title: EF: Kommissionens henstilling af 2. marts 2005 om det samordnede kontrolprogram på foderstofområdet for 2005 i henhold til Rådets direktiv 95/53/EF (EØS-relevant tekst).

text:
               9.3.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 62/22

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 2. marts 2005
   om det samordnede kontrolprogram på foderstofområdet for 2005 i henhold til Rådets direktiv 95/53/EF
   (EØS-relevant tekst)
   (2005/187/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til Rådets direktiv 95/53/EF af 25. oktober 1995 om principperne for tilrettelæggelse af offentlig kontrol på foderstofområdet (1), særlig artikel 22, stk. 3, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               I 2004 pegede medlemsstaterne på bestemte emner som værende egnede til at indgå i det samordnede kontrolprogram for 2005.

               (2)

               Skønt der i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (2) er fastsat maksimumsindhold af aflatoksin B1 i foderstoffer, findes der ingen fællesskabsbestemmelser om andre mykotoksiner såsom ochratoksin A, zearalenon, deoxynivalenol og fumonisiner. Ved at indsamle oplysninger om forekomsten af disse mykotoksiner ved udtagning af stikprøver kunne der tilvejebringes nyttige data til en vurdering af situationen med henblik på videreudviklingen af lovgivningen. Dertil kommer, at bestemte fodermidler, f.eks. korn og oliefrø, i særlig grad er eksponeret for mykotoksinkontaminering som følge af omstændigheder i forbindelse med høst, opbevaring og transport. Da mykotoksinkoncentrationerne varierer fra år til år, bør der indsamles data fra flere på hinanden følgende år for alle de nævnte mykotoksiner.

               (3)

               Antibiotika, bortset fra coccidiostatika og histomonostatika, kan kun markedsføres og anvendes som fodertilsætningsstoffer indtil den 31. december 2005. Tidligere kontrol af forekomsten af antibiotika og coccidiostatika i visse foderstoffer, hvor nogle af de pågældende stoffer ikke er tilladt, viser, at denne type overtrædelse stadig forekommer. Hyppigheden af sådanne fund og sagens følsomme karakter gør det begrundet at fortsætte kontrollen.

               (4)

               Det er vigtigt at sikre, at restriktionerne vedrørende anvendelse af fodermidler af animalsk oprindelse i foderstoffer i henhold til de relevante fællesskabsbestemmelser håndhæves effektivt.

               (5)

               Det er hensigtsmæssigt at sikre, at indholdet af sporstofferne kobber og zink i foderblandinger til svin ikke overstiger det maksimumsindhold, som Kommissionens forordning (EF) nr. 1334/2003 af 25. juli 2003 om ændring af godkendelsesbetingelserne for en række tilsætningsstoffer til foderstoffer, der tilhører gruppen »mikromineraler« (3), indeholder bestemmelser om.

               (6)

               De i denne henstilling fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed,

         HENSTILLER:

               1.

               at medlemsstaterne i 2005 gennemfører et samordnet kontrolprogram med det formål at kontrollere:

                           a)

                           koncentrationen af mykotoksiner (aflatoksin B1, ochratoksin A, zearalenon, deoxynivalenol og fumonisiner) i foderstoffer, idet de giver oplysninger om analysemetoder; prøveudtagningsmetoden bør omfatte både stikprøver og målrettet prøveudtagning; ved den målrettede prøveudtagning bør der udtages prøver af fodermidler, der er mistænkt for at indeholde højere koncentrationer af mykotoksiner, f.eks. korn, oliefrø og olieholdige frugter samt produkter og biprodukter heraf, og fodermidler, der har været oplagret i lang tid eller er blevet transporteret ad søvejen over lange afstande; hvad angår aflatoxin B1, er det nødvendigt at være særlig opmærksom på foderblandinger til andre dyr, der anvendes til mælkeproduktion, end malkekvæg; kontrolresultaterne bør indrapporteres ved hjælp af modellen i bilag I

                           b)

                           antibiotika, coccidiostatika og/eller histomonostatika, uanset om de er tilladte eller ej som fodertilsætningsstoffer for bestemte dyrearter og -kategorier, der hyppigt forekommer i forblandinger og foderblandinger, der ikke må indeholde lægemidler; kontrollen bør målrettes mod lægemidler i forblandinger og foderblandinger, hvis der efter den kompetente myndigheds opfattelse er øget sandsynlighed for at finde uregelmæssigheder; resultaterne af kontrollen bør indrapporteres ved hjælp af modellen i bilag II

                           c)

                           gennemførelsen af restriktioner vedrørende produktion og anvendelse af animalske fodermidler, jf. bilag III

                           d)

                           indholdet af kobber og zink i foderblandinger til svin, jf. bilag IV

               2.

               at medlemsstaterne medtager resultaterne af det samordnede kontrolprogram, jf. punkt 1, i et særskilt kapitel i den årlige rapport om kontrolaktiviteter, der skal indsendes senest den 1. april 2006 i overensstemmelse med artikel 22, stk. 2, i direktiv 95/53/EF og den seneste version af den harmoniserede rapportmodel.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. marts 2005.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 265 af 8.11.1995, s. 17. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/46/EF (EFT L 234 af 1.9.2001, s. 55).

      (2)  EFT L 140 af 30.5.2002, s. 10. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2003/100/EF (EUT L 285 af 1.11.2003, s. 33).

      (3)  EUT L 187 af 26.7.2003, s. 11. Ændret ved forordning (EF) nr. 2112/2003 (EUT L 317 af 2.12.2003, s. 22).
   BILAG I
   Koncentrationen af visse mykotoksiner (aflatoksin B1, ochratoksin A, zearalenon, deoxynivalenol og fumonisiner) i foderstoffer
   Individuelle resultater af alle analyserede prøver; model til indrapportering, jf. punkt 1, litra a)

               Foderstoffer

               Prøveudtagning (stikprøver eller målrettet)

               Type og koncentration af mykotoksiner (μg/kg foderstof, beregnet ved et vandindhold på 12 %)

               Type

               Oprindelsesland

               Aflatoksin B1

               Ochratoksin A

               Zearalenon

               Deoxynivalenol

               Fumonisiner (1)

         Den kompetente myndighed bør endvidere oplyse om følgende:

               —

               de foranstaltninger, der er truffet i tilfælde af overskridelse af grænseværdierne for aflatoksin B1

               —

               de analysemetoder, der er anvendt

               —

               detektionsgrænserne.

      (1)  Koncentrationen af fumonisiner omfatter det samlede indhold af fumonisin B1, B2 og B3.
   BILAG II
   Forekomst af bestemte lægemidler, der ikke er godkendt som fodertilsætningsstoffer
   Visse antibiotika, coccidiostatika og andre lægemidler kan lovligt forekomme som tilsætningsstoffer i forblandinger og foderblandinger til bestemte dyrearter og -kategorier, hvis de lever op til kravene i artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1).
   Hvis der forekommer ikke-tilladte lægemidler i foderstoffer er der tale om en overtrædelse.
   De lægemidler, der skal kontrolleres for, bør vælges blandt følgende:

               1.

               Lægemidler, der udelukkende er tilladt som fodertilsætningsstoffer til bestemte dyrearter og -kategorier:

                           avilamycin

                           decoquinat

                           diclazuril

                           flavophospholipol

                           halofuginonhydrobromid

                           lasalocid A-natrium

                           alphamaduramicinammonium

                           monensinnatrium

                           narasin

                           narasin — nicarbazin

                           robenidinhydrochlorid

                           salinomycinnatrium

                           semduramicinnatrium

               2.

               Lægemidler, der ikke længere er tilladt som fodertilsætningsstoffer:

                           amprolium

                           amprolium/etopabat

                           arprinocid

                           avoparcin

                           carbadox

                           dimetridazol

                           dinitolmid

                           ipronidazol

                           meticlorpindol

                           meticlorpindol/methylbenzoquat

                           nicarbazin

                           nifursol

                           olaquindox

                           ronidazol

                           spiramycin

                           tetracykliner

                           tylosinphosphat

                           virginiamycin

                           zincbacitracin

                           andre antimikrobielle stoffer

               3.

               Lægemidler, der aldrig har været tilladt som fodertilsætningsstoffer:

                           andre stoffer
                           Individuelle resultater af alle prøver, der ikke overholder reglerne; model til indrapportering, jf. punkt 1, litra b)

                                       Type foderstof (dyreart og -kategori)

                                       Påvist stof

                                       Konstateret indhold

                                       Årsag til overtrædelsen (2)

                                       Foranstaltning

                                 Den kompetente myndighed bør endvidere oplyse om følgende:

                                       —

                                       samlet antal analyserede prøver

                                       —

                                       navnene på de stoffer, undersøgelserne har omfattet

                                       —

                                       de analysemetoder, der er anvendt

                                       —

                                       detektionsgrænserne.

