der en
   forbedring af den strukturelle balance på mindst 9½ % af BNP i perioden 2011-2015, hvis det
   offentlige underskud skal være bragt ned under 3% af BNP i 2015.
   (11) På baggrund af ovenstående kan det samlet set anses, at uventede negative økonomiske
   forhold med store ugunstige virkninger for de offentlige finanser har gjort sig gældende efter
   vedtagelsen af henstillingen efter traktatens artikel 126, stk. 7. Derudover er Rådets
   konklusion af 13. juli 2010 om, at Irland har truffet foranstaltninger, der giver landet
   mulighed for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud, fortsat gældende. Endelig
DA                                                   3                                                DA
 ---pagebreak---    betyder det højere udgangspunkt for det offentlige underskud sammen med de forringede
   makroøkonomiske udsigter og højere renteudgifter end forventet, at den oprindelige plan for
   nedbringelse af underskuddet ikke længere kan realiseres. Det er derfor berettiget at fremsætte
   reviderede henstillinger efter traktatens artikel 126, stk. 7, som forlænger fristen for
   korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud med et år til 2015.
   (12) Den offentlige bruttogæld steg fra 25 % af BNP i 2007 til 65,5 % af BNP ved udgangen
   af 2009 og overskred dermed traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Gældskvoten skulle
   ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2010 stige til 97,4 % af BNP i 2010. Denne
   stigning i forhold til det lave niveau før krisen er blevet forværret af, at der under krisen er
   opstået et stort primært offentligt underskud. Foranstaltninger til støtte for den svækkede
   banksektor har bidraget væsentligt til, at underskud og gæld er vokset med ca. 22½
   procentpoint af BNP i løbet af 2009 og 2010. Gældsudviklingen bliver desuden påvirket af
   stigende renteudgifter. Lykkes det at gennemføre en revideret plan for nedbringelse af
   underskuddet til mindre end 3 % af BNP i 2015, vil gældskvoten blive stabiliseret i 2013 og
   derefter aftage. Gældsdynamikken påvirkes af adskillige ikke-balanceførte transaktioner, som
   forventes at øge gældskvoten med 5,3 procentpoint af BNP i 2011 og 0,8 procentpoint af BNP
   i 2010 og at mindske den med 1,3 procentpoint af BNP i 2013, 1,1 procentpoint i 2014 og 1
   procentpoint i 2015. Disse transaktioner omfatter forventet kapitaltilførsel til bankerne og en
   reduktion af kontantreserverne i 2011 samt differencer mellem rentebetalinger opgjort på
   periodiseringsbasis og kontantbasis.
   (13) Den 24. november 2010 offentliggjorde myndighederne en samlet national
   genopretningsplan for 2011-2014, som indeholder detaljerede finanspolitiske
   konsolideringsplaner, der skal få den offentlige bruttogæld til at følge en tydeligt aftagende
   kurve ved at nedbringe underskuddet inden for planens løbetid. I perioden regnes der med en
   samlet konsolideringsindsats på 15 mia. EUR, hvilket er en fordobling af den tilpasning på 7,5
   mia. EUR, der var forudsat i det ajourførte stabilitetsprogram fra december 2009.
   Tilpasningen er rykket kendeligt frem, idet der for 2011 er planlagt en konsolideringspakke på
   6 mia. EUR. Der regnes med, at to tredjedele af tilpasningerne skal finde sted på udgiftssiden.
   Planen omfatter også strukturelle reformer bl.a. på arbejdsmarkedet. Desuden har
   myndighederne lagt en samlet strategi for en grundig gennemgang af finanssektoren.
   Strategien har som mål at genoprette tilliden til sektoren, opnå en betydelig indskrænkning af
   sektoren, isolere de levedygtige dele af systemet og genskabe en sund velfungerende sektor,
   og disse mål vil blive understøttet af den fornødne rekapitalisering.
   (14) For yderligere at forøge den mellemfristede konsolideringsstrategis troværdighed vil det
   være meget vigtigt at eliminere svaghederne i de finanspolitiske rammer. Irland bør indføre
   og følge den finanspolitiske regel, at enhver ekstra ikke-planlagt indtægt i 2011-2015 skal gå
   til at reducere underskud og gæld. Irland bør i overensstemmelse med forslaget i den nationale
   genopretningsplan for 2011-2014 oprette et rådgivende budgetråd, som kan foretage en
   uafhængig vurdering af regeringens budgetstilling og prognoser. Endelig ville vedtagelse af
   en lov om finanspolitisk ansvarlighed, hvori der fastsættes en mellemfristet udgiftsramme
   med bindende flerårige lofter for udgifterne på de enkelte områder, understøtte de planlagte
   tilpasninger. Der skal i så fald tages højde for eventuelle nye reformer af den økonomiske
   styring på EU-plan og bygges videre på allerede gennemførte reformer.
   (15) Den langsigtede budgetvirkning af den irske befolknings aldring ligger over
   gennemsnittet i EU, hovedsagelig som følge af en forholdsvis høj fremskrevet stigning i
   pensionsudgifterne i de kommende årtier. Budgetstillingen i 2010 forstærker de
   budgetmæssige virkninger af befolkningsaldringen for holdbarhedsgabet. Forbedring af den
DA                                                 4                                                DA
 ---pagebreak---    primære saldo på mellemlang sigt og yderligere reformer vil bidrage til at mindske de risici,
   der er forbundet med de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.
   (16) En forstærket overvågning som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
   store underskud, som forekommer nødvendig i betragtning af fristen for korrektionen af det
   uforholdsmæssigt store underskud, vil kræve regelmæssig og rettidig kontrol med de
   fremskridt, der gøres med gennemførelsen af strategien for konsolidering af de offentlige
   finanser. I den forbindelse kunne det være nyttigt at afsætte et særskilt kapitel til dette
   spørgsmål i opdateringerne af det irske stabilitetsprogram i årene 2009-2015. Desuden vil de
   finanspolitiske mål blive overvåget i overensstemmelse med bestemmelserne i programmet
   for finansiel støtte til Irland, jf. også Rådets afgørelse af [7.] december 2010 om finansiel
   støtte fra Unionen, som er rettet til Irland —
   VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   1.         Eftersom forværringen i Irlands budgetstilling i 2010 skyldtes krisens indvirkning på
              de offentlige indtægter og finanssektoren, som krævede gennemførelse af meget
              omfattende støtteforanstaltninger til fordel for finanssektoren, bør de irske
              myndigheder bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør i
              2015.
   2.         De irske myndigheder bør bringe det offentlige underskud ned under 3 % af BNP på
              en troværdig og holdbar måde ved at træffe foranstaltninger på mellemlang sigt. Til
              dette formål bør de irske myndigheder specielt:
              (a) træffe sådanne foranstaltninger, at det offentlige underskud ikke bliver større end
              10,6 % af det forventede BNP i 2011, 8,6 % af BNP i 2012, 7,5 % af BNP i 2013,
              5,1 % af BNP i 2014 og 2,9 % af BNP i 2015, idet den forventede udvikling i de
              årlige underskud ikke omfatter de eventuelle direkte virkninger af potentielle
              foranstaltninger til støtte for bankerne inden for rammerne af regeringens strategi for
              den finansielle sektor, som er fastsat i memorandummet for økonomiske og
              finansielle politikker og nærmere fastlagt i det aftalememorandum, der skal
              undertegnes af Kommissionen og de irske myndigheder. Irland skal være rede til at
              træffe yderligere konsolideringsforanstaltninger for at sikre, at underskuddet bringes
              ned under 3 % af BNP i 2015, i tilfælde af, at risiciene for, at underskudsmålene må
              nedjusteres, materialiserer sig. Denne udvikling er endvidere i overensstemmelse
              med Eurostats foreløbige synspunkt på den regnskabsmæssige behandling i
              overensstemmelse med ENS95 af tidspunktet for registrering af betalinger af renter
              på egenveksler til betaling til Anglo Irish Bank1, således at en revision af dette
              synspunkt vil indebære en revision af udviklingen i underskuddet
              (b) opnå en forbedring af den strukturelle saldo på mindst 9½ % af BNP i perioden
              2011-2015.
   3.         De irske myndigheder bør desuden udnytte enhver mulighed, bl.a. som følge af bedre
              økonomiske vilkår, for at fremskynde mindskelsen af bruttogældskvoten i retning af
              referenceværdien på 60 % af BNP.
   1
            Jf.
            http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/government_finance_statistics/methodology/advice_
            member_states.
DA                                                         5                                                      DA
 ---pagebreak---    4.        For at begrænse risiciene for tilpasningen bør Irland oprette et rådgivende budgetråd,
             som kan foretage en uafhængig vurdering af regeringens budgetstilling og prognoser.
             Irland bør vedtage en lov om finanspolitisk ansvarlighed, hvori der fastsættes en
             mellemfristet udgiftsramme med bindende flerårige lofter for udgifterne på de
             enkelte områder.
   5.        For at mindske risiciene for de offentlige finansers langsigtede holdbarhed bør de
             irske myndigheder gennemføre yderligere reformer af socialsikringssystemet.
   6.        Rådet fastsætter den 7. juni 2011 som frist for den irske regering til at tage
             virkningsfulde skridt til at fastlægge de foranstaltninger, der vil være nødvendige for
             at gøre fremskridt i retning af korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.
             Ved vurderingen af de trufne foranstaltninger vil der blive taget hensyn til den
             økonomiske udvikling sammenlignet med de økonomiske udsigter i Kommissionens
             prognose fra efteråret 2010.
   De irske myndigheder bør redegøre for de fremskridt, de gør med gennemførelsen af disse
   henstillinger, i et særskilt kapitel i deres opdateringer af stabilitetsprogrammet mellem 2011
   og 2015.
   Rådet opfordrer også de irske myndigheder til at gennemføre reformer for at øge den
   potentielle BNP-vækst. Desuden opfordres Irland til at fremme en hurtig tilpasning til en
   holdbar vækst på mellemlang sigt gennem produktivitetsøgende foranstaltninger og
   hensigtsmæssige lønpolitikker, som bidrager til at genoprette konkurrenceevnen.
   Denne henstilling er rettet til Irland.
   Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                  På Rådets vegne
                                                  Formand
DA                                                  6                                                DA


