title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Nederlandenes nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015

text:
               19.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 212/13

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Nederlandenes nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015
   2011/C 212/04
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for at sikre en holdbar vækst og forbedre konkurrenceevnen.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (4)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (5)

               Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (6)

               Den 29. april 2011 afleverede Nederlandene sin 2011-opdatering af stabilitetsprogrammet, der dækker perioden 2011-2015, og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (7)

               Trods tidligere solide resultater led den meget åbne nederlandske økonomi i betydelig grad, efterhånden som krisen udfoldede sig: det reale BNP faldt med næsten 4 % i 2009. Genopretningen tog sin begyndelse i anden halvdel af 2009 anført af en stigning i den udenlandske efterspørgsel og tog til i styrke i første halvdel af 2010, hvilket resulterede i en BNP-vækst på 1,8 %. Krisen fik relativt begrænsede konsekvenser for arbejdsmarkedet. Ledigheden forventes gradvist at aftage over de kommende to år fra 4,5 % i 2010 til 4 % i 2012. Krisen påvirkede i høj grad de nederlandske offentlige finanser, og det offentlige underskud steg til 5,5 % af BNP i 2009 og 5,4 % i 2010. Den statslige indsats for at støtte de finansielle institutioner og stabilisere finansmarkederne førte til en stigning i den offentlige gældskvote med 15 procentpoint af BNP, og gældskvoten nåede 60,8 % af BNP i 2009.

               (8)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetfremskrivninger, som fremlægges i stabilitetsprogrammet, er plausibelt. Stabilitetsprogrammet bygger på lidt mere forsigtige fremskrivninger for væksten i 2011 og 2012 end Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2011. Ifølge stabilitetsprogrammet planlægges det at reducere det offentlige underskud til mindre end referenceværdien på 3 % i 2012, dvs. et år tidligere end henstillet under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Ud fra tallene i stabilitetsprogrammet vil den mellemfristede målsætning, dvs. et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, næsten blive nået ved stabilitetsprogramperiodens udløb, idet Kommissionens beregning af den strukturelle saldo når frem til -0,8 % af BNP i 2015. Budgetstrategien underbygges til fulde af tilstrækkeligt specificerede foranstaltninger frem til 2015, skønt gennemførelsen af disse er behæftet med visse risici navnlig vedrørende evnen til at udligne budgetoverskridelser inden for sundhedsplejen og føre tilsyn med lokale myndigheders udgifter. Den årlige finanspolitiske indsats ligger på 0,75 % af BNP i perioden 2011-2013 i overensstemmelse med Rådets henstilling af 2. december 2009 i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. I årene efter fristen for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud (2014 og 2015) forbedres den genberegnede strukturelle saldo med 0,25 % i 2014 og 0,5 % i 2015; derved når man ikke helt op på den påkrævede forbedring på 0,5 % af den strukturelle saldo, før den mellemfristede målsætning nås.

               (9)

               Den budgetkonsolidering, som er planlagt og gennemført af de nederlandske myndigheder, hviler i høj grad på strukturelle udgiftsnedskæringer, der beløber sig til ca. 3 % af BNP ved stabilitetsprogramperiodens udløb (2015) sammenholdt med referencescenariet. Den deraf følgende tilpasning forventes at resultere i et fald i det offentlige underskud fra 3,8 % af BNP i 2011 til 2,4 % af BNP i 2012 og i et yderligere fald i årlige etaper på ca. 0,5 % i perioden 2013-2015. Nederlandene er fast besluttet på at nå disse mål. Friholdes vækstfremmende politikområder såsom uddannelse fra budgetnedskæringer, undgås det at hæmme det økonomiske vækstpotentiale, og der bidrages til at opnå en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.

               (10)

               Ud over en konsolidering på kort sigt består en af hovedudfordringerne i at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, hvilket vanskeliggøres af den kraftige stigning i aldersrelaterede udgifter. Aldringens langsigtede omkostninger ligger klart over EU-gennemsnittet, navnlig hvad angår langtidspleje og pension. Den forventede stigning i udgifterne til langtidspleje er den største i Europa, hvilket fremgår af Kommissionens rapport om befolkningsaldringen 2009. Dette skyldes frem for alt, at der allerede findes et omfattende formelt langtidsplejesystem (f.eks. langfristede offentlige forsikringer til dækning af personlig pleje, sygepleje, bistand, behandling og institutionsophold), samtidig med at uformel pleje spiller en mere begrænset rolle i Nederlandene. Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være høje. Ud over sine konsolideringsplaner, har den nederlandske regering forelagt parlamentet foranstaltninger, der vil støtte den langsigtede holdbarhed, herunder en forhøjelse i den lovbestemte pensionsalder, som endnu ikke er vedtaget.

               (11)

               Nederlandenes arbejdsmarked er kendetegnet ved en relativt høj erhvervsfrekvens, en høj arbejdsproduktivitet pr. arbejdet time og lav ledighed. Hovedudfordringen for arbejdsmarkedet vil bestå i at forbedre udnyttelsen af det uudnyttede arbejdskraftpotentiale, især med henblik på at kompensere for det forventede fald i den erhvervsaktive del af befolkningen som følge af aldringen. Det gennemsnitlige antal arbejdstimer pr. år er det laveste i EU, hvilket bekræftes af de nyeste disponible data. Det lave antal arbejdstimer følger af den meget høje andel af befolkningen, der arbejder på deltid, navnlig kvinder, hvilket afspejler dels personlige præferencer, men også finansielle faktorer, som begrænser incitamenterne til at komme ind på arbejdsmarkedet eller forøge antallet af arbejdstimer. Pt. er en af de væsentligste hindringer for, at den part, der ikke tjener husholdningens hovedindkomst, kommer ind på arbejdsmarkedet eller forøger sine arbejdstimer i Nederlandene, den høje marginalskat på indtægt nr. 2, hvilket i nogle tilfælde kan overstige 80 %, bl.a. som følge af det generelle skattefradrag og nedsættelse af indkomstafhængige ydelser som f.eks. børnetilskuddet.

               (12)

               Gennemførelsen af aktive arbejdsmarkedspolitikker har tilsyneladende ikke frembragt positive resultater for en voksende og uensartet gruppe af delvist uarbejdsdygtige og langtidsledige, som må imødese en stigende risiko for strukturel arbejdsløshed. Tredjelandsborgere oplever særlige vanskeligheder, som forstærker de vedholdende beskæftigelses- og arbejdsløshedsskel.

               (13)

               Det er lykkedes det nederlandske forsknings- og innovationssystem at fastholde sin innovative kapacitet, men den private sektors lave andel af investeringerne i forskning og udvikling vil kunne skade den fremtidige økonomiske vækst og den nederlandske økonomis konkurrenceevne. Regeringen tilsigter at skabe et attraktivt klima for forsknings- og innovationsintensive virksomheder, herunder udefra kommende virksomheder, i form af skattemæssige incitamenter, råderum for iværksættere og fremragende forskningskvalitet. Behovet for budgetmæssig konsolidering i indeværende år indebærer, at nogle virksomhedssubsidier muligvis ikke videreføres, og andre strømlines og målrettes mod de økonomisk set mest interessante områder, samtidig med at de omlægges til mere generiske skattemæssige tiltag.

               (14)

               Erhvervsmiljøet påvirkes negativt af overbelastningen på vej- og jernbanenettet. Denne overbelastning er en af de højeste i EU. En relativt ineffektiv transportinfrastruktur påvirker i den forbindelse arbejdskraftens mobilitet og derigennem en potentiel produktivitetstilvækst negativt. Arbejdstagere må affinde sig med lange afstande mellem bolig og arbejdsplads, ustadige rejsetider og høje omkostninger som følge af overbelastningen. Disse omkostninger forventes at stige yderligere frem til 2020, medmindre politikkerne ændres. En mere effektiv udnyttelse af infrastrukturen (f.eks. med vejbenyttelsesafgifter) ville bidrage til at øge arbejdskraftens mobilitet og produktivitet og derigennem føre til potentiel vækst.

               (15)

               Den 4. april 2011 bebudede Nederlandene en række tilsagn angående europluspagten. Disse omfatter tiltag til at fremme konkurrenceevnen (der indføres en ny erhvervspolitik, som bygger på mere generiske skattelettelser, og den administrative byrde mindskes) og beskæftigelsen (socialsikringens aktiveringsaspekt styrkes, og afhængigheden af arbejdsløshedsunderstøttelse mindskes), således at der bidrages yderligere til holdbarheden i de offentlige finanser (idet stabilitets- og vækstpagten knæsættes i national lovgivning), og den finansielle stabilitet styrkes (flere beføjelser til tilsynsførende institutioner). Disse tilsagn berører alle pagtens områder. De repræsenterer en videreførelse af en bredere reformdagsorden, der er skitseret i stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Imidlertid er tidsplanen og gennemførelsesforanstaltningerne for disse tilsagn ikke tilstrækkeligt belyst. Tilsagnene er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.