      (1)  EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.

      (2)  Årsagen til, at det ikke-tilladte stof forekommer i foderstoffet, som fastlagt efter en undersøgelse foretaget af den kompetente myndighed.
   BILAG III
   Restriktioner vedrørende produktion og anvendelse af animalske fodermidler
   Medlemsstaterne bør i 2005 gennemføre et samordnet program til kontrol af, om restriktioner vedrørende produktion og anvendelse af animalske fodermidler overholdes, jf. dog artikel 3-13 og artikel 15 i direktiv 95/53/EF.
   For at sikre, at forbuddet mod at fodre bestemte dyr med forarbejdet animalsk protein, jf. bilag IV til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier (1), anvendes effektivt, bør medlemsstaterne navnlig gennemføre et særligt kontrolprogram baseret på målrettet kontrol. I henhold til artikel 4 i direktiv 95/53/EF bør kontrolprogrammet bygge på en risikobaseret strategi, der omfatter alle produktionstrin og alle typer af steder, hvor foder fremstilles og håndteres, og hvor der fodres med det. Medlemsstaterne bør lægge særlig vægt på at definere kriterier, der kan relateres til en risiko. De enkelte kriterier bør vægtes i forhold til risikoen. Kontrolhyppigheden og antallet af analyserede prøver på stederne bør stå i forhold til den samlede vægtning, som de pågældende steder tillægges.
   Ved udarbejdelsen af et kontrolprogram bør der tages hensyn til følgende vejledende lister over steder og kriterier:

               Sted

               Kriterier

               Vægtning

               Foderstofvirksomheder

               Foderstofvirksomheder med to produktionskæder, der producerer såvel foderblandinger til drøvtyggere som foderblandinger til andre husdyr end drøvtyggere, der indeholder forarbejdede animalske proteiner, som er omfattet af en dispensation
               Foderstofvirksomheder, hvor der tidligere er konstateret manglende overholdelse af reglerne, eller som er under mistanke for manglende overholdelse af reglerne
               Foderstofvirksomheder, der anvender store mængder importerede foderstoffer med højt proteinindhold, f.eks. fiskemel, sojaskrå, majsglutenmel og proteinkoncentrater
               Foderstofvirksomheder, der producerer store mængder foderblandinger
               Risiko for krydskontaminering som følge af interne arbejdsgange (siloer med bestemt indhold, kontrol af, om produktionskæderne reelt er adskilt, kontrol af ingredienser, internt laboratorium og prøveudtagningsprocedurer)

               Grænsekontrolsteder og andre indgangssteder til Fællesskabet

               Import af store/små mængder foderstoffer
               Foderstoffer med højt proteinindhold

               Landbrugsbedrifter

               Hjemmeblandere, der anvender forarbejdede animalske proteiner, som er omfattet af en dispensation
               Bedrifter, der holder drøvtyggere og andre arter (risiko for krydsfodring)
               Bedrifter, der køber foderstoffer i løs vægt

               Forhandlere

               Lagre, herunder midlertidige lagre, for foderstoffer med højt proteinindhold
               Omfattende handel med foderstoffer i løs vægt
               Forhandlere af udenlandsk producerede foderblandinger

               Mobile blandere

               Blandere, der fremstiller foder til såvel drøvtyggere som andre dyr end drøvtyggere
               Blandere, hvor der tidligere er konstateret manglende overholdelse af reglerne, eller som er under mistanke for manglende overholdelse af reglerne
               Blandere, der iblander foderstoffer med højt proteinindhold
               Blandere med stor produktion af foderstoffer
               Blandere, der betjener et stort antal bedrifter, herunder bedrifter med drøvtyggere

               Transportmidler

               Køretøjer, der anvendes til transport af forarbejdede animalske proteiner og foderstoffer
               Køretøjer, hvor der tidligere er konstateret manglende overholdelse af reglerne, eller som er under mistanke for manglende overholdelse af reglerne

         Som alternativ til disse vejledende steder og kriterier kan medlemsstaterne inden den 31. marts 2005 sende Kommissionen deres egen risikovurdering.
   Prøveudtagningen bør målrettes mod partier eller aktiviteter, hvor der er størst sandsynlighed for krydskontaminering med forbudte forarbejdede proteiner (første parti efter transport i løs vægt af foderstoffer, som indeholder animalske proteiner, der er forbudt i det pågældende parti, tekniske problemer eller ændringer i produktionskæderne og ændringer i lagre eller siloer til materiale i løs vægt).
   I 2005 bør medlemsstaterne fokusere på analyse af sukkerroesnitter og importerede fodermidler.
   I en medlemsstat bør der mindst foretages ti kontroller pr. år pr. 100 000 tons foderblanding, der fremstilles. I en medlemsstat bør der mindst foretages 20 officielle stikprøver pr. år pr. 100 000 tons foderblanding, der fremstilles. Indtil alternative metoder er godkendt, bør prøverne analyseres ved identificering og skøn ved mikroskopi i henhold til Kommissionens direktiv 2003/126/EF af 23. december 2003 om analysemetoder til bestemmelse af animalske bestanddele med henblik på officiel kontrol af foderstoffer (2). Forekomst af forbudte bestanddele af animalsk oprindelse i foderstoffer bør betragtes som en overtrædelse af foderforbuddet.
   Resultaterne af kontrolprogrammerne meddeles Kommissionen i følgende format:
   Oversigt over kontrollen af fodringsrestriktioner vedrørende foder af animalsk oprindelse (fodring med forbudte forarbejdede animalske proteiner)
   A.   Dokumenterede kontroller

               Trin

               Antal kontroller, herunder kontrol af forekomst af forarbejdede animalske proteiner

               Antal overtrædelser, der er konstateret ved dokumentkontrol og lignende i stedet for laboratorieundersøgelser

               Import af fodermidler

               Opbevaring af fodermidler

               Foderstofvirksomheder

               Hjemmeblandere/mobile blandere

               Foderstofmellemhandlere

               Transportmiddel

               Bedrifter med andre husdyr end drøvtyggere

               Bedrifter med drøvtyggere

               Andre

   B.   Prøveudtagning og undersøgelse af fodermidler og foderblandinger vedrørende forarbejdede animalske proteiner

               Sted

               Antal officielle prøver, der er undersøgt for forarbejdede animalske proteiner

               Antal prøver, der ikke var i overensstemmelse med reglerne

               Forekomst af forarbejdet animalsk protein af landdyr

               Forekomst af forarbejdet animalsk protein af fisk

               Fodermidler

               Foderblandinger

               Fodermidler

               Foderblandinger feedingstuffs

               Fodermidler

               Foderblandinger feedingstuffs

               til drøvtyg-gere

               til andre dyr end drøvtyg-gere

               til drøvtyg-gere

               til andre dyr end drøvtyg-gere

               til drøvtyg-gere

               til andre dyr end drøvtyg-gere

               Ved import

               Foderstofvirksomheder

               Mellemhandlere/lager

               Transportmiddel

               Hjemmeblandere/mobile blandere

               På bedrifter

               Andet

   C.   Oversigt over forbudte forarbejdede animalske proteiner, der er fundet i prøver af foderstoffer bestemt til drøvtyggere

               Måned (for prøveudtagning)

               Kontamineringens art, omfang og oprindelse

               Sanktioner (eller andre foranstaltninger)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  EFT L 147 af 31.5.2001, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 214/2005 (EUT L 37 af 10.2.2005, s. 9).

      (2)  EUT L 339 af 24.12.2003, s. 78.
   BILAG IV
   Individuelle resultater af alle prøver (både prøver, der viser overensstemmelse med reglerne, og prøver, der ikke viser overensstemmelse med reglerne) vedrørende indholdet af kobber og zink i foderblandinger til svin

               Type foderblanding (dyreart og -kategori)

               Sporstof (kobber eller zink)

               Konstateret indhold (mg pr. kg fuldfoder)

               Årsag til overskridelse af maksimumsindholdet (1)

               Foranstaltning

      (1)  Som fastlagt efter en undersøgelse foretaget af den kompetente myndighed.


title: Rådets henstilling af 10. februar 2009 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (niende EUF) for regnskabsåret 2007

text:
               11.2.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 40/37

      RÅDETS HENSTILLING

   af 10. februar 2009
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (niende EUF) for regnskabsåret 2007
   (2009/114/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til AVS/EF-partnerskabsaftalen, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), og ændret ved aftalen undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 (2),
   som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for finansprotokollen til AVS/EF-partnerskabsaftalen (3) (i det følgende benævnt »den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Niende Europæiske Udviklingsfond (niende EUF), særlig artikel 32, stk. 3,
   som henviser til finansforordningen af 27. marts 2003 vedrørende den 9. Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 96-103,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2007 vedrørende transaktionerne under niende EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2007 med Kommissionens tilhørende svar (5), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 32, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af niende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under niende EUF i regnskabsåret 2007 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER TIL Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under niende EUF for regnskabsåret 2007.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. februar 2009.

