title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Frankrigs nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2012-2017

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/27

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Frankrigs nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2012-2017
   2013/C 217/08
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (4) (»henstillingen fra 2012«) om Frankrigs nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2012-2016.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for 2013 om samordning af de økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Frankrig blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 10. april 2013 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Frankrigs vedkommende i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Frankrig har makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og beslutsomme politiske foranstaltninger. Navnlig i lyset af den franske økonomis størrelse er der bl.a. grund til at være opmærksom på udviklingen med hensyn til forværringen af handelsbalancen og konkurrenceevnen, der skyldes såvel omkostningsmæssige som andre faktorer – også på baggrund af en forværring af landets finansielle position over for udlandet og en stor offentlig gæld – for at mindske risikoen for negative påvirkninger af den franske økonomi og Den Økonomiske og Monetære Union.

               (9)

               Den 30. april 2013 afleverede Frankrig sit nationale reformprogram for 2013 og sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (10)

               Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Frankrig trods en betydelig konsolideringsindsats, som nedbragte det samlede underskud fra 7,5 % af BNP i 2009 til 4,8 % i 2012, ikke kan forventes at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013, således som Rådet henstillede den 2. december 2009. Dette hænger især sammen med, at det makroøkonomiske klima er mindre gunstigt end forventet på det tidspunkt, hvor Rådets henstilling af 2. december 2009 blev vedtaget, hvilket til dels udlignes af ekstraordinære indtægter, selv om indsatsen til dels var koncentreret om slutningen af perioden. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet, er realistisk for 2013, men alt for optimistisk for 2014. Myndighederne forventer bl.a., at BNP efter at have stagneret i 2012 (0 %) og 2013 (+0,1 %) vil vokse med 1,2 % i 2014, idet det samtidig antages, at der træffes finanspolitiske foranstaltninger for at nedbringe det offentlige underskud til 2,9 % af BNP i 2014. Til sammenligning vil BNP stige med 1,1 % i 2014 ifølge Kommissionens prognoser, som bygger på en antagelse om uændret politik, og som kun tager hensyn til foranstaltninger, der er vedtaget eller præciseret i tilstrækkelig grad, og dermed forventes et underskud på 4,2 % af BNP i 2014. Hovedmålet med budgetstrategien i stabilitetsprogrammet er at opfylde den mellemfristede målsætning om et balanceret budget strukturelt set, således som det var tilfældet i stabilitetsprogrammet for 2012-2016. Dette er mere ambitiøst end påkrævet ifølge stabilitets- og vækstpagten. Målåret for gennemførelsen af den mellemfristede målsætning er 2016 sammenholdt med 2015 i stabilitetsprogrammet for 2012-2016.
               Det planlagte samlede underskud, jf. stabilitetsprogrammet, er i overensstemmelse med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2014, dvs. ét år efter den reviderede frist, som Rådet fastsatte i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud den 2. december 2009. I lyset af den for optimistiske prognose i stabilitetsprogrammet for væksten i 2014 finder Rådet, at medmindre der træffes yderligere foranstaltninger for mærkbart at styrke indsatsen for det pågældende år, er myndighedernes påtænkte finanspolitiske indsats uforenelig med en reel korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2014. De planlagte besparelser og supplerende indtægter er heller ikke præciseret. Under disse omstændigheder er det nødvendigt at specificere foranstaltninger for både 2014 og 2015 for på en overbevisende måde at sikre, at det uforholdsmæssigt store underskud vil blive korrigeret senest i 2015, jf. Rådets henstilling. I 2016 forventes den strukturelle saldo ifølge Kommissionens beregning at udgøre -0,4 % af BNP (-0,3 % i 2017), og MTO vil således ikke blive opfyldt inden udgangen af programperioden. Fremskridt i retning opfyldelse af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 forventes at udgøre 0,3 % af BNP, hvilket er under benchmarket på 0,5 % af BNP. Den offentlige gæld er steget betydeligt siden krisens begyndelse. Fra 64,2 % i 2007 nåede gældskvoten 90,2 % i 2012, og den forventes at stige yderligere til 96,2 % frem til 2014 ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013. Myndighederne forventer, at gældskvoten vil toppe med 94,3 % af BNP i 2014 og efterfølgende falde til 88,2 % i 2017. Frankrig vil være i en overgangsperiode fra 2016 med hensyn til opfyldelsen af gældskriteriet.

               (11)

               I betragtning af den store og stadig voksende gæld og den omstændighed, at fristen for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud er udsat igen til 2015, er det så meget desto vigtigere, at budgettet for 2013 gennemføres nøje, og at en mærkbar konsolideringsindsats videreføres med beslutsomhed i de efterfølgende år. Det er navnlig afgørende, at Frankrigs offentlige udgifter stiger betydeligt langsommere end det potentielle BNP, idet det strukturelle underskud hidtil først og fremmest er forbedret med foranstaltninger på indtægtssiden. I den forbindelse bør der i den igangværende analyse af de offentlige udgifter (»modernisation de l’action publique«), der omfatter lokale myndigheder og socialsikringsmyndigheder foruden centralregeringen, forelægges retningslinjer for yderligere at forbedre effektiviteten af de offentlige udgifter. Der er ligeledes plads til at strømline de forskellige administrative lag og kompetencer yderligere for at opnå yderligere synergivirkninger, effektivitetsgevinster og besparelser. Den planlagte nye lov om decentralisering bør tage fat på dette spørgsmål. I betragtning af den forventede stigning i de offentlige sundhedsudgifter på mellemlang og lang sigt vil der fremover være behov for en nøjere granskning af udgifter til sundhedsvæsenet og dettes effektivitet, navnlig hvad angår udgifter til lægemidler. Det fremgår af de seneste fremskrivninger af pensioner, som er foretaget af et rådgivende pensionsråd (»Conseil d’orientation des retraites«), at der er et vedvarende underskud på pensionssystemet frem til 2018, hvilket er i modstrid med reformmålet fra 2010 om at opnå balance i systemet til den tid. Dertil kommer, at den delvise ophævelse af reformen fra 2010 strider mod henstillingen fra 2012. Pensionssystemet vil fortsat stå over for store underskud frem til 2020, og det haster med at indføre nye politiske tiltag for at afhjælpe denne situation, samtidig med at systemets holdbarhed bevares.
               Sådanne foranstaltninger kunne omfatte en yderligere forhøjelse af minimumspensionsalderen, den normale pensionsalder og minimumsperioden for pensionsbidrag med henblik på fuld pension, en tilpasning af indekseringsregler og en fornyet gennemgang af de nuværende talrige undtagelser fra den generelle ordning for særlige arbejdstagerkategorier. Den franske regering har besluttet at inddrage arbejdsmarkedets parter fuldt ud i udarbejdelsen af reformen og at forøge ejerskabet for den. Grundet den negative påvirkning af lønomkostningerne bør det undgås at forhøje socialsikringsbidraget. I lyset af Frankrigs udfordringer mht. de offentlige finanser er det af afgørende betydning, at de finanspolitiske foranstaltninger suppleres med en øget indsats for at gennemføre strukturelle reformer med henblik på at støtte og styrke det langsigtede vækstpotentiale i den franske økonomi.

               (12)

               Som det fremgår af den dybdegående undersøgelse for 2013, udgør Frankrigs konkurrenceevne stadig en betydelig udfordring, hvilket dokumenteres af den stærke tilbagegang i eksportmarkedsandelene i de senere år. Regeringen fremlagde i november 2012 flere politiske foranstaltninger inden for rammerne af »pagten for konkurrenceevne«. Indførelsen af en lempelse af selskabsskatten (Crédit d’impôt pour la compétitivité et L’emploi — CICE) med en planlagt virkning på 20 mia. EUR over hele året er et væsentligt skridt, som bør bidrage til at nedbringe lønomkostningerne. Der er råderum for en yderligere indsats, da den nye skattelempelse blot halverer afstanden mellem den franske skattekile og OECD-gennemsnittet for medianlønnen. Dertil kommer, at de finanspolitiske foranstaltninger, som er vedtaget siden 2010, og som berører virksomheder, herunder nedsættelse af skatteudgifterne, har forhøjet selskabsbeskatning samlet set, selv når der korrigeres for CICE. Den stigning i mindstelønnen, der er besluttet i juli 2012, kan, omend den er begrænset, få negativ indvirkning på jobskabelse og konkurrenceevne, jf. henstillingen fra 2012. Mellem 2002 og 2012 steg mindstelønnen pr. time med 38 % (16 % i faste priser). Den høje mindsteløn, som tegner sig for 60% af medianlønnen, kompenseres for arbejdsgivernes vedkommende med en række lempelser mht. arbejdsgivernes socialsikringsbidrag. De dermed forbundne omkostninger for de offentlige finanser er steget kraftigt mellem 1992 og 2002 og stabiliseret siden hen til tæt ved 1 % af BNP,. Dertil kommer, at andre instrumenter såsom indkomststøtteordninger (»Prime pour l’emploi« og »Revenu de solidarité active«) er mere effektive instrumenter end mindstelønnen til at afhjælpe fattigdom blandt beskæftigede.