               (16)

               Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram, herunder tilsagnene under europluspagten. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Nederlandene, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Kommissionen er af den opfattelse, at den fuldt specificerede nederlandske budgetkonsolideringsstrategi bør gennemføres som planlagt, samtidig med at udgiftsniveauet fastholdes på de områder, som på lang sigt frembyder det største vækstpotentiale. Der bør træffes yderligere foranstaltninger for at forbedre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed, navnlig på områderne pension og langtidspleje, styrke erhvervsfrekvensen og integrationen på arbejdsmarkedet og tage fat på de problemer, der opstår som følge af overbelastningen af transportsektoren.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering og under hensyn til Rådets henstilling af 2. december 2009 i henhold til artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet gennemgået Nederlandenes opdatering af stabilitetsprogrammet, og dets udtalelse (3) afspejles bl.a. i henstilling 1) og 2) nedenfor. Under hensyn til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Nederlandenes nationale reformprogram —

         HENSTILLER, at Nederlandene træffer foranstaltninger i perioden 2011-2012 med henblik på at:

               1.

               Gennemføre budgetstrategien for 2012 i overensstemmelse med Rådets henstillinger om korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, og derved bringe den høje offentlige gældskvote på nedadgående kurs. Derefter gøre fremskridt mod den mellemfristede målsætning i overensstemmelse med vækst og stabilitetspagtens krav, samtidig med at de overordnede krav til udgiftslofter og konsolidering overholdes, for at sikre at konsolideringen er holdbar og vækstfremmende, idet udgifter på områder af direkte relevans for væksten såsom forskning og innovation, uddannelse og efteruddannelse friholdes.

               2.

               Træffe foranstaltninger for at forhøje den lovbestemte pensionsalder ved at knytte den til den forventede levetid og underbygge disse foranstaltninger med andre foranstaltninger for at øge den reelle alder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og forbedre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. Opstille en gennemarbejdet plan med henblik på at reformere langtidspleje, så der tages højde for den aldrende befolkning.

               3.

               Styrke erhvervsfrekvensen ved at mindske fiskale hindringer for, at den part, der ikke tjener husholdningens hovedindkomst, arbejder, og ved at opstille foranstaltninger for at støtte de mest sårbare grupper og hjælpe dem med på ny at få fodfæste på arbejdsmarkedet.

               4.

               Fremme innovation, private F&U-investeringer og tættere forbindelser mellem forskning og erhvervslivet med egnede incitamenter inden for rammerne af den nye erhvervspolitik (»Naar de top«).

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Jf. artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Sveriges nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/132

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Sveriges nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2014
   2014/C 247/25
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (4) om Sveriges nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Sveriges opdaterede konvergensprogram for 2012-2016.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de økonomiske politikker. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen ligeledes på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Sverige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånevilkår i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse af Sverige, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Sverige fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk handling. Der bør navnlig udvises opmærksomhed om gældsætningen i husholdningerne og det ineffektive boligmarked. Selv om det store overskud på de løbende poster ikke er behæftet med de samme risici som et stort underskud og til dels er forbundet med behovet for nedgearing, vil Kommissionen som led i det europæiske semester fortsætte med at følge udviklingen i Sveriges løbende poster.

               (8)

               Den 16. april 2014 fremsendte Sverige sit nationale reformprogram for 2014 og sit konvergensprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Formålet med den budgetstrategi, der er beskrevet i konvergensprogrammet for 2014, er at sikre et gennemsnitligt offentligt overskud på 1 % af BNP i løbet af konjunkturforløbet, som det fremgår af Sveriges budgetramme. I konvergensprogrammet bekræftes den mellemfristede budgetmålsætning, der blev fastsat i det foregående konvergensprogram, om et strukturelt underskud på 1 % af BNP, hvilket afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. På baggrund af den (genberegnede) strukturelle saldo regnes der i konvergensprogrammet med et resultat, der mere end opfylder den mellemfristede budgetmålsætning gennem hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet forventes den offentlige gæld, som forbliver et godt stykke under referenceværdien på 60 % af BNP, at falde fra 41,5 % af BNP i 2014 til 35 % i 2017. Samlet set er den budgetstrategi, der beskrives i konvergensprogrammet, i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for konvergensprogrammets budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk. For så vidt angår de offentlige finansers langsigtede bæredygtighed, bruger Sverige en stor andel af sit BNP på langtidspleje, og der regnes med betydelige udgiftsstigninger på lang sigt for at tage tilstrækkeligt hensyn til befolkningens aldring, så udgifterne i 2060 vil udgøre 6,4 % af BNP. For at garantere den langsigtede finanspolitiske holdbarhed vil Sverige derfor skulle sikre tilstrækkelige primære overskud og sørge for en yderligere begrænsning af de aldersrelaterede udgiftsstigninger. På baggrund af sin vurdering af konvergensprogrammet for 2014 og Kommissionens prognose finder Rådet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97, at Sveriges konvergensprogram er i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten, og at risikoen for ikke at nå budgetmålene er begrænset.

               (10)

               Den høje gæld i den private sektor, navnlig i de svenske husholdninger, vækker stadig bekymring. Samtidig er den finansielle sektors eksponering over for husholdningerne, i modsætning til erhvervssektoren, steget på niveau med husholdningsgælden, som i øjeblikket udgør 83 % af BNP eller knap 160 % af den disponible indkomst. Den høje gæld skyldes en fortsat kreditvækst og en langsom afvikling af realkreditlån. I tilfælde af rentestigninger, faldende boligpriser og/eller en negativ makroøkonomisk udvikling vil husholdningernes høje gæld udgøre en risiko. En sådan udvikling ville påvirke husholdningerne og deres forbrugsmønstre. Det kunne også medføre negative anden runde-effekter i banksektoren, idet antallet af misligholdte lån og omkostningerne ved markedsfinansiering vil stige. Sverige har hverken bebudet eller vedtaget foranstaltninger til at rette op på boligbeskatningens gældsfremmende virkninger, hvilket kunne gøres ved at omlægge skatten uden at øge det samlede skattetryk. Sverige har dog taget visse skridt til at fremme en mere forsigtig kreditgivning ved i maj 2013 at indføre et loft for risikovægtede realkrediteksponeringer på 15 %, og der er også annonceret en yderligere stigning heraf. Ikke desto mindre foregår gældsafviklingen meget langsomt med lange amortiseringsperioder og belåningsgrader på under 75 %, og der er ikke truffet afgørende foranstaltninger i den forbindelse til trods for anbefalingen i oktober 2013 om at indføre individuelle amortiseringsplaner. Den svenske bankforening skærpede sin anbefaling i marts 2014 og opfordrede til en amortisering ned til 70 % af belåningsgraden. Endelig har Sverige rettet op på selskabsbeskatningens gældsfremmende virkninger ved yderligere at begrænse mulighederne for rentefradrag, udvide dem til at gælde alle koncerninterne lån, og ved at indføre et såkaldt investeringsfradrag, der måske vil kunne rette op på selskabsbeskatningens gældsfremmende virkninger. Selskabsskatten er også blevet sænket fra 26,3 % til 22 % fra begyndelsen af 2013.

               (11)

               Det svenske boligmarked, som har været kendetegnet ved kraftige prisstigninger i de seneste tyve år, er fortsat en potentiel kilde til ustabilitet. Ineffektiviteten vejer tungt på boligudbuddet, navnlig som følge af komplekse planlægningsprocesser, begrænset konkurrence inden for bygge- og anlægssektoren og en høj grad af huslejekontrol. Disse vil sammen med beskatningens gældsfremmende virkninger ofte medføre stigende boligpriser. Sverige har truffet visse foranstaltninger på markedet for lejeboliger, men de lader ikke til at være tilstrækkelige til at rette op på de underliggende strukturelle problemer, der er forbundet med det meget rigide udlejningssystem. Det lovforslag, som regeringen fremsatte den 9. april 2014, indeholder ingen foranstaltninger vedrørende lejeboligmarkedet. Sverige har truffet foranstaltninger til at rette op på ineffektiviteten i planlægningsprocesserne samt kommunernes lokalplanlægningsmonopol ved at stille krav om, at kommunerne skal have det regionale for øje, når de fastsætter boligbehovene. Disse foranstaltninger går et skridt i den rigtige retning. De er endnu ikke alle blevet gennemført, og der er ikke indført sanktioner i tilfælde af, at kommunerne ikke overholder kravene.

               (12)

               Til trods for de mange midler, der afsættes til uddannelsessektoren, er uddannelsesresultaterne for det obligatoriske skoleforløb som målt i de internationale elevevalueringer dårligere end i begyndelsen af 2000'erne, og Sverige ligger nu under gennemsnittet i både EU og OECD på alle de tre områder, der testes (læsning, matematik og naturvidenskab). Den socioøkonomiske baggrund spiller også en større rolle for uddannelsesresultaterne, og niveauforskellene mellem skolerne er blevet større. Regeringen har truffet foranstaltninger, der går i den rigtige retning, men det lader til, at der skal foretages en mere radikal strukturel ændring. Derfor vil Sverige gennemføre en undersøgelse af effektiviteten af skolesystemet for at genoprette et højt præstationsniveau.

