title: Rådets henstilling (EU) 2022/108 af 25. januar 2022 om ændring af henstilling (EU) 2020/1632 for så vidt angår en koordineret tilgang til at gøre det lettere at rejse sikkert inden for Schengenområdet under covid-19-pandemien (EØS-relevant tekst)

text:
               27.1.2022

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 18/124

      RÅDETS HENSTILLING (EU) 2022/108
      af 25. januar 2022
      om ændring af henstilling (EU) 2020/1632 for så vidt angår en koordineret tilgang til at gøre det lettere at rejse sikkert inden for Schengenområdet under covid-19-pandemien
      (EØS-relevant tekst)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra c) og e), og artikel 292, første og andet punktum,
      som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  I overensstemmelse med artikel 67 i TEUF udgør Unionen et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor det sikres, at der ikke foretages personkontrol ved de indre grænser. I henhold til Schengenreglerne kan de indre grænser passeres overalt, uden at der gennemføres personkontrol, uanset personernes nationalitet. Dette omfatter tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold i EU og tredjelandsstatsborgere, der er indrejst lovligt på en medlemsstats område, og som i en periode på op til 90 dage inden for 180 dage frit kan færdes inden for alle andre medlemsstaters område.

                  (2)

                  Den 30. januar 2020 erklærede generaldirektøren for Verdenssundhedsorganisationen (WHO) det globale udbrud af det nye covid-19-virus, som forårsager coronavirussygdom 2019 (covid-19), for en folkesundhedsmæssig krisesituation af international betydning. Den 11. marts 2020 vurderede WHO, at covid-19 kan karakteriseres som en pandemi.

                  (3)

                  For at begrænse spredningen af sars-CoV-2-virusset har medlemsstaterne truffet forskellige foranstaltninger, hvoraf nogle har haft indvirkning på retten til at opholde sig og færdes frit inden for medlemsstaternes område, herunder for tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold eller bopæl på en medlemsstats område, såsom indrejserestriktioner eller krav om karantæne for personer, der rejser på tværs af grænserne. Disse foranstaltninger har haft skadelige og uforholdsmæssigt store konsekvenser som følge af personkontrollen, uanset personernes nationalitet, når disse passerer de indre grænser i Schengenområdet.

                  (4)

                  På forslag af Kommissionen vedtog Rådet den 13. oktober 2020 henstilling (EU) 2020/1475 om en koordineret tilgang til restriktioner for den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien (1). I denne henstilling fastsættes almindelige principper og fælles kriterier, herunder fælles tærskler, når der overvejes restriktioner for den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien. Der fastlægges også en fælles ramme for mulige tiltag over for rejsende fra højrisikoområder. Det henstilles heri til medlemsstaterne at koordinere og kommunikere til offentligheden, når der indføres restriktive foranstaltninger.

                  (5)

                  Ifølge Rådets henstilling (EU) 2020/1632 (2) skal de almindelige principper, fælles kriterier, fælles tærskelværdier og den fælles ramme for foranstaltninger, herunder henstillinger om koordinering og kommunikation som fastsat i henstilling (EU) 2020/1475, også finde anvendelse på rejser inden for området uden kontrol ved de indre grænser.

                  (6)

                  For at tage hensyn til udviklingen i covid-19-pandemien siden vedtagelsen af henstilling (EU) 2020/1475 har Rådet på grundlag af et forslag fra Kommissionen erstattet denne henstilling med henstilling (EU) 2022/108.

                  (7)

                  For at sikre, at de fælles kriterier og tærskelværdier og den fælles ramme for foranstaltninger, som medlemsstaterne anvender for at gøre det lettere at rejse sikkert inden for området uden kontrol ved de indre grænser under covid-19-pandemien, fortsat er ajourførte og fuldt ud i overensstemmelse med den fælles tilgang med henblik på at lette den frie bevægelighed som fastsat i henstilling (EU) 2022/108, bør henvisningen i Rådets henstilling (EU) 2020/1632 til henstilling (EU) 2020/1475 erstattes af en henvisning til henstilling (EU) 2022/108.

                  (8)

                  I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne henstilling, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne henstilling til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne henstilling, jf. artikel 4 i nævnte protokol.

                  (9)

                  Denne henstilling udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF; Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne henstilling, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

                  (10)

                  For så vidt angår Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien udgør denne henstilling en udvikling af Schengenreglerne, jf. henholdsvis artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003, artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 og artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011.

                  (11)

                  For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra C, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (3).

                  (12)

                  For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra C, i afgørelse 1999/437/EF (4) sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (5).

                  (13)

                  For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra C, i afgørelse 1999/437/EF (6) sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (7),

            HENSTILLER:
      I henstilling (EU) 2020/1632 foretages følgende ændringer:

         I hele henstillingen erstattes »Rådets henstilling (EU) 2020/1475« af »Rådets henstilling (EU) 2022/108«.
         Udfærdiget i Bruxelles, den 25. januar 2022.

               På Rådets vegne

            C. BEAUNE

               Formand

         (1)  Rådets henstilling (EU) 2020/1475 af 13. oktober 2020 om en koordineret tilgang til restriktioner for den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien (EUT L 337 af 14.10.2020, s. 3).

         (2)  Rådets henstilling (EU) 2020/1632 af 30. oktober 2020 om en koordineret tilgang til restriktioner for den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien i Schengenområdet (EUT L 366 af 4.11.2020, s. 25).

         (3)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

         (4)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

         (5)  Rådets afgørelse 2008/146/EF af 28. januar 2008 om indgåelse, på Det Europæiske Fællesskabs vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1).

         (6)  EUT L 160 af 18.6.2011, s. 21.

         (7)  Rådets afgørelse 2011/350/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser (EUT L 160 af 18.6.2011, s. 19).


               8.2.2022

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 67/150

      P9_TA(2021)0278
      75. og 76. samling i FN's Generalforsamling
      Europa-Parlamentets henstilling af 9. juni 2021 til Rådet om den 75. og 76. samling i FN's Generalforsamling (2020/2128(INI))
      (2022/C 67/20)

         Europa-Parlamentet,

                  —

                  der henviser til De Forenede Nationers pagt (FN-pagten),

                  —

                  der henviser til traktaten om Den Europæiske Union (TEU), særlig artikel 21, 34 og 36,

                  —

                  der henviser til verdenserklæringen om menneskerettigheder, særlig præamblen og artikel 18, og til FN's menneskerettighedskonventioner og de valgfrie protokoller hertil,

                  —

                  der henviser til sin henstilling af 5. juli 2018 til Rådet om den 73. samling i De Forenede Nationers Generalforsamling (1),

                  —

                  der henviser til FN's Generalforsamlings resolution, der blev vedtaget den 3. maj 2011, om Den Europæiske Unions deltagelse i De Forenede Nationers arbejde, som giver EU ret til komme med indlæg på FN's Generalforsamling og til at forelægge mundtlige forslag og ændringsforslag, der kan sættes til afstemning efter anmodning fra en medlemsstat, samt til at gøre brug af retten til at svare,

                  —

                  der henviser til Rådets konklusioner af 17. juni 2019 om EU-tiltag til styrkelse af regelbaseret multilateralisme,

                  —

                  der henviser til Rådets konklusioner af 13. juli 2020 om EU's prioriteter i De Forenede Nationer og den 75. samling i FN's Generalforsamling (september 2020-september 2021),

                  —

                  der henviser til den tale, som blev holdt af formanden for Det Europæiske Råd, Charles Michel, den 25. september 2020 på FN's Generalforsamling om »en stærkere og mere uafhængig Europæisk Union som drivkraft for en mere retfærdig verden«,

                  —

                  der henviser til den artikel, som blev offentliggjort den 22. september 2020 af næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, med titlen »EU står sammen med FN«,

                  —

                  der henviser til den erklæring om markeringen af FN's 75-års jubilæum, som blev vedtaget af FN's Generalforsamling den 16. september 2020,

                  —

                  der henviser til den globale strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik fra juni 2016,

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 15. januar 2020 om gennemførelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — årsberetning (2),

                  —

                  der henviser til De Forenede Nationers 2030-dagsorden for bæredygtig udvikling og til verdensmålene for bæredygtig udvikling,

                  —

                  der henviser til den fjerde verdenskonference om kvinder, som fandt sted i Beijing i september 1995, erklæringen og handlingsprogrammet om styrkelse af kvinders rettigheder og muligheder vedtaget i Beijing og de efterfølgende slutdokumenter fra FN's særlige samlinger Beijing + 5, + 10, + 15 og + 20 om yderligere tiltag og initiativer til gennemførelse af Beijing-erklæringen og -handlingsprogrammet, som blev vedtaget henholdsvis den 9. juni 2000, den 11. marts 2005, den 2. marts 2010 og den 9. marts 2015,

                  —

                  der henviser til den resolution om den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration, som blev godkendt af FN's Generalforsamling den 19. december 2018,

                  —

                  der henviser til Romstatutten for den Internationale Straffedomstol af 17. juli 1998,

                  —

                  der henviser til 20-årsdagen for FN's Sikkerhedsråds resolution 1325 (2000) af 31. oktober 2000 om kvinders vigtige rolle i forebyggelse og løsning af konflikter, fredsforhandlinger, fredsopbygning, fredsbevarelse, humanitær indsats og genopbygning efter konflikter,

                  —

                  der henviser til EU's handlingsplan om kvinder, fred og sikkerhed (WPS) for 2019-2024 og understreger betydningen af en fuldstændig gennemførelse af dagsordenen for kvinder, fred og sikkerhed som et tværgående spørgsmål i alle spørgsmål om fred og sikkerhed,

                  —

                  der henviser til rapporterne fra FN's uafhængige ekspert om beskyttelse mod vold og forskelsbehandling på grund af seksuel orientering og kønsidentitet,

                  —

                  der henviser til FN's Sikkerhedsråds resolution 2532 (2020) om indstilling af fjendtligheder i forbindelse med coronaviruspandemien (covid-19) og støtte til FN's generalsekretær, António Guterres', appel om en global våbenhvile,

                  —

                  der henviser til FN's globale terrorbekæmpelsesstrategi, som blev vedtaget af generalforsamlingen i september 2006, og som snart vil blive ajourført for syvende gang,

                  —

                  der henviser til traktaten om international handel med konventionelle våben (ATT),

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 12. september 2018 om autonome våbensystemer (3),

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 7. juni 2016 om fredsstøttende operationer — EU's samarbejde med FN og Den Afrikanske Union (4),

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 118,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Udenrigsudvalget (A9-0173/2021),

                  A.