               (13)

               Hvad angår ikke-prisbaseret konkurrenceevne, så har regeringen ganske vist for nylig fornyet sin eksportstrategi, men støtte til udviklingen af eksportorienterede netværk og partnerskaber ville fremme små og mellemstore virksomheders (SMV'ers) internationalisering. Mere generelt kan der træffes foranstaltninger for at sikre et erhvervsklima, der fremmer SMV’ers vækst. Trods en betydelig indsats, der er foretaget af virksomheder i forskning og udvikling (FoU)-intensive sektorer og en betydelig offentlig støtte (dvs. skattelempelsen i forbindelse med forskning), udgør høj- og mellemhøjteknologiske sektorer kun en beskeden og faldende andel af den franske økonomi. Derfor er der behov for yderligere at ophjælpe etableringen og væksten af SMV'er og virksomheder fra mellemsegmentet i disse sektorer ved at forbedre de rammebetingelser, som fremmer innovation og iværksætterånd. Den klyngepolitik, der er opstillet med henblik på at skabe forbindelse mellem offentlig forskning og private virksomheder, kunne også indrettes yderligere på erhvervsmæssig udnyttelse af forskning, udvikling og innovation, tilstræbelse af gunstige eksterne virkninger mellem private virksomheder, der befinder sig i nærheden af hinanden, og internationalisering af SMV'er. Dertil kommer, at ph.d.-studier og forskningserfaring bør gøres tilstrækkeligt attraktive, således at forbindelser mellem private virksomheder og forskningsinstitutter fremmes yderligere.

               (14)

               Der er kun konstateret begrænsede fremskridt i servicesektoren i løbet af 2012. Der blev bl.a. ikke iværksat horisontale reformer med henblik på at fjerne uberettigede restriktioner inden for regulerede sektorer og erhverv. Mange serviceleverandører i de liberale erhverv oplever stadig restriktioner med hensyn til deres retlige form og ejerforhold (f.eks. restriktioner for kapitalejerforhold for dyrlæger og advokater). Andre betydelige hindringer for adgang eller udøvelse (såsom kommerciel kommunikation, kvoter eller territoriale restriktioner) eksisterer forsat i en række sektorer (f.eks. taxavognmænd, visse erhverv inden for sundhedssektoren, notarer og andre juridiske erhverv). Detailhandelssektoren er stadig udsat for en række regler såsom besværlige og tidsrøvende tilladelsesprocedurer med henblik på at etablere detailforretninger. Desuden medfører det gældende forbud mod at sælge med tab en række forvridninger, og målet om at støtte producenter og små detailforretninger kunne opfyldes mere effektivt med mindre forvridende foranstaltninger. Disse uforholdsmæssigt store restriktioner for de regulerede sektorer og erhverv tynger konkurrencen og er tilbøjelige til at presse priserne op. Som det fremgår af den dybdegående undersøgelse, påvirker højere priser i formidlende tjenesteydelser, der tegner sig for næsten en fjerdedel af fremstillingssektorens produktionsomkostninger, i sidste ende de franske virksomheders konkurrenceevne over for udlandet. I 2012 er der opnået begrænsede fremskridt hos netværksindustrier. Det franske elmarked er fortsat et af de mest koncentrerede i Unionen. De regulerede priser for el og gas forvrider konkurrencen og virker fortsat som en hindring for nytilkomnes adgang. De regulerede takster for erhvervskunder bør fjernes i overensstemmelse med den tidsplan, som er aftalt med de franske myndigheder. En styrkelse af samkøringskapaciteten med nabolandene og lanceringen af et udbud angående vandkraftkoncessioner ville også bidrage til at skærpe konkurrencen på elmarkedet.
               Angående jernbanesektoren har markedet for jernbanegodstransport været i nedgang i adskillige år (f.eks. faldt volumen målt i ton/km med 17 % mellem 2006 og 2011), og passagertransporten med jernbane er ikke åbnet for konkurrence undtagen for international jernbanetransport. Med den kommende reform bør det sikres, at en eventuel ny »fælles infrastrukturforvalter« forbliver uafhængig af den etablerede operatør for at garantere nytilkomne lige adgang uden forskelsbehandling.

               (15)

               Det franske skattesystem er fortsat komplekst og savner effektivitet dels på grund af den brede vifte af undtagelser og særlige tillæg og dels på grund af hyppige ændringer i lovgivningen. Til trods for bestræbelser på at mindske og strømline skatteudgifterne er omfanget af mistede indtægter herfra fortsat høj. Hvis der blev valgt en bredt anlagt selskabs- og indkomstbeskatning med en lav sats, ville dette virke fremmende for vækst og social velfærd. Den mellemliggende momssats stiger fra 7 % til 10 % fra januar 2014. Dette er et skridt i den rigtige retning, men der er behov for en yderligere indsats. Alt i alt er omkostningerne til skatte- og socialsikringsundtagelser på op til 10 % af BNP fortsat meget høje. Trods den påviste manglende effektivitet for så vidt angår visse nedsatte momssatser, f.eks. for restaurationsydelser, er der ikke truffet tilstrækkeligt differentierede politiske foranstaltninger. Indførelsen af CICE-skattefradraget, som delvist finansieres via ovennævnte stigning i den mellemliggende momssats, men også via den normale momssats, flytter skattebyrden fra arbejde. Der er dog behov for at udvide tiltagets anvendelsesområde og bl.a. at justere andelen af miljøafgifter. Sidste år vedtog Frankrig en række foranstaltninger for at mindske de skattemæssige incitamenter til gældsforpligtelser i selskabsskatterne. Rentefradraget begrænses for beløb på over 3 mio. EUR og 15 % af renterne af det beløb, der overstiger denne grænse, vil i 2013 ikke længere kunne trækkes fra i skat, hvilket vil blive øget til 25 % i 2014. Der er imidlertid plads til yderligere forbedringer.

               (16)

               Ledighedsprocenten er øget fra 9,7 % i 2010 til 10,2 % i 2012. Ifølge Kommissionens prognose vil ledighedsprocenten fortsat stige til 10,6 % i 2013 og 10,9 % i 2014 på grund af den vedvarende svage økonomiske vækst. På den baggrund giver opsplitningen af det franske arbejdsmarked fortsat anledning til betænkeligheder. Sandsynligheden for at blive overflyttet fra en midlertidig stilling til en fast stilling var blot 10,6 % i 2010 sammenholdt med 25,9 % gennemsnitligt i Unionen. Som følge deraf rammes lavtuddannede arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold oftest hårdest i forbindelse med justeringer på arbejdsmarkedet. I maj 2013 blev en lov vedtaget på grundlag af en brancheaftale (ANI) om sikring af arbejdspladser, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter i januar 2013. Den indeholder styrkede rettigheder til arbejdstagere, behandler en usikker retsstilling i forbindelse med afskedigelser og giver arbejdsgivere større fleksibilitet. Loven er et positivt skridt i retning af et mere fleksibelt arbejdsmarked. For så vidt angår visse specifikke spørgsmål er den faktiske gennemførelse af denne reform og dens konsekvenser kædet sammen med vedtagelsen af yderligere branche- og virksomhedsaftaler, der vil være nødvendige, før aftalen kan få fuld virkning.