               (13)

               Arbejdsmarkedsforholdene for unge, de lavt kvalificerede og personer med indvandrerbaggrund er stadig dårlige. Ungdomsarbejdsløsheden ligger fortsat over EU-gennemsnittet. Regeringen har taget skridt til at rette op på disse punkter, men problemerne lader til at være relateret til uddannelsessystemet, eftersom der ikke uddannes tilstrækkeligt med unge med de nødvendige kvalifikationer til at blive velintegreret på arbejdsmarkedet. For så vidt angår forholdet mellem integration på arbejdsmarkedet og uddannelse, har Sverige truffet foranstaltninger til at lette overgangen fra skole til arbejdsliv (reform af lærlingeuddannelser, herunder indførelse af en »praktikløn«) og hjælpe de unge med at opnå erhvervserfaring (»erhvervsintroduktionsjobs«). Overgangen er også reelt blevet lettet ved indførelsen af tidlige foranstaltninger rettet mod de mest trængende. De ikkeregistrerede unge, der hverken er i beskæftigelse eller under almen eller faglig uddannelse, er dog ikke tilstrækkeligt dækket, og det er svært at nå ud til dem. Sverige arbejder også på at øge integrationen af personer med indvandrerbaggrund, men der er dog stadig udfordringer, navnlig med indvandrere fra lande uden for Unionen. Endelig er Sverige i færd med at undersøge effektiviteten af den aktuelle reducerede momssats for restauranter og cateringvirksomheder, som skal skabe flere jobs. De endelige resultater forventes i januar 2016.

               (14)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring ved fra EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2 og 3 nedenfor —

         HENSTILLER, at Sverige i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Fortsætte med at føre en vækstfremmende finanspolitik og bevare en sund budgetstilling og sikre opfyldelse af den mellemfristede budgetmålsætning i hele konvergensprogrammets løbetid, også med henblik på udfordringerne for de offentlige finansers langsigtede holdbarhed som følge af en aldrende befolkning.

               2.

               Bremse kreditvæksten i husholdningerne og den private gældsætning. Med henblik herpå reducere indkomstbeskatningens gældsfremmende virkninger ved gradvist at begrænse mulighederne for rentefradrag i forbindelse med realkreditlån og/eller ved at øge periodiske ejendomsskatter. Træffe yderligere foranstaltninger for at fremskynde amortiseringen af realkreditlån.

               3.

               Yderligere effektivisere boligmarkedet gennem fortsatte reformer af reglerne for huslejefastsættelse. Navnlig give mulighed for et mere markedsbaseret huslejeniveau ved at bevæge sig væk fra nytteværdiordningen og i stedet liberalisere visse segmenter af lejemarkedet samt sikre større aftalefrihed mellem den enkelte lejer og udlejer. Reducere varigheden og kompleksiteten af planlægnings- og appelprocesserne ved at skære ned på og sammenlægge de administrative krav, harmonisere byggekrav og -standarder på tværs af kommunerne og øge gennemsigtigheden ved arealudstykning. Tilskynde kommunerne til selv at stille jord til rådighed for nye boligprojekter.

               4.

               Træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at forbedre de grundlæggende færdigheder og lette overgangen fra uddannelse til arbejdsliv, herunder gennem mere udbredt arbejdsbaseret uddannelse og flere lærepladser. Øge indsatsen for mere effektivt at målrette arbejdsmarkeds- og uddannelsesforanstaltningerne mod lavtuddannede unge og personer med indvandrerbaggrund. I højere grad skride ind over for og nå ud til de unge, der ikke er registreret i det offentlige system.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P.C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 86.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2001-2007

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


title: Kommissionens henstilling af 15. oktober 2008 om anmeldelser, tidsfrister og høringer i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (meddelt under nummer K(2008) 5925) (EØS-relevant tekst)

text:
               12.11.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 301/23

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 15. oktober 2008
   om anmeldelser, tidsfrister og høringer i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester
   (meddelt under nummer K(2008) 5925)
   (EØS-relevant tekst)
   (2008/850/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (1), særlig artikel 19, stk. 1, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Efter rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester er de nationale tilsynsmyndigheder forpligtede til at bidrage til udviklingen af det indre marked ved at samarbejde indbyrdes og med Kommissionen på en transparent måde for at sikre udviklingen af en ensartet reguleringspraksis og den ensartede anvendelse af de direktiver, som udgør rammebestemmelserne.

               (2)

               For at beslutninger, der træffes på nationalt plan, ikke får negativ indvirkning på det indre marked eller på de mål, rammebestemmelserne tilsigter, skal de nationale tilsynsmyndigheder give Kommissionen og andre nationale tilsynsmyndigheder meddelelse om de planlagte foranstaltninger, der er fastsat i artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF.

               (3)

               Endvidere skal de nationale tilsynsmyndigheder indhente Kommissionens tilladelse til at pålægge de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (2), hvilket er en særskilt proces.

               (4)

               Kommissionen vil give nationale tilsynsmyndigheder, der anmoder derom, lejlighed til at drøfte eventuelle planlagte foranstaltninger, inden disse anmeldes formelt i henhold til artikel 7 i direktiv 2002/21/EF og artikel 8, stk. 3, i direktiv 2002/19/EF. Hvis Kommissionen i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2002/21/EF har meddelt den nationale tilsynsmyndighed, at den betragter den planlagte foranstaltning som en hindring for det indre marked eller nærer alvorlig tvivl om, hvorvidt den er forenelig med EU-retten, bør den pågældende nationale tilsynsmyndighed hurtigt have lejlighed til at udtrykke sine synspunkter med hensyn til de problemer, Kommissionen har påpeget.

               (5)

               Direktiv 2002/21/EF fastsætter visse bindende tidsfrister for behandling af anmeldelser i henhold til artikel 7.

               (6)

               For at sikre, at samarbejdet og den høringsordning, der er omhandlet i artikel 7 i direktiv 2002/21/EF, fungerer effektivt, og for at garantere retssikkerheden blev der ved Kommissionens henstilling 2003/561/EF af 23. juli 2003 om anmeldelser, tidsfrister og høringer i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (3) fastsat klare regler vedrørende de væsentligste proceduremæssige aspekter af de anmeldelser, der indgives i henhold til artikel 7. Henstilling 2003/561/EF bør erstattes af nærværende henstilling med henblik på yderligere at forenkle og forbedre anmeldelsesprocessen.

               (7)

               For at give de nationale tilsynsmyndigheder yderligere vejledning om indholdet af udkast til foranstaltninger og øge retssikkerheden med hensyn til fuldstændigheden af en anmeldelse bør der fastsættes visse mindsteoplysninger, som et udkast til foranstaltning bør indeholde, for at det kan vurderes korrekt.

               (8)

               Der skal tages hensyn til behovet for på den ene side at sikre en effektiv vurdering og på den anden side at forenkle administrationen mest muligt. I denne henseende bør anmeldelsesordningen ikke medføre unødvendige administrative byrder for de nationale tilsynsmyndigheder. Det ville ligeledes være nyttigt at afklare proceduren i forbindelse med artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2002/19/EF.

               (9)

               For at bidrage til at forenkle undersøgelsen af et anmeldt udkast til foranstaltning og for at fremskynde processen bør de nationale tilsynsmyndigheder anvende standardiserede anmeldelsesformularer.

               (10)

               For at forbedre effektiviteten af anmeldelsesordningen, øge retssikkerheden for de nationale tilsynsmyndigheder og markedsaktørerne og sikre en rettidig gennemførelse af reguleringsforanstaltninger er det ønskeligt, at en national tilsynsmyndigheds anmeldelse, som omfatter en markedsanalyse, også indeholder de foranstaltninger, som den nationale tilsynsmyndighed foreslår til at afhjælpe de konstaterede markedssvigt. Hvis udkastet til foranstaltning vedrører et marked, som anses for at have konkurrence, og der allerede findes afhjælpningsforanstaltninger i forbindelse med dette marked, bør anmeldelsen også indeholde forslagene til at trække disse forpligtelser tilbage.

               (11)

               Generelt bør en kortfattet anmeldelsesformular anvendes til visse kategorier af udkast til foranstaltninger for at lette de administrative byrder for de nationale tilsynsmyndigheder og Kommissionen. Dog forbliver anmeldelsen af disse kategorier mulig via den standardiserede anmeldelsesprocedure.

               (12)

               Hvis en national tilsynsmyndighed agter at trække forpligtelser tilbage i forbindelse med markeder, der ikke er omfattet af Kommissionens henstilling 2007/879/EF af 17. december 2007 om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (4), bør anmeldelse af et sådant udkast til foranstaltning i henhold til artikel 7 i direktiv 2002/21/EF indgives ved hjælp af den kortfattede anmeldelsesformular.

               (13)

               Hvis en national tilsynsmyndighed gennemfører en analyse af et marked, som i en tidligere analyse er blevet anset for at have effektiv konkurrence, og hvor det endnu en gang konstateres, at der er effektiv konkurrence på dette marked, bør anmeldelsen indgives ved hjælp af den kortfattede anmeldelsesformular.