                  der henviser til, at FN i år fejrer sit 75-års jubilæum; der henviser til, at FN har vist sig at være et afgørende universelt forum for international konsensus, som bygger på fred og sikkerhed, bæredygtig udvikling og respekt for menneskerettighederne og folkeretten; der henviser til, at det også er en vigtig kilde til støtte for skrøbelige stater og sårbare samfund i forbindelse med statsopbygning og konfliktløsning; der henviser til, at de voksende politiske spændinger forstyrrer FN's dagsorden; der henviser til, at FN's resultater og uundværlige rolle ofte overses i nogle landes forsøg på at fremme ensidige beslutninger; der henviser til, at det er vigtigt for EU og dets medlemsstater at sikre, at FN forbliver et effektivt og virkningsfuldt forum til gavn for det internationale samfund, og at det fortsat kan leve op til nuværende og fremtidige globale udfordringer, hvilket kun kan opnås ved gennemførelse af FN's Generalforsamlings og FN's Sikkerhedsråds resolutioner og multilaterale løsninger; der henviser til, at FN's tre søjler er i) fred og sikkerhed, ii) udvikling og menneskerettigheder og iii) retsstatsprincippet, og at de er uadskillelige og gensidigt forstærkende; der henviser til, at demokrati, menneskerettigheder og retsstatsprincippet i stigende grad er truet i mange af verdens regioner, og at civilsamfundet får mindre og mindre råderum i mange FN-medlemsstater; der henviser til, at menneskerettighedsforkæmpere i stigende grad udsættes for trusler mod deres legitime arbejde på globalt plan, i en kontekst hvor covid-19-restriktioner og -nedlukninger har reduceret rapporteringen om og overvågningen af menneskerettighedskrænkelser; der henviser til, at stater har et ansvar for at træffe foranstaltninger til at sikre, at alle personer, lokalsamfund og befolkningsgrupper har ret til i fuldt omfang at nyde godt af deres menneskerettigheder i overensstemmelse med FN's grundlæggende mål og vejledende principper, som er nedfældet i FN-pagten fra 1945 og FN's verdenserklæring om menneskerettigheder; der henviser til, at beskyttelse og fremme af fred og sikkerhed, bæredygtig udvikling og respekt for menneskerettighederne er blandt FN's centrale principper; der henviser til, at nylige FN-rapporter har påpeget, at adskillige FN-medlemsstater systematisk krænker og undergraver menneskerettighederne; der henviser til, at FN's oprindelige formål — at opretholde fred — er blevet udfordret af vedvarende komplekse kriser;

                  B.

                  der henviser til, at covid-19-pandemien har vist, at der er et presserende behov for en robust kapacitetsopbygning i hele det internationale samfund, og at der er behov for en tæt multilateral dialog og et tæt multilateralt samarbejde, navnlig for så vidt angår adgangen til offentlige goder; der henviser til, at Verdenssundhedsorganisationens (WHO's) rolle, ekspertise og integritet, navnlig nu, er af afgørende betydning for den globale koordinering og indsatsen for at bekæmpe covid-19-pandemien; der henviser til, at WHO yderligere skal fremme sin kapacitet til at håndtere den nuværende pandemi og fremtidige pandemirisici; der henviser til, at 2030-dagsordenen og verdensmålene for bæredygtig udvikling udgør en central køreplan for genopretning og handling, som allerede er valideret af det internationale samfund; der henviser til, at covid-19 sandsynligvis vil fremskynde de negative tendenser — herunder truslerne mod demokratiet, retsstatsprincippet og menneskerettighederne, især kvinders og børns rettigheder, og ligestillingen mellem kønnene — medmindre der træffes hurtige, væsentlige og betydelige politiske foranstaltninger på globalt plan; der henviser til, at parlamentarisk kontrol med regeringsbeslutninger er vigtig, også med henblik på at sikre streng respekt for borgernes grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder; der henviser til, at samarbejdet mellem EU og FN er afgørende for at bekæmpe disse tendenser; der henviser til, at pandemien har understreget det forhold, at fremme af universel sundhed ikke blot er en moralsk nødvendighed, men også en forudsætning for økonomisk og social velfærd og udvikling samt for styrkelse af alle mennesker, navnlig de mest sårbare; der henviser til, at pandemien også har understreget vigtigheden af at investere mere og bedre i at imødekomme kritiske sundhedsbehov på globalt plan;

                  C.

                  der henviser til, at WHO som FN's udøvende myndighed, der koordinerer sundhedstiltag inden for FN-systemet, yder lederskab inden for globale sundhedsanliggender; der henviser til, at de seks centrale punkter i WHO's dagsorden for sundhed og udvikling for det 21. århundrede omfatter god udnyttelse af forskning, information og evidens og styrkelse af alliancer gennem støtte og samarbejde mellem partnere, herunder organer under FN og andre internationale organisationer, donorer, civilsamfundsorganisationer og den private sektor;

                  D.

                  der henviser til, at FN udgør et vigtigt forum for inkluderende dialog mellem statslige debitorer, kreditorer og andre interessenter;

                  E.

                  der henviser til, at FN's generalsekretær har udvist fremragende lederskab ved at gå videre med reformen af FN; der henviser til, at der er behov for yderligere modige tiltag og politisk beslutsomhed for at løse centrale udestående spørgsmål, navnlig reformen af FN's Sikkerhedsråds struktur; der henviser til, at EU og dets medlemsstater som FN's største finansielle bidragydere set under ét har vist et vigtigt engagement i effektiv multilateralisme gennem deres politiske, symbolske og finansielle støtte til FN med de primære formål at udrydde fattigdom, fremme langsigtet fred og stabilitet, forsvare menneskerettighederne, bekæmpe menneskehandel og yde humanitær bistand til befolkninger, lande og regioner, der står over for alle former for kriser, hvad enten de er naturlige eller menneskeskabte; der henviser til, at problemet med tilstrækkelig finansiering til FN-systemet stadig udgør en udfordring; der henviser til, at EU bør opfordre FN til at gøre mere i sine bestræbelser på at gennemføre reformer, der vil inddrage flere kvinder, unge og personer med handicap i dets personale og ledelse og øge bevidstheden om intersektionalitet i FN-strukturerne;

                  1.

                  henstiller til Rådet:

                              a)

                              at det viderefører sin vigtige resultatliste med støtte til reel multilateralisme, effektive og gennemsigtige multilaterale organisationer og især til FN, som er et uundværligt forum for multilaterale løsninger på globale udfordringer og for politisk outreach, politisk dialog og konsensusopbygning i hele det internationale samfund; Parlamentet bifalder Rådets konklusioner af 13. juli 2020 om EU's prioriteter i FN og på den 75. samling i FN's Generalforsamling, der betragtes som et effektivt forum til fremme af universelle værdier, som også er EU's kerneværdier; bekræfter på ny, at EU og dets medlemsstater deler værdierne og principperne i FN-pagten og spiller en afgørende rolle med hensyn til at fremme disse principper og FN's mål i EU's optræden udadtil; er af den opfattelse, at EU har brug for globale og regionale partnere for at kunne nå sine udenrigspolitiske mål, navnlig med hensyn til fred og sikkerhed, bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet, regionale konflikter og imødegåelse af fejlslagne stater og spredning af masseødelæggelsesvåben; mener, at EU bør styrke sine outreach-aktiviteter for at udvikle bredere partnerskaber til støtte for reel multilateralisme og bør overveje at medtage fokuserede drøftelser om reel multilateralisme i alle strukturerede dialoger med sine partnere; bemærker endvidere, at Unionen bygger på værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, som fastsat i artikel 2 i TEU, og at fremme af disse værdier udadtil, fremme af demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes universalitet og udelelighed bør være kernen i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i overensstemmelse med artikel 21 i TEU og Unionens strategiske interesser, og at dette også bør afspejles på en effektiv og sammenhængende måde inden for alle områder af Unionens forbindelser med ikke-EU-lande og -institutioner og i de mål, som EU forfølger inden for FN-systemet, navnlig hvad angår gennemførelsen af folkeretten; mener derfor, at Rådet bør støtte alle aktiviteter med henblik på at holde menneskerettighedsspørgsmål øverst på FN's dagsorden i lyset af bestræbelserne på at undergrave verdenserklæringen om menneskerettigheder og andre relevante FN-bestemmelser ved at underordne individers menneskerettigheder hele samfunds påståede ve og vel; støtter konkrete tiltag i denne henseende for at styrke FN-strukturen

                              b)

                              at indtage det standpunkt, at EU i en multipolær kontekst, hvor visse lande fremmer selektiv multilateralisme i stedet for reel multilateralisme forankret i universelle værdier, skal bestræbe sig på yderligere at fremme et ubetinget engagement fra FN-medlemmernes side i universelle værdier, et regelbaseret system og menneskerettighedernes forrang på alle politikområder; Parlamentet opfordrer til fremme af integration af sådanne værdier og rettigheder i alle FN's politik- og programmeringsområder i tæt samarbejde med ligesindede lande med henblik på at fremme politisk dialog og politiske løsninger, gennemførelse og integrationskapacitet, idet der huskes på, at FN er en mellemstatslig organisation, hvilket kræver høring og deltagelse af dens medlemsstater; opfordrer Rådet til at gribe muligheden med den nuværende amerikanske regering og fortsætte med at række ud til USA vedrørende politiske spørgsmål og politikanliggender af fælles interesse og til at opretholde en dialog- og partnerskabskapacitet med henblik på at genopbygge og bevare potentialet i det transatlantiske partnerskab og samarbejde i FN-systemet for fremtiden; bifalder i denne forbindelse »det globale topmøde om demokrati med henblik på at forny ånden i og det fælles mål for nationerne i den frie verden«, som USA's præsident, Joe Biden, har foreslået, og anmoder Rådet om at deltage i tilrettelæggelsen af dette topmøde for at samle verdens demokratier med henblik på at styrke demokratiske institutioner og fremme retsstatsprincippet og menneskerettighederne; opfordrer Rådet til ligeledes at fortsætte de gode resultater med tæt dialog og samarbejde med Det Forenede Kongerige som permanent medlem af FN's Sikkerhedsråd

                              c)