               (17)

               En sjettedel af de unge i Frankrig forlader uddannelsessystemet uden at have afsluttet uddannelsen. Dette er særligt urovækkende, fordi ledighedsprocenten blandt unge var 25,4 % ved udgangen af 2012, og risikoen for arbejdsløshed var næsten dobbelt så stor for unge med det laveste kvalifikationsniveau. Praktikpladsordningerne bør gøre en særlig indsats for at nå de mindst kvalificerede unge. Tilpasningen af de nationale ordninger til ungdomsgarantien fastsat ved Rådets henstilling af 22. april 2013 (5) bør spille en strukturerende rolle i opfølgningen på disse udfordringer. Trods de reformer, som blev påbegyndt i 2009, ligger voksnes deltagelse i livslang læring i Frankrig (5,7 % i 2012: 2,5 % for voksne med et lavt kvalifikationsniveau) under EU-gennemsnittet. Den planlagte overdragelse af beføjelser til de regionale råd kunne give anledning til at afhjælpe det nuværende systems svagheder. På trods af en væsentlig tendens i retning af forhøjelse af beskæftigelsesfrekvensen er den for arbejdstagere i aldersgruppen 55-64 år stadig lav, ved medianen af medlemsstaterne (45,7 % i fjerde kvartal 2012), og hullet i forhold til EU-gennemsnittet er kun lukket halvt siden 2008 (fra 7,4 procentpoint i 2008 til 3,8 procentpoint i 2012). Ledigheden vokser blandt ældre i samme takt som den samlede ledighed. Selv om det er et skridt i den rigtige retning, står det ikke klart, i hvilket omfang »kontrakter mellem generationer« vil bidrage til at øge beskæftigelsen blandt ældre og lette ældre jobsøgendes tilbagevenden til arbejdsmarkedet. Frankrigs offentlige udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse steg med 5,3 % i 2012 og forventes at stige med yderligere 6,1 % i 2013 ifølge stabilitetsprogrammet. Det kumulerede underskud i arbejdsløshedskassen, som forventes at ligge tæt på 1 % af BNP i løbet af 2013, kræver en reform af systemet for arbejdsløshedsunderstøttelse.
               For at sikre et tilstrækkelig incitament til at arbejde bør nogle elementer tilpasses, f.eks. betingelserne for støtteberettigelse og gradvis nedsættelse af ydelserne i tidens løb eller kompensationsniveauet for arbejdstagere med den højeste løn. Den offentlige arbejdsformidlings (Pôle emploi) nye trepartskonvention indeholder bestemmelser om, at opfølgningen af jobsøgende differentieres. Sagsbehandlernes portefølje er imidlertid øget yderligere som følge af den stigende arbejdsløshed, og omlægningen af Pôle emploi-strategien hæmmes af den vanskelige økonomiske situation. Alt i alt er der behov for at træffe yderligere foranstaltninger i lyset af de negative økonomiske udsigter og den forventede yderligere stigning i ledigheden i Frankrig.

               (18)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Frankrigs økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Frankrig, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (19)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i henstilling 1, 2, 3, 4, 5 og 6 nedenfor.

               (21)

               I forbindelse med det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt særlige henstillinger til de medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Frankrig også sikre fuld og rettidig gennemførelse af de nævnte henstillinger,

         HENSTILLER, at Frankrig i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på:

               1.

               Styrke og gennemføre budgetstrategien i 2013. Styrke tilpasningens troværdighed ved i efteråret 2013 at specificere og gennemføre de nødvendige foranstaltninger for 2014 og derefter for at sikre en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud på en holdbar måde senest i 2015 og føre den strukturelle tilpasning ud i livet, jf. Rådets henstillinger i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Alle uventede indtægter bør anvendes til at nedbringe underskuddet. En holdbar korrektion af de finanspolitiske ubalancer kræver en troværdig gennemførelse af ambitiøse strukturelle reformer for at øge tilpasningsevnen og sætte skub i væksten og beskæftigelsen. Opretholde en vækstfremmende finanspolitisk konsolideringskurs og yderligere øge effektiviteten i de offentlige udgifter bl.a. ved som planlagt at videreføre en fornyet gennemgang af udgiftskategorier på tværs af alle den offentlige forvaltnings delsektorer. Træffe foranstaltninger i forbindelse med en kommende decentraliseringslov for at opnå besparelser i kraft af bedre synergier mellem det centrale og lokale forvaltningsniveau. Efter at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret fortsætte den strukturelle tilpasningsindsats i et hensigtsmæssigt tempo med henblik på at opfylde de mellemfristede målsætninger senest i 2016. Træffe foranstaltninger inden udgangen af 2013 for at bringe pensionssystemet i balance på en holdbar måde senest i 2020, f.eks. ved at tilpasse indekseringsregler, ved at øge minimumsperioden med henblik på fuld pension, ved yderligere at hæve den faktiske pensionsalder, ved at tilpasse pensionsalderen eller pensionsydelserne til ændringer i den forventede levetid og ved at revidere de særlige pensionsordninger, samtidig med at man undgår at øge arbejdsgivernes socialsikringsbidrag, og øge omkostningseffektiviteten af sundhedsudgifterne, herunder udgifterne til lægemidler.

               2.

               Sikre, at mindskelsen af lønomkostningerne som følge af »crédit d’impôt pour la compétitivité et l'emploi« fører til det planlagte beløb, og at ingen anden foranstaltning udligner virkningen heraf. Træffe yderligere foranstaltninger til at sænke lønomkostningerne, især ved yderligere initiativer til at mindske arbejdsgivernes socialsikringsbidrag, i samarbejde med arbejdsmarkedets parter. Sikre, at udviklingen i mindstelønnen ikke undergraver konkurrenceevnen og jobskabelsen, idet der tages hensyn til løntilskudsordninger og lempelser mht. socialsikringsbidrag.

               3.

               Træffe yderligere foranstaltninger til at forbedre erhvervsklimaet og udvikle virksomheders innovations- og eksportkapacitet, navnlig SMV’er og virksomheder i mellemsegmentet. Navnlig iværksætte det bebudede initiativ til forenkling af de lovgivningsmæssige rammer og forbedre rammebetingelserne for innovation ved at tilskynde til teknologioverførsel og kommerciel udnyttelse af forskningsresultater, herunder gennem en nyorientering af konkurrencepolerne.

               4.

               Træffe foranstaltninger til at øge konkurrencen i servicesektoren. Fjerne uberettigede restriktioner for adgang til og udøvelse af liberale erhverv – især med hensyn til juridisk form, ejerforhold, kvoter og territoriale begrænsninger. Træffe supplerende foranstaltninger til at forenkle tilladelse til åbning af detailforretninger og ophæve forbuddet mod salg med tab. Fjerne regulering af gas- og elpriser for erhvervskunder og styrke kapaciteten på samkøringslinjerne med nabolande. Åbne indenlandsk passagertransport for konkurrence i jernbanesektoren.

               5.

               Fortsætte bestræbelserne på at forenkle skattesystemet og forbedre dets effektivitet, samtidig med at kontinuiteten i skattereglerne sikres i det lange løb. Træffe foranstaltninger til at fjerne gældsfordelen i forbindelse med selskabsbeskatning. Intensivere indsatsen for at nedbringe og strømline udgifter finansieret over den personlige indkomstskat og selskabsskatten og samtidig reducere de nominelle satser. Bringe nedsatte momssatser tættere på standardsatsen og fjerne ineffektive nedsatte satser. Træffe yderligere foranstaltninger at omlægge skattebyrden fra arbejde til miljøbeskatning eller forbrug.

               6.

               Fuldt ud, hurtigst muligt og efter samråd med arbejdsmarkedets parter gennemføre brancheaftalen fra januar 2013. Træffe yderligere foranstaltninger for at bekæmpe opsplitningen af arbejdsmarkedet, særlig for at gøre noget ved vikaransattes situation. Hurtigt iværksætte en reform af arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet i samarbejde med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis for at sikre systemets bæredygtighed og samtidig sikre, at det giver et passende incitament til at vende tilbage til arbejdsmarkedet. Øge ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens og tilskynde dem til at deltage på arbejdsmarkedet. Træffe specifikke foranstaltninger for at øge beskæftigelsen blandt ældre arbejdsløse – navnlig gennem målrettet rådgivning og uddannelse. Øge andelen af voksne, som deltager i livslang læring, især blandt de mindst kvalificerede og de arbejdsløse. Sikre, at den offentlige arbejdsformidling effektivt yder individualiseret støtte til de arbejdsløse, og at aktive arbejdsmarkedspolitikker på effektiv vis sigter mod de dårligst stillede. Træffe yderligere foranstaltninger til at forbedre overgangen fra skole til arbejde, f.eks. gennem en ungdomsgaranti (8) og fremme af praktikpladser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 31.

      (5)  EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1.

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  Se side 97 i denne EUT.

      (8)  Fastsat ved Rådets henstilling af 22. april 2013 (EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1).