            På Rådets vegne

         M. KALOUSEK

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUT C 286 af 10.11.2008, s. 273.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 9 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated convergence programme of Sweden, 2006-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0192

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 13.2.2007SEK(2007) 192 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2006-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGenerel baggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Sveriges første konvergensprogram blev forelagt i december 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 8. februar 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.Baggrunden for vurderingen af det OPDATEREDE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Sveriges konvergensprogram, der blev forelagt den 7. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede konvergensprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år2.  den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den sidste opdatering af konvergensprogrammet) og3.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra november 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterGennem de seneste ti år har Sverige som helhed opnået gode økonomiske resultater. Væksten i det reale BNP har været højere end i euroområdet. Dette vækstresultat har været præget af en stærk produktivitetsudvikling og vækstbidrag fra nettoeksporten. Der har været et stadigt stigende overskud på betalingsbalancens løbende poster. Arbejdsløsheden er lavere end i euroområdet og er faldet, om end den stadig anses for at være høj efter svensk målestok. Erhvervsfrekvensen er forholdsvis høj. Inflationen er lav, hvilket afspejler en troværdig pengepolitik, der er rettet mod inflationen. Ligesom andre steder er de effektive og nominelle rentesatser faldet. Takket være de nationale regelbaserede rammer har de offentlige finanser været sunde, og de udviser gennemsnitlige budgetoverskud, som stort set er i overensstemmelse med det nationale mål om et overskud på 2 % over konjunkturforløbet. Den offentlige gældskvote er gradvis blevet reduceret og ligger et godt stykke under tærsklen på 60 %.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 26. januar 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2005-2009. Rådet var af den opfattelse, at budgetstillingen var sund, og budgetstrategien var et eksempel på en finanspolitik, der gennemføres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.Sverige udnytter overgangsperioden (udløber i foråret 2007) til at gennemføre Eurostats beslutning af 2. marts 2004 om den sektormæssige klassificering af fuldt finansierede pensionsordninger. Overholdelsen af Eurostats beslutning vil reducere overskuddet med ca. 1 % af BNP om året og hæve gældskvoten med 0,5 procentpoint.Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra november 2006Rapporten om udmøntningen af Sveriges nationale reformprogram inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse blev forelagt den 28. november 2006. Sveriges nationale reformprogram identificerer følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: behovet for en høj erhvervsfrekvens og en lang arbejdstid samt fremme af en videnbaseret økonomi med miljømæssigt effektive produktionsprocesser.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006[2]) er, at Sverige gør gode fremskridt med hensyn til udmøntningen af landets nationale reformprogram. De stabilitetsorienterede makroøkonomiske rammer er hensigtsmæssige og giver gode resultater. Der gøres en stor indsats for at øge incitamenterne til at arbejde. Der er behov for yderligere foranstaltninger for at øge konkurrencen inden for tjenesteydelser.På baggrund af de fremskridt, der er gjort, blev Sverige opfordret til også at fokusere på følgende områder: reguleringsforanstaltninger til at øge konkurrencen, konsekvensanalysesystemet, bedre regulering, udbuddet af arbejdskraft og arbejdstidens længde, beskæftigelsesfrekvensen blandt indvandrere og unge samt reintegrering af personer under sygdomsrelaterede ordninger på arbejdsmarkedet.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2006-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:4.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Sveriges opdaterede konvergensprogram, som dækker perioden 2006-2009.5.  Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventer, at den reale BNP-vækst vil falde fra 4,0 % i 2006 til 3,0 % i gennemsnit i resten af programperioden, selv om den fortsat vil ligge tæt på den potentielle vækst. Vurderet på baggrund af de disponible oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på realistiske vækstantagelser, idet væksten i 2006 muligvis har været endnu højere. Programmets fremskrivninger for inflationen forekommer også realistiske.6.  I 2006 skønnes det offentlige overskud ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2006 at blive på 2,8 % af BNP sammenlignet med en forventet vækst på 0,9 % i den forrige opdatering af konvergensprogrammet; forskellen afspejler primært en basiseffekt fra overskuddet i 2005, som blev meget højere end ventet. På grundlag af de disponible likviditetsdata ser det ud til, at 2006-overskuddet på grund af både lavere udgifter på den primære saldo og højere skatteindtægter formentlig vil blive højere end prognosen fra Kommissionens tjenestegrene.7.  Det opdaterede program bekræfter, at et budgetoverskud på 2 % af BNP i gennemsnit over konjunkturforløbet er den centrale rettesnor i finanspolitikken understøttet af flerårige udgiftslofter. I forslaget til finanslov i foråret 2007 vil regeringen revurdere det nuværende mål for det offentlige overskud under hensyntagen til Eurostats beslutning om klassificeringen af fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle[6]. Efter udløbet af overgangsperioden for gennemførelse af denne beslutning (foråret 2007) vil overskuddet blive omtrent 1 % af BNP lavere hvert år, og gældskvoten vil blive opjusteret med omkring 0,5 % af BNP. Den budgetstrategi, der fremlægges i opdateringen, forventer en nedgang i overskuddet i 2007 (fra 3,0 % af BNP i 2006 til 2,4 %) og en gradvis let fremgang derefter (til 3,1 % i 2009); overskuddet på den primære saldo følger en lignende kurs. Både udgifts- og indtægtskvoten er gradvis for nedadgående igennem hele programperioden. Strategien er lagt an på at give den største effekt i den sidste del af programperioden, og de betydelige skattenedsættelser i 2007 er kun delvis finansieret. I forhold til den forrige opdatering er den forventede kurs i overskuddet (et fald i begyndelsen efterfulgt af en gradvis forbedring) den samme, men med en højere nettolångivningsstilling igennem programperioden.8.  Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, ventes at holde sig over 2 % af BNP igennem programperioden. Som i den foregående opdatering af konvergensprogrammet svarer den mellemfristede budgetmålsætning, der fremlægges i programmet, til ovennævnte målsætning om et overskud på budgettet på 2 % af BNP i gennemsnit over konjunkturforløbet (dvs. strukturelt set), som programmet forventer at fastholde igennem programperioden. Da den mellemfristede budgetmålsætning er betydeligt mere krævende end den laveste benchmark (et anslået underskud på ca. 1 % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning er også betydeligt mere krævende, end hvad gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt stiller krav om.9.  Usikkerhedsmomenterne i forbindelse med budgetfremskrivningerne i programmet synes i det store og hele at være afbalanceret fra og med 2007. De makroøkonomiske udsigter og fremskrivningerne for skatteindtægterne synes at afspejle plausible antagelser, selv om der knytter sig en vis usikkerhed til resultatet af den fremtidige kapitalvindingsskat. Udgiftsmålene understøttes af påviseligt gode tidligere resultater på dette punkt takket være ovennævnte udgiftslofter.10.  I lyset af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at fastholde den mellemfristede budgetmålsætning i hele programperioden, således som det er planlagt i programmet. Desuden ser budgetstillingen ud til at give en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving i hele programperioden. Der er dog en risiko for, at den finanspolitik, programmet lægger op til, kan blive procyklisk i 2007, hvor de økonomiske opgangstider ventes at fortsætte. Dette vil ikke være i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.11.  Den offentlige gæld skønnes at være faldet til 46,5 % af BNP i 2006, et godt stykke under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Programmet venter, at gældskvoten vil fortsætte sin nedadgående kurs og falde med 13,5 procentpoint igennem programperioden.12.  Den langsigtede budgetvirkning af befolkningens aldring i Sverige er lavere end EU-gennemsnittet, og pensionsudgifterne forventes at holde sig stabile som en procentdel af BNP på lang sigt under indflydelse af den betydelige udgiftsreducerende virkning af reformen af pensionssystemet. Udgangsbudgetstillingen med et stort overskud på den primære saldo bidrager til nedbringelsen af bruttogælden og akkumuleringen af aktiver. Fastholdelse af sunde statsfinanser med fortsatte overskud som planlagt vil bidrage til at begrænse risiciene for de offentlige finansers holdbarhed. Generelt set synes Sverige at stå over for en lav risiko med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed.13.  Konvergensprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra november 2006 om udmøntningen af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Desuden giver det systematisk oplysninger om de direkte budgetudgifter eller budgetbesparelser som følge af de vigtigste planlagte reformer i det nationale reformprogram, og dets budgetfremskrivninger ser ud til at tage højde for virkningerne på de offentlige finanser af de foranstaltninger, der beskrives i det nationale reformprogram. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der er planlagt i konvergensprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er planlagt i det nationale reformprogram. Navnlig planlægger begge programmer gennemførelse af foranstaltninger med henblik på at øge arbejdskraftudbuddet.14.  Budgetstillingen i programmet er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.15.  Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, har programmet visse mangler i de krævede og frivillige data[7].Den generelle konklusion er, at den mellemfristede budgetstilling er sund, og at budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Det vil dog være vigtigt at sikre, at en forværring i den strukturelle budgetstilling i 2007 begrundet i de strukturreformer, som tager sigte på at fremme en større deltagelse på arbejdsmarkedet, ikke videreføres i de efterfølgende år.  Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger 12005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realt BNP (% ændring) | KP dec. 2006 | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | 2,7 |KOM nov. 2006 | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | - |KP dec. 2005 | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 | - |HICP-inflation2 (%) | KP dec. 2006 | 1,3 | 1,9 | 2,2 | 1,5 | 1,9 |KOM nov. 2006 | 0,8 | 1,5 | 1,6 | 1,8 | - |KP dec. 2005 | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP dec. 20063 | -0,7 | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,3 |KOM nov. 20067 | -0,5 | 0,2 | 0,5 | 0,6 | - |KP dec. 20053 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | KP dec. 2006 | 3,0 | 3,0 | 2,4 | 2,7 | 3,1 |KOM nov. 2006 | 3,0 | 2,8 | 2,4 | 2,5 | - |KP dec. 2005 | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 | - |Primær saldo (% af BNP) | KP dec. 2006 | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,2 | 4,6 |KOM nov. 2006 | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,3 | - |KP dec. 2005 | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP dec. 20063 | 3,4 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |KOM nov. 2006 | 3,3 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | - |KP dec. 20053 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | - |Strukturel saldo4 (% af BNP) | KP dec. 20065 | 3,0 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |KOM nov. 20066 | 2,9 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | - |KP dec. 2005 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | - |Offentlig gæld (% af BNP) | KP dec. 2006 | 50,3 | 46,5 | 41,5 | 37,4 | 33,0 |KOM nov. 2006 | 50,4 | 46,7 | 42,6 | 38,7 | - |KP dec. 2005 | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 | - |Bemærkninger: 1Budgetfremskrivningerne afspejler ikke virkningen af Eurostats beslutning af 2. marts 2004 om klassificeringen af fuldt finansierede pensionsordninger, som skal gennemføres i forbindelse med indberetningen i foråret 2007. Medregnes denne virkning, vil den offentlige saldo ifølge det opdaterede program være på 2,0 % af BNP i 2005, 2,0 % i 2006, 1,3 % i 2007, 1,6 % i 2008 og 2,0 % i 2009, mens den offentlige gæld vil være på 50,9 % af BNP i 2005, 47,0 % i 2006, 42,0 % i 2007, 37,9 % i 2008 og 33,5 % i 2009. 2Inflationstallene i konvergensprogrammet er skønnet fra december til december, hvorimod Kommissionens tal er årlige gennemsnit. Dette forklarer forskellen mellem Kommissionens tal og HICP-tallene for 2005 og 2006. Programmet forudsætter også, at HICP vil følge UND1X (nationalt forbrugerprisindeks, der ikke medregner ændringer i indirekte skatter, subsidier og renteudgifter på realkreditlån) i 2008 og 2009. HICP ventes imidlertid at blive 0,5 procentpoint højere end UND1X- inflationen i 2007, hvilket forstærker programmets forventede nedgang i HICP-inflationen i 2008. 3Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 4Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 5Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,4 % af BNP i 2005, underskudsformindskende). 6Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,4 % af BNP i 2005, underskudsformindskende). 7Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 2,6 %, 3,2 %, 3,1 % og 3,0 % i perioden 2005-2008. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, “Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EFT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Se Eurostats pressemeddelelse nr. 30/2004 af 2. marts 2004 og nr. 117/2004 af 23. september 2004.[7] Blandt de manglende krævede data kan nævnes visse deflatorer, skattetrykket og væksten på relevante udenlandske markeder.