Avis juridique important

|

31979K0720

Kommissionens henstilling nr. 720/79/EKSF af 9. april 1979 om ophævelse af den midlertidige antidumpingtold på importen af visse former for hæmatitråjern og støbejern med oprindelse i Brasilien

EF-Tidende nr. L 092 af 11/04/1979 s. 0010 - 0010

++++   ( 1 ) EFT nr . L 114 af 5 . 5 . 1977 , s . 6 .   ( 2 ) EFT nr . L 352 af 31 . 12 . 1977 , s . 13 .   ( 3 ) EFT nr . L 21 af 30 . 1 . 1979 , s . 14 .   ( 4 ) EFT nr . L 41 af 16 . 2 . 1979 , s . 29 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr . 720/79/EKSF  af 9 . april 1979  om ophaevelse af den midlertidige antidumpingtold paa importen af visse former for haematitraajern og -stoebejern med oprindelse i Brasilien  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER RETTER _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 ,  under henvisning til Kommissionens henstilling 77/329/EKSF af 15 . april 1977 om beskyttelse mod dumping , praemier eller subentioner fra lande , der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab ( 1 ) , aendret ved henstilling nr . 3004/77/EKSF ( 2 ) og nr . 158/79/EKSF ( 3 ) , saerlig artikel 15 og 19 ,  under henvisning til udtalelse fra Det raadgivende Udvalg nedsat i henhold til henstilling 77/329/EKSF , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ved henstilling nr . 294/79/EKSF ( 4 ) har Kommissionen indfoert en midlertidig antidumpingtold paa importen af visse former for haematitraajern og - stoebejern med oprindelse i Brasilien ;  siden da er der opnaaet visse ordninger mellem Faellesskabet og Brasilien hvad angaar handelen med jern - og staalprodukter , men disse ordninger omfatter kun direkte import ;  disse ordninger , som Kommissionen anser for acceptable , goer det muligt at ophaeve den videre anvendelse af midlertidig antidumpingtold paa direkte import med virkning fra dagen for disse ordningers ikrafttraeden _  FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  Anvendelse af den midlertidige antidumpingtold , der blev indfoert ved Kommissionens henstilling nr . 294/79/EKSF paa importen af haematitraajern og - stoebejern med indhold af silicium paa over 1 vaegtprocent og mindst 0,1 vaegtprocent mangan , med oprindelse i Brasilien , ophaeves med virkning fra den 26 . marts 1979 for leverancer med oprindelse i og importeret fra Brasilien . Denne told opretholdes imidlertid for leverancer med oprindelse i Brasilien kommende fra et andet land .  Ingen anden antidumpingtold eller lignende foranstaltning vil finde anvendelse paa importen af jern - og staalprodukter henhoerende under EKSF-traktaten og med oprindelse i Brasilien medmindre Kommissionen retter anden henstilling herom .  Artikel 2  Denne henstilling meddeles medlemsstaterne .  Den traeder kraft for hver medlemsstat paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 9 . april 1979 .  Paa Kommissionens vegne  Etienne DAVIGNON  Medlem af Kommissionen