                              at fortsætte sine bestræbelser på at gøre det muligt for EU og dets medlemsstater at tale med én stemme i FN og andre multilaterale fora og gøre EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik mere effektiv og proaktiv ved at anvende reglen om beslutningstagning med kvalificeret flertal i Rådet med henblik på at styrke samarbejdet om spørgsmål af central strategisk interesse for EU eller afspejle EU's grundlæggende værdier, da dette er den eneste måde, hvorpå Unionen kan spille en ledende rolle på den internationale scene og udnytte sin indflydelse til at skabe positive forandringer og bedre svar på globale udfordringer, med særlig henvisning til FN's Sikkerhedsråd (UNSC) og til de gode resultater med samarbejde med faste og roterende medlemmer af FN's Sikkerhedsråd, som er EU-medlemsstater, med FN's Generalforsamling (UNGA) og med Menneskerettighedsrådet (HRC); Parlamentet roser den fremragende rolle, som EU-Udenrigstjenesten og dens delegationer såvel som EU-medlemsstaternes delegationer spiller med hensyn til at fremme en sådan dialog og et sådant samarbejde; er af den opfattelse, at EU for at værne om sine mål og interesser bør søge at nå frem til fælles holdninger til emner, der skal behandles i Sikkerhedsrådet, gennem koordinering i Rådet og mellem EU-institutionerne i overensstemmelse med artikel 34 i TEU, således at EU's sammenhængskraft og troværdighed på FN-plan forbedres; minder om, at EU er repræsenteret i FN af mange forskellige aktører

                              d)

                              yderligere at styrke samarbejdet mellem EU og FN om at udtænke instrumenter til imødegåelse af det tilbagevendende problem med vold i forbindelse med valg, bl.a. ved at bygge videre på erfaringerne fra Europa-Parlamentets valgobservationsmissioner

                              e)

                              at minde om, at forsinkelser i betalingen af de fastsatte bidrag fra flere medlemsstater har yderst negative konsekvenser for FN's arbejde og derfor er uacceptable

                              f)

                              at støtte alle bestræbelser på at sætte våbenkontrol- og nedrustningsdagsordenen tilbage på den internationale dagsorden og tilskynder til, at overførsler af konventionelle våben mellem FN's medlemsstater fuldt ud overholder kriterierne i våbenhandelstraktaten (ATT); at overbevise FN's Sikkerhedsråd om at vedtage en bindende retlig ramme for at forbyde eksport og salg af våben og cyberovervågningsteknologier, der har til formål at begå krigsforbrydelser og/eller undertrykke intern dissens, som det fremgår af EU's adfærdskodeks for våbeneksport; at gentage, at reel multilateralisme og en regelbaseret international orden er en forudsætning for at fremme nedrustning og modvirke spredningen af masseødelæggelsesvåben; på ny at bekræfte EU's og dets medlemsstaters fulde støtte til eksisterende internationale traktater, bl.a. traktaten om ikke-spredning af kernevåben (NPT), traktaten om et altomfattende forbud mod atomprøvesprængninger (CTBT), konventionen om forbud mod kemiske våben (CWC), konventionen om forbud mod biologiske våben og toksinvåben (BTWC), ATT, konventionerne om klyngeammunition og personelminer, og fremme bestræbelserne på at udarbejde en politisk erklæring om eksplosive våben i befolkede områder samt en klar definition af autonome våben; Parlamentet tilskynder NF/HR, medlemsstaterne og Rådet til at arbejde hen imod indledningen af internationale forhandlinger om et juridisk bindende instrument, der forbyder dødbringende autonome våbensystemer uden meningsfuld menneskelig kontrol; henstiller til Rådet indtrængende at opfordre de store atommagter til at standse deres udtræden af våbenkontrolordningen og opnå fremskridt i forhandlingerne om kontrol med atomvåben; henstiller til Rådet at opfordre USA og Rusland til at begynde at opbygge gensidig tillid og tryghed med henblik på at genoptage dialogen om, hvordan der kan opbygges et nyt våbenkontrolforhold; er af den opfattelse, at EU bør støtte arbejdet i FN's Nedrustningskommissions arbejdsgruppe om det ydre rum for så vidt angår den praktiske gennemførelse af gennemsigtighedsfremmende og tillidsskabende foranstaltninger i forbindelse med aktiviteter i det ydre rum; mener, at FN's Sikkerhedsråd bør skabe en værdifuld mulighed for at fastlægge fælles standarder for og advarsler om nye militære teknologier, såsom kunstig intelligens, våben i det ydre rum, bioteknologier og hypersoniske teknologier; mener, at EU bør støtte og aktivt bidrage til FN's generalsekretærs opfordring til en global våbenhvile, herunder gennem effektive foranstaltninger mod ulovlig våbenhandel og forøgelse af gennemsigtigheden og ansvarligheden i forbindelse med medlemsstaternes våbeneksport

                              g)

                              at anerkende det potentiale, der ligger i direkte regional deltagelse i FN, ved at støtte muligheden for, at andre organisationer, såsom Den Afrikanske Union (AU), kan anmode om en særlig styrket observatørstatus; at anerkende og udnytte EU's potentiale til som den mest avancerede regionale organisation at spille en ledende rolle i at genoplive og styrke FN-systemet gennem multilateralisme på flere niveauer

                              h)

                              fortsat at yde værdifuld støtte til FN's generalsekretær i hans bestræbelser på at fremme reformprogrammet i FN for at styrke FN's kapacitet til at befordre bæredygtig udvikling, fremme fred og sikkerhed, strømline sit interne forvaltningssystem med henblik på at opnå et effektivt, gennemsigtigt, økonomisk bæredygtigt og ansvarligt FN, der kan genetablere kontakten til borgerne, herunder lokalsamfund og andre græsrodsaktører og civilsamfundet, og være mere i tråd med den udfordrende globale dagsorden; at påtage sig lederskab i spørgsmålet om den vilkårlige udsættelse af en række civilsamfundsorganisationers ansøgninger om FN-rådgiverstatus; Parlamentet understreger, at de store fremskridt, der er gjort i FN-reformprocessen, har været på det administrative og bureaukratiske område, mens større politiske reformer stadig er udestående og bør omfatte en revitalisering af FN's Generalforsamling og konkrete skridt til at fremskynde tilpasningen af udviklingssystemet til 2030-dagsordenen; er af den opfattelse, at EU og dets medlemsstater bør nå frem til en bred konsensus om at reformere FN's Sikkerhedsråd, bl.a. med en fast plads til Den Europæiske Union ud over de allerede eksisterende pladser, som visse medlemsstater har, og en begrænsning af brugen af vetoret, navnlig når det drejer sig om krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden, samt en ændring i sammensætningen af dets medlemskab for bedre at afspejle verden af i dag; mener, at EU bør støtte generalsekretæren i og anmode ham om at intensivere sine bestræbelser på at gennemføre FN's ligestillingsstrategi for at sikre ligelig repræsentation af kvinder i FN-systemet på alle niveauer i hierarkiet; er af den opfattelse, at EU bør minde FN om, at ingen kvinder er blevet udnævnt til generalsekretær for FN siden oprettelsen af FN i 1945

                              i)

                              fortsat at tilstræbe større synergier mellem arbejdet i FN's Menneskerettighedsråd (HRC), FN's Generalforsamling (UNGA) og FN's Sikkerhedsråd (UNSC); Parlamentet roser EU's indsats for at støtte Menneskerettighedsrådets arbejde og FN's særlige procedurer, herunder de særlige rapportører, navnlig når de påviser og overvåger menneskerettighedskrænkelser, og andre tematiske og landespecifikke menneskerettighedsmekanismer i forbindelse med behovet for at integrere menneskerettighederne som udelelige, indbyrdes afhængige og indbyrdes forbundne rettigheder i al FN's beslutningstagning og alle dets politikområder; er af den opfattelse, at EU fortsat bør opfordre alle FN's medlemsstater til at engagere sig fuldt ud i at beskytte og fremme respekten for menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet og bør søge at sætte gang i anvendelsen af disponible FN-mekanismer til at retsforfølge personer, der er ansvarlige for krænkelser af menneskerettighederne, navnlig når de pågældende lande ikke kan eller nægter at efterforske sådanne forbrydelser og ikke garanterer beskyttelsen af grundlæggende rettigheder for alle borgere; fremhæver det arbejde, som højkommissæren for menneskerettigheder og hendes kontor har gjort for at fordømme menneskerettighedskrænkelser; opfordrer indtrængende til, at der garanteres upartiskhed i alle organer med relation til forsvar og sikring af menneskerettighederne, og navnlig til, at de beskyttes mod mulig indblanding fra de stater, der mistænkes for krænkelser eller manglende respekt for menneskerettighederne; beklager, at Menneskerettighedsrådet misbruges af autoritære regimer, der fortsat misbruger det til egne formål, navnlig for at undergrave dets funktion og udhule ordningen for menneskerettighedsstandarder; opfordrer EU og dets medlemsstater til at støtte en omfattende reform af Menneskerettighedsrådet; understreger derfor vigtigheden af at fremme en reform af FN's Menneskerettighedsråd (UNHRC), som kan sikre en reel forpligtelse fra alle medlemsstaters side til at fremme menneskerettighederne på en effektiv og upartisk måde, med risiko for at Menneskerettighedsrådets troværdighed ellers bliver undergravet; gentager, at det er nødvendigt at revidere valgprocessen til FN's Menneskerettighedsråd, f.eks. med et forbud mod at benytte »closed slates« (hvor antallet af kandidater svarer til antallet af ledige pladser) og oprettelse af en offentlig mekanisme til gennemgang af medlemsstaternes løfter for at forbedre ansvarligheden blandt medlemmerne af Menneskerettighedsrådet og sikre, at hver eneste stat, som sidder i rådet, gør sit bedste for at fremme og beskytte menneskerettighederne i overensstemmelse med den resolution, der oprettede det; opfordrer EU's medlemsstater til at indtage et koordineret standpunkt for så vidt angår medlemskab af UNHRC og til at stemme imod alle UNHRC-kandidater, der ikke opfylder kriterierne i FN's Generalforsamlings resolution 60/251 af 15. marts 2006; opfordrer EU's medlemsstater til at kræve en årlig rapport fra FN's højkommissær for menneskerettigheder med fokus på samarbejdet mellem Menneskerettighedsrådets medlemmer og FN's mekanismer og til at presse medlemmer, der vælges til rådet, til at sende stående indbydelser til alle Menneskerettighedsrådets særlige procedurer; beklager Venezuelas engagement som fuldgyldigt medlem af UNHRC mellem 2020 og 2022, hvor FN selv i sin beretning fra 2020 har støttet rapporter om forbrydelser mod menneskeheden begået af den venezuelanske regering, og påpeger, at der er en klar mangel på konsekvens i denne situation

                              j)

                              mener, at EU bør støtte oprettelsen i UNHRC af en uafhængig international undersøgelseskommission til at undersøge kendsgerninger og omstændigheder i forbindelse med påstande om systemisk racisme, krænkelser og overgreb; opfordrer til universel ratifikation og effektiv gennemførelse af den internationale konvention om afskaffelse af alle former for racediskrimination; anerkender den altafgørende rolle, som uddannelse og kultur spiller for fremme af menneskerettighederne og intersektionel bekæmpelse af racisme, racediskrimination, fremmedhad og hermed beslægtet intolerance

