               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.5.2020
            COM(2020) 512 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Italiens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2020

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Italiens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2020

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Italien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

               (2)Den 26. februar 2020 blev landerapporten for Italien for 2020
                  3
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Italiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019
                  4
               , opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Italiens nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 26. februar 2020. Kommissionen konkluderede af sin analyse, at [LAND] er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Navnlig medfører stor offentlig gæld og en svag udvikling i produktiviteten gennem længere tid risici af grænseoverskridende karakter i en situation med høj arbejdsløshed og et fortsat højt niveau af misligholdte lån.

               (3)Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter og mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Den Europæiske Union. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse
                  5
               , hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

               (4)Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være nøje afstemt med behovet, være nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

               (5)Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul
                  6
               . Klausulen som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1467/97 letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I denne meddelelse forelagde Kommissionen Rådet sin vurdering af, at den aktuelle situation i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-udbruddet giver anledning til at aktivere klausulen. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for en midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del, kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

               (6)Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed og afbøde de socioøkonomiske konsekvenser ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger samt for at sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på området. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at vende tilbage til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på alle erfaringerne fra krisen.

               (7)Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og garantere den fri bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere skal de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren, som navnlig omfatter forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger. De er helt centrale for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

               (8)Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer
                  7
                for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Italien opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at støtte de personer og brancher, der står over for de største udfordringer.

               (9)Pandemiens samfundsmæssige konsekvenser vil sandsynligvis ramme Italiens forskellige regioner og områder i forskellig grad på grund af økonomiske og sociale uligheder, der går langt tilbage, forskelligt konkurrencepotentiale og afhængigt af, i hvilket omfang de er afhængige af turismen. Dette medfører en risiko for, at de regionale og territoriale uligheder i Italien øges, og at ulighederne forstærkes mellem mindre udviklede regioner og mere udviklede regioner, mellem byernes forstadsområder og centrum og mellem visse byområder og landområder. Kombineret med risikoen for et midlertidigt kollaps af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

               (10)Den 30. april 2020 fremlagde Italien sit stabilitetsprogram for 2020.

               (11)Italien er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af gældsreglen.

               (12)Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 1,6 % af BNP i 2019 til et underskud på 10,4 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 5,7 % af BNP i 2021. Efter at ligget stabilt på 134,8 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote at stige til 155,7 % i 2020 ifølge stabilitetsprogrammet for 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien. Der knytter sig landespecifikke risici til budgetfremskrivningerne, nemlig statsgarantiernes betydelige størrelse og den usikkerhed, der er forbundet med afkastet på statsobligationer.

               (13)Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret Unionstilgang har Italien truffet budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 4,5 % af BNP i 2020. Foranstaltningerne omfatter øget sundhedspleje og civil beskyttelse, yderligere løntilskudsordninger og finansiel støtte til selvstændigt erhvervsdrivende og virksomheder. Desuden har Italien truffet foranstaltninger, der, selv om de ikke har nogen direkte budgetmæssig virkning, vil bidrage til at støtte virksomhedernes likviditet, blandt andet skatteudsættelser og lånegarantier. Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Italien har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse om en koordineret økonomisk reaktion på covid-19-udbruddet. En fuldstændig gennemførelse af disse foranstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

               (14)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Italiens offentlige saldo at udgøre -11,1 % af BNP i 2020 og -5,6 % i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at nå op på 158,9 % af BNP i 2020 og 153,6 % i 2021.

               (15)Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Italiens manglende overholdelse af gældsreglen i 2019 og forventede overskridelse i 2020 af grænseværdien for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af analysen, at der ikke er tilstrækkelig dokumentation til at konkludere, om gældskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/1997 er opfyldt eller ikke er opfyldt, mens underskudskriteriet ikke er opfyldt.

               (16)Covid-19-pandemien har sat det nationale sundhedssystem under et hidtil uset pres og tydeliggjort de strukturelle svagheder og behovet for øge beredskabet i tilfælde af kriser. På trods af at Italiens sundhedsudgifter ligger under EU-gennemsnittet, er dets sundhedssystem kendetegnet af stærkt specialiserede tjenester og universelle tjenester af god kvalitet, og generelt er det lykkedes at sikre adgang til pleje til overkommelig pris. Ikke desto mindre stod den opsplittede forvaltning af sundhedssystemet og manglende koordinering mellem de centrale og regionale myndigheder især i starten af pandemien i vejen for en hurtig gennemførelse af nogle af inddæmningsforanstaltningerne. De regionale sundhedssystemers reaktion på krisen var primært baseret på en ekstraordinær mobilisering, især af sundhedspersonalet og de lokale sociale tjenester. Dette kompenserede for begrænsningerne i den fysiske infrastruktur, antallet af sundhedsarbejdere og investeringerne i de seneste år, der har haft til formål at forbedre strukturer og tjenester. Den italienske regering gjorde en stor indsats for at begrænse spredningen af virusset, lette presset på hospitalerne og skabe yderligere plejekapacitet. Der udarbejdes nu en langsigtet inddæmningsstrategi for at sikre, at landet kan vende sikkert tilbage til produktionsaktiviteten. Politikken for tiden efter covid-19 bør ud over at forbedre styringsprocesser og kriseberedskabsplaner sigte mod at mindske det offentlige investeringsunderskud inden for sundhedspleje. På mellemlang sigt bliver det meget vigtigt at få udviklet en strategisk investeringsplan for at gøre det italienske sundhedssystem mere robust og garantere den fortsatte adgang til pleje til overkommelige priser. I betragtning af de aktuelle fremskrivninger for arbejdsstyrken bør det have høj prioritet at få udviklet politikker til at afhjælpe flaskehalse inden for uddannelse, ansættelse og fastholdelse af sundhedspersonale.

               (17)De nedlukningsforanstaltinger, der er truffet som følge af sundhedskrisen, har en stærk negativ indvirkning på arbejdsmarkedet og de sociale forhold. Før krisen var den sociale situation langsomt ved at blive bedre, selv om risikoen for fattigdom eller social udelukkelse, fattigdom blandt personer i arbejde og indkomstuligheder stadig var høj, og der var store regionale forskelle. I betragtning af covid-19-udbruddets konsekvenser bør de sociale sikkerhedsnet styrkes, således at der sikres en tilstrækkelig indkomstkompensation til arbejdstagere uanset ansættelsesstatus, herunder til dem står i en situation, hvor de ikke har adgang til social beskyttelse. En styrkelse af indkomstkompensationen og indkomsstøtten er især relevant for atypisk beskæftigede og personer i en sårbar situation. Tjenester, der har til formål at sikre social inklusion og inklusion på arbejdsmarkedet, er også af afgørende betydning. Den nye minimumsindkomstordning, som i løbet af det seneste år kom over en million husstande til gavn (513 EUR i gennemsnit), kan måske afbøde nogle af krisens virkninger. Den bør dog i højere grad nå ud til sårbare grupper. Regeringen indførte midlertidigt en ekstra "nødindkomst" til gavn for de husholdninger, som ikke var berettigede til mindsteløn. Personer, der arbejder i skyggeøkonomien, navnlig i landbrugssektoren, fødevareindustrien og husholdningssektoren, risikerer også manglende adgang til social beskyttelse og indkomststøtte. Regeringen har derfor for nylig lempet reglerne for legalisering af beskæftigelsesstatussen for personer, der arbejder sort, og reglerne for at opnå eller forlænge opholdstilladelser for vandrende arbejdstagere. Negative demografiske udviklingstendenser og hjerneflugt risikerer også at hæmme vækstmulighederne. Ud over mere vanskelige vilkår på arbejdsmarkedet bidrager manglen på tjenester af ordentlig kvalitet også til at affolke regioner og landdistrikter i Syditalien. Det er altafgørende at forbedre adgangen til e-tjenester, især i en situation med begrænset mobilitet.