Avis juridique important

|

31992H0579

92/579/EØF: Kommissionens henstilling af 27. november 1992 med opfordring til medlemsstaterne om at indføre de nødvendige infrastrukturer til identifikation af farlige produkter ved de ydre grænser

EF-Tidende nr. L 374 af 22/12/1992 s. 0066 - 0069

KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 27. november 1992  med opfordring til medlemsstaterne om at indfoere de noedvendige infrastrukturer til identifikation af farlige produkter ved de ydre graenser  (92/579/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led, og  som tager foelgende i betragtning:  Senest den 29. juni 1994, datoen for gennemfoerelsen af Raadets direktiv 92/59/EOEF af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed (1), skal medlemsstaterne have vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er noedvendige for at efterkomme  ovennaevnte direktiv; med direktivet fastsaettes et sammenhaengende saet af procedurer, saavel paa nationalt plan som paa faellesskabsplan, for at sikre at det almindelige sikkerhedskrav overholdes, hvilket vil sige producenternes pligt til kun at markedsfoere  sikre produkter;  den definition af begrebet »producent«, som er anfoert i artikel 2, litra d), i naevnte direktiv, naevner ogsaa importoeren af produktet; den forpligtelse, der paahviler producenten til kun at markedsfoere sikre produkter, gaelder ogsaa for importoeren, saafremt  der anmodes om overgang til fri omsaetning for forbrugsprodukter fra tredjelande;  dette direktiv giver mulighed for vedtagelse af hasteforanstaltninger paa faellesskabsplan som sidste udvej, naar der er uenighed mellem medlemsstaterne med hensyn til hasteforanstaltninger, der skal traeffes, og naar de saerlige faellesskabsproducedurer viser  sig at vaere utilstraekkelige i de hastetilfaelde, der opstaar paa grund af farlige produkter;  der kan efter denne procedure traeffes en faellesskabsbeslutning om midlertidige foranstaltninger med hensyn til et bestemt produkt; det tilkommer derefter medlemsstaterne at fastsaette passende nationale foranstaltninger for at sikre gennemfoerelsen heraf  i den enkelte medlemsstat; saadanne nationale forholdsregler skal ligeledes traeffes, naar medlemsstaterne selv kan behandle hastetilfaelde uden formel indgriben fra Faellesskabet, under forudsaetning af at de alle tager tilsvarende foranstaltninger med  henblik paa at fjerne risikoen, saaledes at forbrugernes sundhed og sikkerhed beskyttes, og det indre marked fungerer, som det skal;  for saa vidt som de ovenfor omtalte nationale bestemmelser vedroerer foranstaltninger, der tilsigter begraensning eller forbud mod markedsfoering, og under hensyntagen til anvendelse af direktiv 92/59/EOEF i tilfaelde af overgang til fri omsaetning, vil  overholdelsen af naevnte bestemmelser blive sikret af de nationale myndigheder, der er ansvarlige for overvaagningen af markedet, heri medregnet de toldmyndigheder, som har til opgave at frigive produkter til overgang til fri omsaetning;  i den periode, der gaar forud for gennemfoerelsen af direktiv 92/59/EOEF, boer medlemsstaterne - for at kunne sikre en hoej beskyttelse af forbrugerne ikke blot inden for deres eget omraade, men ligeledes ved de ydre graenser - opfordres til allerede nu at  indfoere de administrative infrastrukturer, der goer det muligt at identificere de stoffer, der anses for at vaere farlige;  ifoelge Raadets beslutning 89/45/EOEF af 21. december 1988 om et faellesskabssystem for hurtig udveksling af oplysninger om farer i forbindelse med anvendelse af forbrugsgoder (2), aendret ved beslutning 90/352/EOEF (3), skal der indfoeres en effektiv og  sammenhaengende infrastruktur, som goer det muligt for medlemsstaterne og Kommissionen at udveksle oplysninger; der ivaerksaettes en bestemt procedure, naar en medlemsstat beslutter at traeffe hasteforanstaltninger for at forhindre, indskraenke eller knytte  saerlige betingelser til den markedsfoering eller anvendelse paa dens omraade af et produkt som foelge af den alvorlige og umiddelbare fare, som dette produkt udgoer for forburgernes sundhed eller sikkerhed;  denne informationsprocedure er indfoert, for at de oevrige medlemsstater kan blive advaret om alvorlige og umiddelbare farer ved visse forbrugsgoder, der findes paa markedet, og som en given medlemsstat har identificeret, saaledes at de kan traeffe passende  foranstaltninger for at sikre beskyttelsen af forbrugerne paa deres respektive omraader;  denne procedure til overvaagning af markedet kan ligeledes anvendes af medlemsstaterne til at identificere de produkter, der anses for at udgoere en alvorlig og umiddelbar fare, hvilket skal ske i forbindelse med opfyldelsen af indfoerselsformaliteter  bl.a. med henblik paa overgang til fri omsaetning af saadanne produkter, som kommer fra tredjeland; under disse omstaendigheder vil den beslutning, der traeffes af medlemsstaten for at forbyde eller begraense markedsfoeringen af et bestemt produkt, ligeledes  kunne anvendes paa produkter, der er identiske med det paagaeldende farlige produkt fra tredjeland, og som er angivet til overgang til fri omsaetning;  de i denne henstilling anbefalede procedurer er ikke af en saadan art, at de forhindrer de nationale myndigheder i at traeffe praktiske foranstaltninger saasom undersoegelse og analyse for at kunne vurdere, om et produkt rent faktisk er farligt;  i medfoer af beslutning 89/45/EOEF raader medlemsstaterne over de noedvendige infrastrukturer til at kunne undersoege, om de anmeldte produkter frembyder en alvorlig og umiddelbar fare; for at naa det oenskede maal opfordres de enkelte medlemsstater til at  underrette deres toldmyndigheder om resultaterne af disse undersoegelser, saaledes at det paagaeldende produkt kan identificeres ud fra den toldangivelse, der skal forelaegges, naar formaliteterne i forbindelse med overgang til den fri omsaetning skal  opfyldes;  for saa vidt angaar de tilfaelde, hvor saadanne produkter rent faktisk identificeres af todlmyndigheden, henstilles det, at frigivelsen af de paagaeldende produkter udsaettes, naar de angives til fri omsaetning, for dermed at give de i den forbindelse kompetente  instanser mulighed for at foretage de fornoedne undersoegelser;  selv om det paagaeldende produkt ikke findes paa det nationale marked, henstilles det til medlemsstaterne, at de giver de kompetente myndigheder mulighed for at traeffe de tidligere naevnte forholdsregler med hensyn til produktet ud fra de oplysninger, der  gives inden for rammerne af systemet for hurtig udveksling, og i givet fald paa grundlag af en undersoegelse af en vareproeve, som den kompetente myndighed maatte faa stillet til raadighed; naar der traeffes en foranstaltning med hensyn til det farlige produkt,  er det oenskeligt, at toldmyndighederne faar denne oplysning for at sikre det fornoedne tilsyn ved de ydre graenser; under disse omstaendigheder kan der foretages supplerende undersoegelser som beskrevet ovenfor, naar det paagaeldende produkt angives til  overgang til fri omsaetning;  naar det af disse undersoegelser fremgaar, at det paagaeldende produkt rent faktsik udgoer en alvorlig og umiddelbar fare for forbrugernes sundhed og sikkerhed, opfordres medlemsstaterne til i givet fald at forbyde, at det paagaeldende produkt overgaar til fri  omsaetning paa grundlag af den tidligere naevnte nationale foranstaltning;  for saa vidt angaar tidsrummet indtil gennemfoerelsen af direktiv 92/59/EOEF, opfordres medlemsstaterne til at efterkomme naervaerende henstilling for at sikre en udstrakt forbrugerbeskyttelse ved hjaelp af et effektivt tilsyn ved de ydre graenser med  produkter, der udgoer en alvorlig og umiddelbar fare;  for at kunne vurdere hvor effektivt de i denne henstilling anbefalede procedurer fungerer, er det, for saa vidt som medlemsstaterne har efterkommet henstillingen, oenskeligt, at Kommissionen efter hoering af de paagaeldende medlemsstater underretter  Europa-Parlamentet og Raadet herom;  naervaerende henstilling er i kraft af selve sin karakter ikke til hinder for anvendelsen af andre tilsvarende EF-meddelelsesprocedurer -  FREMSAETTER FOELGENDE HENSTILLING:  I  I denne henstilling forstaas ved:  1) System for hurtig udveksling: faellesskabssystemet for hurtig udveksling af oplysninger om farer i forbindelse med anvendelse af forbrugsgoder, som er indfoert ved beslutning 89/45/EOEF.  2) Kontaktsted: den nationale kompetente myndighed, der af hver enkelt medlemsstat er udpeget til at videresende eller modtage:   - meddelelser vedroerende hasteforanstaltninger, som en medlemsstat har besluttet at traeffe med henblik paa at forhindre, indskraenke eller knytte saerlige betingelser til markedsfoering eller anvendelse paa dens omraade af et produkt eller et parti af  produkter som foelge af den alvorlige og umiddelbare fare, som dette produkt eller parti af produkter udgoer for forbrugernes sundhed og sikkerhed, naar det anvendes paa normal og paaregnelig maade  - oplysninger, som Kommissionen har modtaget og derefter videresendt til medlemsstaterne  - oplysninger vedroerende udfoert markedskontrol og trufne foranstaltninger, i givet fald efter modtagelse af de foerste meddelelser.  3) Produkter: ethvert produkt, der er bestemt til forbrugerne som afgraenset i artikel 2 i beslutning 89/45/EOEF.  4) Toldmyndigheder: de myndigheder, hvis kompetence bl.a. omfatter anvendelsen af toldbestemmelserne.  II  1. Enhver medlemsstat, der beslutter at traeffe hasteforanstaltninger til at forhindre, indskraenke eller knytte saerlige betingelser til markedsfoering eller anvendelse paa dens omraade af et produkt som foelge af den alvorlige og umiddelbare fare, som dette  produkt udgoer for forbrugernes sundhed eller sikkerhed, opfordres til at underrette toldmyndighederne i sit land samt Kommissionen i overensstemmelse med artikel 1 i beslutning 89/45/EOEF.  2. I tilfaelde af at stk. 1 finder anvendelse og for at goere det lettere at identificere det paagaeldende produkt, er det oenskeligt, at de oplysninger, der videresendes, ud over de i artikel 1, stk. 2, i naevnte beslutning omhandlede elementer har en  vejledende henvisning til KN-koden.  III  Medlemsstaterne opfordres til at traeffe de fornoedne foranstaltninger for:  1) at kontaktstedet, saa snart der modtages en meddelelse gennem systemet for hurtig udveksling af oplysninger - i givet fald gennem en for det paagaeldende omraade kompetent myndighed - kan traeffe de noedvendige foranstaltninger til at kontrollere, om de  anmeldte produkter udgoer en alvorlig og umiddelbar fare  2) at kontaktstedet, saafremt der er behov for en vareproeve af det paagaeldende produkt, kan fremsende en anmodning herom til Kommissionen. Kommissionen underretter herefter kontaktstedet i den medlemsstat, der har indsendt meddelelsen. Saafremt dette  kontaktsted beslutter at imoedekomme denne anmodning, kan en vareproeve af det paagaeldende produkt stilles til raadighed for det kontaktsted, der har fremsat anmodningen. Hvis det kontaktsted, der har indsendt meddelelsen, anmoder herom, boer vareproeven  tilbagesendes.  IV  1. Medlemsstaterne opfordres til at traeffe de fornoedne foranstaltninger for, at kontaktstedet kan underrette toldmyndighederne i sit land saavel som Kommissionen i overensstemmelse med artikel 3 i beslutning 89/45/EOEF, naar kontaktstedet mener, at det  produkt, der er anmeldt af en anden medlemsstat, rent faktisk udgoer en alvorlig og umiddelbar fare for forbrugernes sundhed og sikkerhed, og at medlemsstaten foelgelig beslutter at traeffe hasteforanstaltninger til at forhindre, indskraenke eller knytte  saerlige betingelser til markedsfoering eller anvendelse paa dens omraade af dette produkt. I saa tilfaelde finder afsnit II, stk. 2 anvendelse.  2. Stk. 1 kan ligeledes finde anvendelse, hvis kontrollen viser, at det anmeldte produkt betragtes som vaerende farligt efter stk. 1, men det viser sig, at det paagaeldende produkt ikke findes paa den paagaeldende medlemsstats nationale omraade.  V  Medlemsstaterne opfordres til at traeffe de fornoedne foranstaltninger for:  1) at toldmyndighederne, saa snart de har modtaget oplysninger i medfoer af afsnit II og IV, kan traeffe passende foranstaltninger til at sikre identifikationen af det paagaeldende produkt, naar dette produkt er angivet til overgang til fri omsaetning  2) at toldmyndighederne, naar et produkt, der er identisk med det anmeldte produkt, angives til overgang til fri omsaetning, kan underrette kontaktstedet direkte og i givet fald udsaette deres beslutning om at frigive dette produkt  3) at kontaktstedet, i givet fald gennem en for det paagaeldende omraade kompetent myndighed, kan traeffe passende foranstaltninger til at kontrollere de saerlige egenskaber ved det produkt, der er angivet til overgang til fri omsaetning, navnlig hvad angaar  det sikkerhedsmaessige aspekt, for at afgoere om det paagaeldende produkt er identisk med det, der er anmeldt, og som har givet anledning til de nationale foranstaltninger, der er omhandlet i afsnit IV  4) at kontaktstedet, naar det gennem de i nr. 3 omhandlede undersoegelser bekraeftes, at der er tale om et produkt, der udgoer en alvorlig og umiddelbar fare for forbrugernes sundhed og sikkerhed, kan underrette toldmyndighederne, som kan beslutte ikke at  give tilladelse til frigivelse af produktet. I saa fald opfordres sidstnaevnte myndigheder til at paafoere den faktura, som ledsager produktet, en af nedennaevnte paategninger:  - « Producto peligroso - No autorizado su despacho a libre práctica  Recomendación 92/579/CEE »  - »Farligt produkt - Ikke godkendt til fri omsaetning  Henstilling 92/579/EOEF«  -  "Gefaehrliches Produkt - Abfertigung zum freien Verkehr nicht gestattet  Empfehlung 92/579/EWG"  - «AAðéêssíaeõíï ðñïúueí - AEaaí aaðéôñÝðaaôáé ç èÝóç óaa aaëaaýèaañç êõêëïoeñssá  Óýóôáóç 92/579/AAÏÊ»  - 'Dangerous product - Release for free circulation not authorized  Recommendation 92/579/EEC'  - « Produit dangereux - Mise en libre pratique non autorisée  Recommandation 92/579/CEE »  - « Prodotto pericoloso - Immissione in libera pratica non autorizzata  Raccomandazione 92/579/CEE »  -  "Gevaarlijk produkt - het in het vrije verkeer brengen ervan niet toegestaan  Aanbeveling 92/579/EEG"  - « Produto perigoso - Colocaçao em livre prática nao autorizada  Recomendaçao 92/579/CEE »  5) at den i nr. 4 omhandlede paategning, hvis det paagaeldende produkt angives til anden toldanvendelse end fri omsaetning, ligeledes kan paafoeres det dokument, der benyttes ved den paagaeldende toldprocedure, eller det dokument, der benyttes i frizoner eller  frilager.  VI  Medlemsstaterne opfordres til at traeffe de fornoedne foranstaltninger for, at kontaktstedet kan meddele Kommissionen de tilfaelde, hvor afsnit V finder anvendelse, i givet fald under henvisning til loebenummeret paa den foerste meddelelse. Kommissionen  underretter de oevrige medlemsstater herom.  VII  I tilfaelde af at medlemsstaterne beslutter at efterkomme en eller flere af bestemmelserne i naervaerende henstilling, opfordres de til at underrette Kommissionen herom.  VIII  1. Senest et aar efter offentliggoerelsen af naervaerende henstilling foranstalter Kommissionen en hoering af medlemsstaterne for at foretage en evaluering af de foranstaltninger, disse har truffet for at imoedekomme henstillingen.  2. Efter denne hoering forelaegger Kommissionen Europa-Parlamentet og Raadet en evalueringsrapport om anvendelsen af denne henstilling.  IX  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1992. Paa Kommissionens vegne  Karel VAN MIERT  Medlem af Kommissionen   (1) EFT nr. L 228 af 11. 8. 1992, s. 24. (2) EFT nr. L 17 af 21. 1. 1989, s. 51. (3) EFT nr. L 173 af 6. 7. 1990, s. 49.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 9. december 2011 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for De Nederlandsche Bank (ECB/2011/22)