                              k)

                              at fortsætte med at styrke Den Internationale Straffedomstols (ICC's) og det internationale strafferetlige systems rolle med henblik på at fremme ansvarliggørelse for at sætte en stopper for straffrihed og give Den Internationale Straffedomstol stærke diplomatiske, politiske og tilstrækkelige finansielle ressourcer til at sætte den i stand til at udføre sine opgaver inden for sit mandat; at opfordre alle FN's medlemsstater til at tilslutte sig ICC ved at ratificere og gennemføre Romstatutten og tilskynde til ratificering af Kampalaændringerne; at opfordre dem, der træder ud af ICC, til at omgøre deres beslutning; at støtte ICC's rolle som en nøgleinstitution med hensyn til retsforfølgning af gerningsmænd og støtte til ofre, så retfærdigheden sker fyldest, og at tilskynde til en stærk dialog og et stærkt samarbejde mellem ICC, FN og dets organisationer og FN's Sikkerhedsråd; Parlamentet beklager og fordømmer angrebene på ICC og står fortsat fast imod enhver offensiv handling og udokumenterede påstande eller erklæringer, der undergraver ICC og Romstatutsystemet som helhed; glæder sig over, at der er truffet konkrete foranstaltninger til at fjerne sanktioner mod ICC-personale, herunder ICC's chefanklager; er af den opfattelse, at EU bør indgå i en styrket dialog med den nuværende amerikanske regering om spørgsmål vedrørende ICC, og at EU bør bidrage til den globale bekæmpelse af international kriminalitet ved at støtte initiativer, der har til formål at fremme princippet om universel jurisdiktion og opbygge FN-medlemsstaters kapacitet til at anvende det i deres nationale retssystemer; understreger EU's førende rolle i bekæmpelsen af straffrihed, herunder dets støtte til Den Internationale Straffedomstol, som er et grundlæggende element i EU's stemme i FN, og understreger endvidere, at ICC er den eneste internationale institution, der har mulighed for at retsforfølge gerningsmændene bag nogle af verdens mest forfærdelige forbrydelser og forsvare ofre, der ikke har andre retsmidler

                              l)

                              på ny at bekræfte nødvendigheden af og gentage sin støtte til universel tilslutning til og gennemførelse af retsstatsprincippet på både nationalt og internationalt plan og sit engagement i en international orden baseret på retsstatsprincippet og folkeretten; at bifalde den dialog, som Rule of Law Coordination and Resource Group (Gruppen vedrørende koordination og ressourcer i forbindelse med retsstatsprincippet) og kontoret for retsstatsforhold i generalsekretærens kabinet har indledt med medlemsstaterne om emnet »fremme af retsstatsprincippet på internationalt plan«, og opfordre til, at denne dialog fortsættes med henblik på at fremme retsstatsprincippet på internationalt plan; Parlamentet opfordrer generalsekretæren og FN-systemet til systematisk at tage retsstatsaspekter op i nødvendigt omfang i forbindelse med relevante aktiviteter, herunder kvinders deltagelse i retsstatsrelaterede aktiviteter

                              m)

                              aktivt at modarbejde visse enkeltpersoners eller koalitioners forsøg på at undergrave den internationale konsensus om reproduktiv sundhed og rettigheder; fordømmer navnlig den nylige »Genèvekonsensuserklæring« under ledelse af Trump-administrationen og medunderskrevet af 32, i stor udstrækning illiberale eller autoritære, regeringer; Parlamentet giver udtryk for sit dybe ubehag over at se to EU-medlemsstater, Ungarn og Polen, undertegne denne erklæring, som udgør et tilbageskridt og har til formål at undergrave kvinders reproduktive frihedsrettigheder og LGBT-personers rettigheder

                              n)

                              at støtte arbejdet i den nyligt oprettede åbne mellemstatslige arbejdsgruppe (OEIGWG) om udvikling af en juridisk bindende traktat om transnationale selskaber og andre erhvervsvirksomheder med henblik på at oprette et juridisk bindende instrument, der sikrer, at virksomheder er fuldt ansvarlige for krænkelser af menneskerettighederne og for miljøkriminalitet

                              o)

                              yderligere at optrappe EU's engagement i bekæmpelsen af straffrihed for forbrydelser mod journalister, mediefolk og tilknyttet personale, herunder lokalt personale, og iværksætte konkrete initiativer i denne henseende; at støtte opfordringen fra FN's særlige rapportører om hhv. ytringsfrihed og om udenretslige, summariske og vilkårlige henrettelser til at oprette en stående FN-undersøgelsesmekanisme vedrørende forbrydelser mod journalister og støtte udnævnelsen af en særlig FN-repræsentant for beskyttelse af journalister i hele verden; at vedtage en politik om systematisk og utvetydig fordømmelse af drab på menneskerettighedsforkæmpere, herunder miljø- og jordrettighedsforkæmpere, og ethvert forsøg på at udsætte dem for nogen form for vold, forfølgelse, trusler, chikane, forsvinding, fængsling eller vilkårlig anholdelse; at opfordre FN's medlemsstater til at vedtage politikker med henblik på at yde beskyttelse og støtte til menneskerettighedsforkæmpere i fare; fortsat med alle diplomatiske midler og i tæt samarbejde med FN at slå til lyd for afskaffelse af dødsstraf i hele verden og opfordre til et moratorium for anvendelsen af dødsstraf

                              p)

                              at fortsætte med at udvide sin diplomati- og outreachværktøjskasse, navnlig for så vidt angår fred, international sikkerhed og langsigtet stabilitet, klimadiplomati, kulturdiplomati, menneskerettigheder, kønsligestilling, fair globalisering og evnen til at føre politisk dialog og tilstræbe politisk konsensus, ikke kun med FN-medlemmer, men også med relevante samarbejdspartnere, såsom storbyer, regioner, den akademiske verden, religiøse enheder og trossamfund, civilsamfundet, lokalsamfund og indfødte befolkningsgrupper og den private sektor; at gøre en indsats for at finde løsninger på globale problemer, såsom klimaforandringer, som et kontaktpunkt for diplomatiske forbindelser med partnere, som der er stor uenighed med om andre dagsordenspunkter, og dermed give mulighed for at øge stabiliteten og freden; Parlamentet glæder sig over, at EU og dets medlemsstater på forskellige måder og i forskellige former bidrager aktivt til FN-systemets arbejde

                              q)

                              at gentage sin utvetydige fordømmelse af terrorisme og sin fulde støtte til foranstaltninger, der sigter mod at besejre og udrydde terrororganisationer, navnlig Daesh/ISIS, som udgør en klar trussel mod den regionale og internationale sikkerhed; at samarbejde med UNGA og UNSC om at bekæmpe finansieringen af terrorisme og opbygge mekanismer, der gør det muligt at udpege terrorister og terrororganisationer, og styrke ordninger for indefrysning af aktiver på verdensplan; at engagere sig i at styrke EU's og FN's fælles bestræbelser på at bekæmpe de bagvedliggende årsager til terrorisme, navnlig ved at imødegå hybride trusler og udvikle forskning og kapacitetsopbygning inden for cyberforsvar; at støtte aktuelle initiativer iværksat af lokale partnere for at udforme, gennemføre og udvikle metoder til at bekæmpe radikalisering og rekruttering til terrororganisationer; at fortsætte sine bestræbelser på at slå ned på rekruttering, bekæmpe udenlandske krigere, voldelig ekstremisme og bekæmpe terrorpropaganda; at støtte foranstaltninger, som styrker modstandsdygtigheden i samfund, der er sårbare over for radikalisering, herunder ved at sikre social inklusion og ved at kigge nærmere på initiativer, der går i dialog med moderate religiøse ledere og prædikanter; at arbejde for at styrke effektiviteten af det internationale politiarbejde og det retlige samarbejde i kampen mod terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet for at støtte radikaliseringsbekæmpelses- og afradikaliseringspolitikker i overensstemmelse med FN's handlingsplan for forebyggelse af voldelig ekstremisme; at fremme arbejdet i FN for at bekæmpe terrorisme ved at gennemføre og ajourføre de fire søjler i FN's globale strategi mod terrorisme, som blev godkendt af generalforsamlingen i september 2006; at påtage sig lederskabet i forbindelse med den kommende revision af FN's globale terrorbekæmpelsesstrategi ved at styrke menneskerettigheds- og forebyggelsestilgange

                              r)

                              at udvide det trilaterale samarbejde mellem EU, Den Afrikanske Union (AU) og FN yderligere; Parlamentet understreger betydningen af en samordnet indsats med henblik på kapacitetsopbygning fra EU's, FN's og AU's side for at fortsætte samarbejdet med AU om at udvikle AU's kapaciteter til kriseforebyggelse, krisestyring og konfliktløsning på det afrikanske kontinent, også gennem en sammenhængende videreførelse af EU's og FN's langsigtede støtte til den fuldstændige operationalisering af den afrikanske freds- og sikkerhedsarkitektur (APSA) samt kapaciteter på andre politikområder, der er relevante for Afrikas sikkerhed og stabilitet, f.eks. på grundlag af et indeks for menneskers sikkerhed, herunder med hensyn til offentlige goder; fremhæver i denne forbindelse behovet for at være særligt opmærksom på situationen i Sahelregionen i lyset af den stigende ustabilitet; er af den opfattelse, at EU kan have en betydelig tiltrækningskraft, eftersom det kan indfri det afrikanske kontinents og dets institutioners ambitioner om partnerskab gennem partnerskaber mellem ligeværdige partnere i overensstemmelse med den nye EU-Afrika-strategi; understreger betydningen af en tættere politisk dialog og politikdialog med EU's partnere i Afrika, herunder støtte til og dialog med regionale organisationer og inden for de parlamentariske rammer; understreger betydningen af inden for rammerne af FN at intensivere dialogen og samarbejdet med EU's afrikanske nabolande i det sydlige Middelhavsområde for at tackle fælles sikkerheds- og stabilitetsmæssige udfordringer

                              s)

