title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Letlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Letlands stabilitetsprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/63

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Letlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Letlands stabilitetsprogram for 2014
   2014/C 247/12
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (3) om Letlands nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Letlands opdaterede konvergensprogram for 2012-2016.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i 2014. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (4) også rapporten om varslingsmekanismen, hvori Letland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 29. april 2014 afleverede Letland sit nationale reformprogram for 2014 og den 30. april 2014 sit stabilitetsprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Formålet med den budgetstrategi, der skitseres i stabilitetsprogrammet for 2014, er gradvist at reducere det samlede underskud og at bevare en strukturel saldo, som er i overensstemmelse med den mellemfristede målsætning, under hensyntagen til den tilladte afvigelse fra den mellemfristede målsætning på grund af effekten af den systemiske pensionsreform. I stabilitetsprogrammet er den mellemfristede målsætning ændret fra - 0,5 % til - 1,0 %; den nye mellemfristede målsætning afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den planlagte sti for den offentlige saldo i stabilitetsprogrammet indebærer en gradvis forringelse af den (genberegnede) strukturelle saldo, selv om denne fortsat vil være inden for den margen, der tillades i som følge af gennemførelsen af den systemiske pensionsreform. Tages der hensyn til den tilladte afvigelse fra den mellemfristede målsætning, er det planlagte strukturelle underskud i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten indtil 2016. Den planlagte stigning i det genberegnede strukturelle underskud i 2017 medfører imidlertid en afvigelse fra den nødvendige tilpasningssti hen imod den mellemfristede målsætning. Generelt er den budgetstrategi, der skitseres i stabilitetsprogrammet, hovedsageligt i overensstemmelse med kravene i vækst- og stabilitetspagten. Den offentlige gæld forventes at holde sig pænt under 60 % af BNP i hele programperioden med et fald til 31 % af BNP i 2017. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for stabilitetsprogrammets budgetfremskrivninger, som ikke er blevet godkendt af en uafhængig institution, er realistisk. Den økonomiske vækst forventes at ligge på ca. 4 % om året i programperioden, og de forventede prisstigninger er moderate.

               (9)

               I stabilitetsprogrammets budgetscenarie forventes der et skarpt fald i den andel af BNP, som udgøres af statens indtægter og udgifter, hvilket afspejler adskillige indtægtsreducerende foranstaltninger og målrettede udgiftsbegrænsninger. Stigende udgiftskrav på flere politikområder udgør en risiko for de forventede udgiftsreduktioner i stabilitetsprogrammet. Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose fra 2014 viser, at der, på trods af at finanspolitikken for 2014 er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens krav, er en risiko for en afvigelse i 2015. Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet og Kommissionens prognose i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 og er Rådet af den opfattelse, at det strukturelle underskuds afvigelse fra den mellemfristede målsætning afspejler effekten af den systemiske pensionsreform i 2014, mens der fra 2015 er en risiko for afvigelse fra den påkrævede tilpasningssti.

               (10)

               Letland har taget skridt til at mindske skattebyrden for lavtlønnede og familier med forsørgerpligt og styrke ejendoms- og miljøbeskatningen, men disse skatters niveau og udformning påvirker ikke i tilstrækkelig grad adfærden blandt de økonomisk aktører, og visse miljøskadelige former for støtte finder fortsat anvendelse. Selvom myndighederne har gjort fremskridt med hensyn til at forbedre overholdelsen af skattereglerne og reducere andelen af økonomisk aktivitet, der ikke opgives til skattevæsenet, hvilket især skyldes forbedret risikovurdering og skærpelse af sanktionerne over for svig, er der fortsat udfordringer i kampen mod skattesvig og skatteunddragelse. Dette gælder især indtægterne fra forbrugsafgifter, der, på trods af at de udgør en betydelig del af den samlede beskatning, kan øges betydeligt, hvis overholdelsen af reglerne forbedres.