title: Henstilling nr. U1 af 12. juni 2009 om den lovgivning, der skal finde anvendelse på arbejdsløse, der udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis i en anden medlemsstat end bopælslandet (Tekst af relevans for EØS og for EF/Schweiz-aftalen)

text:
               24.4.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 106/49

         HENSTILLING Nr. U1
   af 12. juni 2009
   om den lovgivning, der skal finde anvendelse på arbejdsløse, der udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis i en anden medlemsstat end bopælslandet
   (Tekst af relevans for EØS og for EF/Schweiz-aftalen)
   2010/C 106/15
   DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR KOORDINERING AF SOCIALE SIKRINGSORDNINGER,
   som henviser til artikel 72, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (1), i henhold til hvilken den har til opgave at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolkningsspørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (2),
   som henviser til artikel 11, stk. 3, litra a), og artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 883/2004 samt artikel 18 i forordning (EF) nr. 987/2009, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Når personer, der er bosat på en medlemsstats område, i henhold til den lovgivning, som de er omfattet af, er berettiget til at oppebære ydelser ved arbejdsløshed, bør de have mulighed for at udøve lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis på en anden medlemsstats område, samtidig med at de bevarer retten til ydelser ved arbejdsløshed i bopælslandet.

               (2)

               For at undgå eventuelle lovkonflikter er det i disse tilfælde nødvendigt at afgøre, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på disse personer i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 883/2004.

               (3)

               I henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 883/2004 anses personer, som modtager kontantydelser i kraft af eller som følge af en lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed, for at udøve nævnte aktivitet.

               (4)

               I henhold til artikel 11, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 883/2004 er en person, som udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed i en medlemsstat, omfattet af denne medlemsstats lovgivning.

               (5)

               Det er hensigtsmæssigt at lade de i betragtning 1 ovenfor omhandlede personer være omfattet af lovgivningen i deres bopælsland, både med hensyn til indbetaling af bidrag på grundlag af deres lønnede beskæftigelse eller selvstændige virksomhed og tilkendelse af ydelser.

               (6)

               I henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 883/2004 kan medlemsstaterne fastsætte undtagelser fra forordningens artikel 11-15.
               Beslutningen i sagen er truffet på de i artikel 71, stk. 2, i forordning (EF) nr. 883/2004 fastsatte betingelser.

         HENSTILLER FØLGENDE TIL DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER OG INSTITUTIONER:

               1.

               De kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater indgår eller lader de af disse kompetente myndigheder udpegede organer indgå aftaler i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 883/2004 på følgende betingelser:
               I henhold til disse aftaler skal personer, som oppebærer ydelser ved arbejdsløshed i bopælslandet, og som samtidig udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis i en anden medlemsstat, udelukkende være omfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat, både med hensyn til indbetaling af bidrag og tilkendelse af ydelser.
               Den institution, som udbetaler ydelserne ved arbejdsløshed i bopælslandet, underretter den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i dette land, om enhver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis, som den pågældende udøver i en anden medlemsstat.
               Sidstnævnte institution underretter øjeblikkeligt den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område den pågældende person udøver lønnet beskæftigelse eller selvstændig virksomhed på deltidsbasis, om, den pågældende fortsat er omfattet af lovgivningen i bopælslandet.

               2.

               I henhold til disse aftaler finder de administrative procedurer, der er fastsat i artikel 19-21 i forordning (EF) nr. 987/2009, anvendelse.

               3.

               Den aftale, der er indgået af medlemsstater i henhold til henstilling nr. 18 af 28. februar 1986, og som er vedlagt som bilag, forbliver gyldig i henhold til forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009, med forbehold af punkt 2 i denne henstilling.

               4.

               Denne henstilling offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. Den finder anvendelse fra datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 987/2009.

         Gabriela PIKOROVÁ

            Formand for Den Administrative Kommission

      (1)  EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1.

      (2)  EUT L 284 af 30.10.2009, s. 1.

      BILAG
      Aftale af 28. oktober 1986 mellem Belgien og Luxembourg om den lovgivning, der finder anvendelse på arbejdsløse, som er bosat i enten Belgien eller Luxembourg, og som i den ene stat oppebærer ydelser ved arbejdsløshed, samtidig med at de udøver deltidsbeskæftigelse i den anden stat.


Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram 2004-2008


title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Spaniens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Spaniens stabilitetsprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/7

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Spaniens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Spaniens stabilitetsprogram for 2016
   (2016/C 299/02)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17. og 18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Spanien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 18. og 19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet (3). Da Spanien har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Spanien sikre en fuldstændig og rettidig gennemførelse af denne henstilling.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Spanien 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Spaniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Spaniens nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Spanien er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Det er navnlig den omfattende udenlandske og indenlandske gæld, både den offentlige og private, der udgør en svaghed, samtidig med at ledigheden stadig er høj. For at mindske risikoen for skadelige virkninger for den spanske økonomi, som pga. dennes størrelse risikerer at brede sig til hele Den Økonomiske og Monetære Union, er det vigtigt at gribe ind. Trods forbedringer af den løbende betalingsbalance er der ikke udsigt til, at nettoforpligtelserne over for udlandet inden for kort tid når ned på et holdbart niveau. Gældsnedbringelsen i den private sektor er på rette spor og støttes delvist af gunstige vækstbetingelser, men behovene for gældsnedbringelse er store, og den offentlige gæld er fortsat høj. Inden for den finansielle sektor og for så vidt angår insolvensprocedurerne for virksomheder og privatpersoner er der truffet foranstaltninger, men der er behov for yderligere tiltag vedrørende innovation og kvalifikationer samt for overholdelsen af stabilitets- og vækstpagten.

               (3)

               Den 29. april 2016 forelagde Spanien sit nationale reformprogram for 2016 og den 30. april 2016 sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

            Spanien befinder sig i øjeblikket i den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten. Spanien stiler i landets stabilitetsprogram for 2016 mod at nå målene for det samlede offentlige underskud på 3,6 % af BNP i 2016 og 2,9 % af BNP i 2017. Det uforholdsmæssigt store underskud vil derfor blive korrigeret ét år senere, end hvad Rådet i øjeblikket henstiller, idet den finanspolitiske indsats og målene for det samlede underskud ikke blev nået i 2014 og 2015. Opfyldelsen af disse mål forudsætter, at de faste besparelser på 0,4 % af BNP gennemføres fuldt ud på centralt og regionalt forvaltningsniveau, hvilket blev bekendtgjort som opfølgning af den uafhængige kommissionshenstilling af 9. marts 2016. Underskuddet forventes derefter at falde yderligere til 1,6 % af BNP i 2019. Det mellemfristede mål om et ligevægtigt strukturelt budget vil dog ikke blive nået inden for den frist, der er fastsat i stabilitetsprogrammet. Navnlig forventes den genberegnede strukturelle saldo kun at blive marginalt bedre i 2016 og 2017 til omkring — 2
                   % af BNP, og derefter vil den falde langsomt til — 2
                   % af BNP i 2019. Den offentlige gældskvote faldt kun marginalt i 2015 til 99,2 % af BNP, og i 2016 og 2017 forventes den at falde en anelse for i de efterfølgende to år at falde mere udpræget til 96 % af BNP i 2019, i takt med at den primære saldo bliver til et overskud. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk for 2016 og 2017 og noget optimistisk derefter; det er godkendt af Spaniens uafhængige finanspolitiske institution (AIReF). Ifølge Kommissionens forårsprognose 2016 forventes underskuddet at udgøre 3,9 % af BNP i 2016 og 3,1 % af BNP i 2017, hvilket ligger over målene for det samlede underskud i stabilitetsprogrammet. Spanien forventes derfor ikke at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2016 som henstillet af Rådet. Risiciene hvad angår underskudsmålene i programmet skyldes hovedsageligt usikkerhed i gennemførelsen af besparelserne fra de foranstaltninger, der blev truffet i marts/april 2016. Eftersom det strukturelle underskud forventes at falde en anelse i begge år, stemmer den finanspolitiske indsats ikke overens med kravene i stabilitets- og vækstpagten. På grundlag af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Spanien ikke vil opfylde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der er derfor behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overholdelse af bestemmelserne i 2016 og 2017.

               (6)

               I henhold til artikel 10, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (5) vil Kommissionen regelmæssigt overvåge gennemførelsen af de foranstaltninger, som Spanien har truffet som opfølgning af den seneste henstilling fra Rådet efter artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde: Kommissionen henstiller derfor til Rådet de nødvendige foranstaltninger, der skal træffes inden for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.

               (7)

               Siden 2012 er Spaniens finanspolitiske ramme blevet styrket for bl.a. at forhindre afvigelser og sikre, at alle forvaltningsniveauer opfylder deres respektive underskuds-, gælds- og udgiftsmål. I midten af 2015 blev der desuden vedtaget en bestemmelse, som (på et frivilligt grundlag og i 2016 gjort obligatorisk for de fleste regioner) skal finde anvendelse på regionalt plan for at begrænse væksten i udgifterne til sundhedspleje og farmaceutiske produkter, og i november 2015 blev der som et bidrag til rationaliseringen af lægemiddeludgifterne indgået en aftale mellem regeringen og medicinalindustrien. Til trods herfor har de fleste regioner og socialsikringssektoren i 2015 langt fra nået deres regionale finanspolitiske mål. Stabilitetslovens udgiftsregel blev på centralt, regionalt og regionalt plan ikke overholdt i de offentlige delsektorer, og udgifterne til farmaceutiske produkter, navnlig i hospitaler, er steget yderligere, selv hvis virkningen af nye hepatitis C-behandlinger ikke medregnes.

               (8)

               På området for offentlige udbud klarer Spanien sig godt for så vidt angår kvaliteten af lovgivningen og adgangen til klageprocedurer. Der er gjort en indsats for at rationalisere offentlige udbud, navnlig via fælles udbudsmekanismer. Der er dog forskelle i gennemførelsen af offentlige udbud i forvaltningerne, og utilstrækkelige kontrolmekanismer hindrer en korrekt anvendelse af reglerne for offentlige udbud. Antallet af formodede overtrædelser af EU's lovgivning om offentlige udbud, som Kommissionen i de seneste år er blevet gjort opmærksom på, har været relativt højt. Den spanske revisionsret har desuden afsløret en række svagheder, som f.eks. hyppig brug af udbud med forhandling uden forudgående offentliggørelse, gentagen brug af kontraktændringer, opsplitning af kontrakter i mindre dele samt upræcise og uklare udbudsdokumenter og administrative beslutninger.

               (9)

               Spanien har gjort betydelige fremskridt med at omstrukturere den finansielle sektor. Loven om sparekasser, der har til formål at styrke styringen af dem og mindske de kontrollerende andele, som ejes af bankfonde, er blevet gennemført. Gennemførelsen af omstruktureringsplaner for så vidt angår statsejede banker er godt i gang. Spaniens centralbank har ændret den eksisterende regnskabsordning for kreditinstitutter samt vedtaget nye rammer for det spanske kapitalforvaltningsselskab SAREB. Disse nye rammer vil gøre det muligt for SAREB at opnå en korrekt behandling af værdiforringede aktiver og hjælpe med at afstemme dets restrukturerings- og afviklingspolitik til realistiske markedsforventninger.

               (10)

               De seneste års arbejdsmarkedsreformer har øget beskæftigelsens reaktionsevne i forhold til væksten, og der er kommet gang i jobskabelsen igen som følge af øget fleksibilitet og en vedvarende løntilbageholdenhed. Kollektive overenskomster har udgjort en støtte for denne udvikling, bl.a. i form af den brancheaftale, der blev indgået i juni 2015. Den nylige stigning i den samlede beskæftigelse har hovedsageligt haft form af tidsbegrænset ansættelse, skønt antallet af nyligt undertegnede ikketidsbegrænsede ansættelseskontrakter er langsomt stigende. Antallet af nye incitamenter til sikring af nye faste arbejdspladser er dog stadigvæk begrænset, og antallet af midlertidigt ansatte hører fortsat til de højeste i Unionen, samtidig med at der stadig kun er ringe muligheder for at gå fra en midlertidig til en fast ansættelseskontrakt. De midlertidige ansættelseskontrakters korte varighed begrænser incitamenterne til at investere i menneskelig kapital, hvilket hæmmer væksten i produktiviteten. Selv om ledigheden er hurtigt faldende, er den fortsat meget høj, navnlig blandt unge, og den gennemsnitlige varighed er også meget lang. Fortsætter langtidsledigheden med at være høj, risikerer den at bide sig fast, hvilket indvirker negativt på arbejdsvilkår og sociale vilkår. Næsten 60 % af de langtidsledige er lavtkvalificerede, hvilket gør det nødvendigt at føre passende aktive og passive arbejdsmarkeds- og uddannelsespolitikker for at imødegå de udbredte misforhold mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer og forhindre en forringelse af denne gruppes kvalifikationer. Ved udformningen af uddannelsesprogrammer er samspillet med arbejdsgiverne fortsat mangelfuldt.