               (14)

               De nationale tilsynsmyndigheder ændrer hyppigt de tekniske detaljer vedrørende de pålagte afhjælpningsforanstaltninger for at tage hensyn til ændringer i de økonomiske indikatorer (f.eks. udstyr, arbejdskraft, kapitalomkostninger, satser for leje af fast ejendom osv.) eller ajourføre prognoser eller antagelser. Ændringer eller ajourføringer af detaljer, som ikke ændrer afhjælpningsforanstaltningernes art eller generelle rækkevidde (f.eks. udvidelse af indberetningsforpligtelser, detaljer vedrørende krævet forsikringsdækning, bødebeløb eller leveringstider) bør anmeldes ved hjælp af den kortfattede anmeldelsesformular. Kun væsentlige ændringer af afhjælpningsforanstaltningernes art eller rækkevidde, som har en mærkbar indvirkning på markedet (f.eks. prisniveau, ændringer af de metoder, der anvendes til at beregne omkostninger eller priser, fastsættelse af overgangsordninger med gradvis nedbringelse af takster) bør anmeldes ved hjælp af den standardiserede anmeldelsesprocedure.

               (15)

               Med hensyn til visse markeder (især markeder for terminering af taleopkald) kan de nationale tilsynsmyndigheder i givet fald nå til samme konklusion som i en tidligere analyse og ønske at pålægge yderligere operatører (f.eks. nye aktører) med en lignende kundekreds eller samlet omsætning som operatører, der er omfattet af en tidligere analyse, afhjælpningsforanstaltninger, som ikke afviger væsentligt fra udkast til foranstaltninger, der allerede er anmeldt. Den kortfattede anmeldelsesformular bør anvendes til disse udkast til foranstaltninger.

               (16)

               Et udkast til foranstaltning anmeldt via en kortfattet anmeldelsesformular vil i princippet ikke give anledning til kommentarer fra Kommissionen til den nationale tilsynsmyndighed i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3 i direktiv 2002/21/EC.

               (17)

               For at øge åbenheden for et planlagt udkast til foranstaltning og for at lette informationsudvekslingen om sådanne foranstaltninger mellem nationale tilsynsmyndigheder, bør både den standardiserede og den kortfattede anmeldelsesformular indeholde en sammenfattet beskrivelse af hovedelementerne i det planlagte udkast til foranstaltning.

               (18)

               De europæiske tilsynsmyndigheders gruppe vedrørende elektroniske kommunikationsnet og –tjenester, der blev nedsat ved Kommissionens afgørelse 2002/627/EF af 29. juli 2002 (5), har erkendt, at der er behov for disse tiltag.

               (19)

               For at opfylde målene i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF, især behovet for at sikre en ensartet reguleringspraksis og en ensartet anvendelse af direktivet, er det vigtigt, at anmeldelsesordningen i artikel 7 efterkommes fuldt ud.

               (20)

               Kommunikationsudvalget har afgivet udtalelse i henhold til artikel 22, stk. 2, i direktiv 2002/21/EF,

         HENSTILLER:

               1)

               Udtryk, der defineres i direktiv 2002/21/EF og særdirektiverne, har samme betydning, når de anvendes i denne henstilling. Desuden forstås ved:

                           a)

                           »henstilling om relevante markeder«: henstilling 2007/879/EF om relevante markeder

                           b)

                           »anmeldelse«: en national tilsynsmyndigheds meddelelse til Kommissionen om et udkast til foranstaltning i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF eller en anmodning i henhold til artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2002/19/EF, ledsaget af en standardiseret anmeldelsesformular eller en kortfattet anmeldelsesformular som angivet i denne henstilling (bilag I og bilag II).

               2)

               Anmeldelser bør indgives pr. elektronisk post med anmodning om at få tilsendt bekræftelse for modtagelsen.
               Dokumenter, der sendes med elektronisk post, antages at være modtaget af adressaten den dag, hvor de blev afsendt.
               Anmeldelser registreres i den rækkefølge, hvori de modtages.

               3)

               Anmeldelser får virkning fra det tidspunkt, hvor Kommissionen registrerer dem »registreringstidspunkt«). Registreringstidspunktet er det tidspunkt, hvor Kommissionen har modtaget en fuldstændig anmeldelse.
               Kommissionen vil på sit websted og ved elektronisk post til alle nationale tilsynsmyndigheder bekendtgøre anmeldelsens registreringstidspunkt, emnet for anmeldelsen og eventuelle støttedokumenter.

               4)

               Anmeldelser kan indgives på et hvilket som helst officielt fællesskabssprog. Den standardiserede anmeldelsesformular (bilag I) eller den kortfattede anmeldelsesformular (bilag II) kan være på et andet sprog end udkastet til foranstaltning for at gøre det lettere at gennemføre en høring af alle andre nationale tilsynsmyndigheder.
               Kommissionens eventuelle bemærkninger eller beslutninger i henhold til artikel 7 i direktiv 2002/21/EF skal foreligge på samme sprog som det anmeldte udkast til foranstaltning, om muligt oversat til det sprog, der anvendes i den standardiserede anmeldelsesformular.

               5)

               Udkast til foranstaltninger, der anmeldes af en national tilsynsmyndighed, bør ledsages af de dokumenter, der er nødvendige for, at Kommissionen kan udføre sine opgaver. For udkast til foranstaltninger, der falder ind under punkt 6 nedenfor og anmeldes ved hjælp af den kortfattede anmeldelsesformular, behøver Kommissionen principielt ingen supplerende dokumentation til at udføre sine opgaver.
               Der bør gives en behørig begrundelse for de planlagte foranstaltninger.

               6)

               Følgende udkast til foranstaltninger bør stilles til rådighed for Kommissionen ved hjælp af den kortfattede anmeldelsesformular, der findes i bilag II:

                           a)

                           udkast til foranstaltninger vedrørende markeder, som enten er blevet fjernet fra eller ikke tidligere har været opført i henstillingen om relevante markeder, enten hvor den nationale tilsynsmyndighed vurderer, at der er konkurrence på markedet, eller hvor den nationale tilsynsmyndighed vurderer, at de tre kumulative kriterier, der er omhandlet i punkt 2 i henstillingen om relevante markeder med henblik på at udpege markeder, som egner sig for forhåndsregulering, ikke længere opfyldes

                           b)

                           udkast til foranstaltninger vedrørende markeder, som selv om de er omfattet af den gældende henstilling om relevante markeder, i en tidligere markedsanalyse blev anset for at have konkurrence og fortsat er udsat for konkurrence

                           c)

                           udkast til foranstaltninger, som ændrer de tekniske detaljer vedrørende tidligere pålagte afhjælpningsforanstaltninger og ikke har en mærkbar indvirkning på markedet (f.eks. årlige ajourføringer af omkostninger og skøn i forbindelse med regnskabsmodeller, indberetningstidspunkter, leveringstider), og

                           d)

                           udkast til foranstaltninger vedrørende et relevant marked, som allerede er blevet analyseret og anmeldt i forbindelse med andre virksomheder, hvor de nationale tilsynsmyndigheder pålægger andre virksomheder lignende afhjælpningsforanstaltninger uden i væsentlig grad at ændre de principper, der blev anvendt i den tidligere anmeldelse.

               7)

               Kommissionen vil i tæt samarbejde med de nationale tilsynsmyndigheder overvåge de praktiske konsekvenser af ordningen med den kortfattede anmeldelsesprocedure med henblik på at foretage eventuelle yderligere tilpasninger, som måtte være nødvendige, eller tilføje andre kategorier af udkast til foranstaltninger, som bør anmeldes ved hjælp af den kortfattede anmeldelsesformular.