               (18)Siden krisens udbrud har Italien taget skridt til at begrænse konsekvenserne for beskæftigelsen. Ordninger for korttidsansættelser, Cassa integrazione, har spillet en vigtig rolle og forventes også at gøre det fremover. Små virksomheder og mikrovirksomheder samt alle økonomiske sektorer og lønmodtagere kan nu også komme i betragtning. Der er derudover indført en særskilt (midlertidig) ordning for selvstændigt erhvervsdrivende. Før krisen var arbejdsvilkårene blevet bedre og bedre. I 2019 nåede beskæftigelsesfrekvensen op på 64 %, hvilket er den højeste procentsats nogensinde registreret. Det var dog stadig væsentligt lavere end EU-gennemsnittet. Arbejdsløshedsprocenten var konstant høj, hvilket også gjaldt andre indikatorer for uudnyttet arbejdskraftpotentiale, og ifølge Kommissionens prognose forventes den at stige yderligere til 11,8 % i 2020 for derefter af falde til 10,7 % i 2021. Andelen af midlertidige kontrakter var også høj, selv om jobskabelsen siden midten af 2018 var drevet af fast beskæftigelse. Det er i fremtiden vigtigt at få integreret unge og kvinder uden arbejde på arbejdsmarkedet, hvis man vil fremme en bæredygtig rummelig genopretning. Der er taget visse skridt til at styrke offentlige arbejdsformidlinger og integrere dem bedre med sociale tjenester, voksenuddannelse og erhvervsuddannelser. Deres evne til at få folk i arbejde er dog stadig lav og varierer stærkt fra region til region. Arbejdsgivernes deltagelse er også begrænset. I takt med at nedlukningsforanstaltninger gradvis ophæves, kan fleksible arbejdsformer og telearbejde hjælpe virksomheder og arbejdstagere. Regeringen har som reaktion på krisen vedtaget midlertidige foranstaltninger, der har til formål at skabe bedre balance mellem privatliv og arbejdsliv, f.eks. ved at fremme intelligente arbejdsformer, forskellige former for orlov og sikre "børnepasningskuponer". På trods af de seneste bestræbelser er foranstaltningerne til fremme af lige muligheder, politikkerne til at sikre balance mellem arbejdsliv og privatliv og udbuddet af førskoleundervisning, børnepasning, pleje og langtidspleje til overkommelige priser stadig utilstrækkelige og dårligt integrerede.

               (19)Den aktuelle nødsituation understreger også behovet for at forbedre digital læring, de digitale færdigheder, også for voksne i den erhvervsaktive alder, og fjernundervisning. Investering i uddannelse og færdigheder er nøglen til at fremme en intelligent og inklusiv genopretning og forblive på sporet i retning af den grønne og den digitale omstilling. I den sammenhæng er uddannelses- og erhvervsuddannelsesresultater fortsat en stor udfordring for Italien. Der er store regionale forskelle i grundlæggende færdigheder, og andelen af elever, der forlader skolen tidligt, ligger et godt stykke over EU-gennemsnittet (13,5 % mod 10,3 % i 2019), især for elever født uden for Unionen (33 %). I en situation med begrænset mobilitet risikerer regionale og territoriale forskelle at blive endnu større. Det er i dette lys især vigtigt at investere i fjernundervisning, digital infrastruktur og undervisernes og elevernes færdigheder. I forhold til EU-gennemsnittet er andelen af uddannede inden for naturvidenskab og ingeniørvidenskab også lavere i Italien, og andelen af personer med en videregående uddannelse er fortsat meget lav (27,6 % i 2019). Desuden investerer italienske virksomheder mindre i uddannelse vedrørende informations- og kommunikationsteknologi for deres ansatte i forhold til de lande, Italien sammenligner sig med. I betragtning af at færre og færre job kan bestrides af personer med få kvalifikationer, er det bekymrende, at lavtkvalificerede voksne kun i ringe grad bliver efteruddannet. Opkvalificering og omskoling er fortsat afgørende for, at arbejdstagerne får de færdigheder, arbejdsmarkedet har brug for, og for at fremme en fair overgang til en mere digital og bæredygtig økonomi.

               (20)Krisen har styrket behovet for virksomhedernes adgang til finansiering. Italien har vedtaget adskillige ordninger for at fremme likviditetsstrømmen til virksomheder, bl.a. i henhold til de midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud
                  8
               . For at sikre, at sådanne ordninger kommer alle virksomheder til gavn, især små og mellemstore virksomheder (SMV'er), virksomheder i de hårdest ramte sektorer og geografiske områder og innovative virksomheder, er det vigtigt, at ordningerne gennemføres effektivt, blandt andet ved hjælp af garantier kanaliseret via banksystemet. Ved udformningen og gennemførelsen af sådanne foranstaltninger er det vigtigt også at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed. Direkte tilskud og incitamenter til markedsbaseret finansiering kan også fremme SMV'ers og innovative virksomheders likviditet. Innovative virksomheder (ofte uden sikkerhedsstillelse) har vanskeligere ved at få adgang til kredit, og den nuværende krise kunne gøre det endnu vanskeligere. Henstand med indbetaling af skat og sociale bidrag til staten har bidraget til at forbedre likviditetsstrømmen til virksomheder. Forsinkelser i godkendte betalinger, hvad enten det er mellem forvaltning og virksomhed eller mellem virksomheder, bør dog undgås, da de dræner likviditeten i alle virksomheder, især i de små.