Vigtig juridisk meddelelse

|

52008DC0070

Henstilling fra Kommissionen til Rådet om Det Europæiske Fællesskabs deltagelse i forhandlingerne om et juridisk bindende instrument om kviksølv i medfør af beslutning 24/3 truffet af styrelsesrådet for de Forenede Nationers miljøprogram (UNEP)  /* KOM/2008/0070 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 12.2.2008KOM(2008) 70 endeligHENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom Det Europæiske Fællesskabs deltagelse i forhandlingerne om et juridisk bindende instrument om kviksølv i medfør af beslutning 24/3 truffet af styrelsesrådet for De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP)A. BEGRUNDELSE1. MÅLSÆTNINGERMålsætningen for denne henstilling er at bringe Fællesskabet i en troværdig, sammenhængende og effektiv forhandlingsposition i den proces, som styrelsesrådet for De Forenede Nationers Miljøprogram (UNEP) satte i gang på sit 24. møde (beslutning 24/3 om kemikalieforvaltning) med henblik på vedtagelse af et internationalt juridisk bindende instrument om kviksølv.2. GENEREL BAGGRUNDUNEP erkendte allerede i 2003, at der var tilstrækkeligt bevis for betydelige globale skadevirkninger fra kviksølv og kviksølvforbindelser til, at yderligere internationale foranstaltninger til at reducere risikoen for menneskers sundhed og miljøet fra udslip af kviksølv og kviksølvforbindelser var berettiget. I den beslutning, hvorved der blev opstillet et program for internationale foranstaltninger mod kviksølv, blev der imidlertid ikke taget sigte på juridisk bindende foranstaltninger mod kviksølv på globalt plan.På den 23. samling i UNEP's styrelsesråd (GC) blev beslutning 23/9 vedtaget, hvori det blev overladt til den næste samling at vurdere behovet for yderligere foranstaltninger mod kviksølv, hvor alle alternativer tages under overvejelse, herunder et juridisk bindende instrument, partnerskaber mv.På den 24. samling i UNEP-GC blev drøftelserne af behovet for et juridisk bindende instrument på internationalt plan genoptaget, men man kunne ikke nå til enighed. GC lagde sig dog fast på en liste over prioriterede spørgsmål, herunder nedbringelse af den globale kviksølvefterspørgsel og -udbud, og nedsatte en åben arbejdsgruppe, der for hver af prioriteterne skulle undersøge det spektrum af foranstaltninger og strategier, der er til rådighed, gennemførlighed og effektivitet af frivillige og juridisk bindende tiltag, forskellige implementeringsmuligheder samt omkostninger og fordele ved foranstaltninger og strategier[1].Arbejdsgruppen skulle efter planen mødes to gange, nemlig én gang inden den 10. ekstraordinære samling i UNEP-GC, i ugen fra 12. november 2007, og én gang mellem den ekstraordinære samling og den 25. ordinære UNEP-GC-samling, der er planlagt til februar 2009. Gruppen fik som mandat at fremlægge en statusrapport for den ekstraordinære samling og en slutrapport med en præsentation af alternativer og henstillinger, der er enighed om, for GC-25.På EU-plan vedtog Kommissionen sin fællesskabsstrategi for kviksølv[2] i 2005. Foranstaltning 5 i strategien lyder således: "Som aktivt bidrag til en foreslået global indsats for at afvikle den primære kviksølvproduktion og hindre, at overskud genindføres på markedet, … vil Kommissionen foreslå … at få afviklet kviksølveksporten fra Fællesskabet inden 2011." I foranstaltning 20 hedder det, at "for at nedbringe det internationale kviksølvudbud bør Fællesskabet gøre sig til talsmand for en verdensomspændende afvikling af den primære produktion og tilskynde andre lande til at sørge for, at overskud ikke markedsføres igen". Som reaktion på strategien fremhævede Rådet i sin resolution af 16. juni 2005 indsatsens store betydning, men erklærede også, at den "ikke i sig selv er tilstrækkelig til at beskytte menneskers sundhed og miljøet imod de negative virkninger af kviksølv, der frigives til miljøet", og "at der derfor også er behov for et internationalt tilsagn, så der kan opnås enighed om et juridisk bindende instrument".Dette var fortsat EU's position under 24. samling i UNEP's styrelsesråd (5.-9. februar 2007). Der var fra flere afrikanske og sydamerikanske lande nogen støtte til juridisk bindende regulering af kviksølv på globalt plan, mens andre lande som USA, Canada, Kina og Indien afviste juridisk bindende tiltag, i hvert fald for øjeblikket.Det er derfor tydeligt, at den firetrinsstruktur, som UNEP nu har etableret, jf. ovenfor, bliver afgørende for, om der i det internationale samfund kan blive tilslutning til et juridisk bindende instrument som vejen frem eller, om andre instrumenter vil blive foretrukket. Selv om gruppen ikke formelt er udformet som et forhandlingsorgan, står det siden den seneste GC-samling klart, at den i sin første fase reelt kommer til at fungere næsten som et internationalt forhandlingsudvalg. Fællesskabets ønske om at nå frem til et globalt juridisk bindende instrument for kviksølv må derfor fremsættes og støttes på konsekvent og overbevisende måde. Udvidet samarbejde om at sikre input af høj kvalitet til processen får den største betydning.3. GÆLDENDE FÆLLESSKABSBESTEMMELSERKviksølv er et stof, der allerede er genstand for omfattende lovgivning på fællesskabsplan. Gældende fællesskabsret om kviksølv udgøres af en halv snes direktiver og afgørelser, der sætter en øvre grænse for kviksølvindholdet i bestemte produkter lige fra kosmetik til batterier, og begrænser markedsføring og anvendelse af kviksølvholdige produkter. Der er i afsnit 5.3 i konsekvensanalysen til det nylige forslag til forordning om eksportforbud og sikker oplagring af metallisk kviksølv[3] en oversigt over fællesskabslovgivningen om kviksølv. Forslaget til et direktiv vedrørende restriktioner for markedsføringen af visse måleinstrumenter med indhold af kviksølv[4] er et andet vigtigt stykke fællesskabslovgivning, der endnu ikke er kommet igennem vedtagelsesprocessen. Til både dette forslag og kviksølvstrategien er der knyttet en konsekvensanalyse.B. HENSTILLINGPå baggrund af ovenstående henstiller Kommissionen:a) at Rådet bemyndiger Kommissionen til i sager, der henhører under Fællesskabets kompetence, at deltage i forhandlinger på Det Europæiske Fællesskabs vegne med henblik på vedtagelse af et juridisk bindende instrument om kviksølv i medfør af UNEP-GC-beslutning 24/3, i første omgang i den åbne ad hoc-arbejdsgruppe, der er nedsat ved nævnte beslutningb) at Rådet bemyndiger Kommissionen til at føre disse forhandlinger på Det Europæiske Fællesskabs vegne i samråd med det særlige udvalg, der er udpeget af Rådet, i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne i bilagetc) at Kommissionen og medlemsstaterne, i det omfang forhandlingerne omhandler sager, hvor der er delt kompetence mellem Fællesskabet og medlemsstaterne, arbejder tæt sammen under forhandlingsforløbet for at repræsentere Fællesskabet med én stemme i international sammenhæng.BILAGForhandlingsdirektiver1. Under vurderings- og forhandlingsprocessen under UNEP's auspicier sikrer Kommissionen, at samtlige foranstaltninger og tænkelige alternativer til en global håndtering af kviksølvrisikoen bliver taget i betragtning, med særlig henblik på den primære kviksølvproduktion, restriktioner for handelen med metallisk kviksølv, kviksølvholdige produkter samt anvendelsen af kviksølv i chloralkaliindustrien. Kommissionen vil sigte på, at der hurtigt vedtages egnede juridisk bindende foranstaltninger, der omfatter disse punkter og gælder for de relevante aktører på verdensmarkedet.2. Kommissionen sikrer, at bestemmelserne i de kommende juridisk bindende instrumenter er forenelige med den relevante fællesskabslovgivning, internationale forpligtelser og fællesskabspolitikkernes målsætninger, især fællesskabsstrategien for kviksølv.3. Kommissionen sikrer, at udkastet til det juridisk bindende instrument om kviksølv indeholder sådanne bestemmelser, at Fællesskabet kan blive kontraherende part deri.4. Kommissionen aflægger beretning for Rådet om resultaterne af forhandlingerne og om eventuelle problemer, som måtte opstå under forhandlingerne.[1] UNEP-GC-beslutning 24/3 af 9. februar 2007.[2] KOM(2005) 20 endelig af 28.1.2005.[3] KOM(2006) 636 endelig af 26.10.2006.[4] KOM(2006) 69 endelig af 21.2.2006.