                              at anerkende og bygge videre på de betydelige fremskridt, som EU og FN har gjort med hensyn til at yde støtte og kapacitetsopbygning i regionerne Sahel, Vestafrika og Afrikas Horn; Parlamentet roser den rolle og det samarbejde, der er mellem EU's civile og militære missioner under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP) og FN's missioner, herunder FN's integrerede strategi for Sahel og dens støtteplan, FN's multidimensionelle integrerede stabiliseringsmission i Mali (MINUSMA) og FN's kontor for Vestafrika; ser med tilfredshed på undertegnelsen af den tekniske aftale mellem G5 Sahel, EU og FN om operativ og logistisk støtte til den fælles styrke i de fem G5 Sahel-lande, som er et udtryk for det fremragende samarbejde mellem de tre organisationer; mener, at EU bør støtte anmodningen til FN's Sikkerhedsråd om, at G5's fælles styrke i Sahel placeres under kapitel VII i FN-pagten og indrømmes langsigtet finansiering; minder om, at udviklingen, sikkerheden og stabiliteten på det afrikanske kontinent, navnlig i Maghreb- og Sahelregionen, har direkte indvirkning på EU og dets ydre grænser; opfordrer EU til at støtte og styrke sit samarbejde med FN og AU om at støtte udvikling, bekæmpe fattigdom og opbygge kapacitet hos de lokale partnere til at bekæmpe ekstremisme og menneskehandel

                              t)

                              at skabe et tættere samarbejde med landene i Latinamerika — en region, som vi deler mange bånd og værdier med, og som er blevet hårdt ramt af covid-19-pandemien — med henblik på at tackle fælles udfordringer på en koordineret måde inden for rammerne af FN

                              u)

                              at fortsætte dialogen om FN-systemets evne til at levere resultater af og udvide sin kapacitet til konfliktforebyggelse og -ansvar (R2P) og på ny bekræfte det fælles engagement i en regelbaseret international orden, folkeretten, herunder territorial integritet, uafhængighed og suverænitet, som det også fremgår af principperne i Helsingforsslutakten og (Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europas) OSCE-chartret fra Paris, og sikre, at menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder for alle udgør kernen i konfliktforebyggelses- og mæglingspolitikkerne; Parlamentet understreger betydningen af dialog og samarbejde med FN om effektive og troværdige fredsbevarende missioner med klare mål og klar kapacitet til at levere, og som er i stand til at opnå håndgribelige og troværdige resultater; efterlyser effektive mekanismer, herunder: i) gennemførelse af FN's Sikkerhedsråds resolution 1325 og alle efterfølgende resolutioner om kvinder, fred og sikkerhed i overensstemmelse med målet om kvinders fulde, lige og meningsfulde deltagelse og lederskab i fredsbevarende missioner og FN-strukturer, som er dedikeret hertil, ii) børns og unges perspektiv som anført i dagsordenen for unge, fred og sikkerhed og i konventionen om barnets rettigheder, herunder med hensyn til at støtte og styrke den internationale indsats gennem FN for at sætte en stopper for brugen af børn i væbnede konflikter, iii) handicappedes perspektiv, herunder navnlig dem, der er udsat for intersektionel diskrimination, og dem, der er i risiko, i overensstemmelse med FN-konventionen om rettigheder for personer med handicap samt iv) behovet for at sikre respekt for menneskerettighederne og beskyttelse af civile, hvilket udgør kernen i fredsbevarelsesmandater; gør på ny opmærksom på den afgørende rolle, som kvinder spiller i konfliktmægling og fredsbevarende missioner; minder om, at de er underrepræsenteret på alle niveauer i FN's og EU's missioner, og den afgørende betydning af at beskytte kvinder og piger i konflikt- og postkonfliktsituationer; opfordrer EU's medlemsstater til at bistå ved at bidrage med flere europæiske væbnede styrker til FN's fredsbevarende indsats; understreger betydningen af EU-støtte til lande, der er på vej ud af voldelige konflikter; opfordrer derfor til et styrket samarbejde om at afhjælpe skrøbeligheden i overgangssituationer, bl.a. gennem styrkelse af nationalt ejerskab og konsolidering af gevinsterne ved fredsopbygning samt øget interaktion med lokalsamfundene og sikring af beskyttelse af og hjælp til dem; opfordrer til en reform af de relevante strukturer for at sætte en stopper for straffrihed for FN-personale, der gør tjeneste i militære operationer og civile missioner, og til, at der etableres et velfungerende og gennemsigtigt tilsyn og faste ansvarliggørelsesmekanismer i tilfælde, hvor der finder overgreb sted, i særdeleshed seksuelle overgreb; roser det arbejde og bidrag til bekæmpelsen af straffrihed, som Agnes Callamard, FN's særlige rapportør om udenretlige, summariske eller vilkårlige henrettelser, har udført, idet hun har gennemført undersøgelser af formodede tilfælde af udenretslige mord, skønt hun er blevet udsat for intimidering og trusler

                              v)

                              at videreføre en konsekvent dialog på tværs af FN-fora, navnlig i UNGA, om behovet for at beskytte LGBTI-personers menneskerettigheder i overensstemmelse med EU's retningslinjer for fremme og beskyttelse af alle menneskerettigheder for LGBTI-personer i multilaterale fora (5) og EU's retningslinjer om dødsstraf (6) og under overholdelse af de internationalt anerkendte Yogyakartaprincipper (7); at tilskynde FN's organer og medlemmer til at tage »kønsidentitet og -udtryk« og »kønskarakteristika« med i deres overvejelser om krænkelser af menneskerettighederne, således at transpersoner og interkønnede personer og de menneskerettighedskrænkelser, som de udsættes for, inddrages; at anvende alle de diplomatiske redskaber, det har til sin rådighed, til på globalt plan at slå til lyd for afkriminalisering af seksuelle forhold mellem samtykkende personer af samme køn, afskaffelse af dødsstraf som sanktion for seksuelle forhold mellem samtykkende personer af samme køn, vedtagelse af lovgivning, der giver mulighed for juridisk anerkendelse af køn, og forbud mod kønslemlæstelse af interkønnede og såkaldt »omvendelsesterapi« i hele verden

                              w)

                              at fremme sammenhæng i FN's håndtering af besættelsessituationer eller annektering af territorier; minder om, at den humanitære folkeret bør være retningsgivende for det internationale engagement i alle sådanne situationer, herunder i tilfælde af langvarig besættelse og i de mange fastlåste konflikter i landene i Det Østlige Partnerskab; Parlamentet bakker op om FN's øgede opmærksomhed på forretningsaktiviteter i forbindelse med situationer, der giver anledning til international bekymring, og opfordrer Rådet til nøje at overvåge EU-baserede virksomheder, der er opført i sådanne FN-rapporter eller -databaser

                              x)

                              at videreudvikle EU's mæglingsmæssige og diplomatiske kapaciteter til kriseforebyggelse og -styring og konfliktløsning, herunder i forbindelse med fastlåste eller nye konflikter, eller i det mindste reduktion heraf, i synergi med FN's indsats, hvor Berlinprocessen om Libyen fremstår som et godt eksempel på EU-støtte til og synergi med FN-ledede mæglingsbestræbelser, som sikrer kvinders fulde og meningsfulde deltagelse i mæglingsbestræbelserne og en fortsættelse af EU's stærke støtte til uafhængighed, suverænitet og territorial integritet inden for internationalt anerkendte grænser for dets konfliktramte partnere, som f.eks. Georgien; at opfordre FN til at prioritere forebyggelse, mægling, forsoning og politiske løsninger på konflikter og samtidig tackle de underliggende årsager til og drivkræfterne bag kriserne; at presse på for stærkere multilaterale tilsagn om at finde bæredygtige politiske løsninger på aktuelle konflikter og fortsat støtte FN's særlige udsendinges arbejde, tiltag og initiativer med sigte på at løse disse konflikter; Parlamentet roser de gode resultater af samarbejdet mellem EU og FN med hensyn til at nå fælles udviklingsmål og forebygge en yderligere eskalering af igangværende konflikter; mener i denne forbindelse, at EU fortsat indtrængende bør opfordre det internationale samfund til at gennemføre politikken om ikkeanerkendelse af den ulovlige annektering af Krim fuldt ud

                              y)

                              indtrængende at opfordre alle FN's medlemsstater til at ratificere og effektivt gennemføre alle FN's centrale menneskerettighedskonventioner, herunder FN-konventionen mod tortur og den valgfrie protokol hertil, de valgfrie protokoller til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den internationale konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, og til at overholde disse instrumenters rapporteringsforpligtelser og forpligtelsen til at samarbejde med FN's menneskerettighedsmekanismer i god tro

                              z)

                              forsat at være en engageret frontløber med hensyn til at mobilisere alle midler til effektiv gennemførelse af og opfølgning på målene i 2030-dagsordenen på tværs af alle EU's interne og eksterne politikker og i alle medlemsstaternes nationale strategier og prioriteringer; Parlamentet understreger det presserende behov for i tilstrækkeligt omfang at støtte og anerkende det vigtige og uundværlige arbejde, der udføres af humanitære organisationer såsom Verdensfødevareprogrammet; glæder sig over beslutningen om at tildele Nobelprisen 2020 til Verdensfødevareprogrammet for dets bestræbelser på at bekæmpe sult, for dets bidrag til at forbedre betingelserne for fred i konfliktramte områder og for at fungere som en drivkraft i bestræbelserne på at forhindre brugen af sult som våben i krige og konflikter

                              aa)

                              at gentage sin bekymring over skibes negative indvirkning på havmiljøet, herunder forurening, navnlig gennem ulovlig udledning af olie og andre skadelige stoffer og dumpning af farligt affald, herunder radioaktive materialer, nukleart affald og farlige kemikalier, samt den fysiske indvirkning på koraller; Parlamentet opfordrer FN's medlemsstater til fortsat at prioritere indsatsen mod havforurening fra landbaserede kilder som led i deres nationale strategier og programmer for bæredygtig udvikling og til at fremme gennemførelsen af det globale handlingsprogram for beskyttelse af havmiljøet mod landbaserede aktiviteter og Montrealerklæringen om beskyttelse af havmiljøet mod landbaserede aktiviteter; opfordrer FN's medlemsstater til at forbedre den videnskabelige forståelse og vurdering af hav- og kystøkosystemer som et grundlæggende udgangspunkt for forsvarlig beslutningstagning ved hjælp af de foranstaltninger, der er udpeget i Johannesburg-gennemførelsesplanen; opfordrer FN's medlemsstater til at udvikle nationale, regionale og internationale programmer for beskyttelse og bevarelse af havmiljøet og for at standse tabet af havets biodiversitet, navnlig skrøbelige økosystemer

                              ab)