               (21)For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, bl.a. gennem relevante reformer. Investeringer til støtte for den grønne omstilling vil være særlig vigtig for at for at fremme genopretningen og øge den fremtidige modstandsdygtighed. Italien er yderst sårbar over for ekstreme vejrforhold og hydrogeologiske katastrofer, herunder tørke og skovbrande. Italiens omstilling til en klimaneutral økonomi forudsætter betydelige private og offentlige investeringer over en længere periode, især i ny vedvarende energiproduktion, elinfrastruktur og energieffektivitet. Investeringer som led i den grønne pagt med henblik på at tackle klimaændringer er beskrevet i Italiens nationale energi- og klimaplan. De er meget vigtige for at imødegå truslen fra klimaændringer og spiller samtidig en fundamental rolle i Italiens genopretning og i bestræbelserne på at gøre Italien mere modstandsdygtig. Investeringer som led i den grønne pagt er også nøglen til at nedbringe luftforureningen og dens konsekvenser for mennesker i italienske byer, navnlig i Po-dalen. F.eks. er gennemførelsen af bæredygtige mobilitetsinitiativer såsom fornyelse af lokale offentlige busser et eksempel på, hvordan både trafikbelastningen og luftforureningen kan reduceres. Utilstrækkelig infrastruktur til vand- og affaldshåndtering, især i de sydlige regioner, har miljø- og helbredskonsekvenser, der medfører betydelige omkostninger og tab af indtægter for den italienske økonomi. Mere generelt er modstandsdygtighed over for klimaforandringer relevant for al infrastruktur, herunder sundhedsinfrastrukturen. Der er derfor brug for tilpasningsstrategier. De miljø- og klimaændringsudfordringer, der skal tackles, såsom hydrologiske risici, bæredygtig byudvikling, energieffektivitet, cirkulær økonomi og industriel omstilling er en anledning til at forbedre produktiviteten og undgå praksisser, der ikke er bæredygtige. Investeringer i sådanne projekter kan samtidig bidrage til at skabe nye arbejdspladser og understøtte genopretningen efter krisen. Programmeringen af Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027 kan hjælpe Italien med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig inden for de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020
                  9
               . Det vil sætte Italien i stand til at gøre bedst mulig brug af fonden.

               (22)Nedlukningen som følge af covid-19-udbruddet har understreget, hvor vigtigt det er at investere i en digitalisering af økonomien, og hvor vigtig den digitale infrastruktur er. En ringe grad af digitalisering og et begrænset digitalt kendskab i italienske virksomheder, især SMV'er og mikrovirksomheder, har forhindret dem i at udbyde e-handel og hjemmearbejdsordninger og i at sørge for digitale værktøjer, som kunne anvendes under nedlukningen. Det er væsentligt at investere i digitalisering og færdigheder gennem en vedholdende og rettidig gennemførelse af målrettede nationale politikker, således at man kan forbedre forretningsmodellerne for e-handel og hjælpe virksomheder med at tilpasse sig samt sætte skub i produktiviteten og konkurrenceevnen. Det har vist sig, at adgang til hurtig og pålidelig digital infrastruktur er afgørende for at sikre, at væsentlige tjenester udbydes inden for det offentlige samt på uddannelses-, sundheds- og lægemiddelområdet, og at den er vigtigt for at kunne følge og bekæmpe epidemien. Italien er stadig bagefter med hensyn til fibernet (FTTP) i landdistrikter. Der bør træffes specifikke foranstaltninger for at afhjælpe dette samt for at fremme en øget anvendelse.

               (23)Et velfungerende forsknings- og innovationssystem er resultatet af vedvarende, sammenhængende og evidensbaseret politisk støtte kombineret med investeringer og de rette menneskelige ressourcer. Den aktuelle krise har tydeligt vist, at en hurtig udveksling af data mellem forskere, herunder gratis adgang til resultater og dokumentation for brugeren og åben forskning, bør styrkes yderligere. Åben forskning samt samarbejdet mellem forskningsverdenen og virksomhederne er uden tvivl vigtig for at få forskningsresultater, herunder vacciner og behandling, på markedet, idet der bygges videre på Italiens fortrin i lægemiddelindustrien og forskningssektoren.

               (24)En effektiv offentlig forvaltning er en forudsætning for, at de foranstaltninger, der træffes for at klare nødsituationen og støtte den økonomiske genopretning, ikke bremses i gennemførelsen. Flaskehalse i den offentlige sektor kan betyde, at udbetaling af sociale ydelser, likviditetsstøtte, fremrykning af investeringer mv. ikke fungerer effektivt. Svagheder kan bestå i langsommelige procedurer, herunder i civilretlige procedurer, ringe grad af digitalisering og ringe administrativ kapacitet. Der skal hurtigt gøres noget ved procedurer og kontrol i en situation, hvor de offentlige ressourcer øges betydeligt for at fremme den økonomiske aktivitet. Digitaliseringen var meget uens i den offentlige forvaltning inden krisen. Onlinekontakten mellem myndigheder og den almene befolkning var lille. Det er fortsat kun en lille del af de administrative procedurer i regionalt og kommunalt regi, som fra start til slut kan gennemføres fuldstændigt digitalt. Krisen har også afsløret den manglende interoperabilitet mellem de offentlige digitale tjenester. Hvis den offentlige forvaltnings reaktionsevne skal blive bedre, må de sektorspecifikke regler forbedres og forenkles, og de forhindringer, der stadig står i vejen for konkurrencen, fjernes. Endelig er et effektivt retssystem en forudsætning for en attraktiv og investerings- og erhvervsvenlig økonomi og bliver afgørende for genopretningsprocessen og gennemførelsen af effektive rednings- og genopretningsregler.

               (25)Hvor nærværende henstillinger har fokus på at håndtere pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning efter krisen, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019, som Rådet vedtog den 9. juli 2019, også vigtige reformer til at imødegå de strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. Disse henstillinger er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også henstillingerne vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Sidstnævnte henstillinger bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af samhørighedsmidlerne efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med krisen.

               (26)De foranstaltninger, som den italienske regering har truffet for at støtte husholdninger og virksomheder, bidrager også til at bevare banksektorens kapitalisering og modstandsdygtighed i det aktuelle vanskelige miljø. På trods af de foranstaltninger, der er truffet til at afbøde krisen, blandt andet i form af en vis fleksibilitet fra banktilsynets side, dræner covid-19-udbruddet også kvaliteten af bankernes aktiver i Unionen, hvilket forventes at fortsætte i de kommende uger og måneder, også i Italien. Dette påvirker indsatsen for at nedbringe mængden af misligholdte lån, også fordi rettens arbejde og arbejdet med omlægning af værdiforringede aktiver går langsommere. I den forbindelse er en vigtig forudsætning for at sikre aktivernes kvalitet, at der skabes bæredygtige løsninger for låntagere, der er ramt af krisen, men i øvrigt befinder sig i en holdbar situation, blandt andet ved at undgå bestemmelser, der automatisk anvendes, når visse forhold gør sig gældende ("juridisk automatik"). En korrekt rapportering af forringelser af aktivernes kvalitet og forsvarlige kreditstandarder kan dog også bidrage til at fremme et velfungerende sekundært marked for misligholdte lån og begrænse de negative virkninger på eksisterende initiativer til afvikling af misligholdte lån.