               (11)

               Effektiviteten af aktiverings- og aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger afhænger i høj grad af de offentlige arbejdsformidlingers kapacitet til at udforme og tilbyde individualiseret støtte til modtagerne. Gennemførelsen af de nylige reformer af den aktive arbejdsmarkedspolitik skrider langsomt frem, og de offentlige arbejdsformidlingers kapacitet til at yde effektiv, individualiseret rådgivnings- og jobsøgningsbistand er stadig begrænset. Samarbejdet mellem de regionale offentlige arbejdsformidlinger og de private arbejdsformidlingskontorer er fortsat begrænset. Desuden afviger samarbejdet mellem arbejdsformidlingerne og socialforvaltningerne fra region til region, hvilket hæmmer ydelsen af koordineret støtte til dem, der er længere væk fra arbejdsmarkedet, navnlig mindstelønsmodtagere. Der er betydelige forskelle mellem regionerne for så vidt angår indkomststøtteordninger, f.eks. i formidlingen af støtten, kravene til støtteberettigelse, dækningen og tilstrækkeligheden, samtidig med at det er vanskeligt at overføre sociale ydelser, hvilket hæmmer den tværregionale jobmobilitet. Hertil kommer, at kendskabet til overgang til beskæftigelse under mindstelønsordninger er forholdsvis begrænset. Spanien er i øjeblikket ved at udarbejde en landsdækkende oversigt over nationale og regionale indkomststøtteordninger, både på nationalt og regionalt plan. Selv om der er truffet visse foranstaltninger, er effektiviteten af familie- og boligydelser til at mindske fattigdom fortsat begrænset, og manglen på en passende og økonomisk overkommelig barnepleje og langtidspleje afholder især kvinder fra at tage et job.

               (12)

               De hastigt skiftende forhold i beskæftigelsens sektorspecifikke sammensætning, som Spanien har oplevet siden 2008, har ført til et stigende antal misforhold mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer. Det generelt set lave kvalifikationsniveau vanskeliggør overgangen til aktiviteter med større værditilvækst og hæmmer væksten i produktiviteten. Trods de videregående uddannelsers høje gennemførelsesniveau stemmer udbuddet af kvalifikationer ikke tilstrækkeligt overens med arbejdsmarkedets behov, og graden af beskæftigelsesegnethed for personer, der netop har færdiggjort en videregående uddannelse, hører til de laveste i Europa, med en betydelig del i beskæftigelse, der ikke kræver universitetsuddannelse. Selv om der i løbet af seneste fem år er sket en mindre forbedring, som til dels skyldes initiativer til fremme af erhvervslivets repræsentation i universitetsbestyrelserne, er samarbejdet mellem universiteter og virksomheder fortsat mangelfuldt. Akademikernes begrænsede mobilitet, universiteternes rigide forvaltning og de administrative hindringer, som kontorerne for overførsel af forskningsresultater (Oficinas de transferencia de resultados de investigación) står over, hindrer tilsammen et tættere samarbejde.

               (13)

               Forsknings- og innovationspolitikken i Spanien står over for adskillige udfordringer. Samspillet mellem offentlig og privat forskning er mangelfuldt. På baggrund af relativt få innovative virksomheder og begrænsede incitamenter til samarbejde mellem offentlige forskningsinstitutter og virksomheder er Spaniens FoU-intensitet (udgifter til forskning og udvikling i forhold til BNP) og innovationsresultater fortsat faldende. Med hensyn til de fleste innovationsindikatorer for virksomheder præsterer Spanien for lidt. Forskellen mellem udgifterne til FoU-intensiteten sammenlignet med Unionen som helhed er særlig signifikant for så vidt angår den private sektors investering i FoU (0,6 % i Spanien i forhold til 1,3 % i Unionen som helhed). Anvendelsen af venturekapital er stadig ikke udbredt i Spanien, især ikke i iværksætterfasen. Den ringe koordinering af FoU-politikker i Spanien og et fragmenteret, regionalt landskab af organer og programmer til fremme af innovationsaktiviteter og samarbejde mellem forskningsinstitutter og virksomheder udgør en stor udfordring for virksomhederne, navnlig mindre virksomheder. Den lave deltagelse af virksomheder i innovationsaktiviteter kan tyde på, at der mangler absorptionskapacitet, innovationsvenlige rammebetingelser og incitamenter. Som Udvalget for det Europæiske Forskningsrum og Innovation (ERAC) fremhævede i sin peerevaluering fra 2014 af det spanske forsknings- og innovationssystem, er de fleste vellykkede offentlige forskningssystemer drevet af en højere grad af evaluering og ansvarlighed, end der er i Spanien. Her er tildelingen af offentlig institutionel finansiering til universiteter og i offentlige forskningsorganer normalt ikke baseret på FoI-resultater, hvilket mindsker incitamenterne til at forbedre kvaliteten og relevansen af videnskabelige resultater.

               (14)

               De spanske virksomheders beskedne gennemsnitlige størrelse er med til at forklare økonomiens vedvarende lave produktivitet. Virksomhedsvækst kombineret med forbedringer for så vidt angår menneskelig kapital, innovation, teknologi, adgang til finansiering og effektive retlige rammer vil kunne stimulere den samlede produktivitet. I 2015 blev erhvervsinvesteringerne styrket gennem bl.a. dynamiske efterspørgselsforhold, lave låneomkostninger og erhvervslivets og husholdningernes løbende genoprettelse af balancen. Spanien har truffet adskillige foranstaltninger for at lette virksomhedsvæksten. En nyligt vedtaget lov om virksomhedsfinansiering forventes f.eks. at lette adgangen til finansiering for små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Det er desuden nu blevet obligatorisk at foretage en forudgående vurdering af en ny lovgivnings potentielle indvirkning på SMV'er. Det tager dog stadig relativt lang tid at etablere en virksomhed og iværksætte visse økonomiske aktiviteter, og der kræves stadig mange tilladelser.

               (15)

               De betydelige regionale forskelle i Spanien hvad angår lovgivningspraksis, herunder på området for erhvervstilladelser, kan hindre en virksomheds vækst. Loven om markedsenhed har til formål at mindske hindringerne for adgangen til og udøvelsen af økonomiske aktiviteter i de spanske regioner samt at forbedre de lovgivningsmæssige rammer. Potentielt set kan den i betydelig grad medvirke til at fjerne hindringerne for investeringer og fremme erhvervstilladelser, forretningsaktiviteter og virksomhedsvækst. Gennemførelsen af loven om markedsenhed kræver fuld inddragelse af alle forvaltninger. De regionale forvaltninger er dog langsomme om at gennemføre loven, selv om den har fundet anvendelse i tre år. Det samme gælder fordelene ved detailsektorreformen fra 2014, som afhænger af de regionale forvaltningers vedtagelse af de fornødne gennemførelsesretsakter. Fjernelsen af hindringerne for adgangen til sektoren for liberale tjenesteydelser vil herudover formentlig forbedre produktiviteten i andre sektorer, der gør brug af disse input. Ud over gennemførelsen af servicedirektivet i spansk ret er der ikke sket fremskridt med hensyn til horisontale reformer af retsgrundlaget for lovregulerede erhverv og faglige sammenslutninger, med undtagelse af certificeringen af projekter i faglige råd. Den reform, der var planlagt som led i de på hinanden følgende nationale reformprogrammer, er ikke blevet vedtaget. Formålet med denne reform var at fastsætte de erhverv, der kræver registrering i en faglig organisation, øge gennemsigtigheden og ansvarligheden i faglige organisationer, åbne op for aktiviteter, der uretmæssigt er forbeholdt bestemte faggrupper, og sikre markedets enhed i forbindelse med adgangen til og udøvelsen af liberale erhverv i Spanien.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en analyse af Spaniens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Spanien i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Spanien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-4 nedenfor.

               (17)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning (6) afspejles navnlig i henstilling 1 nedenfor.

               (18)

               Rådet har på baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Henstillingerne efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i henstilling 1-4 nedenfor,

         HENSTILLER, at Spanien i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Sikre en varig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i overensstemmelse med de relevante afgørelser eller henstillinger som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud ved at træffe de nødvendige strukturelle foranstaltninger og anvende alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet og gælden. Gennemføre de i den finanspolitiske rammelov fastsatte værktøjer på samtlige forvaltningsniveauer. Styrke kontrolmekanismerne for offentlige udbud og koordineringen af politikkerne for offentlige udbud på samtlige forvaltningsniveauer.