               (11)

               Selv om der oprindeligt var en ambitiøs reformplan for de højere uddannelser, har Letland ikke gjort fremskridt med hensyn til at etablere et internationalt godkendt akkrediteringssystem, planerne for at indføre en ny finansieringsmodel er vejledende fastlagt for 2016, konsolideringen af institutter for højere uddannelse er blevet svækket, og begrænsningerne med hensyn til brug af fremmedsprog er fortsat uændrede. Dette på trods af at der er betydelig plads til reformer af det højere uddannelsessystem, som er for stort i forhold til det faldende befolkningstal, udbyder for mange forskellige studieprogrammer og ikke er særlig attraktivt for udenlandske studerende og undervisere. Resultatet af den første uafhængige vurdering af forskningsinstitutioner viser, at 21 % af de fuldtidsbeskæftigede videnskabsfolk arbejder for de 10 % af de evaluerede centre, der kan betragtes som internationale forskningscentre på højt niveau. Derudover havde Letland en forsknings- og udviklingsintensitet på kun 0,66 % af BNP i 2012, og landet er ikke på vej til at opfylde sit Europa 2020-mål om at anvende 1,5 % af BNP til forskning og udvikling.

               (12)

               Letland har gjort fremskridt med hensyn til at bekæmpe arbejdsløsheden, som er faldet betragteligt. Ungdomsarbejdsløsheden er imidlertid stadig relativt høj, og der er behov for opsøgende foranstaltninger over for de arbejdsløse unge, som ikke er registreret hos arbejdsformidlingen. Selv om Letland har iværksat foranstaltninger vedrørende kvalifikationsmismatch og kvaliteten af erhvervsuddannelser, kræver dette aspekt fortsat opmærksomhed, især med hensyn til at forbedre kvaliteten af praktikpladser og udviklingen af en omfattende karrierevejledning. De aktive arbejdsmarkedspolitikker er fortsat af begrænset omfang og er i for høj grad afhængige af offentlige arbejder.

               (13)

               Fattigdommen i den arbejdsdygtige lettiske befolkning er fortsat høj. Letland har taget visse skridt til at reformere den sociale bistand og har gennemført en omfattende evaluering af socialsikringssystemet, som giver et solidt grundlag for en evidensbaseret reform. Landet har hævet de forskellige børnerelaterede ydelser betydeligt og de skattefrie tærskler for personlig indkomst ved forsørgerpligt. Den sociale beskyttelses effektivitet med hensyn til fattigdomsbekæmpelse er imidlertid fortsat begrænset, og det er stadig en udfordring at skabe et effektivt socialt sikkerhedsnet. Generelt risikerer en stor andel af befolkningen fattigdom og social udstødelse, og det gælder i endnu højere grad for børn. Familier med børn, arbejdsløse, handicappede og landbefolkningen risikerer i særligt høj grad fattigdom og social udstødelse. Letlands udgifter til social beskyttelse målt som andel af BNP er den laveste i Unionen. Adgangen til sundhedsydelser begrænses af omkostningerne, herunder høj egenbetaling og almindelig udbredt sort betaling, hvilket betyder, at en stor del af befolkningen ikke får opfyldt deres behov for disse ydelser. Der er plads til at forbedre systemets effektivitet, sikre omkostningseffektiv finansiering og fremme sygdomsforebyggende aktiviteter.

               (14)

               Letland har gjort visse fremskridt med hensyn til at åbne sit elektricitetsmarked for konkurrence, og denne åbning udvides til husholdningssektoren i begyndelsen af 2015. Letland tilsluttede sig det regionale skandinavisk-baltiske Nord Pool Spot-marked for elektricitet i juni 2013. Der er yderligere behov for at styrke sammenkoblingen med EU's energimarked, eftersom Letland for øjeblikket er afhængig af import, og den grænseoverskridende forbindelse til Estland oftest er overbelastet. Udviklingen af infrastrukturen er derfor afgørende, og Letland står over for betydelige udfordringer med hensyn til at lukke huller i deri. Der er gjort visse fremskridt i naturgassektoren, idet parlamentet har godkendt ændringer af energilovgivningen, som betyder en gradvis åbning af gasmarkedet fra april 2014; en fuldstændig markedsåbning er imidlertid blevet udsat til 2017. Letland har iværksat en afbalanceret blanding af foranstaltninger med henblik på energibesparelser i økonomiens væsentligste sektorer, og i de kommende år vil mere end 70 % af energibesparelserne komme fra bygningssektoren. Der er imidlertid fortsat behov for at forbedre effektiviteten inden for transport, bygninger og varmesystemer.