               (27)Effektiv forebyggelse og sanktionering af korruption kan spille en vigtig rolle for at sikre Italiens genopretning efter krisen. Gennemsigtighed i den offentlige sektor og især øget kontrol med korruption kan forhindre den organiserede kriminalitets forsøg på at infiltrere det økonomiske og finansielle kredsløb, forvride offentlige udbudsprocedurer og mere generelt omdirigere offentlige ressourcer, der er nødvendige for at foretage investeringer. Samtidig bør offentlige udbudsprocedurer forblive effektive, idet der bør ske en afvejning af behovet for minutiøs kontrol og behovet for rettidighed. Sagsbehandlingstiden ved strafferetlige appelretter er stadig et problem, men forslag til omfattende reformer af strafferetsplejen med henblik på at strømline den er til drøftelse i parlamentet. Italiens regler for bekæmpelse af korruption er blevet styrket for nylig, men bør udbygges, blandt andet ved at sanktionere personer, der er valgt til et offentlig embede, i tilfælde af interessekonflikter.

               (28)Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af nedenstående henstillinger vil Italien bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

               (29)Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19. Italien bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta — og under hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen — sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater i euroområdet.

               (30)Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Italien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (31)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået [LAND] stabilitetsprogram for 2020, og dets holdning
                  10
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (32)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået [det nationale reformprogram for 2020 og] stabilitetsprogrammet for 2020. Nærværende henstillinger tager hensyn til nødvendigheden af at håndtere pandemien og lette den økonomiske genopretning som et første nødvendigt skridt for at tillade en tilpasning af ubalancer. De henstillinger, der direkte vedrører de makroøkonomiske ubalancer, som Kommissionen har konstateret i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011, afspejles i henstilling 1, 2, 3 og 4,

               HENSTILLER, at Italien i 2020 og 2021 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.træffe alle nødvendige foranstaltninger til effektivt at imødegå pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving i overensstemmelse med den generelle undtagelsesklausul, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, styrke sundhedssystemet og dets kapacitet med hensyn til plejepersonale, kritiske medicinske produkter og kritisk infrastruktur, forbedre koordineringen mellem de nationale og regionale myndigheder

               2.yde passende indkomsterstatning og adgang til social beskyttelse, navnlig for atypisk beskæftigede, afbøde krisens følgevirkninger for beskæftigelsen, herunder gennem fleksible arbejdsordninger og aktiv støtte til beskæftigelse, styrke fjernundervisning og færdigheder, herunder digitale færdigheder

               3.sikre en effektiv gennemførelse af foranstaltningerne med henblik på at skaffe likviditet til realøkonomien, herunder til små og mellemstore virksomheder og selvstændige, samt undgå forsinkede betalinger, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, målrette investeringer mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig ren og effektiv energiproduktion og energiudnyttelse, forskning og innovation, bæredygtig offentlig transport, affaldshåndtering og vandforvaltning samt en forbedret digital infrastruktur med henblik på at garantere væsentlige tjenester

               4.forbedre effektiviteten i retssystemet og den offentlige sektor.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2020) 511 final.

                     (4)

                        EUT C 301 af 5.9.2019, s. 117.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

                     (8)

                        EUT C 91I af 20.3.2020, s. 1.

                     (9)

                        SWD(2020) 511 final.

                     (10)

                        I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.5.2020
            COM(2020) 515 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Litauens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Litauens stabilitetsprogram for 2020

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Litauens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Litauens stabilitetsprogram for 2020

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Litauen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

               (2)Den 26. februar 2020 blev landerapporten for Litauen
                  3
                2020 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Litauens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019
                  4
               , opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Litauens nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter og mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Den Europæiske Union. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse
                  5
               , hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

               (4)Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være nøje afstemt med behovet, være nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

               (5)Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul
                  6
               . Klausulen som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1467/97 letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I denne meddelelse forelagde Kommissionen Rådet sin vurdering, nemlig at den aktuelle situation i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-udbruddet giver anledning til at aktivere klausulen. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for en midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del, kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

               (6)Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed og afbøde de socioøkonomiske konsekvenser ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger samt for at sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på området. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at vende tilbage til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet den grønne og den digitale omstilling integreres og der trækkes på alle erfaringerne fra krisen.

               (7)Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og garantere den fri bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere skal de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren, som navnlig omfatter forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger. De er helt centrale for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

               (8)Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer
                  7
                for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Litauen opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at støtte de personer og brancher, der står over for de største udfordringer.

               (9)Pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis blive ujævnt fordelt på tværs af sektorer og regioner i Litauen på grund af forskelle i specialiseringsmønstre. Der er således risiko for en uddybning af forskellene i Litauen. Dette sammen med risikoen for en midlertidig forstyrrelse af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne betyder, at det i den nuværende situation er påkrævet med målrettede politiske tiltag.

               (10)Den 15. maj 2020 fremlagde Litauen sit nationale reformprogram for 2020 og den 30. april 2020 sit stabilitetsprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (11)Litauen er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten.

               (12)Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 0,3 % af BNP i 2019 til et underskud på 11,4 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 3,9 % af BNP i 2021. Efter at være steget til 36,3 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til 50,6 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

               (13)Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret Unionstilgang har Litauen truffet budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 6,8 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter skatteudsættelser, yderligere finansiering til indkøb af medicinsk udstyr, tilskud til at bevare job og sociale ydelser til selvstændige og ansatte, der er berørt af krisen som følge af covid-19-virusset. Da Kommissionens undersøgelse af udformningen og gennemførelsen af visse foranstaltninger peger i retning af en forholdsvis lav potentiel udnyttelse, forventede Kommissionen en mindre indvirkning af regeringens foranstaltninger på de offentlige finanser. Litauen har desuden bebudet diskretionære foranstaltninger der, selv om de ikke har nogen direkte budgetmæssige virkninger, vil bidrage til kriseberedskabet, herunder likviditetsstøtte til virksomheder, og som ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 anslås at beløbe sig til 3,8 % af BNP. Disse foranstaltninger omfatter lånegarantier (2,9 % af BNP). Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Litauen har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse om en koordineret økonomisk reaktion på covid-19-udbruddet. En fuldstændig gennemførelse af disse foranstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

               (14)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Litauens offentlige saldo at udgøre -6,9 % af BNP i 2020 og -2,7 % i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at forblive under 60 % af BNP i 2020 og 2021.

               (15)Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport, der er udarbejdet i medfør af artikel 126, stk. 3, i traktaten, som følge af Litauens forventede overskridelse i 2020 af grænseværdien for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af analysen, at underskudskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 ikke er opfyldt.