text:
               16.12.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 367/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 9. december 2011
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for De Nederlandsche Bank
   (ECB/2011/22)
   2011/C 367/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer for De Nederlandsche Bank udløber efter revision for regnskabsåret 2011. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2012.

               (3)

               De Nederlandsche Bank har valgt Deloitte Accountants BV som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2012 til 2018 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at Deloitte Accountants BV udnævnes som eksterne revisorer for De Nederlandsche Bank for regnskabsårene 2012 til 2018.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 9. december 2011.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB


				|

		52012PC0655

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om bemyndigelse af Europa-Kommissionen til at deltage på EU's vegne i forhandlingerne om en international konvention fra Europarådet om bekæmpelse af manipulation af sportsresultater /* COM/2012/0655 final */

			   	BEGRUNDELSE
1.           Baggrund og politisk
kontekst
Generelt betragtes
aftalt spil som en af de største trusler mod den moderne sportsverden. Aftalt
spil underminerer sportens værdier, såsom integritet, fairplay og respekt for
andre. Der er risiko for, at aftalt spil skaber modvilje mod organiseret sport
blandt fans og tilhængere; sportssektoren tegner sig for næsten 2 % af
EU's bruttoværditilvækst. Desuden indebærer aftalt spil ofte organiserede
kriminelle netværk, der er aktive på verdensplan. Dette er et problem, som
anses for vigtigt af de offentlige myndigheder, sportsverdenen og de
retshåndhævende instanser på verdensplan.
I Kommissionens
meddelelse "Udvikling af sportens europæiske dimension" fra 2011
anerkendes aftalt spil udtrykkeligt som værende en trussel mod sportens
integritet og etik. Problemet med aftalt spil behandles yderligere i
Kommissionens grønbog om onlinespil fra 2011, i Kommissionens meddelelse om
bekæmpelse af korruption i EU, og i Kommissionens meddelelse "Mod et
samlet europæisk regelsæt for onlinespil.
I juni 2011 vedtog
Europa-Parlamentet en skriftlig erklæring om bekæmpelse af korruption i
europæisk sport, og i februar 2012 vedtog det en beslutning om at udvikle den
europæisk dimension i sport og efterlyste et øget internationalt samarbejde for
at tackle aftalt spil. Den 29. november 2011 vedtog Rådet for Den Europæiske
Union konklusioner om bekæmpelse af aftalt spil, hvori Kommissionen,
medlemsstaterne og ngo'er opfordres til at samarbejde og træffe
foranstaltninger på forskellige niveauer for at forbedre indsatsen mod aftalt
spil i EU.
Den Internationale
Olympiske Komité (IOC) nedsatte i marts 2011 en arbejdsgruppe, bestående af
højtstående repræsentanter for sportsverdenen, offentlige myndigheder,
internationale organisationer og spiludbydere, som skulle foreslå metoder til
bekæmpelse af tvivlsomme og ulovlige sportsvæddemål og en køreplan for
opfølgende foranstaltninger, som blev vedtaget i Lausanne den 2. februar 2012.
Den 28. september
2011 vedtog Europarådets Ministerkomité en henstilling om fremme af sportens
integritet og bekæmpelse af manipulation af resultater, navnlig aftalt spil. I
henstillingen opfordres bestyrelsen for den udvidede delaftale om idræt (EPAS)
til at foretage en forundersøgelse vedrørende et eventuelt internationalt,
juridisk instrument til forebyggelse af aftalt spil og til retsforfølgelse ved
overtrædelser. Europarådets konference for ministre med ansvar for sport
noterede sig på mødet i Beograd den 15. marts 2012 undersøgelsens konklusioner
og opfordrede EPAS til i samarbejde med EU at indlede forhandlinger om et
eventuelt internationalt juridisk instrument (konventionen) mod manipulation af
sportsresultater, navnlig aftalt spil. Den 13. juni 2012 tilsluttede
Europarådets Ministerkomité sig denne opfordring. I løbet af sommeren 2012
sendte EPAS opfordringer til de lande, der har underskrevet den europæiske
kulturkonvention, om at tilkendegive deres interesse i at deltage i
forhandlingerne om et udkast til en konvention fra Europarådet om bekæmpelse af
manipulation af sportsresultater.
2.           En eventuel
europarådskonvention om bekæmpelse af aftalt spil: muligt indhold og tidsplan
På grundlag af den EPAS's forundersøgelse kan
det mulige indhold i den kommende europarådskonvention have følgende opbygning:
1.           Forebyggelse
a)      Indenlandsk koordinering
b)      Fremme af og støtte til foranstaltninger,
der skal træffes af sportsverdenen
c)      Etablering af en ramme for spilmarkedet
d)      Fremme af foranstaltninger, som skal
træffes af spiludbydere
2.           Internationalt samarbejde
e)      Offentlige myndigheder – sport
f)       Offentlige myndigheder
(spiltilsynsmyndigheder) – spiludbydere
g)      Internationalt samarbejde mellem retslige
og retshåndhævende myndigheder
h)      Trepartshøringer
3.           Sanktioner
i)       Kombination af disciplinære,
administrative og strafferetlige sanktioner
j)       Disciplinære
k)      Administrative
l)       Strafferetlige
m)     Jurisdiktion
4.           Retshåndhævelse
n)      Undersøgelse
o)      It-kriminalitet
5.           Opfølgning
p)      Overvågning
q)      Konventionsudvalg
Et af de vigtigste elementer i bekæmpelsen af
aftalt spil på EU-plan eller internationalt plan er behovet for at sikre en
koordinering af de forskellige berørte parter, der beskæftiger sig med
området, især offentlige myndigheder, retshåndhævende myndigheder,
spiltilsynsmyndigheder, alle dele af sportsverdenen og spiludbydere (lotterier
og private udbydere). Den væsentligste merværdi af en europarådskonvention om
bekæmpelse af aftalt spil ville bestå i at etablere en platform for
grænseoverskridende og tværsektoralt samarbejde, der involverer alle
relevante aktører. En væsentlig fordel ved en europarådskonvention ville være
dennes tilsynsmæssige og opfølgende strukturer, der er baseret på modellen i de
eksisterende stående udvalg for Europarådets konventioner på sportsområdet
(antidoping og bekæmpelse af tilskuervold). Disse strukturer bør være åbne for
alle relevante berørte parter og bør være det forum, hvor drøftelserne
vedrørende gennemførelsen af konventionen og fremskridt i bekæmpelsen af aftalt
spil i Europa foregår.
En anden vigtig fordel ved den fremtidige konvention
vil være dens åbenhed over for ikke-europæiske lande: Alle lande vil kunne
underskrive og ratificere konventionen (f.eks. er Canada og Australien i dag
parter i Europarådets antidopingkonvention). Dette er et meget vigtigt aspekt,
da verdensomspændende samarbejde - herunder navnlig med lande, hvor
sportsvæddemål er udbredt, såsom sydøstasiatiske lande - betragtes som et
afgørende led i en effektiv bekæmpelse af de grænseoverskridende kriminelle
netværk, der er involveret i aftalt spil og opererer på forskellige
kontinenter.
Den foreslåede konvention ville ikke være et
instrument til at opnå harmonisering af de underskrivende parters nationale
lovgivninger. Selv om spørgsmålet om indførelse af en fælles definition af
aftalt spil og vedtagelsen af et sæt effektive, afskrækkende og forholdsmæssige
sanktioner vil blive nævnt i konventionen, vil ordlyden i de relevante
bestemmelser blive udformet på en sådan måde, at de underskrivende parter har
en vis grad af fleksibilitet i gennemførelsen af disse bestemmelser.
Det nøjagtige indhold, opbygningen og
anvendelsesområdet for teksten til konventionen er i øjeblikket temmelig
teoretisk, da dette vil afhænge af de kommende forhandlinger.
En redaktionsgruppe, bestående af
repræsentanter for de medlemsstater, der er involveret i forhandlingerne, vil
få ansvaret for at udarbejde teksten til konventionen. I dokumenter, der er
udsendt af Europarådet, hedder det udtrykkeligt, at denne gruppe vil kunne
omfatte en repræsentant for EU. Redaktionsgruppen mødtes for første gang med
henblik på sonderende drøftelser i Strasbourg den 9.-11. oktober 2012.
Kommissionen deltog i dette første forberedende møde som ad hoc-observatør.
EPAS skal varetage sekretariatsfunktionen og har planlagt syv tredages møder i
redaktionsgruppen fra oktober 2012 til december 2013 for at kunne forelægge
konventionen for Europarådets ministerkomité med henblik på underskrivelse i
2014.
3.           EU's rolle i bekæmpelsen af
aftalt spil
Aftalt spil er et forholdsvis nyt emne på EU's
dagsorden for sport; derfor er initiativerne på dagsordenen meget nye. For så
vidt Kommissionen angår, kan deltagelsen i kampen mod aftalt spil
undersøges ud fra tre forskellige synsvinkler, svarende til de tre vigtigste