               8)

               Udkast til foranstaltninger, der ikke falder ind under punkt 6, bør stilles til rådighed for Kommissionen ved hjælp af den standardiserede anmeldelsesformular i bilag I. Udkast til foranstaltninger, der anmeldes, bør omfatte hvert af følgende punkter i den udstrækning, det er relevant:

                           a)

                           det relevante produkt- eller tjenestemarked, især en beskrivelse af de produkter og tjenester, der skal omfattes eller ikke omfattes af det relevante marked, på grundlag af substitution på efterspørgsels- og udbudssiden

                           b)

                           det relevante geografiske marked, herunder en velunderbygget analyse af konkurrencevilkårene på grundlag af substitution på efterspørgsels- og udbudssiden

                           c)

                           de største virksomheder, der opererer på det relevante marked

                           d)

                           resultaterne af analysen af det relevante marked, især med hensyn til om dette marked er udsat for effektiv konkurrence eller ej, samt begrundelse derfor. Med henblik herpå bør udkastet til foranstaltning indeholde en analyse af de forskellige virksomheders markedsandele og en henvisning til andre relevante kriterier, hvor det er relevant, f.eks. adgangshindringer, stordriftsfordele og synergieffekter, vertikal integration, kontrol med infrastruktur, der er svær at matche, teknologiske fordele eller teknologisk overlegenhed, mangel på eller ringe markedsstyrke på aftagersiden, let eller privilegeret adgang til kapitalmarkeder/finansielle ressourcer, virksomhedens samlede størrelse, bredt udbud af produkter/tjenester, veludviklet distributions- og salgsnet, ingen potentiel konkurrence og hindringer for ekspansion

                           e)

                           de eventuelle virksomheder, der alene eller sammen med andre har en stærk markedsposition, som omhandlet i artikel 14 i direktiv 2002/21/EF, og begrundelsen, beviset og andre relevante faktiske oplysninger til støtte for, at dette anses for at være tilfældet

                           f)

                           resultaterne af den forudgående offentlige høring, som den nationale tilsynsmyndighed har gennemført

                           g)

                           eventuel udtalelse fra den nationale konkurrencemyndighed

                           h)

                           bevis for, at der på det tidspunkt, hvor udkastet til foranstaltning blev anmeldt til Kommissionen, var taget de nødvendige skridt til at underrette de nationale tilsynsmyndigheder i alle andre medlemsstater om forslaget

                           i)

                           ved anmeldelse af planlagte foranstaltninger, der falder ind under artikel 5 eller 8 i direktiv 2002/19/EF eller artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (6), de særlige reguleringsmæssige forpligtelser, der foreslås for at rette op på den manglende effektive konkurrence på det relevante marked, eller — hvis det konstateres, at der er effektiv konkurrence på et relevant marked, og der allerede er pålagt sådanne forpligtelser med hensyn til dette marked — de foreslåede udkast til foranstaltninger til at trække disse forpligtelser tilbage.

               9)

               Hvis et udkast til foranstaltning i forbindelse med markedsanalysen afgrænser et relevant marked, der adskiller sig fra de markeder, som er fastsat i henstillingen om relevante markeder, bør de nationale tilsynsmyndigheder give en fyldestgørende begrundelse for de kriterier, der er lagt til grund for en sådan markedsafgrænsning.

               10)

               Anmeldelser i henhold til artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2002/19/EF bør også indeholde en fyldestgørende begrundelse for, hvorfor aktører med en stærk markedsposition bør pålægges andre forpligtelser end de i direktivets artikel 9 til 13 anførte.

               11)

               Anmeldelser, der falder ind under artikel 8, stk. 5, i direktiv 2002/19/EF, bør også indeholde en fyldestgørende begrundelse for, hvorfor de planlagte udkast til foranstaltninger er nødvendige for at opfylde internationale forpligtelser.

               12)

               Anmeldelser indgivet ved hjælp af den standardiserede anmeldelsesprocedure, der indeholder de relevante oplysninger som omhandlet i punkt 8, betragtes som fuldstændige. Hvis de oplysninger, herunder dokumenter, der er omfattet af anmeldelsen, er ufuldstændige på et eller flere væsentlige punkter, vil Kommissionen inden fem arbejdsdage underrette den nationale tilsynsmyndighed og anføre, i hvilket omfang den betragter anmeldelsen som ufuldstændig. Anmeldelsen vil først blive registreret, når den nationale tilsynsmyndighed har fremlagt de nødvendige oplysninger. I sådanne tilfælde vil anmeldelsen i relation til artikel 7 i direktiv 2002/21/EF få virkning fra det tidspunkt, hvor Kommissionen modtager de fuldstændige oplysninger.

               13)

               Efter registrering af en anmeldelse kan Kommissionen i henhold til artikel 5, stk. 2, i direktiv 2002/21/EF, og uden at det påvirker punkt 8 ovenfor, anmode den pågældende nationale tilsynsmyndighed om yderligere oplysninger eller afklaring af spørgsmål. De nationale tilsynsmyndigheder bør bestræbe sig på at meddele de ønskede oplysninger inden tre arbejdsdage, hvis de er let tilgængelige.

               14)

               Kommissionen vil kontrollere, hvorvidt det udkast til foranstaltning, der er stillet til rådighed ved hjælp af en kortfattet anmeldelsesformular, falder inden for de kategorier, der er anført under punkt 6. Mener Kommissionen ikke, at dette er tilfældet, vil den inden fem arbejdsdage underrette den pågældende nationale tilsynsmyndighed og anmode den anmeldende tilsynsmyndighed om at indgive udkastet til foranstaltning ved hjælp af den standardiserede anmeldelsesprocedure.

               15)

               Når Kommissionen fremsætter bemærkninger i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF, vil den give den pågældende nationale tilsynsmyndighed meddelelse herom elektronisk og offentliggøre bemærkningerne på sit websted.

               16)

               Når en national tilsynsmyndighed fremsætter bemærkninger i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF, giver den Kommissionen og de øvrige nationale tilsynsmyndigheder meddelelse herom elektronisk.

               17)

               Når Kommissionen i henhold til artikel 7, stk. 4, i direktiv 2002/21/EF finder, at en planlagt foranstaltning vil udgøre en hindring for det indre marked, eller nærer alvorlig tvivl om, hvorvidt den er forenelig med EU-retten, og især målene i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF, eller den efterfølgende trækker sine indvendinger tilbage eller ved beslutning pålægger en national tilsynsmyndighed at trække en planlagt foranstaltning tilbage, vil den underrette den pågældende nationale tilsynsmyndighed derom elektronisk og offentliggøre en meddelelse derom på sit websted.

               18)

               Med hensyn til anmeldelser i henhold til artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2002/19/EF, vil Kommissionen normalt i henhold til direktivets artikel 14, stk. 2, træffe en beslutning inden for højst tre måneder, hvorved den tillader eller forbyder den nationale tilsynsmyndighed at vedtage den planlagte foranstaltning. Kommissionen kan beslutte at forlænge denne periode med yderligere to måneder i betragtning af de opståede vanskeligheder.

               19)

               En national tilsynsmyndighed kan på et hvilket som helst tidspunkt beslutte at trække det anmeldte udkast til foranstaltning tilbage, og i så fald slettes den anmeldte foranstaltning af registeret. Kommissionen vil offentliggøre en meddelelse herom på sit websted.

               20)

               Når en national tilsynsmyndighed vedtager den planlagte foranstaltning efter at have modtaget bemærkninger fra Kommissionen eller en anden national tilsynsmyndighed i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 2002/21/EF, skal den give Kommissionen og andre nationale tilsynsmyndigheder meddelelse om, hvordan den har taget mest muligt hensyn til de fremsatte bemærkninger.

               21)

               Efter anmodning fra en national tilsynsmyndighed vil Kommissionen uformelt drøfte et udkast til foranstaltning, inden det anmeldes.

               22)

               I henhold til Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 (7) skal alle tidsfrister, der er omhandlet i direktiv 2002/21/EF eller i denne henstilling, beregnes således:

                           a)

                           hvis en tidsfrist udtrykt i dage, uger eller måneder skal regnes fra det øjeblik, hvor en begivenhed indtræffer, medregnes den dag, hvor begivenheden indtræffer, ikke ved beregningen af fristen

                           b)

                           en tidsfrist udtrykt i uger eller måneder udløber med udgangen af den dag i den sidste uge eller måned, som har den samme benævnelse eller talangivelse som den dag, der indleder fristen. Hvis den dag, der er afgørende for udløbet af en tidsfrist, der er udtrykt i måneder, ikke forekommer i fristens sidste måned, udløber fristen med udgangen af denne måneds sidste dag

                           c)

                           i tidsfristerne skal medregnes officielle helligdage, søndage og lørdage

                           d)

                           alle dage — undtagen officielle og/eller offentlige helligdage, søndage og lørdage — betragtes som arbejdsdage.

                     Når en tidsfrist udløber på en lørdag, en søndag eller en officiel helligdag, forlænges den til udgangen af den først følgende arbejdsdag. Den liste over officielle helligdage, som Kommissionen udarbejder, offentliggøres inden hvert års begyndelse i Den Europæiske Unions Tidende.

               23)

               Kommissionen vil sammen med de nationale tilsynsmyndigheder vurdere behovet for at gennemgå denne henstilling om nødvendigt efter datoen fastlagt i analysen af rammebestemmelsen for medlemsstaternes omstilling til national lov.

               24)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. oktober 2008.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 7.

      (3)  EUT L 190 af 30.7.2003, s. 13.

      (4)  EUT L 344 af 28.12.2007, s. 65.

      (5)  EFT L 200 af 30.7.2002, s. 38.

      (6)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.

      (7)  EFT L 124 af 8.6.1971, s. 1.