               (16)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2020 forventes det, at Litauens BNP vil falde med 8 % efterfulgt af en hurtig genopretning på 7,5 % i 2021. Som reaktion på covid-19-udbruddet og for at afbøde de økonomiske konsekvenser har Litauen den 16. marts fremlagt en plan for stimulering af økonomien og afbødning af følgerne af covid-19-smitterisikoen. Planen beløber sig til 2.5 mia. EUR eller 6,3 % af landets bruttonationalprodukt (BNP), og der afsættes op til 500 mio. EUR eller 1,3 % af BNP for at sikre de nødvendige midler til sundhedssystemet. Yderligere 500 mio. EUR er afsat til beskyttelse af job og indkomster. De statslige garantifondes kapacitet blev forhøjet med 500 mio. EUR, og der blev godkendt yderligere statsgarantier på op til 500 mio. EUR for at stimulere økonomien. I april godkendte Europa-Kommissionen flere litauiske støtteordninger til gavn for den litauiske økonomi i forbindelse med covid-19-udbruddet. Disse ordninger skal bidrage til dækning af virksomhedernes umiddelbare driftskapitalbehov, således at de kan fortsætte deres aktiviteter under og efter pandemien. Desuden lempede den litauiske centralbank visse kapitalkrav til forretningsbanker for at øge långivningen til realøkonomien.

               (17)Sundhedsresultaterne i Litauen er fortsat ringere end i andre medlemsstater, hvilket til dels skyldes manglende effektivitet i det underfinansierede sundhedssystem. Den nuværende pandemi har sat systemet under yderligere pres og fremhævet andre strukturelle udfordringer, herunder langsomme fremskridt med hensyn til at forbedre kvaliteten af tjenesterne, underinvestering i primær sundhedspleje og manglende fremskridt med hensyn til at tilpasse hospitalsinfrastrukturen, så den bliver mere effektiv og i overensstemmelse med behovene. Covid-19-krisen sætter også fokus på uligheder inden for sundhedsområdet som følge af arbejdskraftmangel og et geografisk misforhold mellem adgangen til og behovet for tjenester. Litauen er nødsaget til at mobilisere de ressourcer, der er skal til for at imødegå den nuværende krise og forbedre sundhedssystemets modstandsdygtighed i fremtiden. Selv om indsatsen her og nu fokuseres på at styrke kapaciteten med hensyn til sundhedspersonale, vigtige lægemidler og vigtigt medicinsk udstyr for at redde menneskeliv under pandemien, bør de langsigtede investeringer optrappes for at forbedre sundhedssystemets modstandsdygtighed, så det kan fortsætte driften, genfinde sin optimale ydeevne og forberede sig på nye chok. Dette vil kræve, at der afsættes tilstrækkelige midler til at forbedre tilgængeligheden, effektiviteten og kvaliteten af sundhedssystemet, så det bedre kan sættes ind mod de bestående udfordringer i form af et voksende omfang af kroniske lidelser, aldringen og den vedvarende ulighed på sundhedsområdet. Primær sundhedspleje og udvikling af e-sundhed spiller en central rolle i den forbindelse. Litauen bør også sikre, at de seneste forbedringer med hensyn til sundhedsydelsernes prisoverkommelighed ikke undermineres. Endelig vil fremtidig modstandsdygtighed også kræve forbedringer af systemets muligheder for at imødegå udbredelsen af usunde livsformer (en af de andre vigtige faktorer bag dårlige sundhedsresultater i Litauen) samt en større indsats for at forberede sektoren for langtidspleje til den aldrende befolkning.

               (18)Før covid-19-pandemien var arbejdsmarkedsdeltagelsen høj og ledigheden lav, men krisen har skabt nye udfordringer. Ved hjælp af EU-finansiering har Litauen indført en ordning med nedsat arbejdstid for at afbøde pandemiens virkninger for beskæftigelsen samt en række andre foranstaltninger for at imødegå de negative virkninger for virksomheder og selvstændige. Før krisen var de aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltningers dækning vigende og deltagelsen i voksenuddannelse fortsat lav. Men en større dækning af de aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger og andre tiltag til omskoling og opkvalificering af arbejdsstyrken er påkrævet for at hjælpe de ledige tilbage til arbejdsmarkedet så tidligt som muligt. En styrkelse af arbejdsmarkedets parters kapacitet er vigtig for at sikre en meningsfuld og rettidig inddragelse i udformningen af exitprocesser og genopretning.

               (19)Selv om der inden krisen blev taget skridt til at imødegå risikoen for fattigdom og social udstødelse, f.eks. ved at øge de universelle børnepenge og pensioner, er fattigdommen og indkomstuligheden stadig blandt de højeste i EU. Litauen har forholdsvis lave offentlige udgifter til social beskyttelse, og de sociale overførselsindkomsters fattigdomsreducerende virkning er lav og vurderet som kritisk på den sociale resultattavle. Skatte- og socialsikringssystemets lave progression og svage omfordelende virkning begrænser landets muligheder til at finansiere offentlige goder og tjenesteydelser og mindske fattigdom og indkomstulighed. Covid-19-pandemiens negative effekt på beskæftigelse og husstandsindkomst må forventes at forværre disse problemer. Midlertidige foranstaltninger såsom en revision af regler for støtteberettigelse samt visse ydelsers størrelse og varighed kan være nødvendige for at sikre, at situationen for dem, der er hårdest ramt af pandemien, ikke forringes. Det sociale sikkerhedsnet bør udvides til at omfatte støtte til alle grupper, herunder selvstændige, atypiske arbejdstagere og de mest udsatte personer. Adgangen til de vigtigste sociale tjenesteydelser og socialt boligbyggeri skal styrkes for at støtte dem, der har behov for det.

               (20)Likviditetsstøtte til virksomheder gennem offentlige lån og garantier med fokus på små og mellemstore virksomheder har været af afgørende betydning, men formidlingen af likviditetsstøtten til virksomhederne skal gennemføres effektivt og hurtigt af de ansvarlige herfor, og lånevilkårene skal afspejle krisesituationen. I udformningen og gennemførelsen af sådanne foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed. Muligheden for at udskyde betalingen af skatter og sociale bidrag og for at fremrykke offentlige myndigheders kontraktmæssige betalinger kan også bidrage til at forbedre cashflowet i små og mellemstore virksomheder. Nystartede virksomheder og vækstvirksomheder kan have behov for særlig støtte, f.eks. i form af offentlige institutioners kapitalandele i disse og incitamenter for venturekapitalfonde til at øge deres investeringer i disse virksomheder. Der bør fortsat gøres en indsats for at reducere unødvendige lovgivningsmæssige og administrative byrder og tilbyde borgere og virksomheder effektive digitale offentlige tjenester.

               (21)Litauen bør sikre, at foranstaltningerne til fremme af den økonomiske genopretning er fremadrettede og fremmer den digitale og den grønne omstilling, hvor der er en række udfordringer, der skal tackles. For førstnævnte er de digitale færdigheder lavere end EU-gennemsnittet, og SMV'erne beretter om store vanskeligheder med at rekruttere til IKT-stillinger. Anvendelsen af fibre ligger over EU-gennemsnittet, men både i by- og landområder er den faste bredbåndsdækning og den dertil knyttede udnyttelse meget lav, og der er stadig store forskelle mellem byer og landdistrikter.