aspekter af dette problem:
Sportsaspektet: Som fastsat i traktatens artikel 165 er et af målene for EU's indsats
inden for sport at udvikle sportens europæiske dimension ved at fremme
retfærdighed i sportskonkurrencer og ved at beskytte sportsudøveres moralske
integritet. Kommissionen har taget et første konkret initiativ på dette område
ved i indkaldelsen af forslag til gennemførelse af den forberedende
foranstaltning fra 2012 "Europæisk partnerskab om sport" at
prioritere projekter, som fokuserer på forebyggelse af aftalt spil gennem
uddannelse og oplysning af de relevante aktører, især sportsudøvere, dommere,
officials og sportsadministratorer. Formålet med den økonomiske støtte, der
gives inden for rammerne af indkaldelsen af forslag, er at styrke den
forebyggende del af bekæmpelsen af aftalt spil ved at udveksle god praksis.
Bekæmpelse af aftalt spil er også nævnt som et af målene for idrætsafsnittet i
forslaget til "Erasmus for alle"-programmet, som skal vil give
mulighed for en struktureret støtte til lignende tiltag i efter 2014. Ud over
at yde finansiel bistand, har Kommissionen et nært samarbejde med eksterne
interessenter (navnlig IOC og Europarådet) om at finde metoder til bekæmpelse
af aftalt spil på europæisk og internationalt plan. Kommissionen fungerer også
som sekretariat for EU's ekspertgruppe om god forvaltningspraksis inden for
sport, der er oprettet på grundlag af Rådets resolution om en EU-arbejdsplan
vedrørende sport fra maj 2011. Ekspertgruppen udarbejdede anbefalinger til
yderligere overvejelser i Rådets arbejdsgruppe om sport i juni 2012.
Aspektet
vedrørende spil og væddemål: Aftalt spil er ikke
nødvendigvis forbundet med sportsvæddemål. Ikke desto mindre er kombinationen
af uregulerede sportsvæddemål og aftalt spil en reel trussel mod
sportsbegivenheder, hovedsagelig fordi enkeltpersoner eller kriminelle netværk
anvender sportsvæddemål til at generere indtægter og/eller hvidvaskning af
penge. Spørgsmål vedrørende sportens integritet blev rejst i grønbogen om
onlinespil, en offentlig høring, som Kommissionen gennemførte i 2011. Der blev
modtaget ca. 250 svar fra forskellige interessenter, herunder
sportsorganisationer. Høringen blev suppleret af fem tematiske workshops i
2011, hvoraf en, der fandt sted den 10. maj 2011, især fokuserede på
onlinespil og sportens integritet (med særlig fokus på aftalt spil). Som
opfølgning af grønbogen vedtog Kommissionen den 23. oktober 2012
meddelelsen "Mod et samlet europæisk regelsæt for onlinespil"
(COM(2012) 596 final). At beskytte sportens integritet mod aftalt spil er et af
de prioriterede områder, der fremsættes i meddelelsen sammen med et forslag til
en handlingsplan, som omfatter Kommissionens deltagelse i Europarådets arbejde
om en eventuel konvention om bekæmpelse af manipulering af sportsresultater.
Korruptionsaspektet: Aftalt spil er en form for korruption og er som sådan omfattet af
medlemsstaternes strafferetslovgivning. Kommissionen er i færd med at
gennemføre korruptionsbekæmpelsespakken, som blev vedtaget i 2011 og fokuserer
på forbedret overvågning og evaluering af indsatsen mod korruption, bl.a. gennem
indførelse af en EU-rapport om bekæmpelse af korruption, gennem hvilken
Kommissionen regelmæssigt kan vurdere forskellige uløste problemer vedrørende
korruption og evnen til bekæmpelse af korruption i EU's medlemsstater.
Rapporten kunne potentielt dække eventuelle udestående spørgsmål vedrørende
korruption, herunder aftalt spil inden for sport. EU's rapport om bekæmpelse af
korruption, som ledsages af en analyse af hver medlemsstat og landespecifikke
henstillinger, vil blive offentliggjort af Kommissionen hvert andet år, første
gang i 2013. Sideløbende hermed overvejer Kommissionen for tiden, hvordan EU
vil kunne deltage i Europarådets Sammenslutning af Stater mod Korruption
(GRECO), der forventes at kunne bidrage til EU's bekæmpelse af korruption.
Europa-Parlamentet
kom ind på spørgsmålet om aftalt spil, navnlig aftalt spil i forbindelse med
væddemål, i sin rapport fra 2009 om sikkerhed ved online-spil (A6-0064/2009).
Parlamentet behandlede også dette spørgsmål mere indgående i sin rapport fra
2011 om onlinespil i det indre marked (A7-0342/2011), hvori den opstillede
spørgsmål vedrørende grænseoverskridende politisamarbejde og retligt
samarbejde, samarbejde mellem arrangører af sportskonkurrencer og spiludbydere,
etablering af nationale netværk og kontaktpunkter til at håndtere tilfælde af
aftalt spil og vedtagelse af en definition af aftalt spil på EU-plan. Endelig
blev aftalt spil også taget op i Europa-Parlamentets rapport fra 2012 om
sportens europæiske dimension (A7-0385/2011), hvor Parlamentet opfordrer
sportsforbundene til at arbejde tæt sammen med medlemsstaterne om at beskytte
sportens integritet.
Rådet lancerede
sit første initiativ til bekæmpelse af aftalt spil i forbindelse med EU's
arbejdsprogram for sport 2011-2014, som blev vedtaget i maj 2011, hvori
sportens integritet, herunder især kampen mod aftalt spil, blev fastlagt som et
prioriteret område i perioden 2011-2014. Desuden vedtog Rådet i november 2011
konklusioner om bekæmpelse af aftalt spil, hvori medlemsstaterne og
interessenterne blev opfordret til at tilskynde til udarbejdelse af
undervisningsprogrammer og sikre et tæt samarbejde mellem alle berørte parter.
Rådets Sportsgruppe drøfter i øjeblikket teksten til et udkast til Rådets
konklusioner om indførelse af en strategi til bekæmpelse af manipulation af
sportsresultater, der forventes vedtaget i november 2012.
De to EU-agenturer med ansvar for
grænseoverskridende retligt samarbejde og politisamarbejde, EUROPOL og EUROJUST,
er også aktivt involveret i bekæmpelsen af aftalt spil. Mens samarbejdet mellem
retshåndhævende myndigheder på EU-plan på sportsområdet traditionelt har været
koncentreret om spørgsmålet om tilskuervold, er aftalt spil i de seneste to år
blevet et nyt område for det grænseoverskridende samarbejde. På nuværende tidspunkt
verserer to sager, og der er oprettet et fælles efterforskningshold med fire
EU-lande (HU, DE, FI, AT), som tager sig af disse. Den begrundelse, der blev
givet af EUROPOL og EUROJUST for deres medvirken i sager om aftalt spil er, at
aftalt spil ofte indebærer alvorlig organiseret kriminalitet.
Alle disse faktorer peger i én retning:
Bekæmpelsen af aftalt spil har opnået status som prioriteret område i
forskellige politikområder (sportspolitik, overvågning af spillemarkeder,
bekæmpelse af korruption) på EU-plan, og offentlighedens opmærksomhed forventes
at stige efter de seneste tilfælde af korruption på forskellige niveauer inden
for sportsverdenen.
Da den påtænkte konvention ikke sigter mod at
harmonisere de underskrivende landes strafferetlige bestemmelser eller på at
opnå harmonisering på andre områder, som f.eks. love om spil og væddemål, og
fordi EU i henhold til artikel 6 i TEUF kun har kompetence til at gennemføre
tiltag for at understøtte, koordinere eller supplere medlemsstaternes
foranstaltninger på sportsområdet, foreslås det, at EU deltager i de kommende
forhandlinger sammen med medlemsstaterne. Den foreslåede deltagelse i
forhandlingerne har ingen indvirkning på EU-budgettet.
Kommissionen henstiller derfor til Rådet
–
at det vedtager vedlagte afgørelse om deltagelse af
Europa-Kommissionen på vegne af EU i forhandlingerne om en international
konvention fra Europarådet om bekæmpelse af manipulation af sportsresultater
–
at det udsteder de forhandlingsdirektiver, der er
knyttet som bilag til den pågældende afgørelse
–
at det udpeger et særligt udvalg, som
forhandlingerne skal føres i samråd med.
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om bemyndigelse af Europa-Kommissionen til at
deltage på EU's vegne i forhandlingerne om en international konvention fra
Europarådet om bekæmpelse af manipulation af sportsresultater
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning
til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk.
3 og 4,
under henvisning
til henstilling fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende
betragtninger:
Der bør indledes
forhandlinger om udarbejdelse af en international konvention fra Europarådet om
bekæmpelse af manipulation af sportsresultater.
Unionen bør
deltage i disse forhandlinger —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Kommissionen
bemyndiges hermed til på vegne af Den Europæiske Union at forhandle en
international konvention fra Europarådet om bekæmpelse af manipulation af
sportsresultater.
Artikel 2
Forhandlingsdirektiverne
er anført i bilaget.
Artikel 3
Forhandlingerne
føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Kommissionen.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne

                                                                       Formand
BILAG
Forhandlingsdirektiver
vedrørende en international konvention fra Europarådet om bekæmpelse af
manipulation af sportsresultater
Formålet med den
kommende konvention er at oprette en international retlig ramme for
forebyggelse og bekæmpelse af manipulation af sportsresultater, navnlig aftalt
spil; konventionens mål bør være at øge det internationale samarbejde på dette
område og oprette en overvågningsmekanisme for at sikre en effektiv opfølgning
af konventionens bestemmelser.
Den Europæiske
Union vil deltage i disse møder for at sikre sammenhæng mellem den foreslåede
konvention og EU-lovgivningen, navnlig med hensyn til frihederne i det indre
marked (fri udveksling af tjenesteydelser og fri etableringsret) og det retlige
samarbejde i strafferetlige anliggender.
Den Europæiske
Union vil også deltage i forhandlingerne med det mål at sikre, at
bestemmelserne i den fremtidige konvention er i overensstemmelse med EU's
politikker inden for sport, onlinespil og bekæmpelse af korruption.
Referencedokumenterne for disse politikker er bl.a. følgende:
·
Kommissionens meddelelse "Udvikling af
sportens europæiske dimension" (KOM (2011) 12 endelig).
·
Grønbog om onlinespil i det indre marked (KOM(2011)
128 endelig).
·
Kommissionens meddelelse om bekæmpelse af
korruption i EU (KOM(2011) 308 endelig).
·
Kommissionens meddelelse "Mod et samlet
europæisk regelsæt for onlinespil", (COM(2012) 596).
·
Rådets konklusioner om bekæmpelse af aftalt spil
(16819/11).