      BILAG I
      Standardiseret formular til anmeldelse af planlagte foranstaltninger efter artikel 7 i direktiv 2002/21/EF
      (Standardiseret anmeldelsesformular)
      INDLEDNING
      Af den standardiserede anmeldelsesformular fremgår det, hvilke oplysninger de nationale tilsynsmyndigheder skal give Kommissionen, når de anmelder planlagte foranstaltninger under den standardiserede anmeldelsesprocedure efter artikel 7 i direktiv 2002/21/EF.
      Kommissionen vil drøfte spørgsmål om anvendelsen af artikel 7 med de nationale tilsynsmyndigheder, især på møder inden anmeldelsen indgives. De nationale tilsynsmyndigheder opfordres derfor til at konsultere Kommissionen om alle aspekter ved den standardiserede anmeldelsesformular og især om, hvilke oplysninger de skal give, eller om muligheden for fritagelse for forpligtelsen til at give bestemte oplysninger i forbindelse med den markedsanalyse, som gennemføres i henhold til artikel 15 og 16 i direktiv 2002/21/EF.
      KORREKTE OG FULDSTÆNDIGE OPLYSNINGER
      Alle oplysninger, som de nationale tilsynsmyndigheder giver, skal være korrekte og fuldstændige og være sammenfattet i den standardiserede anmeldelsesformular, der findes nedenfor. Den standardiserede anmeldelsesformular tager ikke sigte på at erstatte det anmeldte udkast til foranstaltning, men skal gøre det muligt for Kommissionen og de andre medlemsstaters nationale tilsynsmyndigheder at kontrollere på grundlag af oplysningerne i den standardiserede anmeldelsesformular, at det anmeldte udkast indeholder alle de oplysninger, der er nødvendige for, at Kommissionen kan udføre sine opgaver efter artikel 7 i direktiv 2002/21/EF inden for den deri fastsatte frist.
      De oplysninger, der kræves, bør opføres under de tilsvarende afsnit og punkter i den standardiserede anmeldelsesformular med henvisning til selve udkastet til foranstaltning, hvorfra disse oplysninger er hentet.
      SPROG
      Den standardiserede anmeldelsesformular udfyldes på et af De Europæiske Fællesskabers officielle sprog, som kan være et andet end det sprog, der anvendes i det anmeldte udkast til foranstaltning. Alle Kommissionens udtalelser eller beslutninger i henhold til artikel 7 i direktiv 2002/21/EF vil foreligge på det sprog, der anvendes i det anmeldte udkast til foranstaltning, om muligt oversat til det sprog, der benyttes i den standardiserede anmeldelsesformular.
      Afsnit 1
      Markedsafgrænsning
      Angiv, hvor det er relevant:

                  1.1.

                  Det relevante produkt-/tjenestemarked. Er dette marked nævnt i henstillingen om relevante markeder?

                  1.2.

                  Det relevante geografiske marked.

                  1.3.

                  Et kort sammendrag af en eventuel udtalelse fra den nationale konkurrencemyndighed.

                  1.4.

                  En kort oversigt over de hidtidige resultater af den offentlige høring om den foreslåede markedsafgrænsning (f.eks. hvor mange bemærkninger man modtog, hvilke adspurgte der var enige i den foreslåede markedsafgrænsning, og hvilke adspurgte der havde en anden mening).

                  1.5.

                  I tilfælde, hvor det relevante marked adskiller sig fra de markeder, der er anført i henstillingen om relevante markeder: en kort gennemgang af de vigtigste årsager til den foreslåede markedsafgrænsning under henvisning til kapitel 2 i Kommissionens retningslinjer for markedsanalyse og beregning af stærk markedsposition i henhold til EU-rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (1) og de tre hovedkriterier, der er nævnt i betragtning 5-13 i henstillingen om relevante markeder og afsnit 2.2 i de forklarende bemærkninger (2).

            Afsnit 2
      Angivelse af virksomheder med stærk markedsposition
      Angiv, hvor det er relevant:

                  2.1.

                  Navnet på de virksomheder, der alene eller sammen med andre virksomheder har en stærk markedsposition.
                  Navnet på de virksomheder, der eventuelt ikke længere anses for at have en stærk markedsposition.

                  2.2.

                  De anvendte kriterier for afgørelse af, om en virksomhed alene eller sammen med andre har en stærk markedsposition eller ej.

                  2.3.

                  Navnet på de største virksomheder (konkurrenter), der er aktive på det relevante marked.

                  2.4.

                  Ovennævnte virksomheders markedsandele og grundlaget for beregning af markedsandel (f.eks. omsætning, antal abonnenter).
                  Giv en kort gennemgang af:

                  2.5.

                  En eventuel udtalelse fra den nationale konkurrencemyndighed.

                  2.6.

                  De hidtidige resultater af den offentlige høring om den foreslåede angivelse af, hvilke virksomheder der har en stærk markedsposition (f.eks. det samlede antal bemærkninger, der er modtaget, antallet af respondenter, der var enige/uenige).

            Afsnit 3
      Tilsynsforpligtelser
      Angiv, hvor det er relevant:

                  3.1.

                  Retsgrundlaget for de forpligtelser, der skal pålægges, opretholdes, ændres eller trækkes tilbage (artikel 9-13 i direktiv 2002/19/EF).

                  3.2.

                  Årsager til, at det anses for rimeligt og berettiget på baggrund af målsætningerne i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF at pålægge virksomhederne forpligtelser eller at opretholde eller ændre sådanne forpligtelser. Alternativt angives de punkter, afsnit eller sider i udkastet til foranstaltning, hvor disse oplysninger kan findes.

                  3.3.

                  Hvis de foreslåede forpligtelser afviger fra forpligtelserne i artikel 9-13 i direktiv 2002/19/EF, angives hvilke »særlige tilfælde«, jf. direktivets artikel 8, stk. 3, der gør det berettiget at pålægge sådanne forpligtelser. Alternativt angives de punkter, afsnit eller sider i udkastet til foranstaltning, hvor disse oplysninger kan findes.

            Afsnit 4
      Opfyldelse af internationale forpligtelser
      I relation til artikel 8, stk. 3, første afsnit, tredje led, i direktiv 2002/19/EF angives, hvor det er relevant:

                  4.1.

                  Om det foreslåede udkast til foranstaltning tager sigte på at pålægge markedsaktører forpligtelser, at ændre sådanne forpligtelser eller at trække dem tilbage, som omhandlet i artikel 8, stk. 5, i direktiv 2002/19/EF.

                  4.2.

                  Navnet på de pågældende virksomheder.

                  4.3.

                  Hvilke internationale forpligtelser indgået af Fællesskabet og medlemsstaterne, der skal overholdes.

         (1)  EFT C 165 af 11.7.2002, s. 6.

         (2)  Forklarende bemærkninger til Kommissionens henstilling 2007/789/EF om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, K(2007) 5406, offentliggjort på adressen: http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/doc/implementation_enforcement/article_7/sec_2007_1483_2.pdf

      BILAG II
      Kortfattet formular til anmeldelse af planlagte foranstaltninger efter artikel 7 i direktiv
      (Kortfattet anmeldelsesformular)
      INDLEDNING
      Af den kortfattede anmeldelsesformular fremgår det, hvilke oplysninger de nationale tilsynsmyndigheder skal give Kommissionen, når de anmelder planlagte foranstaltninger efter den kortfattede anmeldelsesprocedure i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 2002/21/EF.
      Det er ikke nødvendigt at fremsende en kopi af udkastet til reguleringsforanstaltning eller vedlægge den kortfattede anmeldelsesformular eventuelle andre dokumenter. Den kortfattede anmeldelsesformular skal dog indeholde en henvisning til en internetside, hvor udkastet til foranstaltning er tilgængeligt.


Avis juridique important

|

32004H0074

Kommissionens henstilling af 9. januar 2004 om et samordnet EF-overvågningsprogram for 2004 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse andre vegetabilske produkter (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2003) 5400)