               (22)For at fremme den økonomiske genopretning er det vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og fremme private investeringer, bl.a. gennem relevante reformer. Hvad angår den grønne omstilling, er de samlede drivhusgasemissioner i Litauen stort set uændrede siden 2010. Litauens ressourceproduktivitet er en af de laveste i EU, og udnyttelsesgraden for cirkulære (sekundære) materialer ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. I overensstemmelse med Litauens nationale energi- og klimaplan vil en forbedring af bygningers energimæssige ydeevne takket være løsninger inden for energieffektivitet og vedvarende energi, en modernisering af varmesystemerne og en forbedring af transportsektorens bæredygtighed i høj grad bidrage til at dekarbonisere økonomien. Målrettede offentlige og private investeringer, der tager sigte på at løse disse problemer og andre, som har en væsentlig indvirkning på miljøet og sundheden, kan fremme vækst og modstandsdygtighed og bidrage til at sikre en bæredygtig genopretning efter krisen. Allerede planlagte investeringer gør det muligt hurtigt at identificere projekter, der kan fremrykkes og bidrage til den økonomiske genopretning, f.eks. inden for renovering af bygninger og vedvarende energi. Det forberedende arbejde med mellemfristede genopretningsforanstaltninger kan trække på medlemsstaternes nationale energi- og klimaplaner, lister over projekter af fælles interesse og planer for infrastrukturudvikling. Desuden er Rail Baltica-projektet og energisammenkoblingsprojekterne Litauens vigtigste investeringsprioriteter, som har til formål at forbedre landets sikkerhed og integration i EU's indre marked. Programmeringen af Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027 kan hjælpe Litauen med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig inden for de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten. Det vil sætte Litauen i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.

               (23)Hvor nærværende henstillinger har fokus på at håndtere pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019, som Rådet vedtog den 9. juli 2019, også vigtige reformer til at imødegå de strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. Disse henstillinger er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semesters årscyklus. Det gælder også henstillingerne vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Sidstnævnte henstillinger bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af samhørighedsmidlerne efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med krisen.

               (24)Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over fremskridtene med hensyn til opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling ("verdensmålene"). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af nedenstående henstillinger vil Litauen bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

               (25)Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19. Litauen bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta — og under hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen — sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater i euroområdet.

               (26)Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Litauens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020 og det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Litauen i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (27)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Litauens stabilitetsprogram for 2020, og dets holdning
                  8
                afspejles især i henstilling (1) nedenfor,

               HENSTILLER, at Litauen i 2020 og 2021 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.træffe alle nødvendige foranstaltninger til effektivt at imødegå pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving i overensstemmelse med den generelle undtagelsesklausul, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, styrke sundhedssystemets modstandsdygtighed, herunder ved at mobilisere tilstrækkelige midler og afhjælpe manglen på sundhedspersonale og kritiske lægemidler og medicinsk udstyr, forbedre adgangen til sundhedstjenester og disses kvalitet,

               2.afbøde krisens konsekvenser for beskæftigelsen, afsætte flere midler til og øge dækningen af aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger og fremme færdigheder, sikre dækningen og tilstrækkeligheden af det sociale sikkerhedsnet og forbedre effektiviteten af skatte- og socialsikringssystemet for at beskytte mod fattigdom,

               3.støtte virksomhedernes likviditet, især små og mellemstore virksomheders og de eksportorienterede sektorers, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, målrette investeringer mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig mod dækningen og udnyttelsen af bredbånd med meget høj kapacitet, mod ren og effektiv produktion og anvendelse af energi og bæredygtig transport, fremme teknologisk innovation i små og mellemstore virksomheder.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        SWD(2020) 514 final.

                     (4)

                        EUT C 301 af 5.9.2019, s. 117.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

                     (8)

                        I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.5.2020
            COM(2020) 520 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Østrigs nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2020

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Østrigs nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2020

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Østrig ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

               (2)Den 26. februar 2020 blev landerapporten for 2020 for Østrig
                  2
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Østrigs fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019
                  3
               , opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Østrigs fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter og mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Den Europæiske Union. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse
                  4
               , hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

               (4)Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være nøje afstemt med behovet, være nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

               (5)Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul
                  5
               . Klausulen som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1467/97 letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I denne meddelelse forelagde Kommissionen Rådet sin vurdering af, at den aktuelle situation i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-udbruddet giver anledning til at aktivere klausulen. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del, kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den giver medlemsstaterne mulighed for at fravige de budgetmæssige krav, der normalt finder anvendelse, og giver samtidig Kommissionen og Rådet mulighed for at træffe de nødvendige politiske koordineringsforanstaltninger inden for pagtens rammer.

               (6)Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed og afbøde de socioøkonomiske konsekvenser ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger samt for at sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på området. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at vende tilbage til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på alle erfaringerne fra krisen.

               (7)Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og garantere den fri bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere skal de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den nuværende krise har vist, at der er behov for stærke kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren, hvilket navnlig omfatter forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske reserver af basale forsyninger. De udgør centrale elementer i udviklingen af bredere kriseberedskabsplaner.

               (8)Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer
                  6
                for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Østrig opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at hjælpe de personer og brancher, der står over for de største udfordringer.

               (9)De socioøkonomiske konsekvenser af pandemien vil sandsynligvis være ujævnt fordelt mellem regionerne på grund af forskellige specialiseringsmønstre, navnlig i regioner der i udpræget grad er baseret på turisme. Det indebærer en risiko for at øge de regionale skævheder i Østrig. Da der samtidig er en risiko for en midlertidig destabilisering af konvergensprocessen blandt medlemsstaterne kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

               (10)Den 14. april 2020 afleverede Østrig sit nationale reformprogram for 2020 og den 30. april 2020 sit stabilitetsprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (11)Østrig er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen.

               (12)I landets tekniske ajourføring af stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 0,7 % af BNP i 2019 til et underskud på 8,0 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 1,9 % af BNP i 2021. Den offentlige bruttogæld forventes ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til 81,4 % i 2020, efter at den var faldet til 70,4 % af BNP i 2019. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

               (13)Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Østrig truffet budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de enkeltpersoner og brancher, der er særlig påvirket. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 5,0 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter styrkelse af sundhedstjenesterne, nødhjælp til kriseramte virksomheder og ordninger for nedsat arbejdstid. Østrig har desuden bebudet foranstaltninger der, selv om de ikke har nogen direkte budgetmæssige virkninger, vil bidrage til at støtte virksomhedernes likviditet, og som ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 anslås at beløbe sig til 5,0 % af BNP. Disse foranstaltninger omfatter udsættelser af den personlige indkomstskat og af selskabsskatten (2,6 % af BNP) samt lånegarantier (2,4 % af BNP). Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Østrig har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse om en koordineret økonomisk reaktion på covid-19-udbruddet. En fuldstændig gennemførelse af disse foranstaltninger efterfulgt af en omfokuseret finanspolitik med sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, når den økonomiske situation giver mulighed herfor, vil bidrage til at bevare den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt.