				|

		52014PC0651

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om ændring af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker /* COM/2014/0651 final */

			   	BEGRUNDELSE
1.           BAGGRUND FOR FORSLAGET
Den Europæiske Union og de fleste af
EU-medlemsstaterne er parter i UNECE-konventionen om grænseoverskridende
virkninger af industriulykker (i det følgende benævnt
"konventionen"). Konventionen indeholder bestemmelser om
forebyggelse, beredskab og indsats i forbindelse med industriulykker på steder,
hvor der finder farlige aktiviteter sted, som kan have grænseoverskridende
virkninger.
Seveso II-direktivet er det juridiske
instrument til opfyldelse af Den Europæiske Unions forpligtelser i medfør af
konventionen. Bilag I til konventionen og bilag I til Seveso II-direktivet
indeholder kategorier af stoffer og individuelle farlige stoffer, der tjener
til at definere farlige aktiviteter og virksomheder. I juni 2015 erstattes
Seveso II-direktivet af Seveso III-direktivet, hvilket bl.a. medfører ændringer
af bilag I.
2.           RESULTAT AF HØRINGER AF
INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER
På sit 7. møde, der blev afholdt i 2012,
bemyndigede partskonferencen til UNECE-konventionen om grænseoverskridende
virkninger af industriulykker konventionens arbejdsgruppe vedrørende udvikling
til at evaluere en liste over mulige ændringer på visse områder foreslået af
partskonferencen. På sit 4. møde i april 2014 konkluderede arbejdsgruppen, at
fire områder vil have gavn af ændringer:
1)         Revision og tilføjelse af
definitioner (artikel 1): Arbejdsgruppen anbefalede at ændre visse definitioner
for at sikre overensstemmelse med andre UNECE-konventioner (Århuskonventionen
og konventionen om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af
landegrænserne, også kaldet Espoo-konventionen) samt tilpasning af
definitionerne til internationalt anerkendte fremskridt, forbedret klarhed og
juridisk sikkerhed og for at forbedre konventionens interne sammenhæng.
2)         Styrkelse af offentlighedens
deltagelse (artikel 9): Arbejdsgruppen anbefalede at ændre artikel 9 for at
opnå overensstemmelse med andre UNECE-konventioner.
3)         Mødefrekvens (artikel 18): I
henhold til konventionen bør der afholdes årlige partskonferencer. I praksis
finder disse imidlertid kun sted hvert andet år. Arbejdsgruppen foreslog at
ændre artikel 18 for at bringe den i overensstemmelse med gældende praksis.
4)         Hvorledes ændringer finder
anvendelse på nye parter (artikel 29): Arbejdsgruppen anbefalede at indsætte et
nyt stykke i artikel 29, som fastsætter, at stater, der tiltræder konventionen
efter, at en ændring er trådt i kraft, også automatisk tiltræder ændringen.
Dette vil forbedre klarheden og sikre nye parters retssikkerhed.
Ingen af disse punkter, der åbnes med henblik
på mulige ændringer, vil føre til ændringer af konventionen, som vil få
miljømæssige eller socioøkonomiske konsekvenser i EU. Nogle af ændringerne vil
tværtimod nærmere have en positiv virkning, eftersom de vil resultere i højere
standarder i tredjelande, der er parter i konventionen, hvorved der skabes mere
lige vilkår mellem virksomheder inden for og virksomheder uden for EU, og
reducere risikoen for ulykker med grænseoverskridende virkninger i EU.
Hvad angår alle andre tekniske områder
foreslået af partskonferencen, fandt arbejdsgruppen, at det vil være
tilstrækkeligt at yde vejledning på området, og at det derfor ikke er påkrævet
at foretage ændringer.
Et andet spørgsmål under overvejelse vedrører
den mulige tiltrædelse af konventionen, for så vidt angår FN-medlemsstater, der
ikke er medlem af UNECE. I den forbindelse bør der tages hensyn til relaterede
drøftelser, der finder sted sideløbende, og som er planlagt til den 71. samling
i FN's Generalforsamling i september 2016.
3.           JURIDISKE ASPEKTER AF
FORSLAGET
Det er ikke sandsynligt, at nogen af de mulige
ændringer vil få indvirkning på eksisterende EU-lovgivning, eftersom disse
områder enten allerede er omfattet af strengere bestemmelser i EU-retten eller
vedrører konventionens interne organisation.
4.           VIRKNINGER FOR BUDGETTET
Blandt de mulige ændringer er det kun
spørgsmålet om tiltrædelse, for så vidt angår FN-medlemsstater, der ikke er
medlem af UNECE, der sandsynligvis vil få virkninger for budgettet. Mulige
tiltrædelseskandidater vil blive støtteberettigede lande, hvilket vil lægge
pres på konventionens budget. Den finansielle mekanisme under konventionen
bygger imidlertid på frivillige bidrag. Det står således parterne frit for selv
at fastsætte niveauet for deres bidrag. På den anden side vil en fuldt åben
konvention kunne søge om yderligere finansiering fra andre kilder såsom Den
Globale Miljøfacilitet. Selvom de samlede virkninger for budgettet
sandsynligvis bliver begrænsede, vil de imidlertid også være en afgørende
faktor i forhandlingerne.
I lyset af ovenstående bør der gives
bemyndigelse til at indlede forhandlinger om ændring af konventionen om
grænseoverskridende virkninger af industriulykker.
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om bemyndigelse til at indlede forhandlinger
om ændring af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,
under henvisning til forslag fra
Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)        Unionen er part i konventionen om grænseoverskridende
virkninger af industriulykker (i det følgende benævnt
"konventionen").
(2)        På den 7. partskonference, der blev afholdt i 2012, anmodede
parterne arbejdsgruppen vedrørende udvikling om at evaluere behovet for
ændringer på visse områder.
(3)        På sit 4. møde i april 2014 konkluderede arbejdsgruppen
vedrørende udvikling, at hovedparten af punkterne ville kunne løses ved hjælp
af vejledning, men identificerede også fire områder, hvor en ændring af
konventionen ville forbedre konventionen. Disse områder omhandler definitioner,
offentlighedens deltagelse, mødefrekvens, og hvorledes ændringer finder
anvendelse på nye parter.
(4)        Arbejdsgruppen vedrørende udvikling konkluderede, at der er
behov for yderligere oplysninger og drøftelser med henblik på evaluering af den
mulige tiltrædelse af konventionen, for så vidt angår FN-medlemsstater, der
ikke er medlem af UNECE.
(5)        Set i lyset af de strengere bestemmelser vedrørende de
omhandlede områder, der er fastsat i direktiv 2012/18/EF, forventes
forhandlingerne ikke at have indvirkning på eksisterende EU-lovgivning.
(6)        Unionen bør deltage i forhandlingerne om mulige ændringer af
konventionen —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Kommissionen bemyndiges herved til på Unionens
vegne, for så vidt angår spørgsmål, der henhører under Unionens kompetence, at
forhandle mulige ændringer til konventionen om grænseoverskridende virkninger
af industriulykker.
Artikel 2
Forhandlingsdirektiverne
er anført i bilaget.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
BILAG
Tillæg
til Forslag til
Rådets afgørelse
om bemyndigelse til at indlede
forhandlinger om ændring af konventionen om grænseoverskridende virkninger af
industriulykker
Forhandlingsdirektiver
med henblik på ændring af konventionen om grænseoverskridende virkninger af
industriulykker
(1)
Enhver ændring, der nås til enighed om, skal være i
overensstemmelse med foranstaltningerne i direktiv 2012/18/EU og anden relevant
lovgivning.
(2)
Enhver ændring, der nås til enighed om, vedrørende
de omhandlede områder, skal indgå som en del af én enkelt pakke.
(3)
Kommissionen sikrer, at konventionen indeholder
bestemmelser, der gør det muligt for Unionen at blive part heri.
(4)
Kommissionen sikrer, at den kun tilslutter sig en
ændring, hvis den samtidig foreslås vedtaget.
(5)
Kommissionen rapporterer til det rådgivende udvalg,
som Rådet har udpeget, om resultatet af forhandlingerne og, såfremt det er
relevant, om eventuelle problemer, der måtte opstå under forhandlingerne.