				|

		52014PC0077

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om godkendelse af Kommissionens indgåelse på Det Europæiske Atomenergifællesskabs vegne af en protokol til stabiliserings- og associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Serbien på den anden side for at tage hensyn til Republikken Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union /* COM/2014/077 final */

			   	BEGRUNDELSE
Den
24. september 2012 bemyndigede Rådet Kommissionen til på Den
Europæiske Unions, dens medlemsstaters og Republikken Kroatiens vegne at
indlede forhandlinger med Serbien om en protokol til stabiliserings- og
associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på
den ene side og Serbien på den anden side for at tage hensyn til Republikken
Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union.
To forhandlingsrunder fandt sted henholdsvis
den 28. januar 2013 og den 13. marts 2013, og de blev fulgt
op af yderligere tekniske præciseringer og korrespondance. Protokollen blev
paraferet af Kommissionen og Serbiens regering den 10. december 2013.
Teksten til udkastet til protokollen er vedlagt.
Kommissionen foreslår, at Rådet
træffer afgørelse om undertegnelse og midlertidig anvendelse af protokollen på
vegne af Den Europæiske Union og indgår protokollen på vegne af Den Europæiske
Union og dens medlemsstater. Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) er
også part i stabiliserings- og associeringsaftalen. Hvad angår indgåelse af
protokollen på Det Europæiske Atomenergifællesskabs vegne foreslår
Kommissionen, at Rådet giver sin godkendelse, jf. Euratomtraktatens artikel
101, stk. 2.
Ifølge Euratomtraktatens
artikel 101 vedtages afgørelsen om undertegnelse af aftalen af Kommissionen,
mens afgørelsen om indgåelse af aftalen vedtages af Kommissionen med Rådets
godkendelse. Det er derfor nødvendigt at vedtage særskilte afgørelser for EU's
og Euratoms undertegnelse og indgåelse af protokollen.
Med hensyn til indgåelsen af
protokollen på Euratoms vegne foreslår Kommissionen, at Rådet:
–
giver sin godkendelse i henhold til
Euratomtraktatens artikel 101, stk. 2.
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om godkendelse af Kommissionens indgåelse på
Det Europæiske Atomenergifællesskabs vegne af en protokol til stabiliserings-
og associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater
på den ene side og Serbien på den anden side for at tage hensyn til Republikken
Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse
af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 101, stk. 2,
under henvisning til henstilling fra
Kommissionen og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 24. september 2012 bemyndigede Rådet
Kommissionen til at indlede forhandlinger med Republikken Serbien om indgåelse
af en protokol til stabiliserings- og associeringsaftalen mellem De Europæiske
Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Serbien på den anden
side for at tage hensyn til Republikken Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske
Union ("protokollen").
(2)
Forhandlingerne blev vel afsluttet med en parafering
af protokollen den 10. december 2013.
(3)
Kommissionens indgåelse af protokollen er omfattet
af en særskilt procedure for så vidt angår anliggender henhørende under Det
Europæiske Atomenergifællesskab.
(4)
Undertegnelsen og indgåelsen af protokollen er
omfattet af en særskilt procedure for så vidt angår anliggender henhørende under
Den Europæiske Union og medlemsstaterne —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Eneste artikel
Kommissionens indgåelse på Det Europæiske
Atomenergifællesskabs vegne af protokollen til stabiliserings- og
associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på
den ene side og Serbien på den anden side for at tage hensyn til Republikken
Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union godkendes hermed.
Teksten til protokollen er knyttet til denne
afgørelse om dens undertegnelse.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand


Avis juridique important

|

31989H0214

89/214/EØF: Kommissionens henstilling af 24. februar 1989 om de regler, der skal følges ved inspektioner i ferskkødvirksomheder, der er godkendt til samhandel i Fællesskabet