                              at støtte opfordringen fra FN's generalsekretær til en prismæssigt overkommelig og tilgængelig covid-19-vaccine, der skal betragtes som et globalt offentligt gode; at gennemføre bestemmelserne i Rådets nylige konklusioner om EU's rolle i styrkelsen af Verdenssundhedsorganisationen, navnlig med hensyn til beredskabs- og indsatskapacitet i sundhedskriser; ser med tilfredshed på WHO's arbejde med at koordinere regeringers bestræbelser på at bekæmpe covid-19-pandemien; Parlamentet opfordrer til en upartisk, gennemsigtig og uafhængig undersøgelse af spredningen af virusset og håndteringen af covid-19-pandemien, herunder WHO's håndtering; støtter en reform af Verdenssundhedsorganisationen (WHO), således at den i fremtiden kan reagere mere effektivt på nødsituationer og skabe et internationalt virusbekæmpelseskonsortium for at sikre adgang til og retfærdig distribution af covid-19-vacciner og fremtidige vacciner for alle lande; gentager sin støtte til, at Taiwan optages i Verdenssundhedsforsamlingen; fordømmer, at mange autoritære regimer misbruger de foranstaltninger, der er indført for at bekæmpe covid-19, til at konsolidere magten, yderligere undergrave menneskerettighederne, slå ned på oppositionen og civilsamfundet, tilskynde til hadkampagner mod minoritetsgrupper, indføre yderligere foranstaltninger for at indskrænke deres borgeres rettigheder og frihedsrettigheder og søge at opnå geopolitiske fordele i udlandet; understreger, at den internationale menneskerettighedslovgivning og løftet om at nå verdensmålene for bæredygtig udvikling senest i 2030 fortsat bør være hjørnestenene i alle reaktioner på pandemien; opfordrer EU til at bidrage til det politiske tilsagn på FN-plan om at få standset aids-epidemien senest i 2030, da den fortsat udgør en trussel mod folkesundheden på verdensplan; henstiller, at Rådet fortsat bør stræbe efter større synergier mellem FN's medlemsstater for at få fjernet lovgivning, politikker og praksis, der skaber hindringer for adgangen til hiv-relaterede tjenester og øger risikoen for at få hiv, med særlig vægt på marginaliserede eller udsatte grupper; understreger vigtigheden af, at EU opfordrer til styrkede lovgivnings- og reguleringsmæssige rammer og fremmer politikkohærens med henblik på at opnå universel sundhedsdækning, bl.a. ved at vedtage lovgivning og gennemføre politikker, der giver bedre adgang til sundhedsydelser, -produkter og vacciner, navnlig for de dårligst stillede

                              ac)

                              at tage generalsekretærens rapport med titlen »Shared responsibility, global solidarity: responding to the socioeconomic impacts of COVID-19« til efterretning og derfor insistere på, at regeringers reaktioner på covid-19-pandemien skal være effektive, inkluderende og i fuld overensstemmelse med deres forpligtelser og tilsagn på menneskerettighedsområdet; at opfordre FN's medlemsstater til at træffe specifikke foranstaltninger til beskyttelse af børn, hvis sårbarhed kan blive særligt forværret af covid-19-pandemien; at støtte den centrale nødhjælpsfond, Verdensfødevareprogrammet, FN's Flygtningeorganisation og andre FN-institutioner og -programmer, som spiller en central rolle i den humanitære indsats over for covid-19-krisen; at støtte opfordringerne til et internationalt topmøde i 2021 om økonomisk genopbygning og systemiske reformer i FN efter covid-19 som et vigtigt forum for et mere inkluderende og rettighedsbaseret forvaltningsmiljø

                              ad)

                              at styrke synligheden af EU's indsats og bistand i alle multilaterale fora og på indsatsstedet, navnlig af Team Europe-programmet, som har samlet et beløb på 36 mia. EUR til at imødegå de ødelæggende virkninger af covid-19-krisen i partnerlande og -regioner, navnlig i Afrika

                              ae)

                              at spille en aktiv, stærk og ambitiøs lederrolle i forberedelserne til FN's 26. klimakonference (COP26), herunder i et menneskerettighedsperspektiv, navnlig ved at fremme en global anerkendelse af retten til et sikkert, rent, sundt og bæredygtigt miljø og ved at støtte mandatet for FN's særlige rapportør om menneskerettigheder og miljø; Parlamentet bemærker, at klimaforandringer og tab af biodiversitet er blandt de største aktuelle udfordringer; støtter FN's initiativ vedrørende miljørettigheder, som er en anerkendelse af, at krænkelser af miljørettigheder har en markant indvirkning på en bred vifte af menneskerettigheder; understreger, at biodiversitet og menneskerettigheder er indbyrdes forbundne og indbyrdes afhængige; minder om staternes menneskerettighedsrelaterede forpligtelser til at beskytte biodiversiteten, herunder ved at give adgang til effektive retsmidler i tilfælde af tab og forringelse af biodiversitet; Parlamentet tilskynder i denne forbindelse EU og medlemsstaterne til at fremme anerkendelsen af »økocid« som en international forbrydelse i henhold til Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol; er af den opfattelse, at EU bør gennemføre specifikke foranstaltninger for at sætte modstandsdygtighed i centrum for genopretningsindsatsen og integrere nedbringelse af katastroferisici i alle EU's politikker i samarbejde med FN i overensstemmelse med de mål, der er fastsat i Sendairammen for katastrofeforebyggelse 2015-2030; er af den opfattelse, at EU bør puste nyt liv i partnerskabet med den nuværende amerikanske regering og støtte oprettelsen af en »global kulstofneutralitetskoalition« med de lande, der allerede har forpligtet sig til at nå målet om kulstofneutralitet inden 2050, samarbejde med andre lande om udvikling af planer og teknologier til fjernelse af kulstofemissioner og fremme en ny international strategi for beskyttelse af biodiversiteten

                              af)

                              på ny at bekræfte behovet for at sikre lighed for loven og domstolene, myndiggørelse samt fuld og effektiv deltagelse i beslutningsprocesser og fuld, lige og effektiv deltagelse i det politiske, økonomiske, sociale og kulturelle liv for oprindelige folk, herunder kvinder og piger; at bifalde det arbejde, der udføres af FN's særlige rapportør om oprindelige folks rettigheder, EMRIP og UNPFII; at tilskynde stater og enheder i FN-systemet til at styrke det internationale samarbejde for at gøre noget ved de ugunstige omstændigheder, som oprindelige folk befinder sig i, og til at øge det tekniske samarbejde og den finansielle bistand i denne henseende

                              ag)

                              at fortsætte med og udvide kapacitetssamarbejdet inden for FN-systemet om fremme af effektive og etiske fælles standarder inden for nye politikområder, som f.eks. disaggregering af data og databeskyttelse, fornøden omhu, bekæmpelse af straffrihed, kunstig intelligens eller cyberspace, og samtidig fremme tilstrækkelig støtte til de lande, der måtte ønske at udvide deres lovgivningsmæssige kapacitet og gennemførelsen af standarder; at opfordre til en tættere koordinering af cyberforsvar for så vidt angår regler, normer, fælles forståelser og håndhævelsesforanstaltninger i cyberspace; at foreslå, at hjørnestenene i den europæiske cybersikkerhed, såsom den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) og direktivet om net- og informationssikkerhed (NIS), kan udgøre et glimrende grundlag, som villige lande kan bruge til at bygge videre på deres lovgivningsmæssige rammer for databeskyttelse og cybersikkerhed gennem en tilgang baseret på »security by design«; at påpege, at bedste praksis og indhøstede erfaringer på EU-plan kan deles inden for FN's rammer med FN-organisationer, der beskæftiger sig med disse opgaver, og også som svar på individuelle landes anmodninger

                              ah)

                              at tage fat på udfordringerne i forbindelse med forebyggelse og bekæmpelse af ulovlige finansielle strømme og styrkelse af det internationale samarbejde og god praksis med hensyn til tilbagelevering og inddrivelse af aktiver, bl.a. gennem mere effektive foranstaltninger til gennemførelse af eksisterende forpligtelser i henhold til FN's konvention mod korruption og FN's konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet og protokollerne hertil; at gennemføre effektive, inkluderende og bæredygtige foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af korruption inden for rammerne af 2030-dagsordenen; at iværksætte og støtte initiativer til imødegåelse af skatteunddragelse, hvidvask af penge og korruption

                              ai)

                              at overveje yderligere gældslettelsesforanstaltninger for stærkt gældstyngede udviklingslande for at undgå misligholdelse og skabe plads til investeringer i verdensmålene for bæredygtig udvikling og i den forbindelse støtte FN's generalsekretærs opfordring til, at der oprettes en mekanisme til omstrukturering af statsgæld som led i den langsigtede reaktion på covid-19-krisen og dens økonomiske konsekvenser

                              aj)

                              at gøre noget ved migration og tvangsfordrivelse, inklusive de underliggende årsager dertil, og samarbejde om gennemførelsen af både den globale aftale om migration og den globale aftale om flygtninge; minder om, at menneskerettighederne fortsat bør stå i centrum for den globale aftale, med særligt fokus på migranter, der befinder sig i sårbare situationer, såsom børn, mindreårige og kvinder; at fortsætte med at opbygge det fælles engagement i at bevare det humanitære råderum og forbedre det humanitære reaktionssystem og understrege betydningen af at værne om retten til asyl overalt i verden; at støtte og styrke arbejdet i relevante FN-organer, som f.eks. UNHCR og FN's Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge i Mellemøsten (UNRWA); på ny at bekræfte UNRWA's centrale rolle med hensyn til at yde humanitær bistand og udviklingsbistand til palæstinensiske flygtninge; at appellere til FN's medlemsstater om opretholdelse og forhøjelse af bidragene til UNRWA og støtte forslaget fra UNRWA's generalkommissær om en konference, der kan føre til et mere forudsigeligt, bæredygtigt og ansvarligt finansierings- og udgiftssystem for UNRWA i fremtiden og et tilsagn herom fra et større antal FN-medlemsstater og internationale donorer

                              ak)

                              fortsat at advokere for religions- og trosfrihed; indtrængende at opfordre til en større indsats for at beskytte religiøse og andre mindretals rettigheder; at opfordre til øget beskyttelse af religiøse mindretal mod forfølgelse og vold; at opfordre til ophævelse af love, der kriminaliserer blasfemi og apostasi og tjener som påskud for forfølgelse af religiøse mindretal og ikketroende; at støtte det arbejde, der udføres af den særlige rapportør om religions- og trosfrihed

                              al)