EU-Tidende nr. L 016 af 23/01/2004 s. 0060 - 0064

Kommissionens henstillingaf 9. januar 2004om et samordnet EF-overvågningsprogram for 2004 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse andre vegetabilske produkter(meddelt under nummer K(2003) 5400)(EØS-relevant tekst)(2004/74/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn(1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2003/113/EF(2), særlig artikel 7, stk. 2, litra b),som henviser til Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager(3), senest ændret ved direktiv 2003/113/EF, særlig artikel 4, stk. 2, litra b), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Kommissionen bør gradvis arbejde hen imod et system, der gør det muligt at anslå den faktiske eksponering for pesticider gennem føden. For at muliggøre realistiske skøn bør der foreligge data for overvågningen af pesticidrester i en række fødevarer, der udgør væsentlige bestanddele af kosten i EF. Det erkendes generelt, at væsentlige bestanddele af kosten i EF udgøres af 20-30 fødevarer. På grundlag af de ressourcer, der er til rådighed i medlemsstaterne til overvågning af pesticidrester, kan medlemsstaterne kun analysere prøver af otte produkter hvert år inden for rammerne af et koordineret overvågningsprogram. Brugen af pesticider ændrer sig inden for en treårig periode. Hvert pesticid bør således generelt overvåges i 20-30 fødevarer i en række treårige cyklusser.(2) Restkoncentrationer af alle de pesticider, der er omfattet af denne henstilling, bør overvåges i 2004, da disse data vil kunne anvendes til at anslå den faktiske eksponering gennem føden.Det er nødvendigt at anvende en systematisk statistisk metode til at fastsætte antallet af prøver, der skal tages i forbindelse med hver samordnet overvågningsforanstaltning. En sådan metode er beskrevet af Codex Alimentarius-kommissionen(4). På grundlag af en binomial sandsynlighedsfordeling kan det beregnes, at undersøgelse af 613 prøver giver over 99 % sikkerhed for at opdage én prøve, der indeholder pesticidrester over bestemmelsesgrænsen, hvis under 1 % af de vegetabilske produkter indeholder restkoncentrationer over bestemmelsesgrænsen. Indsamlingen af disse prøver bør fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af befolkningens størrelse og antallet af forbrugere, idet der skal tages mindst 12 prøver pr. produkt om året.(3) Kommissionen har offentliggjort nye retningslinjer for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester(5). Der er enighed om, at disse retningslinjer så vidt muligt bør gennemføres af medlemsstaternes analyselaboratorier og til stadighed revideres i lyset af erfaringerne fra overvågningsprogrammerne.(4) I henhold til artikel 4, stk. 2, litra a), i direktiv 90/642/EØF og artikel 7, stk. 2, litra a), i direktiv 86/362/EØF skal medlemsstaterne angive, hvilke kriterier de har lagt til grund for udarbejdelsen af de nationale overvågningsprogrammer. I den forbindelse bør følgende oplyses: i) de kriterier, der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af prøver og analyser, de anvendte indberetningsniveauer og de kriterier, der er lagt til grund for fastsættelsen heraf, ii) nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier i henhold til Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(6) samt iii) antallet og arten af overtrædelser og foranstaltninger truffet i den forbindelse.(5) Oplysninger om resultaterne af overvågningsprogrammerne er yderst velegnede til elektronisk databehandling, -lagring og -transmission. Der er udarbejdet formater, der gør det muligt for medlemsstaterne at sende data til Kommissionen pr. e-mail. Medlemsstaterne bør derfor være i stand til at sende deres rapporter til Kommissionen i standardformatet. Det er mest effektivt, hvis Kommissionen udarbejder retningslinjer for den videre udvikling af en sådan standardformatering.(6) De i denne henstilling fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed,HENSTILLER:1. Medlemsstaterne opfordres til at tage og analysere stikprøver for de produkt/pesticid-kombinationer, der er fastsat i bilag I, på grundlag af det antal stikprøver, som de har fået tildelt for hvert produkt, jf. bilag II, idet der eventuelt tages hensyn til den andel, som medlemsstaten selv, EF og tredjelande har af det nationale marked.For pesticider, der udgør en akut risiko, såsom OP-estere, endosulfan og N-methylcarbamater, bør udvalgte stikprøver af produkterne æbler, tomater, salat, porrer og hovedkål ligeledes underkastes individuel analyse af prøveenhederne i den anden laboratorieprøve, hvis der påvises sådanne pesticider, og navnlig hvis der er tale om produkter fra den samme producent. Antallet af enheder skal være i overensstemmelse med Kommissionens direktiv 2002/63/EF(7).Der tages to prøver. Såfremt der i den første laboratorieprøve påvises indhold af det givne pesticid, bør enhederne i den anden prøve analyseres individuelt.2. Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. august 2005 at indberette resultaterne af analysen af stikprøver for de produkt/pesticid-kombinationer, der er angivet i bilag I, med angivelse af følgende:a) de anvendte analysemetoder og fastsatte indberetningsniveauer, i overensstemmelse med kvalitetskontrolprocedurerne for analyse af pesticidresterb) antallet og arten af overtrædelser og foranstaltninger truffet i den forbindelse.Rapporten bør udarbejdes i et format, herunder elektronisk format, der er i overensstemmelse med retningslinjerne(8) til medlemsstaterne for gennemførelsen af Kommissionens henstillinger om samordnede EF-overvågningsprogrammer.3. Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. august 2005 at sende Kommissionen og de øvrige medlemsstater alle de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 3, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, i direktiv 90/642/EØF, om overvågningen i 2004 for i hvert fald ved stikprøvekontrol at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne, herunder:a) resultaterne af deres nationale programmer for pesticidresterb) oplysninger om deres laboratoriers kvalitetskontrolprocedurer og især oplysninger om aspekter ved retningslinjerne for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, som de ikke har kunnet anvende eller har haft vanskeligt ved at anvendec) oplysninger om godkendelse af analyselaboratorierne i henhold til artikel 3 i direktiv 93/99/EØF (herunder godkendelsestype, godkendelsesorgan og kopi af godkendelsen)d) oplysninger om de præstationsprøvninger og ringtest, som laboratoriet har deltaget i.4. Medlemsstaterne opfordres til senest den 30. september 2004 at sende Kommissionen deres planlagte nationale program for overvågning af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er fastsat ved direktiv 90/642/EØF og 86/362/EØF for 2005, med angivelse af følgende:a) de kriterier, der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af prøver, der skal tages, og analyser, der skal foretagesb) de anvendte indberetningsniveauer og de kriterier, der er lagt til grund for fastsættelsen herafc) nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier i henhold til direktiv 93/99/EØF.Udfærdiget i Bruxelles, den 9. januar 2004.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 221 af 7.8.1986, s. 37.(2) EUT L 324 af 11.12.2003, s. 24.(3) EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71.(4) Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1, bind 2, s. 372.(5) Dokument nr. SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/fs/ ph_ps/pest/index_en.htm(6) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(7) EFT L 187 af 16.7.2002, s. 30.(8) Beskrives og registreres hvert år i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed.BILAG IPesticid/produkt-kombinationer, som skal overvåges>TABELPOSITION>(a) Pærer, bananer, bønner (friske eller frosne), kartofler, gulerødder, appelsiner/mandariner, ferskner/nektariner, spinat (frisk eller frossen).(b) Blomkål, peberfrugter, hvede, auberginer, ris, druer, agurker, ærter (friske/frosne, uden bælg).(c) Æbler, tomater, salat, jordbær, porrer, appelsinsaft, hovedkål, rug/havre.BILAG IIAntal prøver, som hver medlemsstat skal tage af hvert produkt>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31992H0241