EF-Tidende nr. L 087 af 31/03/1989 s. 0001 - 0051

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 24 . februar 1989 om de regler, der skal foelges ved inspektioner i ferskkoedvirksomheder, der er godkendt til samhandel i Faellesskabet ( 89/214/EEG )   Raadets direktiv 64/433/EOEF af 26 . juni 1964 om sund-hedsmaessige problemer vedroerende handelen med fersk koed inden for Faellesskabet(1 ), senest aendret ved direktiv 88/288/EOEF(2 ), tager isaer sigte paa at goere de sundheds-maessige betingelser for koed  i virksomheder, der behandler fersk koed, ensartede .  For at naa frem til en ensartet anvendelse af direktivets bestemmelser foretager Kommissionens verterinaersagkyn-dige ifoelge direktivets artikel 9 kontrol paa stedet og kon-trollerer, om kravene i direktivet og isaer i bilag I er opfyldt .  I medfoer af Raadets direktiv 72/462/EOEF af 12 . december 1972 om sundhedsmaessige og veterinaerpolitimaessige pro-blemer i forbindelse med indfoersel af kvaeg og svin samt fersk koed fra tredjelande(3 ), senest aendret ved direktiv 88/289 /EOEF(4 ), og isaer i medfoer  af artikel 4 tages der bl.a . hensyn til overholdelse af bestemmelserne i bilag I til direktiv 64/433/EOEF for at faa afgjort, om en virksomhed i et tredjeland kan figurere paa listen over virksomheder, fra hvilke medlemsstaterne tillader indfoersel af fersk  koed .  Det er nyttigt at foretage en detaljeret fortolkning af disse tekniske regler i samarbejde med medlemsstaterne .  Kommissionens veterinaersagkyndige vil foelge denne for-tolkning og eventuelle aendringer, der foretages heraf, ved inspektion af de virksomheder, der er godkendt saavel i medlemsstaterne som i tredjelande .  En saadan fortolkning indebaerer ved en klarere definition af direktivets termer meget strenge produktionsbetingelser . Denne erhvervssektor har allerede vaeret noedt til at foretage betydelige teknologiske fornyelser som foelge af en skaerpet konkurrence i  Faellesskabet i forbindelse med strenge regler om hygiejne, forbrugerbeskyttelse og dyrebeskyttelse .  I denne sektor, der er blevet meget foelsom, er det noedven-digt i afventning af vedtagelsen af det kodeks, der er fastsat i artikel 9, stk . 1, i direktiv 64/433/EOEF, for oejeblikket at anmode erhvervsfolkene og de nationale myndigheder om kun at foelge  Kommissionens vejledning .  Derfor henstiller Kommissionen i medfoer af traktatens artikel 155 ved godkendelsen af ferskkoedsvirksomheder, hvis produkter er godkendt til den interne EF-samhandel, til at foelge fortolkningen af reglerne i direktiv 64/433/EOEF, isaer i bilag I, der er  anfoert i bilaget til naervaerende henstilling .   Udfaerdiget i Bruxelles 24 . marts 1989 .  Paa Kommissionens vegneRay MAC SHARRYMedlem af Kommissionen  ( 1)EFT nr . 121 af 29 . 7 . 1964, s . 2012/64 ( 2)EFT nr . L 124 af 18 . 5 . 1988, s . 28 .  ( 3)EFT nr . L 302 af 31 . 12 . 1972, s . 28 .  ( 4)EFT nr . L 124 af 18 . 5 . 1988, s . 31 .


Avis juridique important

|

31966H0486

66/486/CEE: Recommandation de la Commission, du 29 juillet 1966, à la République française au sujet de l'aménagement du monopole national à caractère commercial des poudres et explosifs / Den danske udgave er ikke til rådighed

EF-Tidende nr. 154 af 24/08/1966 s. 2820 - 2821

 /* Der findes ingen dansk version af dette dokument, da det ikke er indeholdt i den danske Specialudgave. Kriterierne for at udelade retsakter var foelgende:  - akter, som ikke laengere havde virkning paa tidspunktet for Danmarks indtraeden i Faellesskabet (1. jan. 1973)  - akter, hvis virkning automatisk ophoerte paa indtraedelsestidspunktet (f.eks. visse aftaler mellem Faellesskabet og Det Forenede Kongerige, Irland eller Danmark)  - akter, som kun er bindende for dem, de er rettet til, og som derfor kun er autentiske paa originalsproget  - ikke-bindende akter  - akter, som ikke skoennedes tilstraekkeligt betydningsfulde til at blive medtaget  - visse akter, som tilbagekaldtes under udarbejdelsen af specialudgaven.  oknoda73 */


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om gennemførelse af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik i de medlemsstater, der har euroen som valuta

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/141

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om gennemførelse af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik i de medlemsstater, der har euroen som valuta
   2014/C 247/27
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den aktuelle økonomiske situation i euroområdet er kendetegnet ved et jævnt, men stadig svagt, økonomisk opsving. I 2013 og begyndelsen af 2014 faldt inflationen i euroområdet markant og forventes kun at stige meget gradvist i løbet af prognoseperioden, hvilket afspejler den nuværende stilstand og de igangværende relative prisjusteringer i de sårbare økonomier og europens tidligere opskrivninger. Selv om opsvinget får mere bredt fat i hele området, er der dog stadig store forskelle mellem de medlemsstater, der har euroen som valuta (»medlemsstaterne i euroområdet«).

               (2)

               Euroområdet er mere end blot summen af dets medlemmer. Den økonomiske og finansielle krise blotlagde de nære indbyrdes forbindelser i euroområdet og fremhævede nødvendigheden af, at medlemsstaterne i euroområdet styrker samordningen af deres finanspolitikker, økonomiske politikker og strukturpolitikker for at sikre en sammenhængende fælles politisk linje i hele euroområdet. Ved at undertegne traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union den 2. marts 2012 har medlemsstaterne i euroområdet givet tilsagn om en række vidtrækkende politikreformer og politisk samordning. Ikrafttrædelsen af de såkaldte »twopack«-forordninger (3) (»twopack«) i 2013 har yderligere uddybet samordningen af den budgetmæssige og økonomiske politik i euroområdet. Medlemsstaterne i euroområdet har et særligt ansvar for effektivt at gennemføre de nye rammer for styring. Det betyder, at de i højere grad skal presse og støtte hinanden i gennemførelsen af nationale reformer og i at føre en forsigtig finanspolitik, i højere grad vurdere de nationale reformprogrammer fra euroområdets perspektiv, internalisere eventuelle afsmittende virkninger og stimulere politiske tiltag, der er særlig vigtige for en velfungerende ØMU. Det indebærer også passende kommunikation om euroområdets strategi.

               (3)

               I betragtning af den store indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaterne i euroområdet er der risiko for store afsmittende virkninger i forbindelse med gennemførelsen af strukturreformer, som der skal tages højde for for at sikre den bedst mulige udformning og gennemførelse af politikker for de enkelte medlemsstater i euroområdet og for hele euroområdet. Hvis reformerne f.eks. i højere grad blev gennemført i fællesskab, ville det være lettere at skabe konvergens mellem medlemsstaterne. Derfor er det særlig vigtigt, at medlemsstaterne i euroområdet på et tidligt tidspunkt drøfter deres reformplaner med udgangspunkt i den eksisterende praksis, og at de gennemfører proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer effektivt.