                              yderligere at øge den integrerede støtte til ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders indflydelse og status i overensstemmelse med Beijingerklæringen og den tilhørende handlingsplan; at opfordre alle FN's medlemsstater til fortsat at støtte og gennemføre FN's Sikkerhedsråds resolutioner om dagsordenen for kvinder, fred og sikkerhed, som gør status over konflikters uforholdsmæssige indvirkning på kvinder og piger og styrer arbejdet og foranstaltningerne til fremme af ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders deltagelse, beskyttelse og rettigheder i hele konfliktcyklussen, fra konfliktforebyggelse til genopbygning efter konflikter; i denne forbindelse at lægge særlig vægt på udryddelse af vold mod og forskelsbehandling af kvinder og piger, herunder seksuel og kønsbaseret vold, skadelige praksisser og vold i hjemmet og familien, og på at støtte kvinders meningsfulde og ligeværdige aktive deltagelse på alle områder af det offentlige liv og i beslutningstagning og fremme af kvinders rettigheder; at støtte og styrke den internationale indsats via FN for at sikre kønsspecifikke analyser og integrering af kønsspørgsmål og menneskerettigheder i alle FN's aktiviteter; Parlamentet minder om, at seksuel vold såsom voldtægt benyttes som krigstaktik og udgør en krigsforbrydelse, og opfordrer til øget beskyttelse af kvinder og piger i konfliktsituationer, navnlig hvad angår seksuel vold; er af den opfattelse, at EU bør mobilisere bredere støtte, herunder gennem passende finansiering, til det arbejde, der udføres af UN Women, som spiller en vigtig rolle i FN-systemet for fremme af kvinders rettigheder og for at bringe alle relevante interessenter sammen med henblik på at skabe politiske ændringer og koordinere politiske tiltag

                              am)

                              at indtage en ambitiøs og konstruktiv rolle inden for mekanismen til revision af gennemførelsen af FN's konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet og protokollen hertil om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel med henblik på yderligere at styrke den internationale indsats for at bekæmpe menneskehandel, herunder perspektiverne for kvinder, børn og migranter, som er i øget risiko for at blive udnyttet

                              an)

                              at rådføre sig tæt med Parlamentet om processen for gennemførelse af Rådets konklusioner og inddrage Parlamentet i alle politikområder, hvor parlamentarisk diplomati kan skabe værdifulde synergier og styrke kapaciteten til outreach og positive virkninger og lederskab for EU som helhed

                              ao)

                              at opfordre til øjeblikkelig handling for at imødegå den voksende menneskerettighedskrise i Xinjiang, som minimum for at undersøge den rapporterede etniske og religiøse forfølgelse i hele regionen; Parlamentet opfordrer i denne forbindelse til, at der oprettes en uafhængig FN-overvågningsmekanisme for menneskerettigheder i Kina, som kunne omfatte en særlig FN-rapportør, et ekspertpanel i Menneskerettighedsrådet eller en særlig udsending; støtter opfordringerne til, at UNHRC afholder en særlig samling om denne krise;

                  2.

                  pålægger sin formand at sende denne henstilling til Rådet, næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen samt til orientering til FN's Generalforsamling og FN's generalsekretær.

         (1)  EUT C 118 af 8.4.2020, s. 165.

         (2)  Vedtagne tekster, P9_TA(2020)0008.

         (3)  EUT C 433 af 23.12.2019, s. 86.

         (4)  EUT C 86 af 6.3.2018, s. 33.

         (5)  https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/DA/foraff/137584.pdf

         (6)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8416-2013-INIT/da/pdf

         (7)  http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2016/08/principles_en.pdf; http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2017/11/A5_yogyakartaWEB-2.pdf


title: Rådets henstilling (EU) 2022/290 af 22. februar 2022 om ændring af Rådets henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner

text:
                  24.2.2022

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 43/79

         RÅDETS HENSTILLING (EU) 2022/290
         af 22. februar 2022
         om ændring af Rådets henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner
         RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
         som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra b) og e), og artikel 292, første og andet punktum,
         som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
         som tager følgende i betragtning:

                     (1)

                     Rådet vedtog den 30. juni 2020 henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner (1).

                     (2)

                     Den 2. februar 2021 ændrede Rådet henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og en eventuel ophævelse af sådanne restriktioner (2) med henblik på at ajourføre de kriterier, der anvendes til at vurdere, om ikkevæsentlige rejser fra tredjelande er sikre og bør tillades.

                     (3)

                     Ved samme ændring er der indført ordninger for at begrænse spredningen i EU+-området (3) af varianter af sars-CoV-2-virusset, der giver anledning til bekymring.

                     (4)

                     Den 20. maj 2021 ændrede Rådet henstilling (EU) 2020/912 (4) for at tage hensyn til udrulningen og de positive virkninger af vaccinationskampagnerne med hensyn til at inddæmme spredningen af virusset og for yderligere at begrænse importen og spredningen i EU af de nye varianter, der skal holdes ekstra øje med, og varianter, der giver anledning til bekymring.

                     (5)

                     Den 14. juni 2021 vedtog Europa-Parlamentet og Rådet forordning (EU) 2021/953 (5) og (EU) 2021/954 (6) om EU's digitale covidcertifikat. EU's digitale covidcertifikat har vist sit værd som et grundlæggende redskab, der medvirker til at genoprette rejseaktiviteten inden for EU.

                     (6)

                     Siden vedtagelsen af forordning (EU) 2021/953 har Kommissionen vedtaget flere gennemførelsesretsakter, hvori det fastsættes, at covid-19-certifikater udstedt af et nærmere bestemt tredjeland skal betragtes som ligestillede med certifikater udstedt af medlemsstaterne i overensstemmelse med nævnte forordning. Vaccinations-, restitutions- og testcertifikater, der er omfattet af sådanne gennemførelsesretsakter, kan således autentificeres på en sikker og pålidelig måde. Derfor har EU's digitale covidcertifikat og navnlig de gennemførelsesafgørelser, der er vedtaget på grundlag heraf, også lettet en sikker genåbning af rejseaktiviteten fra tredjelande til EU (7).

                     (7)

                     Den nuværende tilgang i henstilling (EU) 2020/912 bør ajourføres for at tage hensyn til indførelsen af EU's digitale covidcertifikat og i betragtning af pandemiens udvikling, herunder fremkomsten af den bekymrende omikronvariant, den stigende vaccinationstilslutning og den gradvise ophævelse af rejserestriktionerne verden over.

                     (8)

                     Den 22. oktober 2021 opfordrede Det Europæiske Råd i sine konklusioner i lyset af udviklingen i den epidemiologiske situation til yderligere koordinering for at lette fri bevægelighed i og rejser til EU og til revision af de to henstillinger, herunder Rådets henstilling (EU) 2020/912.

                     (9)

                     Standardacceptperioden for vaccinationscertifikater, der er udstedt af tredjelande efter fuldførelsen af en primær vaccinationsserie, bør fastsættes til 270 dage. For at sikre en koordineret tilgang bør medlemsstaterne ikke acceptere vaccinationscertifikater udstedt efter fuldførelsen af den primære vaccinationsserie, hvis der er gået mere end 270 dage siden indgivelsen af den dosis, der er angivet heri. I så fald bør medlemsstaterne acceptere vaccinationscertifikater, der angiver, at der er modtaget en yderligere dosis efter fuldførelsen af den primære vaccinationsserie.

                     (10)

                     For at gøre det endnu lettere at rejse sikkert til EU bør tærsklen for den kumulative incidensrate for covid-19 i en periode på 14 dage hæves fra 75 til 100 pr. 100 000 indbyggere. For at tage hensyn til den forbedrede testkapacitet næsten to år efter virussets første udbrud bør den krævede mindste ugentlige testfrekvens samtidig også hæves fra 300 til 600 test pr. 100 000 indbyggere. Dette forventes yderligere at øge pålideligheden af de data, der anvendes til at afgøre, i hvilket omfang der bør åbnes mulighed for ikkevæsentlige rejser fra et givet tredjeland.

                     (11)

                     For at øge mulighederne for ikkevæsentlige rejser til Unionen og for at øge forudsigeligheden for rejsende fra tredjelande bør medlemsstaterne ikke blot acceptere covid-19-vacciner, for hvilke der er udstedt en markedsføringstilladelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (8), men også dem, der har gennemgået proceduren for optagelse på WHO's liste over vacciner til anvendelse i nødsituationer.

                     (12)

                     Som alternativ til vaccination bør medlemsstaterne desuden tillade ikkevæsentlige rejser for personer, som er restitueret efter covid-19, inden for 180 dage før rejse til EU, og som er i besiddelse af EU's digitale covidcertifikat eller et certifikat, der anerkendes som ligestillet hermed.

                     (13)

                     For yderligere at mindske risikoen for overførsel af sars-CoV-2-virusset kan medlemsstaterne også kræve et gyldigt bevis for en negativ realtids-polymerasekædereaktionstest (RT-PCR-test) før afrejse, når den rejsende enten i) har modtaget en covid-19-vaccine, der har gennemgået proceduren for optagelse på WHO's liste over vacciner til anvendelse i nødsituationer, men som ikke er opført på listen over vacciner, der er godkendt i EU i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, eller ii) er restitueret efter at være smittet med covid-19 inden for 180 dage før rejse til EU.

                     (13a)

                     Da det måske ikke er muligt at kontrollere ægtheden, integriteten og gyldigheden af de vaccinationscertifikater, som er udstedt af tredjelande, der ikke anvender tillidsrammen for EU's digitale covidcertifikat eller et vaccinationscertifikat, der anerkendes som ligestillet hermed, kan medlemsstaterne også kræve et gyldigt bevis for en negativ RT-PCR-test før afrejse, hvis den rejsende er fuldt vaccineret med en covid-19-vaccine, for hvilken der er udstedt en markedsføringstilladelse i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, men ikke er i besiddelse af EU's digitale covidcertifikat eller et certifikat, der anerkendes som ligestillet hermed.

                     (14)

                     Børn over 6 år, men under 18 år, bør kunne rejse på betingelse af, at de er testet negative med en RT-PCR-test før afrejsen. I disse tilfælde kan medlemsstaterne pålægge yderligere test efter ankomsten, karantæne eller selvisolering. Hvis børn over 6 år, men under 18 år, er i besiddelse af et gyldigt bevis for covid-19-vaccination udstedt på grundlag af en covid-19-vaccine, der er godkendt i EU i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, bør der ikke kræves test. Børn under 6 år, der rejser med en voksen, bør ikke være underlagt yderligere krav.

                     (14a)

                     Medlemsstaterne kan tillade ikkevæsentlige rejser for personer, for hvem accepteret covid-19-vaccination er medicinsk kontraindiceret, forudsat at disse personer har fremlagt den nødvendige dokumentation og er testet negative med en RT-PCR-test før afrejsen.