               (15)

               Letland har gjort en betydelig indsats for at forbedre kapaciteten i retssystemet med henblik på at mindske efterslæbet og længden af sager. Det juridiske efterslæb udgør imidlertid fortsat en trussel for erhvervslivet, og der er behov for at gennemføre reformer, som forbedrer retssystemets effektivitet og kvalitet, bl.a. med hensyn til insolvens, mægling og voldgift. Letland har foreslået ambitiøse reformer af den offentlige forvaltning; men gennemførelsen af dem er langsom og gælder ikke lokalforvaltningerne, og reformen af de statsejede virksomheder er blevet meget forsinket. Der er behov for ændringer af konkurrencelovgivningen for at sikre konkurrencerådet større institutionel og finansiel uafhængighed, så det kan gribe effektivt ind, når offentlige og private organer begrænser den frie konkurrence.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Letlands økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Letland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-plan gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (18)

               Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (6). Som et land, der har euroen som valuta, bør Letland også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Letland i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Bevare en sund finanspolitisk stilling i 2014 og styrke budgetstrategien fra og med 2015 og derigennem sikre, at afvigelsen fra den mellemfristede målsætning fortsat begrænses til effekten af den systemiske pensionsreform. Fortsætte bestræbelser på yderligere at reducere skattebyrden for lavtlønnede inden for rammerne af et skifte til mere vækstvenlige ejendoms- og miljøskatter og ved at forbedre overholdelsen af skattereglerne og skatteinddrivelsen.

               2.

               Øge indsatsen for at gennemføre reformen af de højere uddannelser, især ved at oprette et uafhængigt akkrediteringsorgan og en finansieringsmodel, der belønner kvalitet. Sørge for karrierevejledning på alle uddannelsesniveauer, forbedre kvaliteten af erhvervsuddannelserne, herunder ved at styrke praktikordningerne, og forbedre unges beskæftigelsesegnethed, bl.a. gennem opsøgende foranstaltninger over for unge, der ikke er registreret hos arbejdsformidlingen og hverken er i arbejde eller under uddannelse. Tage skridt til at skabe et mere integreret og omfattende forskningssystem, herunder ved at koncentrere finansieringen om internationalt konkurrencedygtige forskningsinstitutioner.

               3.

               Reformere den sociale bistand og dens finansiering yderligere med henblik på at sikre bedre dækning, tilstrækkelige ydelser, styrket aktivering og målrettede sociale tjenester. Udvide dækningen af de aktive arbejdsmarkedspolitikker. Forbedre omkostningseffektiviteten, kvaliteten og tilgængeligheden i sundhedssystemet.

               4.

               Fremskynde udviklingen af gas- og elektricitetssammenkoblinger til nabomedlemsstater for at opnå en spredning af energikilderne og fremme konkurrencen via forbedret integration af de baltiske energimarkeder. Fortsætte bestræbelserne på at øge energieffektiviteten yderligere inden for transport, bygninger og varmesystemer.

               5.

               Gennemføre reformer af retssystemet, herunder de igangværende reformer af rammerne for insolvens, voldgift og mægling, for at sikre mere erhvervs- og forbrugervenlige retlige rammer. Styrke indsatsen for at reformere den offentlige forvaltning, bl.a. ved at gennemføre reformer af styringen af statsejede virksomheder og øge konkurrencerådets institutionelle og finansielle uafhængighed.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P.C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (3)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 47.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  Se side 141 i denne EUT.


Avis juridique important

|

52003DC0177

Henstilling med henblik på Rådets henstilling om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik  /* KOM/2003/0177 endelig udg. */

Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING OM GENNEMFØRELSEN AF MEDLEMSSTATERNES BESKÆFTIGELSESPOLITIK(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSESiden 2000 har retningslinjerne for beskæftigelsen været ledsaget af en række henstillinger om medlemsstaternes beskæftigelsespolitik, som vedtages af Rådet efter henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 128, stk. 4. Formålet med henstillingerne er at give medlemsstaterne konkret vejledning med henblik på gennemførelsen af beskæftigelsesretningslinjerne og få dem til at orientere deres politiske indsats mod bestemte områder.Beskæftigelseshenstillingerne som del af en ny samlet pakke med retningslinjerDet Europæiske Råd i Barcelona krævede en strømlining af den politiske koordinering med synkroniserede tidsplaner for vedtagelsen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsesretningslinjerne og -henstillingerne. I sin rapport om strømlining af 3. december 2002 mente Rådet, at strømliningstiltaget skal være styret af målet om øget gennemskuelighed og effektivitet, undgå overlapninger og gentagelser ved formuleringen af retningslinjer og sikre overensstemmelse, komplementaritet og sammenhæng. Beskæftigelseshenstillingerne forelægges derfor som en del af en pakke sammen med beskæftigelsesretningslinjerne og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Rådet forventes at vedtage pakken ved udgangen af første halvår 2003.I den mere strømlinede strategi bliver de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik EU's vigtigste redskab til koordinering af den overordnede økonomiske politik, medens beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne til medlemsstaterne bliver de vigtigste redskaber i koordineringen af beskæftigelsespolitikkerne. Det Europæiske Råd opfordrede på forårstopmødet 2003 i Bruxelles til, at man sørgede for, at retningslinjerne for beskæftigelsen og de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker kunne fungere i sammenhæng.Modtagelsen af tidligere henstillingerRådet vedtog det seneste sæt henstillinger om medlemsstaternes beskæftigelsespolitik den 18. februar 2002 [1] sammen med beskæftigelsesretningslinjerne for 2002. Den fælles beskæftigelsesrapport [2] indeholder en detaljeret vurdering af, hvordan medlemsstaterne har reageret på disse henstillinger i deres seneste nationale handlingsplaner. Selv om medlemsstaterne generelt har modtaget henstillingerne i en konstruktiv ånd, viser handlingsplanerne, at der er forskel på hvor langt medlemsstaterne er kommet med virkeliggørelsen, og at der fortsat er behov for arbejdsmarkedsreformer. Der er i dette forslag taget hensyn til konklusionerne i den fælles beskæftigelsesrapport 2003.[1]  EFT L 60 af 1.3.2002, s. 70.[2]  Vedtaget i fællesskab af Kommissionen og Rådet den 6.3.2003 på grundlag af Kommissionens forslag KOM(2002) 621 endelig af 13.11.2002.Sammenhæng og komplementaritet med de reviderede beskæftigelsesretningslinjerForslaget til beskæftigelseshenstillinger forelægges sammen med et forslag til en fuldstændig fornyet udgave af beskæftigelsesretningslinjerne, jf. EF-traktatens artikel 128, stk. 2. Forslaget til beskæftigelsesretningslinjer nyorienterer beskæftigelsesstrategien, således at den tager sigte på at virkeliggøre de mellemfristede mål, der blev vedtaget i Lissabon, og det tager højde for evalueringen af beskæftigelsesstrategiens første fem år og for forholdene i et udvidet EU. Som følge af behovet for en mere strømlinet strategi er antallet af retningslinjer blevet reduceret og de enkelte retningslinjerne forenklet. Hensigten med retningslinjerne er at opfylde tre komplementære og indbyrdes understøttende mål, nemlig fuld beskæftigelse, fremme af kvalitet og produktivitet på arbejdspladsen samt styrkelse af social samhørighed og integration. For at disse mål kan virkeliggøres, er der behov for yderligere strukturelle reformer, som skal koncentreres om ti prioriterede foranstaltninger, og hvor der lægges særlig vægt på nogle bestemte styringsrelaterede aspekter såsom sociale partnerskaber og effektive arbejdsformidlinger.Forslaget til henstillinger afspejler de mål og prioriterede foranstaltninger, der er opstillet i de nye retningslinjer.Henstillingerne er valgt omhyggeligt, så de passer til de vigtigste udfordringer, som medlemsstaterne hver især står over for. Henstillingernes rækkefølge følger beskæftigelsesretningslinjerne og er ikke udtryk for en prioriteringsorden.Henstilling med henblik påRÅDETS HENSTILLINGOM GENNEMFØRELSEN AF MEDLEMSSTATERNES BESKÆFTIGELSESPOLITIKRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 128, stk. 4,som henviser til Europa-Kommissionens henstilling af 8. april 2003,som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget, ogsom tager følgende i betragtning:(1) På Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23.