               (14)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Østrigs offentlige saldo at udgøre -6,1 % af BNP i 2020 og -1,9 % i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at nå op på 78,8 % af BNP i 2020 og 75,8 % i 2021.

               (15)Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Østrigs forventede overskridelse i 2020 af grænseværdien for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af analysen, at underskudskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/1997 ikke er opfyldt.

               (16)Den østrigske regering har truffet hidtil usete foranstaltninger for at få udbredelsen af COVID-19 under kontrol. Den har indført strenge regler om karantæne og fysisk distancering og har stillet betydelige midler til rådighed for sundhedssystemet til indkøb af udstyr og forsyninger, styrkelse af laboratoriekapaciteten og styrkelse af medarbejdernes kapacitet. Den primære sundhedspleje er blevet udsat for et ekstraordinært pres på grund af en hidtil uset stigning i behovet for telekonsultationer, lægebesøg og hjemmebesøg. Den hurtige spredning af COVID-19 har i høj grad påvirket Østrigs økonomi. Nationale og internationale foranstaltninger til inddæmning af virussen har ramt både efterspørgsels- og udbudssiden, hvilket har ført til en bredt baseret nedgang. BNP forventes derfor at falde med 5½% i 2020, hvilket er mere end under den økonomiske og finansielle krise i 2008-2009. På grundlag af det relativt hurtige fald i antallet af nye infektioner var Østrig et af de første europæiske lande, der annoncerede en lempelse af de inddæmningsforanstaltninger, der blev indført i midten af april. For at undgå langvarig økonomisk skade og afbøde krisens beskæftigelsesmæssige og sociale virkninger har regeringen vedtaget en omfattende pakke af foranstaltninger til støtte for den østrigske økonomi (på nuværende tidspunkt 43 mia. EUR, ca. 10 % af BNP). Pakken omfatter en ordning med nedsat arbejdstid (Kurzarbeit), hvor arbejdstiden kan reduceres med op til 90 % i gennemsnit over en given periode, og arbejdsgiverne får refunderet 80 % til 90 % af den ansattes seneste nettoindtægt, afhængigt af den seneste bruttoindtægt. De omfattende foranstaltninger for virksomhederne har til formål midlertidigt at forhindre likviditetsproblemer og giver navnlig direkte støtte til hårdt ramte virksomheder og industrier med særligt fokus på små og mellemstore virksomheder (SMV). Dette omfatter overførsler, likviditetsstøtte via lån, garantier, kapitalindsprøjtninger og skatteudsættelser. Ved udformningen og gennemførelsen af sådanne foranstaltninger er det vigtigt også at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed.

               (17)Det østrigske sundhedssystem har hidtil haft succes med at håndtere COVID-19-pandemien. En udvidelse af de primære og ambulante plejeydelser med fokus på sundhedsfremme og sygdomsforebyggelse vil bidrage til at forbedre befolkningens sundhed yderligere. Omkostningseffektiviteten kan øges ved hjælp af mere effektive offentlige indkøb og generiske lægemidler, samtidig med at høje kvalitetsstandarder opretholdes. Østrigs langtidsplejesystem står over for strukturelle og finanspolitiske udfordringer, som hidtil ikke er blevet ordentligt adresseret. Systemet leverer tjenesteydelser af forholdsvis høj kvalitet, men står over for personaleudfordringer, der bliver endnu mere mærkbare og tydelige under den nuværende krise. Sektoren for langtidspleje er stærkt afhængig af pleje ydet af arbejdstagere fra andre medlemsstater, hvilket understreger behovet for at sikre fri bevægelighed for grænsearbejdere. Desuden kunne et konkurrencedygtigt lønniveau bidrage til at gøre arbejdet inden for sygepleje mere attraktivt.

               (18)Skattepolitikken spiller en vigtig rolle for støtten til husholdninger og virksomheder i inddæmningsfasen og vil bidrage afgørende til at fremme den økonomiske genopretning efter krisen. Østrigs skattemiks er kendetegnet ved en stor skattebyrde på arbejde, mens indtægtspotentialet i formue- og miljørelaterede skatter fortsat i høj grad er uudnyttet og forbrugsafgifterne kan gøres mere effektive. Skattereformer kan bidrage til at flytte skattemikset i retning af kilder, der er mindre skadelige for inklusiv og bæredygtig vækst, og skabe et solidt grundlag for genopretning. Navnlig en utilstrækkelig anvendelse af afgifter på alkohol og tobak, forurening og ressourceforbrug rummer uudnyttede styrevirkninger og indtægtspotentiale. Det ujævne men generelt lave energibeskatningsniveau undergraver beskatningens effektivitet som et politisk redskab til at tilskynde til et miljøvenligt forbrug. Navnlig en konsekvent beskatning af CO2-emissioner vil gøre klimavenlige energikilder mere konkurrencedygtige og give finanspolitisk råderum til at reducere de mere forvridende skatter. Højere CO2-relaterede energiafgifter vil bidrage til at internalisere forureningens sociale omkostninger, få forbrugerne til at satse mere på vedvarende energikilder og tilskynde investorerne til at investere i klimavenlige teknologier. Endelig kan en mere udbredt anvendelse af formuerelaterede skatter gøre skattesystemet mere retfærdigt, navnlig i lyset af Østrigs stadig store formueulighed. Navnlig periodiske skatter på ejendom og arv har vist sig at være relativt vækstfremmende og progressive og bør ikke overses, når det drejer sig om at generere skatteindtægter til at genopbygge de offentlige finanser.

               (19)Mens Østrig klarede sig godt på den sociale resultattavle, der understøtter den europæiske søjle for sociale rettigheder, kan mangler i dækningen medføre manglende indkomstsikring for sårbare grupper under COVID-19-krisen, hvilket kan nødvendiggøre yderligere foranstaltninger. Selv om ungdomsarbejdsløsheden stiger, er der især risiko for fattigdom blandt arbejdsløse, langtidsledige, atypiske arbejdstagere og personer født i udlandet. Det er fortsat af afgørende betydning, at der føres en aktiv arbejdsmarkedspolitik, der giver muligheder for livslang læring og opkvalificering. Dårligt stillede studerende, herunder elever med handicap, påvirkes særligt negativt i situationer, hvor fjernundervisning er nødvendig. Mens ca. 10 % af eleverne under 15 år ikke har adgang til et virtuelt læringsmiljø, har den østrigske regering som reaktion på COVID-19-krisen truffet afhjælpende foranstaltninger ved at udstyre udsatte elever med computere. Allerede eksisterende uligheder med hensyn til uddannelsesresultater, der er forbundet med socioøkonomisk baggrund og migrantbaggrund, risikerer imidlertid at blive forværret. En genopretningsstrategi, der forbedrer adgangen til inklusiv førskoleundervisning og børnepasningsordninger af god kvalitet, hvilket påviseligt har afhjulpet sociale svagheder, vil medføre socioøkonomiske fordele på mellemlang og lang sigt og give kvinder fuld adgang til arbejdsmarkedet. Den samlede beskæftigelsesfrekvens for kvinder var høj før krisen, men næsten halvdelen af kvinderne arbejdede på deltid (på grund af korte åbningstider for skoler og børnepasningsfaciliteter), hvilket medførte en betydelig ikkejusteret lønforskel mellem mænd og kvinder.