                     (15)

                     I betragtning af den stigende vaccinationstilslutning på verdensplan er det hensigtsmæssigt at begynde at overveje gradvist at gå bort fra den nugældende hybride lande- og personbaserede tilgang til fordel for en rent personbaseret tilgang og basere ophævelsen af rejserestriktionerne udelukkende på vaccinationsstatus eller den funktion/det behov, som de rejsende opfylder. På nuværende tidspunkt er der dog stadig tredjelande med enten begrænset adgang til vacciner eller en lav vaccinationsgrad. For at give tredjelande tid til at øge deres vaccinationsgrader, herunder indgivelse af boosterdoser, med henblik på at sikre gyldigheden af vaccinationscertifikaterne og efter en forudgående generel vurdering af vaccinationssituationen i tredjelande på grundlag af oplysninger fra bl.a. EU-delegationerne bør henstillingen derfor senest den 30. april 2022 revideres af Kommissionen med henblik på at lade bilag I udgå under hensyntagen til den stigende vaccinationstilslutning på verdensplan. Kommissionen bør aflægge rapport til Rådet og kan eventuelt forelægge det et forslag om at lade bilag I udgå.

                     (16)

                     I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne henstilling, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne henstilling til udbygning af Schengenreglerne, bør Danmark træffe afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne henstilling, jf. artikel 4 i nævnte protokol.

                     (17)

                     Denne henstilling udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (9); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne henstilling, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

                     (18)

                     For så vidt angår Island og Norge udgør denne henstilling en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (10), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (11).

                     (19)

                     For så vidt angår Schweiz udgør denne henstilling en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (12), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (13).

                     (20)

                     For så vidt angår Liechtenstein udgør denne henstilling en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (14), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i afgørelse 2011/350/EU (15).

                     (21)

                     Denne henstillings retlige status, som der mindes om i betragtning 15-19, berører ikke alle medlemsstaternes behov for af hensyn til et velfungerende Schengenområde at træffe afgørelse om ophævelse af restriktionerne for ikkevæsentlige rejser til Unionen på en koordineret måde —

               HAR VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
         I henstilling (EU) 2020/912 foretages følgende ændringer:

                     1)

                     Fra den 1. marts 2022 ændres tallet »75« i punkt 2, andet afsnit, til »100«, og tallet »300« ændres til »600«.

                     2)

                     Fra den 1. marts 2022 affattes punkt 6a, første, andet og tredje afsnit, således:
                     »Uden at det berører punkt 6, litra a) og b), bør medlemsstaterne, hvis de accepterer et vaccinationsbevis med henblik på at fravige rejserestriktionerne for at begrænse spredningen af covid-19, i princippet ophæve de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU for så vidt angår de rejsende, som har modtaget den sidste anbefalede dosis af en af de covid-19-vacciner, der er godkendt i EU i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004 (*1), senest 14 dage før indrejsen i EU+-området, forudsat at der er gået mindre end 270 dage siden indgivelsen af den dosis, der er angivet i vaccinationscertifikatet efter fuldførelsen af den primære vaccinationsserie, eller der er modtaget en yderligere dosis efter fuldførelsen af den primære vaccinationsserie.
                     Medlemsstaterne bør også ophæve de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU for så vidt angår de rejsende, som har modtaget den sidste anbefalede dosis af en af de covid-19-vacciner, der har gennemgået proceduren for optagelse på WHO's liste over vacciner til anvendelse i nødsituationer, senest 14 dage før indrejsen i EU+-området, forudsat at der er gået mindre end 270 dage siden indgivelsen af den dosis, der er angivet i vaccinationscertifikatet efter fuldførelsen af den primære vaccinationsserie, eller der er modtaget en yderligere dosis efter fuldførelsen af den primære vaccinationsserie.
                     Medlemsstaterne bør også ophæve de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU for så vidt angår de rejsende, der er restitueret efter at være smittet med covid-19 inden for 180 dage forud for deres rejse til EU.
                     Med henblik herpå bør rejsende, som ønsker at foretage ikkevæsentlige rejser til en medlemsstat, være i besiddelse af enten:

                                 a)

                                 et gyldigt bevis for covid-19-vaccination udstedt på grundlag af en covid-19-vaccine, der er godkendt i EU i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, eller

                                 b)

                                 et gyldigt bevis for covid-19-vaccination udstedt på grundlag af covid-19-vacciner, der har gennemgået proceduren for optagelse på WHO's liste over vacciner til anvendelse i nødsituationer, men som ikke er opført på listen over vacciner, der er godkendt i EU i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, eller

                                 c)

                                 et gyldigt bevis for restitution.

                           For rejsende, der er omfattet af litra b) og c) ovenfor, kan medlemsstaten også kræve et gyldigt bevis for en negativ realtids-polymerasekædereaktionstest (RT-PCR-test), der er foretaget tidligst 72 timer før afrejsen. For rejsende, der er omfattet af litra b), kan medlemsstaterne anvende yderligere sundhedsforanstaltninger såsom isolation, karantæne eller modtagelse af vaccine, der er godkendt i EU i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004.
                     Ud over EU's digitale covidcertifikater bør medlemsstaterne acceptere sådanne beviser for covid-19-vaccination eller -restitution, hvis de svarer til certifikater, der er anerkendt som ligestillede med certifikater, der er udstedt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 (*2), i en gennemførelsesretsakt vedtaget af Kommissionen i henhold til artikel 8 i nævnte forordning.
                     Er der ikke vedtaget en sådan retsakt vedrørende certifikater udstedt af et tredjeland, kan medlemsstaterne efter national ret acceptere et bevis for test og vaccination udstedt af det pågældende tredjeland under hensyntagen til behovet for at kunne kontrollere certifikatets ægthed, gyldighed og integritet, og om det indeholder alle relevante data som fastsat ved forordning (EU) 2021/953.
                     I så fald kan de kræve et gyldigt bevis for en negativ RT-PCR-test før afrejse for rejsende, der er fuldt vaccineret med en covid-19-vaccine, for hvilken der er udstedt en markedsføringstilladelse i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, men som ikke er i besiddelse af EU's digitale covidcertifikat eller et certifikat, der anerkendes som ligestillet hermed.
                     Børn over 6 år, men under 18 år, bør, medmindre de er omfattet af ovennævnte bestemmelser, også have tilladelse til at foretage ikkevæsentlige rejser til en medlemsstat, hvis de er i besiddelse af et gyldigt bevis for en negativ realtids-polymerasekædereaktionstest (RT-PCR-test), der er foretaget tidligst 72 timer før afrejsen. I disse tilfælde kan medlemsstaterne pålægge yderligere test efter ankomsten, såvel som karantæne eller selvisolering. Børn under 6 år, der rejser med en voksen, bør ikke være underlagt yderligere krav.

                        (*1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT L 136 af 30.4.2004, s. 1)."

                        (*2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 af 14. juni 2021 om en ramme for udstedelse, kontrol og accept af interoperable covid-19-vaccinations-, test- og restitutionscertifikater (EU's digitale covidcertifikat) for at lette fri bevægelighed under covid-19-pandemien (EUT L 211 af 15.6.2021, s. 1).«"

                     3)

                     Der indsættes følgende nye punkt 12:

                                 »12.

                                 Senest den 30. april 2022 bør henstillingen revideres af Kommissionen med henblik på at lade bilag I udgå under hensyntagen til den stigende vaccinationstilslutning på verdensplan.
                                 Kommissionen bør aflægge rapport til Rådet og kan eventuelt forelægge det et forslag om at lade bilag I udgå.«

            Udfærdiget i Bruxelles, den 22. februar 2022.

                  På Rådets vegne

               C. BEAUNE

                  Formand

            (1)  Rådets henstilling (EU) 2020/912 af 30. juni 2020 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner (EUT L 208 I af 1.7.2020, s. 1).

            (2)  Rådets henstilling (EU) 2021/132 af 2. februar 2021 om ændring af henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner (EUT L 41 af 4.2.2021, s. 1).

            (3)  »EU+-området« omfatter alle Schengenmedlemsstater (inklusive Bulgarien, Kroatien, Cypern og Rumænien) samt de fire associerede Schengenlande. Irland er ligeledes omfattet heraf, hvis Irland beslutter sig for at tilslutte sig foranstaltningerne.

            (4)  Rådets henstilling (EU) 2021/816 af 20. maj 2021 om ændring af henstilling (EU) 2020/912 om de midlertidige restriktioner for ikkevæsentlige rejser til EU og eventuel ophævelse af disse restriktioner (EUT L 182 af 21.5.2021, s. 1).

            (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/953 af 14. juni 2021 om en ramme for udstedelse, kontrol og accept af interoperable covid-19-vaccinations-, test- og restitutionscertifikater (EU's digitale covidcertifikat) for at lette fri bevægelighed under covid-19-pandemien (EUT L 211 af 15.6.2021, s. 1).

            (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/954 af 14. juni 2021 om en ramme for udstedelse, kontrol og accept af interoperable covid-19-vaccinations-, test- og restitutionscertifikater (EU's digitale covidcertifikat) for så vidt angår tredjelandsstatsborgere, der lovligt opholder sig eller bor på medlemsstaternes område under covid-19-pandemien (EUT L 211 af 15.6.2021, s. 24).

            (7)  Den ajourførte liste over afgørelser om ækvivalens offentliggøres på følgende websted:
         https://ec.europa.eu/info/publications/commission-implementing-decisions-eu-equivalence-covid-19-certificates-issued-non-eu-countries_en.

            (8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af unionsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT L 136 af 30.4.2004, s. 1).

            (9)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

            (10)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

            (11)  Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne (EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31).

            (12)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

            (13)  Rådets afgørelse 2008/146/EF af 28. januar 2008 om indgåelse, på Det Europæiske Fællesskabs vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1).

            (14)  EUT L 160 af 18.6.2011, s. 21.

            (15)  Rådets afgørelse 2011/350/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser (EUT L 160 af 18.6.2011, s. 19).


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 17. februar 2022 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Bank of Greece (ECB/2022/3) 2022/C 102/01

text:
               2.3.2022

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 102/1

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
      af 17. februar 2022
      til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Bank of Greece
      (ECB/2022/3)
      (2022/C 102/01)
      STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB’s Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

                  (2)

                  Mandatet for de eksterne revisorer for Bank of Greece, Deloitte Certified Public Accountants S.A., udløber efter revisionen for regnskabsåret 2021. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2022.

                  (3)

                  Bank of Greece har valgt Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A. som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2022 til 2026, med muligheden for at forlænge mandatet til regnskabsårene 2027 og 2028 —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
      Det henstilles, at Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A. udnævnes som eksterne revisorer for Bank of Greece for regnskabsårene 2022 til 2026, med muligheden for at forlænge mandatet til regnskabsårene 2027 og 2028 —

         Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. februar 2022.

            Christine LAGARDE

               Formand for ECB