               2.

               Træffe yderligere foranstaltninger til at forbedre arbejdsmarkedsintegrationen ved at fokusere på individualiseret støtte og styrke effektiviteten af uddannelsesforanstaltninger. Øge de regionale arbejdsformidlingers kapacitet og styrke disses koordinering med socialforvaltningerne. Afhjælpe mangler og forskelle i minimumsindkomstordninger og forbedre familiestøtteordninger, herunder adgangen til barnepleje og langtidspleje af høj kvalitet.

               3.

               Træffe yderligere foranstaltninger til at forbedre arbejdsmarkedsrelevansen af videregående uddannelser, bl.a. ved at skabe incitamenter til samarbejde mellem universiteter, virksomheder og forskningsmiljøer. Øge resultatbaseret finansiering af offentlige forskningsorganer og universiteter og fremme FoU-investering i den private sektor.

               4.

               Fremskynde gennemførelsen af loven om markedsenhed på regionalt plan. Sikre, at de selvstyrende regioner gennemfører de reformforanstaltninger, der er vedtaget for detailsektoren. Vedtage den planlagte reform af liberale tjenesteydelser og faglige sammenslutninger.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 96 af 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

      (6)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52007PC0214

Henstilling med henblik på Rådets afgørelse om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 17. juni 1998 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om afgørelser om frakendelse af førerretten  /* KOM/2007/0214 endelig udg. - CNS 2007/0075 */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 25.4.2007KOM(2007) 214 endelig2007/0075 (CNS)Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 17. juni 1998 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om afgørelser om frakendelse af førerretten(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEAkten af 2005 om Bulgariens og Rumæniens[1] tiltrædelse indeholder en ordning, som gør det lettere for Bulgarien og Rumænien at tiltræde de konventioner (og protokoller), som medlemsstaterne har indgået med henvisning til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union (tidl. artikel K.3) eller artikel 293 i traktaten om Det Europæiske Fællesskab. Til forskel fra tidligere er det således ikke længere nødvendigt at forhandle om indgåelsen af særlige protokoller vedrørende tiltrædelsen af disse konventioner (hvilket ville have krævet en ratifikation i 27 lande). I artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten fastsættes det ganske enkelt, at Bulgarien og Rumænien tiltræder disse konventioner og protokoller ved tiltrædelsesakten.Med henblik herpå fastsættes det i artikel 3, stk. 3 og 4, i tiltrædelsesakten, at Rådet vedtager en afgørelse om, hvornår disse konventioner træder i kraft for Bulgarien og Rumænien, og hvordan konventionerne skal tilpasses som følge af de to nye medlemsstaters tiltrædelse (under alle omstændigheder kræves det, at konventionerne vedtages i en bulgarsk og rumænsk version, hvorefter disse sprogversioner vil have "samme gyldighed"). Rådet træffer afgørelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Europa-Parlamentet.Bilag I til tiltrædelsesakten indeholder en liste på syv konventioner og protokoller vedrørende området for retlige og indre anliggender.Listen omfatter konventionen af 17. juni 1998 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om afgørelser om frakendelse af førerretten.Formålet med denne henstilling om Rådets afgørelse er i henhold til artikel 3, stk. 4, i tiltrædelsesakten at foretage de nødvendige tilpasninger af ovennævnte konvention som følge af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse.2007/0075 (CNS)Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 17. juni 1998 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om afgørelser om frakendelse af førerrettenRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union,under henvisning til traktaten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse,under henvisning til akten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse (i det følgende benævnt »tiltrædelsesakten«), særlig artikel 3, stk. 4,under henvisning til henstilling fra Kommissionen[2],under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[3], ogud fra følgende betragtninger:1.  Konventionen af 17. juni 1998 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om afgørelser om frakendelse af førerretten[4] (i det følgende benævnt "konventionen om afgørelser om frakendelse af førerretten"), som blev undertegnet i Luxembourg den 17. juni 1998, er endnu ikke trådt i kraft.2.  I artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten fastsættes det, at Bulgarien og Rumænien tiltræder de konventioner og protokoller, som er indgået mellem medlemsstaterne, og som er opført på listen i bilag I til tiltrædelsesakten, herunder bl.a. konventionen om afgørelser om frakendelse af førerretten. De træder for Bulgariens og Rumæniens vedkommende i kraft på den dato, som fastsættes af Rådet.3.  I henhold til artikel 3, stk. 4, i tiltrædelsesakten foretager Rådet alle de tilpasninger, som kræves i forbindelse med tiltrædelsen af disse konventioner og protokoller -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Konventionen om afgørelser om frakendelse af førerretten træder for Bulgariens og Rumæniens vedkommende i kraft på den dato, hvor den træder i kraft for de oprindelige signatarstater.Artikel 2Konventionen om afgørelser om frakendelse af førerretten på bulgarsk og rumænsk, som er vedlagt denne afgørelse, er autentisk på samme vilkår som for de øvrige versioner af denne konvention.Artikel 3Denne afgørelse får virkning fra dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende .Udfærdiget i Bruxelles, denPå Rådets vegneFormandBILAG Teksten til konventionen af 17. juni 1998 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om afgørelser om frakendelse af førerretten på rumænsk og bulgarsk.[1] EUT L 157 af 21.6.2005, s. 203.[2] EUT C […] af […], s. […].[3] EUT C […] af […], s. […].[4] EFT C 216 af 10.7.1998, s. 1.


				|

		52013DC0376

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Finlands nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Finlands konvergensprogram for 2012-2017 /* COM/2013/0376 final - 2013/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Finlands nationale reformprogram for 2013
og med Rådets udtalelse om Finlands konvergensprogram for 2012-2017