92/241/EØF: Rådets henstilling af 31. marts 1992 om børnepasning

EF-Tidende nr. L 123 af 08/05/1992 s. 0016 - 0018

RAADETS HENSTILLING  af 31. marts 1992  om boernepasning  (92/241/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  som henviser til forslag fra Kommissionen (1),  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  som henviser til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  som tager foelgende i betragtning:  Stats- og regeringscheferne for elleve medlemsstater vedtog under Det Europaeiske Raads samling den 9. december 1989 i Strasbourg faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, i hvis punkt 16, tredje  afsnit, det hedder:  »Der skal endvidere traeffes foranstaltninger, der skal goere det muligt for maend og kvinder at forene deres erhvervsmaessige og familiemaessige forpligtelser«;  henstillingen er naevnt i Kommissionens handlingsprogram til gennemfoerelse af faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder;  Kommissionen erkender i sit tredje handlingsprogram paa mellemlang sigt om lige muligheder for kvinder og maend (1991-1995) behovet for en fortsat indsats paa omraadet;  Kommissionen paapeger i sin meddelelse om familiepolitik, der blev fremsendt til Raadet den 24. august 1989, betydningen af at fremme droeftelserne vedroerende boernepasning;  boernepasningsordninger, foraeldreorlov og barselsorlov udgoer et hele, der saetter arbejdstagerne i stand til at forene deres familiemaessige forpligtelser og erhvervsmaessige ambitioner;  medlemsstaterne skal tage og/eller fremme initiativer under hensyn til det ansvar, der paahviler henholdsvis de nationale, regionale og lokale myndigheder, arbejdsmarkedets parter, andre relevante organisationer og private, og/eller i samarbejde med  disse forskellige instanser;  foreningen af de erhvervsmaessige forpligtelser med det familie- og opdragelsesmaessige ansvar i forbindelse med boernepasning skal ses i et bredt perspektiv, der ligeledes indbefatter hensyntagen til de saerlige interesser og behov hos boern paa forskellige  alderstrin; det er vigtigt, at Faellesskabet med henblik herpaa fremmer en global politik, der goer det muligt at forene disse forpligtelser og dette ansvar;  det er vigtigt at fremme boerns og familiers velfaerd og at sikre, at alle deres forskellige behov imoedekommes, at der tages hensyn til, at ansvaret i forbindelse med pasning og opdragelse af boern er til stede frem til skolealderen og under hele boernenes  skoleperiode, navnlig mens de er smaa;  i samtlige medlemsstater er efterspoergslen efter boernepasningsmuligheder til priser, der er overkommelige for foraeldrene, stoerre end det eksisterende udbud;  manglen paa boernepasningsordninger, der er oekonomisk overkommelige for foraeldrene, samt paa andre initiativer, der giver foraeldrene mulighed for at kombinere det familie- og opdragelsesmaessige ansvar med arbejde eller med undervisning og uddannelse med  henblik paa at finde arbejde, er en af de vigtigste hindringer for, at kvinder kan faa adgang til og vinde stoerre indpas paa arbejdsmarkedet paa lige fod med maend, og for at kvinder kan deltage paa alle niveauer i samfundet og fuldt ud udnytte deres evner,  kvalifikationer og anlaeg under de nuvaerende demografiske forhold;  i denne henseende er der desuden store forskelle mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaternes regioner;  mere hensigtsmaessige boernepasningsordninger vil kunne lette arbejdstagernes fri bevaegelighed paa det europaeiske arbejdsmarked;  boernepasningsordningerne kan vaere af offentlig eller privat, individuel eller kollektiv karakter;  boernepasning er et bredt begreb, hvori indgaar boernepasningsordninger svarende til boernenes behov, ydelse af saerlig orlov til foraeldrene, udvikling af et egnet arbejdsmiljoe, hensigtsmaessig strukturering og tilrettelaeggelse af arbejdet samt deling mellem  maend og kvinder af de erhvervsmaessige forpligtelser og det familie- og opdragelsesmaessige ansvar i forbindelse med boernepasning;  i nogle medlemsstater kan de offentlige myndigheders rolle vaere underlagt saerlige begraensninger paa grund af den lave nationalindkomst og noedvendigheden af staerkt at begraense vaeksten i de offentlige udgifter;  i standardbestemmelsen i faellesskabsstoetterammerne for strukturpolitikken anfoeres det, at de aktioner og foranstaltninger, der gennemfoeres inden for disse rammer, skal vaere i overensstemmelse med og eventuelt bidrage til gennemfoerelsen af Faellesskabets  politik og lovgivning vedroerende lige mulighed for kvinder og maend, og at der isaer boer laegges vaegt paa kravene til uddannelse og infrastruktur, der fremmer deltagelsen i arbejdsstyrken for kvinder med boern;  i forbindelse med faellesskabsinitiativet NOW (1991-1993), som finansieres af strukturfondene, til fremme af lige muligheder for kvinder inden for beskaeftigelse og erhvervsuddannelse er der desuden paataenkt supplerende foranstaltninger med hensyn til  boernepasning for at hjaelpe kvinder med boern ud paa arbejdsmarkedet og give dem mulighed for at deltage i erhvervsuddannelseskurser -  FREMSAETTER FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  Formaal  Det henstilles, at medlemsstaterne gradvis tager og/eller fremmer initiativer, som giver kvinder og maend mulighed for at forene deres erhvervsmaessige forpligtelser med det familie- og opdragelsesmaessige ansvar i forbindelse med  boernepasning.  Artikel 2  Initiativer  Det henstilles med henblik paa formaalet i artikel 1, at medlemsstaterne, under hensyn til det ansvar, der paahviler henholdsvis de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre relevante  organisationer og private, og/eller i samarbejde med de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre relevante organisationer og private, tager og/eller fremmer initiativer paa foelgende fire omraader:  1) Etablering af boernepasningsordninger mens foraeldrene:  - er i arbejde  - er under uddannelse med henblik paa at finde arbejde, eller  - soeger arbejde eller uddannelse med henblik paa at finde arbejde.  I denne henstilling forstaas ved »boernepasningsordning« enhver form for offentlig eller privat, individuel eller kollektiv boernepasning.  2) Orlovsordninger for foraeldre, der er i arbejde, og som har ansvar for pasning og opdragelse af boern.  3) Arbejdsmiljoe, arbejdsstruktur og arbejdets tilrettelaeggelse, saaledes at de tilpasses til behovene hos de arbejdstagere, der har boern.  4) Deling mellem maend og kvinder af de erhvervsmaessige forpligtelser og det familie- og opdragelsesmaessige ansvar i forbindelse med boernepasning.  Artikel 3  Boernepasningsordninger  I forbindelse med boernepasningsordninger henstilles det, at medlemsstaterne, under hensyn til det ansvar, der paahviler henholdsvis de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre  relevante organisationer og private, og/eller i samarbejde med de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre relevante organisationer og private, tager og/eller fremmer initiativer med henblik paa:  1) i saa vid udstraekning som muligt at give foraeldre, som er i arbejde, er under uddannelse med henblik paa at finde arbejde, eller som soeger arbejde eller uddannelse med henblik paa at finde arbejde, adgang til lokale boernepasningsordninger.  I denne forbindelse boer det navnlig tilstraebes, at:  - ordningerne er oekonomisk overkommelige for foraeldrene  - de kombinerer sikker pasning med hensyn til sundhed og sikkerhed med en almen opdragelse og en paedagogisk indfaldsvinkel  - adgang til pasningsmuligheder bestemmes af foraeldrenes og boernenes behov  - ordningerne tilbydes i alle medlemsstaternes omraader og regioner, saavel i by- som landomraader  - ordningerne er aabne for boern med saerlige behov, herunder sproglige behov, og boern i familier med enlige forsoegere og imoedekommer disse boerns behov  2) at fremme boernepasningsordningernes fleksibilitet og forskelligartethed som led i en strategi, der har til formaal at oege valgmulighederne og tage hensyn til boernenes og foraeldrenes forskellige oensker, behov og vilkaar, samtidig med at der sikres  sammenhaeng mellem de forskellige ordninger  3) at tilstraebe, at uddannelsen, baade grunduddannelse og efter- og videreuddannelse, af de ansatte i boernepasningsordningerne modsvarer den store betydning og den sociale og undervisningsmaessige vaerdi af deres arbejde  4) at tilskynde til at boernepasningsordningerne omfatter et snaevert samarbejde med foraeldre og lokalsamfund gennem regelmaessig kontakt og udveksling af oplysninger, saaledes at de kan imoedekomme foraeldrenes behov og tilpasse sig saerlige lokale forhold  5) at tilskynde de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre relevante organisationer og private til i overensstemmelse med deres respektive ansvarsomraader at yde et finansielt bidrag til oprettelse og/eller drift  af sammenhaengende boernepasningsordninger til priser, som er overkommelige for foraeldrene, og som giver disse valgmuligheder.  Artikel 4  Orlov  I forbindelse med orlovsordninger for foraeldre, der er loenmodtagere, og som har ansvar for pasning og opdragelse af boern, henstilles det, at medlemsstaterne, under hensyn til det ansvar, der paahviler arbejdsmarkedets parter, de  nationale, regionale eller lokale myndigheder samt andre relevante organisationer og private, og/eller i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt andre relevante organisationer og private, tager  og/eller fremmer initiativer for paa en realistisk maade at tage hensyn til kvindernes oegede deltagelse paa arbejdsmarkedet.  Disse initiativer skal bl.a. gaa ud paa at give orlov, som goer det muligt for foraeldre, baade maend og kvinder, som er loenmodtagere, og som maatte oenske det, effektivt at paatage sig erhvervs-, familie- og opdragelsesmaessige forpligtelser, idet der bl.a.  udvises en vis grad af smidighed i tilrettelaeggelsen af orloven.  Artikel 5  Arbejdsmiljoe, arbejdsstruktur og arbejdets tilrettelaeggelse  Med hensyn til arbejdsmiljoe, arbejdsstruktur og arbejdets tilrettelaeggelse henstilles det, at medlemsstaterne under hensyn til det ansvar, der paahviler de nationale, regionale eller  lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre relevante organisationer og private, og/eller i samarbejde med de nationale, regionale eller lokale myndigheder samt arbejdsmarkedets parter, andre relevante organisationer og private, tager  og/eller fremmer initiativer med henblik paa:  1) at stoette foranstaltninger, bl.a. inden for rammerne af de kollektive overenskomster, som tager sigte paa at skabe et arbejdsmiljoe, arbejdsstrukturer og en tilrettelaeggelse af arbejdet, der tager hensyn til behovene hos alle foraeldre, der er i  arbejde, og som har ansvar for pasning og opdragelse af boern  2) at sikre hensigtsmaessige arbejdsvilkaar for de ansatte inden for boernepasningsordninger og anerkendelse af den sociale vaerdi af deres arbejde  3) at fremme foranstaltninger bl.a. i den offentlige sektor, som kan tjene som eksempel for udviklingen af initiativer paa dette omraade.  Artikel 6  Ansvarsdeling  For saa vidt angaar ansvaret i forbindelse med pasning og opdragelse af boern henstilles det, at medlemsstaterne under hensyn til den enkeltes selvbestemmelsesret fremmer og tilskynder til oeget deltagelse fra maendenes side,  saaledes at der sikres en mere ligelig fordeling af foraeldreansvaret mellem maend og kvinder, og saaledes at kvinder kan deltage mere effektivt paa arbejdsmarkedet.  Artikel 7  Rapport fra Kommissionen  Medlemsstaterne giver inden tre aar fra vedtagelsen af denne henstilling Kommissionen meddelelse om, hvilke foranstaltninger de har truffet til gennemfoerelse af henstillingen, saaledes at Kommissionen kan udarbejde en  rapport om dennes gennemfoerelse. Udfaerdiget i Bruxelles, den 31. marts 1992. Paa Raadets vegne  Vitor MARTINS  Formand   (1) EFT nr. C 242 af 17. 9. 1991, s. 3. (2) EFT nr. C 326 af 16. 12. 1991, s. 279. (3) EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 88.