               (20)COVID-19-støtteforanstaltningernes effektivitet med hensyn til at understøtte hårdt pressede virksomheder, bevare erhvervsmiljøer og undgå insolvens afhænger af, at de gennemføres hurtigt og ubureaukratisk af offentlige myndigheder og mellemmænd. Nystartede virksomheder og vækstvirksomheder kan have behov for specifik støtte, f.eks. i form af at offentlige institutioner køber kapitalandele, og at venturekapitalfonde tilskyndes til at investere mere i disse virksomheder. Formålet hermed er at styrke de virksomheder, der har afgørende betydning for genopretningen, men også at undgå et brandudsalg af strategisk vigtige europæiske virksomheder. Hårdt pressede virksomheder, især mindre virksomheder, har ud over finansieringsstøtte behov for et gunstigt erhvervsklima. Administrative byrder og lovgivningstæthed påfører virksomhederne omkostninger, som virksomhederne nu har mindre råd til end nogensinde før. Det at gøre en indsats for at mindske unødvendige byrder og sikre effektive digitale offentlige tjenester er en effektiv måde at sørge for umiddelbar konkret hjælp til virksomhederne uden at belaste skatteyderne. Insolvensreglerne bør udformes med henblik på forebyggelse men også på hurtig afvikling og muligheden for "en ny chance". Tvistbilæggelsesnetværk, såsom SOLVIT, hjælper virksomheder i en tid med turbulens på det indre marked og har derfor behov for tilstrækkelige ressourcer.

               (21)For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og fremme private investeringer, bl.a. gennem relevante reformer. Disse investeringer vil være mest effektive, når de målrettes til innovation, digitalisering og grøn omstilling med henblik på at øge produktiviteten og sikre en bæredygtig konkurrenceevne. Østrigs forsknings- og udviklingsintensitet har været en af de højeste i Unionen, men landet er sakket agterud i forhold til de førende innovationslande med hensyn til innovationsresultater. Da mange virksomheders forskningsbudgetter nu er under pres, er det endnu vigtigere at omsætte Østrigs forsknings- og udviklingsindsats til videnskabelig topkvalitet og banebrydende innovation, fastholde offentlige investeringer i grundforskning og sikre egenkapitalfinansiering til innovative vækstvirksomheder. Digitalisering er fortsat afgørende for åbningen af økonomien og forberedelsen på det "nye normale" efter nedlukningen. Den begrænsede udbredelse af digitale teknologier og forretningsmodeller blandt mindre virksomheder udgør en flaskehals for vækst i produktiviteten. Selv om østrigernes digitale færdigheder generelt ligger over EU-gennemsnittet, er der ikke nok studerende, der uddanner sig inden for databehandling, til at besætte alle de ledige stillinger. Større udbredelse af e-handel, telearbejde og digital forvaltning vil kræve flere investeringer i infrastruktur (herunder 5G og bredbånd i landdistrikterne) samt mere udstyr og flere færdigheder.

               (22)Østrigs omstilling til en klimaneutral økonomi vil kræve betydelige private og offentlige investeringer over en længere periode. Østrigs nationale energi- og klimaplaner peger på væsentlige udfordringer med hensyn til at nå 2030-målet for drivhusgasemissioner, som ikke er omfattet af EU's emissionshandelssystem. En forbedring af ressourceproduktiviteten er en vigtig drivkraft for fremtidig vækst, samtidig med at virkningerne på miljøet minimeres. Hvis luftkvalitetsnormer og klimamål skal opfyldes, er det afgørende at begrænse transportrelaterede emissioner. Fremrykning og videreførelse af nye investeringer til støtte for den grønne omstilling vil bidrage til at skabe nye grønne job og kickstarte økonomien, efterhånden som den kommer ud af krisestyringstilstand. Investeringer i økoinnovation vil skabe produktivitetsvækst og samtidig mindske Østrigs økologiske fodaftryk. Programmeringen af Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027 kan hjælpe Østrig med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig inden for de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten. Det vil sætte Østrig i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.

               (23)Hvor nærværende henstillinger har fokus på at imødegå pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning efter krisen, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019, som Rådet vedtog den 9. juli 2019, også vigtige reformer til at imødegå de strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. Disse henstillinger er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også henstillingerne vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Sidstnævnte henstillinger bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af samhørighedsmidlerne efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med krisen.

               (24)Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over fremskridtene med hensyn til opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling ("verdensmålene"). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af nedenstående henstillinger vil Østrig bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

               (25)Tæt koordinering mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union er afgørende for at opnå en hurtig genopretning efter CODMI-19-pandemiens økonomiske virkninger. Østrig bør som medlemsstat, der har euroen som valuta — og under hensyntagen til politiske retningslinjer fra Eurogruppen — sikre, at landets politikker er i overensstemmelse med henstillingerne til euroområdet og samordnet med henstillingerne til de øvrige medlemsstater i euroområdet.

               (26)Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Østrigs økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020 og det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Østrig i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Østrig, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (27)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Østrigs stabilitetsprogram for 2020, og dets holdning afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Østrig i 2020 og 2021 træffer foranstaltninger med henblik på:

               1.i overensstemmelse med den generelle undtagelsesbestemmelse at træffe alle nødvendige foranstaltninger til effektiv håndtering af pandemien, støtte økonomien og støtte den efterfølgende genopretning når de økonomiske forhold tillader det, at føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå forsvarlige budgetstillinger på mellemlangt sigt og sikre gældsbæredygtigheden, samtidig med at investeringerne øges at forbedre sundhedssystemernes modstandsdygtighed ved at styrke folkesundheden og den primære sundhedspleje

               2.at sikre lige adgang til uddannelse og øget digital læring

               3.at sikre en effektiv gennemførelse af likviditets- og støtteforanstaltninger, navnlig for små og mellemstore virksomheder, og mindske den administrative og reguleringsmæssige byrde at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og fremme private investeringer for at støtte den økonomiske genopretning at målrette investeringer til den grønne og digitale omstilling, navnlig til innovation, bæredygtig transport, ren og effektiv produktion og energianvendelse

               4.at gøre skattemikset mere effektivt og støttende for inklusiv og bæredygtig vækst.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        SWD(2020) 519 final.

                     (3)

                        EUT C 301 af 5.9.2019, s. 117.

                     (4)

                        COM(2020) 112 final.

                     (5)

                        COM(2020) 123 final.

                     (6)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).