               (4)

               En af de største udfordringer for euroområdet er at nedbringe den offentlige gæld ved at føre en differentieret og vækstfremmende finanspolitik, samtidig med at vækstpotentialet i euroområdet øges, og der sættes ind over for krisens sociale konsekvenser. Takket være den store konsolideringsindsats i løbet af de seneste år er den finanspolitiske situation i euroområdet forbedret, men en række medlemsstater i euroområdet skal stadig fortsætte indsatsen med at reducere deres meget høje gældsniveauer. Alle medlemsstaterne i euroområdet bør forbedre deres offentlige finanser med henblik på at sætte gang i produktiviteten og beskæftigelsen.

               (5)

               Investeringerne i euroområdet faldt markant i begyndelsen af krisen, og er endnu ikke tilbage på deres gennemsnitlige langsigtede niveau. Manglen på investeringer skyldes en kombination af fortsat nedgearing i den private sektor, finansiel fragmentering og den nødvendige finanspolitiske konsolidering, som har sat en dæmper på de offentlige investeringer. Det er afgørende at øge investeringerne i infrastruktur og kvalifikationer for at holde opsvinget i gang og stimulere den potentielle vækst. En stor del af investeringerne kommer fra den private sektor, men de offentlige myndigheder kan også spille en vigtig rolle ved at skabe de rette betingelser.

               (6)

               Kreditstrømmene til realøkonomien i euroområdet er fortsat svage, og fragmenteringen af de finansielle markeder er stadig stor på trods af det mindskede pres på den offentlige gæld. Mange medlemsstater kæmper stadig med en nedsat adgang til finansiering, især for SMV, hvilket risikerer at bremse det økonomiske opsving. Det kræver initiativer til at genoprette kreditstrømmene, uddybe kapitalmarkederne og øge den langsigtede finansiering til økonomien. Ved at fortsætte med at rette op på bankernes balance, styrke deres egenkapitalbuffere, hvor der er behov for det, og gennemføre kvalitetsvurderinger af aktiverne og stresstests vil det være lettere at identificere de sidste sårbare elementer og øge tilliden til hele sektoren. Der er opnået betydelige fremskridt med hensyn til indførelsen af en bankunion, navnlig med oprettelsen af den fælles tilsynsmekanisme og aftalen om den fælles afviklingsmekanisme.

               (7)

               Finanskrisen har afdækket hullerne i Den Økonomiske og Monetære Unions arkitektur. Den 28. november 2012 fremlagde Kommissionen en plan for en udbygget og egentlig økonomisk og monetær union med henblik på at indlede en europæisk debat. Den 5. december 2012 udsendte formanden for Det Europæiske Råd er rapport, som var udarbejdet i tæt samarbejde med formændene for Europa-Kommissionen, Eurogruppen og Den Europæiske Centralbank, og som byggede videre på en række idéer i Kommissionens plan og indeholdt en tidsplan med de forskellige etaper for gennemførelsen af ØMU'en. Europa-Parlamentet gav udtryk for sin holdning i sin beslutning af 20. november 2012. Siden da er der taget betydelige skridt fremad. Det Europæiske Råd redegjorde nærmere for sin holdning i december 2013. En yderligere udvikling af ØMU vil kræve en gradvis tilgang, hvor disciplin kombineres med solidaritet. I slutningen af 2014 vil der blive foretaget en første vurdering af gennemførelsen af sixpacken (4) og twopacken —

         HENSTILLER, at medlemsstaterne i euroområdet i perioden 2014‐2015 træffer foranstaltninger på egen hånd og i fællesskab, uden at det berører Rådets beføjelser vedrørende samordning af medlemsstaternes økonomiske politikker, men især i forbindelse med samordningen af den økonomiske politik inden for rammerne af Eurogruppen med henblik på følgende:

               1.

               i tæt samarbejde med Kommissionen fremme og overvåge gennemførelsen af strukturreformer på de områder, der er særlig vigtige for et velfungerende euroområde, med henblik på at fremme vækst og konvergens og tilpasning af de interne og eksterne ubalancer. Vurdere og stimulere fremskridtene med indfrielsen af reformtilsagn i de af euroområdets medlemsstater, der oplever uforholdsmæssigt store ubalancer, og med gennemførelsen af reformer i de af euroområdets medlemsstater, der oplever ubalancer, som kræver resolut handling, for at begrænse negative afsmittende virkninger til resten af euroområdet. Fremme hensigtsmæssige politiske tiltag i de lande, der har store overskud på betalingsbalancens løbende poster, for at bidrage til positive afsmittende virkninger heraf. Regelmæssigt afholde tematiske drøftelser om strukturreformer på arbejds- og produktmarkederne, der potentielt kan have betydelige afsmittende virkninger, med fokus på at reducere den store skattekile på arbejde og reformere tjenestemarkederne

               2.

               i tæt samarbejde med Kommissionen samordne finanspolitikken i medlemsstaterne i euroområdet, navnlig i forbindelse med vurderingen af udkastene til budgetplan, for at sikre en sammenhængende og vækstfremmende finanspolitisk linje i hele euroområdet. Forbedre kvaliteten og holdbarheden af de offentlige finanser ved at prioritere de materielle og immaterielle investeringer på nationalt plan og på EU-plan. Sikre, at de nationale finanspolitiske rammer, herunder de nationale finansråd, er solide

               3.

               sikre et robust banksystem, navnlig ved at træffe de nødvendige foranstaltninger ved opfølgningen på kvalitetsvurderingerne af aktiverne og stresstestene og ved at gennemføre lovgivningen vedrørende bankunionen og fortsætte det videre arbejde i relation til overgangen til den fælles afviklingsmekanisme. Stimulere den private sektors investeringer og øge kreditstrømmene til økonomien ved at forbedre SMV'ernes adgang til finansiering, uddybe kapitalmarkederne og genoprette markedet for securitisationer på grundlag af forslagene og tidsplanen i Kommissionens meddelelse om langsigtet finansiering af den europæiske økonomi

               4.

               videreføre arbejdet med at uddybe Den Økonomiske og Monetære Union og bidrage til at forbedre de økonomiske tilsynsrammer som led i de forventede revisioner heraf i slutningen af 2014.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P. C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 af 21. maj 2013 om skærpelse af den økonomiske og budgetmæssige overvågning af medlemsstater i euroområdet, der har eller er truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 1); Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (4)  Rådets forordning (EU) nr. 1177/2011 af 8. november 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 33); Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 41); Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1173/2011 af 16. november 2011 om en effektiv håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 1); Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1174/2011 af 16. november 2011 om håndhævelsesforanstaltninger til at korrigere uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer i euroområdet (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 8); Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1175/2011 af 16. november 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 12); Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, p. 25).


Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Spaniens opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2008


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Litauens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/67

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Litauens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Litauens konvergensprogram for 2014
   2014/C 247/13
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (3) om Litauens nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Litauens ajourførte konvergensprogram for 2012-2016.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de økonomiske politikker. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen ligeledes på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen (4), hvori Litauen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 1. april 2014 forelagde Litauen sit nationale reformprogram for 2014 og den 22. april 2014 sit konvergensprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Målet for den budgetstrategi, der er skitseret i konvergensprogrammet for 2014, er at nå den mellemfristede målsætning i 2015 og at opnå et strukturelt overskud på 0,9 % af BNP ved konvergensprogrammets slutning i 2017. Konvergensprogrammet bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om et underskud på 1 % af BNP, som afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Baseret på den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo er det årlige fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning på mindst 0,5 % af BNP i 2014 og 2015. Samtidig er der risiko for en afvigelse fra udgiftsbenchmarket i 2015. Samlet svarer tilpasningen i retning af den mellemfristede målsætning stort set til kravene i stabilitets- og vækstpagten. Konvergensprogrammet viser, at gælden falder væsentligt i løbet af programperioden til omkring 35 % i 2017. Overordnet set er det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i konvergensprogrammet, realistisk. Dog er der endnu ikke fastlagt konsolideringsforanstaltninger for perioden 2015-2017. Ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2014 forventes det, at den strukturelle tilpasning i 2014 og 2015 vil være på henholdsvis 0,2 % og 0,6 % af BNP og dermed for 2014 0,3 % af BNP under det krævede fremskridt på 0,5 % af BNP. Desuden er der risiko for, at udgiftsbenchmarket vil udvise en alvorlig afvigelse i 2014 og en yderligere, omend mere begrænset, afvigelse i 2015. På grundlag af vurderingen af konvergensprogrammet og Kommissionens prognose i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at der fra og med 2014 er risiko for en væsentlig afvigelse fra tilpasningskursen i retning af den mellemfristede målsætning.

               (9)

               Skatter, der anses for at være mindre skadelige for væksten, f.eks. ejendomsskat og miljøafgifter, spiller stadig en forholdsvis lille rolle. Skatteindtægterne kommer i vid udstrækning fra indirekte skatter og skat på arbejde, mens miljøbeskatning fortsat tegner sig for en ringe andel. Øgede indtægter fra mere vækstvenlige skatter kunne bruges til at lette skattebyrden for lavtlønnede, særlig lavt kvalificerede. I starten af 2013 blev der foretaget en delvis revurdering af skattesystemet, og regeringen besluttede at justere kapitalbeskatningen, øge skattefradraget for lønindkomster, hvilket indebærer en mere progressiv indkomstbeskatning for lavtlønnede, og hæve punktafgifterne på tobak og alkohol. Alt i alt vil disse foranstaltninger imidlertid få en temmelig negativ virkning på indtægterne. Det er derfor afgørende, at der tages yderligere skridt til at forbedre de offentlige finansers holdbarhed og styrke indtægtssiden. Der er ikke truffet væsentlige foranstaltninger til opfølgning på den landespecifikke henstilling i 2013 om miljøbeskatning. Der er kun gjort begrænsede fremskridt med at styrke den finanspolitiske ramme, da udgiftslofterne stadig ikke er tilstrækkeligt bindende, og der endnu ikke er vedtaget nogen lovændringer. Litauen står fortsat over for udfordringer, når det gælder overholdelsen af skattereglerne, især mht. at bekæmpe momssvig, bl.a. gennem en forbedret risikostyring. Planen for overholdelse af skattereglerne for 2013-2014 er under gennemførelse, og de første skøn tyder på positive virkninger. I 2013 blev der truffet et sæt foranstaltninger for at styrke overholdelsen af reglerne for moms og punktafgifter. For 2014-2015 er der lanceret en ny målrettet strategi.

               (10)

               En ugunstig demografisk udvikling rejser tvivl om Litauens finanspolitiske holdbarhed på lang sigt. Pensionsudgifterne forventes at stige væsentligt og skønnes at nå op på næsten det dobbelte af EU-gennemsnittet om 50 år. Den gradvise forhøjelse af den lovbestemte pensionsalder, der begyndte i 2012, er ikke tilstrækkelig til at holde trit med faldet i arbejdsstyrken og stigningen i den forventede levetid. Desuden tyder den kraftigt stigende fattigdom og alvorlige materielle afsavn blandt ældre mennesker på, at pensionerne ikke er tilstrækkelige. Litauen har gjort vigtige, men isolerede skridt i den rigtige retning, og der er behov for mere vidtgående ændringer for at gennemføre en omfattende reform. Reformen af den anden pensionssøjle er fuldført, men hverken beskæftigelsesordninger eller frivillig pensionsakkumulering er udbredt anvendt. Ud over forhøjelsen af den lovbestemte pensionsalder er også det nødvendigt med foranstaltninger, der fremmer ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed og ældrevenlige arbejdsmiljøer.

               (11)

               Mens arbejdsløsheden som helhed er faldet, er den strukturelle arbejdsløshed fortsat høj, hvilket tyder på manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer, især når det gælder de lavt kvalificerede. Ungdomsledigheden og andelen af unge, der hverken er under uddannelse, i arbejde eller i lære, er faldende, omend stadig høj. De aktive arbejdsmarkedspolitikkers begrænsede rækkevidde er fortsat et problem, og foranstaltningerne skal iværksættes i rette tid og have større effekt. Manglen på kvalificeret arbejdskraft forventes at blive endnu mere udtalt i fremtiden. For at forbedre de unges beskæftigelsesegnethed er det vigtigt at gøre erhvervsuddannelserne og de videregående uddannelser mere relevante for arbejdsmarkedet og forbedre kvaliteten af praktikpladsordninger og uddannelse på arbejdspladsen i samarbejde med den private sektor, herunder små og mellemstore virksomheder. Deltagelsen i livslang læring er stadig utilstrækkelig. Der er behov for en omfattende gennemgang af arbejdsmarkedslovgivningen, med inddragelse af arbejdsmarkedets parter, for at finde ud af, hvordan den administrative byrde for arbejdsgiverne kan lettes. Det er især afgørende at kortlægge og ophæve unødvendige restriktioner, der påvirker fleksible kontraktaftaler, afskedigelsesbestemmelser og arbejdstidsordninger.