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1, som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske
politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       På baggrund af Kommissionens
forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
(2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for
medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[5],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
Euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Finlands nationale reformprogram for 2012 og afgav en
udtalelse om Finlands opdaterede konvergensprogram for 2011-2015.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[6],
som markerer starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af den
økonomiske politik. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på
basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[7], hvori Finland blev udpeget som
en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående
undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
for erhvervslivet, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og
de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 10. april 2013
offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for
Finland[8],
jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til
den konklusion, at Finland oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver
overvågning og politisk handling. Navnlig bør der holdes et godt øje med den
betydelige forværring af de løbende poster og de svage eksportresultater som
følge af den industrielle omstrukturering, samt faktorer i forbindelse med både
den omkostningsrelaterede og den ikkeomkostningsrelaterede konkurrenceevne.
(8)       Den 18. april 2013 afleverede
Finland sit konvergensprogram for 2013 for perioden 2012-2017 og sit nationale
reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem
de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(9)       Baseret på vurderingen af
konvergensprogrammet for 2013 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at Finlands offentlige finanser generelt er sunde,
og at der er truffet foranstaltninger til at øge indtægterne og begrænse
udgifterne med henblik på at bevæge sig i retning af den mellemfristede
målsætning. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for programmets
budgetmæssige fremskrivninger, er realistiske. Fremskrivningerne for væksten i
2013 svarer til Kommissionens forårsprognose, hvorimod dem for 2014 ligger 0,6
procentpoint højere end i Kommissionens prognose. Hensigten med den
budgetstrategi, der er skitseret i programmet, er at opnå balance i de
offentlige finanser og bringe den offentlige gældskvote på nedadgående kurs
senest i 2015. Programmet omfatter en ændring af den mellemfristede målsætning
fra 0,5 % af BNP til ‑0,5 % af BNP. Den nye mellemfristede
målsætning er i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten.
Ifølge programmet forventes den mellemfristede målsætning at blive indfriet i
2014 og at blive opretholdt indtil 2017. Med udgangspunkt i den (genberegnede)
strukturelle saldo på baggrund af oplysningerne i programmet, indfriede Finland
ikke sin tidligere mellemfristede målsætning i 2012, og vil ikke indfri den nye
mellemfristede målsætning i 2013. Ifølge programmet forventes den
(genberegnede) strukturelle saldo at forbedres fra ‑1 % af BNP i
2012 til ‑0,9 % af BNP i 2013. Mellem 2014-2017 vil den ligge mellem
‑0,6 % og ‑0,7 % af BNP. I 2012 steg Finlands
nettoudgifter med 0,4 %, hvilket er under udgiftsbenchmarket. Idet væksten
i det reale BNP i 2012 var negativ anses den lave strukturelle tilpasning for
at være tilstrækkelig. I 2013 vil Finlands (genberegnede) strukturelle saldo
blive forbedret, og nettoudgifterne forventes kun at afvige med 0,1 % af
BNP fra udgiftsbenchmarket. I lyset af det store outputgab i Finland anses det
for at være passende. I 2014 forventes Finlands (genberegnede) strukturelle
saldo at bedres yderligere, idet den når ‑0,6 % af BNP og dermed er
tilpas tæt på den mellemfristede målsætning (desuden forventes Finland i
henhold til Kommissionens forårsprognose at nå den i 2014). Overordnet set
betyder det, at Finland er i overensstemmelse med den forebyggende del af
stabilitets- og vækstpagten. Den offentlige konsoliderede bruttogæld lå på
53 % af BNP i 2012 og forventes ifølge programmet at forblive under
60 % af BNP i løbet af programperioden. Ifølge programmet forventes
gældsniveauet at falde mellem 2016 og 2017. Den største finanspolitiske
udfordring er fortsat bæredygtigheden på lang sigt. Som følge af den aldrende
befolkning er der konstateret et holdbarhedsgab i forbindelse med pensioner,
sundhed og langtidspleje, som kræver konstant overvågning.
(10)     Produktivitetsvæksten i de
offentlige tjenester svarer ikke til produktivitetsvæksten i resten af økonomien,
mens byrden i forbindelse med en aldrende befolkning er stigende. Principperne
til en kommunalreform er vedtaget, men sammenlægningerne stadig frivillige,
selv om staten vil sørge for at skabe finansielle incitamenter. Den
igangværende reform af social- og sundhedstjenesterne forventes ikke at føre
til væsentlige reduktioner i det aktuelle antal sundhedsdistrikter.
(11)     Der er gennemført
foranstaltninger med sigte på at nedbringe ungdoms- og langtidsledigheden,
f.eks. indførelsen af en ungdomsgaranti, det midlertidige kompetenceprogram for
unge og pilotprogrammet for langtidsledige. Disse blev i 2013 suppleret med
yderligere finansielle midler til praktikpladser som led i ungdomsgarantien,
hvilket hilses velkomment i lyset af den forventede stigning i arbejdsløsheden.
Disse foranstaltninger mangler nu blot at blive gennemført med et klart fokus
på at forbedre kvalifikationsniveauet og målgruppernes stilling på
arbejdsmarkedet. Det er væsentligt at forøge ældre arbejdstageres
beskæftigelsesfrekvens for at sikre de offentlige finansers holdbarhed og
opfylde den kommende efterspørgsel efter arbejdskraft i fremtiden. Andelen af
befolkningen i den erhvervsaktive alder i Finland er faldende. Der er vedtaget
flere foranstaltninger til at begrænse adgangen til tidlig tilbagetrækning,
bl.a. at hæve alderskravet for adgangen til deltidspension, at fjerne
muligheden for nedsat pension og hæve aldersgrænsen for tilbagetrækning efter
ledighed. Den forventede levetid er dog steget hurtigere, end det var forudset
i pensionsreformen af 2005, og derfor kan den nuværende lovbestemte
pensionsalder med tiden vise sig at være for lav og pensionen utilstrækkelig. I
programmet har regeringen forpligtet sig til at hæve den effektive
pensionsalder til 62,4 år i 2025, hvilket er lavt i betragtning af den
forventede levealder og de demografiske udfordringer. Gennemførelsen af disse
vedtagne foranstaltninger er fortsat en prioritet på kort sigt.
(12)     De reguleringsmæssige
hindringer i Finlands servicesektor er stadig restriktive og markedskoncentrationen
er høj i visse vigtige sektorer, f.eks. i detailsektoren. De planlagte
ændringer af konkurrencelovgivningen hvad angår visse dagligvarekæders
dominerende stilling, målsætningerne i programmet for sunde konkurrencevilkår
hvad angår øget overvågning i sektoren, og fjernelsen af de unødvendige
barrierer for konkurrencen i den eksisterende lovgivning, f.eks. fysisk
planlægning og byggeri, bør bidrage til at løse de aktuelle problemer.
Sammenlægningen af konkurrencemyndigheden og forbrugeragenturet og den
planlagte forøgelse af deres budget og tildelingen af flere beføjelser til også
at omfatte konkurrencemæssig neutralitet mellem
offentlige og private enheder, bør generelt øge effektiviteten af og
fordelene ved konkurrencepolitikken. Bøderne for overtrædelse af
konkurrencelovgivningen i Finland har traditionelt været lave, og den
undersøgelse, der er planlagt i 2013, bør skabe grundlag for yderligere
reformer for at forbedre deres afskrækkende virkning.
(13)     Produktivitetsvæksten i
Finland halter fortsat efter lønudviklingen, samtidig med at den internationale
konkurrenceevne er svagere, hvilket ses af faldet i eksportmarkedsandele i den
finske eksport. Samtidig med at investeringerne i forskning, udvikling og
innovation fortsat er høje, er der fortsat en stor udfordring i forbindelse med
omstillingen af forskning til innovation og nye hurtigtvoksende virksomheder,
der kan trænge ind på de hurtigtvoksende eksportmarkeder og styrke den
internationale konkurrenceevne. På kort sigt bør Finland gennemføre den nyligt
vedtagne politik og foranstaltninger til at forbedre forsknings- og
innovationssystemet, f.eks. den nye handlingsplan, og fremsætte forslag til
yderligere reformer, hvor det er relevant, på baggrund af eksisterende
vurderinger og den fremsynsrapport, der er under udarbejdelse. Priserne på
energi og arbejde er udpeget som nogle af de inputpriser, der øger
omkostningerne i den finske produktion. De senere års lønstigninger har været
begrænsede på grund af den aktuelle trepartslønoverenskomst, som udløber i
2013. Det er derfor bekymrende, at der endnu ikke er indgået en ny aftale
mellem arbejdsmarkedets parter.
(14)     Som led i det
europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af
Finlands økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det
nationale reformprogram og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Den har ikke
blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Finland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse
med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede
økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag
til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske
semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.
(15)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Finlands stabilitetsprogram, og dets udtalelse[9] afspejles især i henstilling 1
nedenfor.
(16)     På baggrund af resultaterne af
Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået
Finlands nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i
henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer afspejles i henstilling 3, 4 og 5
nedenfor.
(17)     Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en
undersøgelse af den økonomiske politik i hele euroområdet. På baggrund af denne
undersøgelse har Rådet fremsat specifikke henstillinger til de medlemsstater,
der har euroen som valuta. Finland bør også sikre en fuldstændig og rettidig
gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Finland i perioden
2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           fortsætte en vækstfremmende
finanspolitik og bevare en sund finanspolitisk stilling som planlagt for at
sikre overensstemmelse med den mellemfristede målsætning i løbet af
programperioden. Fortsat foretage årlige vurderinger af omfanget af det
aldringsrelaterede holdbarhedsgab og tilpasse offentlige indtægter og udgifter
i overensstemmelse med de langsigtede mål og behov. Sikre
omkostningseffektiviteten i og bæredygtigheden af langtidsplejen og rette
større fokus på forebyggelse, rehabilitering og selvhjælp
2.           sikre effektiv gennemførelse
af de igangværende administrative reformer af kommunestrukturen for at skabe
produktivitetsgevinster og udgiftsbesparelser i forbindelse med offentlige
tjenesteydelser, herunder social- og sundhedstjenester
3.           træffe yderligere
foranstaltninger for at øge beskæftigelsen blandt ældre arbejdstagere, bl.a.
ved at forbedre deres beskæftigelsesegnethed og mindske muligheder for tidlige
tilbagetrækning samt afstemme den laveste lovbestemte pensionsalder med den
øgede forventede levetid. Gennemføre og nøje overvåge virkningerne af de
igangværende foranstaltninger til at forbedre de unges og langtidslediges
stilling på arbejdsmarkedet med særligt fokus på udviklingen af
arbejdsrelevante kompetencer
4.           fortsætte indsatsen for at
styrke konkurrencen på produkt- og tjenestemarkederne, navnlig i
detailsektoren, ved at gennemføre det nye program for fremme af sund
konkurrence
5.           stimulere Finlands evne til
at levere innovative produkter og tjenester og højvækstvirksomheder i et miljø
i hastig forandring og fortsætte den industrielle diversifikation i retning af
mindre energiintensive sektorer. bidrage til tilpasningen af reallønnen til
produktivitetsudviklingen i betragtning af den aktuelle situation med lav
vækst, samtidig med at arbejdsmarkedets parters roller respekteres og i
overensstemmelse med national praksis.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013) 376 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 og P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22.4.2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 123 final.
[9]               I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97.