               (12)

               Trods en nylig forbedring er fattigdom blandt personer i den erhvervsaktive alder fortsat mere udbredt end i Unionen som helhed. Mindstelønnen pr. måned og skattefradraget for lønindkomster er sat op, og dette har afhjulpet visse fattigdomsproblemer. Imidlertid er fattigdom og alvorlige materielle afsavn blandt ældre blevet et drastisk voksende problem i de senere år. I 2012-2013 resulterede pilotforsøget med en kontanthjælpsreform i et lavere antal bistandsmodtagere og lavere udgifter til kontanthjælp. I 2014 blev pilotforsøget udvidet til at omfatte til alle kommuner. Det er nødvendigt, at der tages skridt til at overvåge og evaluere reformens virkninger for de dårligst stillede. Aktiveringsforanstaltningerne for langtidsledige bistandsmodtagere er ikke tilstrækkeligt dækkende. Desuden er de stadig hovedsagelig rettet mod offentlige beskæftigelsesordninger, og de giver således indkomststøtte, men gør ikke modtagerne mere beskæftigelsesegnede. Reformens virkninger for lavtlønnede skal vurderes. Litauen har vedtaget en handlingsplan for øget social inklusion for perioden 2014-2020. Der er dog stadig behov for at fastlægge de vigtigste målgrupper, budgettet og konkrete foranstaltninger med nærmere angivelse af, hvordan målene nås, og hvordan de forskellige ministerier, lokale myndigheder og civilsamfundsaktører, der skal gennemføre handlingsplanen, skal samarbejde.

               (13)

               Regeringen har siden 2010 gennemført en ambitiøs reform af statsejede virksomheder. I december 2013 blev de endelige retsakter godkendt, som ændrer retningslinjerne om transparens og kræver, at alle statsejede virksomheder fra 2014 forelægger særskilte oplysninger om henholdsvis kommercielle og ikkekommercielle aktiviteter i deres årsberetninger. Der er planlagt en første rapport i august 2014 om den nærmere gennemførelse af denne adskillelse, som burde tillade en mere detaljeret vurdering af, om de ændrede regler er hensigtsmæssige. Antallet af uafhængige bestyrelsesmedlemmer i statsejede virksomheder er imidlertid fortsat lavt, delvis på grund af de retlige begrænsninger, som statslige og kommunale virksomheder er underlagt. Der er stillet forslag om lovændringer, der vil gøre det muligt at udpege uafhængige bestyrelsesmedlemmer i alle statsejede virksomheder. Når adskillelsen af kommercielle og ikkekommercielle aktiviteter og professionaliseringen af bestyrelserne er gennemført fuldt ud, skal det vurderes, om de nye regler fungerer efter hensigten.

               (14)

               Forbindelserne til elektricitets- og gasnettene i nabolandene er stadig ikke tilstrækkeligt udbyggede, og resultatet er begrænset konkurrence og høje priser. Konkurrencen på de indenlandske markeder er blevet skærpet gennem liberalisering af gas- og elektricitetsmarkederne, men indtil videre har kunderne ikke benyttet sig af deres ret til at skifte leverandør. Regeringen har sat sammenkobling af energinet højt på dagsordenen, men arbejdet er endnu ikke fuldført. Der er afgivet ordre på en vigtig gasrørledning, og LNG-terminalen i Klaipeda forventes driftsklar i december 2014. Der er gjort visse fremskridt med sammenkoblingen af det litauiske energinet med Unionens energimarked. Endvidere skal energieffektiviteten forbedres. Litauen har gjort visse fremskridt, når det gælder bygningers energieffektivitet, bl.a. med hensyn til investeringer under Jessica-holdingfonden. I 2013 blev der truffet lovforanstaltninger for at fremskynde udnyttelsen af holdingfondens midler. I starten af 2014 var nogle projekter afsluttet, og antallet af nye ansøgninger er steget betydeligt. Lovændringerne består bl.a. i, at varmetilskuddet nedsættes, hvis beboerne nægter at renovere, således at incitamentet til ikke at renovere bortfalder.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Litauens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen, ved at der fra EU-plan gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og dets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Litauen i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Styrke budgetforanstaltningerne i 2014 i betragtning af, at væksten i udgifterne overstiger udgiftsbenchmarket, og at der ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2014 er ved at opstå en kløft på 0,3 % af BNP, for så vidt angår den strukturelle indsats, hvilket tyder på, at der er risiko for en væsentlig afvigelse i forhold til den præventive del af kravene i stabilitets- og vækstpagten. Styrke budgetstrategien i 2015 for at sikre, at den nødvendige tilpasning på 0,5 % af BNP i retning af den mellemfristede målsætning nås. Derefter sikre, at den mellemfristede målsætning opfyldes. Supplere budgetstrategien med en yderligere styrket finanspolitisk ramme, særlig ved at sørge for bindende udgiftslofter, når den mellemfristede budgetramme fastlægges. Gennemgå skattesystemet yderligere og overveje at øge de skatter og afgifter, der hæmmer væksten mindst, f.eks. periodiske ejendomsskatter og miljøafgifter, samtidig med at overholdelsen af skattereglerne fortsat forbedres.

               2.

               Vedtage og gennemføre lovgivning om en omfattende reform af pensionssystemet. Navnlig kæde den lovbestemte pensionsalder sammen med forventet levetid, begrænse adgangen til førtidspension, etablere klare regler for indeksering af pensioner og fremme anvendelsen af supplerende opsparingsordninger. Understøtte pensionsreformen med foranstaltninger, som øger ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed.

               3.

               Sikre, at aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger målrettes bedre mod langtidsledige og lavt-kvalificerede arbejdstagere. Forbedre arbejdsløshedsydelsernes dækning og tilstrækkelighed og kæde dem sammen med aktivering. Rette op på en vedvarende manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer ved at gøre uddannelserne mere arbejdsmarkedsrelevante bl.a. på grundlag af kvalifikationsprognoseordninger og fremme livslang læring. Sætte særligt ind på at tilbyde praktikpladser af høj kvalitet, andre former for uddannelse på arbejdspladsen og styrke partnerskabet med den private sektor for at øge de unges beskæftigelsesegnethed. Undersøge, om arbejdsmarkedslovgivningen er hensigtsmæssig, navnlig for så vidt angår rammerne for ansættelseskontrakter og arbejdstidsordninger, i samråd med arbejdsmarkedets parter.

               4.

               Sikre, at der ydes tilstrækkelig bistand til de dårligst stillede og fortsætte med at styrke sammenkædningen af kontanthjælp med aktiveringsforanstaltninger.

               5.

               Fuldføre gennemførelsen af reformen af statsejede virksomheder som planlagt, særlig ved at fuldføre adskillelsen af kommercielle og ikkekommercielle aktiviteter, yderligere professionalisere bestyrelserne og nøje overvåge, at reformkravene overholdes.

               6.

               Intensivere foranstaltningerne til forbedring af bygningers energieffektivitet gennem en hurtig gennemførelse af holdingfonden. Fortsætte udviklingen af både elektricitets- og gasforbindelser til nabomedlemsstaterne for at diversificere energikilderne og styrke konkurrencen gennem en bedre integration af Østersølandenes energimarkeder.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P. C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 51.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.