-24. marts 2000 blev der fastlagt en ny strategisk målsætning for EU, nemlig at blive verdens mest konkurrencedygtige og dynamiske vidensbaserede økonomi med kapacitet til at sikre en bæredygtig økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed. Med denne målsætning for øje vedtog Rådet overordnede beskæftigelsesmål og særlige beskæftigelsesmål for kvinder med frist til 2010.(2) Det Europæiske Råd i Barcelona den 15.-16. marts 2002 opfordrede til at styrke den europæiske beskæftigelsesstrategi ved hjælp af en stærkere, enklere og bedre styret proces, som skal være helt integreret i Lissabon-strategien. Det Europæiske Råd i Barcelona krævede også en strømlining af den politiske koordinering med synkroniserede tidsplaner for vedtagelsen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsesretningslinjerne.(3) I sin rapport om strømlining af 3. december 2002 mente Rådet, at strømliningstiltaget skal være styret af målet om øget gennemskuelighed og effektivitet, undgå overlapninger og gentagelser ved formuleringen af retningslinjer og sikre overensstemmelse, komplementaritet og sammenhæng.(4) Det Europæiske Råd bekræftede på forårstopmødet i Bruxelles den 20.-21. marts 2003, at beskæftigelsesstrategien bliver det vigtigste redskab i gennemførelsen af beskæftigelses- og arbejdsmarkedsmålene i Lissabon-strategien, og opfordrede indtrængende medlemsstaterne til at fremskynde reformen af de nationale arbejdsmarkeder.(5) Rådet vedtog retningslinjerne for beskæftigelsen ved beslutning af ...(6) Den fælles rapport om beskæftigelsen, som Kommissionen og Rådet vedtog den 6. marts 2003, beskriver de udfordringer, som medlemsstaterne hver især står over for på beskæftigelsesområdet, og angiver en række områder, hvor medlemsstaterne bør gøre en særlig indsats og derigennem styrke deres bidrag til virkeliggørelsen af de overordnede mål i beskæftigelsesretningslinjerne.(7) Sunde makroøkonomiske politikker og omfattende økonomiske reformer er af afgørende betydning for jobskabelsen. Medlemsstaterne gennemfører derfor henstillingerne under hensyn til de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik -HENSTILLER:Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, som fremgår af bilaget.Udfærdiget i Bruxelles, den [...]På Rådets vegneFormandBILAGBELGIENFor at takle de udfordringer, der opstår som følge af befolkningsaldringen, er der behov for foranstaltninger, hvorigennem den potentielle ikke-beskæftigede arbejdsstyrke kan mobiliseres, og erhvervsfrekvensen og arbejdsmarkedsdeltagelsen øges. På trods af de senere års positive udvikling ligger erhvervsfrekvenserne i Belgien markant under EU-gennemsnittet og er langt fra EU-målene, især for ældre arbejdstagere, som har den laveste erhvervsfrekvens i EU. Det er usandsynligt, at de foranstaltninger, der hidtil er indført for at fremme aktiv aldring, vil være tilstrækkelige til at nå EU-målene for 2010. Selv om langtidsledigheden er faldet i løbet af de senere år og nu ligger under EU-gennemsnittet, er den fortsat udtryk for et strukturelt problem. Der er fortsat et stort antal personer, som overgår til langtidsledighed, og en hensigtsmæssig forebyggende foranstaltning for alle voksne jobsøgere savnes stadig. Selv om der for nylig blev gennemført foranstaltninger med henblik på at fjerne arbejdsløshedsfælderne, betyder risikoen for, at de ledige kommer på langvarig understøttelse, at der er behov for yderligere revision af de sociale ordninger. Desuden er der risiko for, at stigningen i de faktiske lønomkostninger vil modvirke de gavnlige effekter for de dårligt stillede i forbindelse med skattereformen og nedsættelsen af de sociale bidrag. Ydermere afspejler de vedvarende regionale og subregionale skævheder i arbejdsmarkedsresultaterne ikke blot forskelle i de økonomiske resultater, men også en utilstrækkelig geografisk mobilitet på arbejdsmarkedet, og der er stadig kun begrænsede initiativer på dette område.Belgien bør derfor:Forebyggelse og aktivering1. Styrke foranstaltningerne for at mindske antallet af personer, som overgår til langtidsledighed, ved at forbedre den forebyggende indsats over for ledige voksne.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring2. Udvikle og gennemføre en helhedsstrategi, der er baseret på hensigtsmæssige mål, og som sikrer en øget erhvervsfrekvens, især for ældre arbejdstagere og kvinder. Træffe yderligere forebyggende foranstaltninger og fjerne arbejdstagernes incitamenter for førtidspensionering.Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde3. Gennemføre den planlagte flerårige nedsættelse af skatten på arbejde og af de ikke-lønrelaterede arbejdsomkostninger for at tilskynde ledige til at finde beskæftigelse og arbejdsgivere til at skabe nye job, samtidig med at der gennemføres en yderligere revision af understøttelsessystemet for at fjerne arbejdsløshedsfælderne.Mobilitet4. Iværksætte en koordineret indsats for at øge arbejdskraftens mobilitet mellem regionerne og yderligere forbedre koordineringen og integreringen af arbejdsmarkedspolitikkerne.DANMARKErhvervsfrekvenserne i Danmark, herunder frekvenserne for kvinder og ældre arbejdstagere, ligger allerede et godt stykke over EU-målene. Set i lyset af arbejdsstyrkens aldring skal Danmark imidlertid sikre, at der er et tilstrækkeligt udbud af arbejdskraft for at opretholde sit vækstpotentiale og sikre bæredygtigheden i landets sociale sikringsordninger. I forbindelse med den seneste tids reformer er den gennemsnitlige effektive pensionsalder blevet hævet, men der bør fortsat være fokus på visse sektorer, især social- og sundhedssektorerne samt uddannelsessektoren, hvor ansatte over 50 år er overrepræsenterede. En anden potentiel arbejdskraftressource er invandrerne, som bør tilskyndes til at finde beskæftigelse. Der er gennemført reformer for at mindske det samlede skattetryk på arbejde, men der er behov for yderligere reformer for at sikre arbejdsmarkedsdeltagelsen på lang sigt, især ved at nedsætte de stadig relativt høje marginalskatter og ved at skabe incitamenter til at udskyde førtidspensioneringen.Danmark bør derfor:Arbejdskraftudbud og aktiv aldring1. Styrke bestræbelserne på at sikre, at der er arbejdskraft til rådighed på lang sigt, især ved at fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen for ældre arbejdstagere og ved at forebygge flaskehalse i de sektorer, hvor der er en aldrende arbejdsstyrke.Dårligt stillede2. Yderligere styrke integreringen af indvandrere på arbejdsmarkedet ved at sikre den rette balance mellem øgede økonomiske incitamenter på den ene side og forebyggelse af social udstødelse på den anden.Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde3. Videreføre de igangværende reformer med henblik på at nedbringe de høje marginalskatter og det samlede skattetryk på arbejde, især på små og mellemstore indkomster, og vurdere betydningen af disse reformer.TYSKLANDDen samlede erhvervsfrekvens i Tyskland ligger tæt på EU-målet, som er 67 % for 2005. Kvindernes erhvervsfrekvens overstiger allerede EU's mål på mellemlang sigt på 57 % for 2005, mens den for ældre arbejdstageres vedkommende ligger under det meget lave niveau fra udgangspunktet i 1997. Imidlertid påvirkes kvindernes arbejdsmarkedsdeltagelse stadig negativt af manglen på pasningsfaciliteter og kønsbestemte lønforskelle især i den private sektor. Den forventede forværring af arbejdsløshedssituationen i 2003 stiller krav om effektive forebyggende og aktive arbejdsmarkedspolitikker. Den kombinerede effekt af beskatning, bidrag til socialsikring og tab af understøttelse virker fortsat hæmmende for beskæftigelsen især for lavtlønnede. Reformer af uddannelsessystemet er også et vigtigt aspekt, når det drejer sig om at takle ledigheden, idet de lavtuddannede noterer sig for en stor del af arbejdsløsheden. Der er stadig en mangel på arbejdspladser, især i de østlige delstater, og der er risiko for, at de regionale skævheder på arbejdsmarkedet forværres yderligere. De mange bestemmelser kan virke hindrende for jobskabelsen og må gøres til genstand for en omfattende revision. Dette gælder f.eks. de arbejdsmarkedstraditioner, som styrer lønudviklingen som f.eks. begreberne "Flächentarifverträge" og "Günstigkeitsprinzip".Tyskland bør derfor:Forebyggelse og aktivering1. Forbedre effektiviteten af jobsøgningsassistancen og de aktive arbejdsmarkedsprogrammer ved at målrette dem mod de personer, som er mest truet af langtidsledighed. Gennemføre arbejdsmarkedspolitikker med særlig fokus på den manglende jobskabelse i landets østlige del.Fremme af arbejdstageres og virksomheders tilpasningsevne2. Støtte jobskabelsen gennem en systematisk gennemgang og fjernelse af lovgivningsmæssige hindringer, som kan hæmme beskæftigelsens udvikling i service- og industrisektoren. Fremme en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet og skabe en lovgivningsmæssig ramme, som gavner både jobskabelsen og produktiviteten.Livslang læring3. Videreudvikle og gennemføre strategien om livslang læring, idet der fokuseres på alle niveauer i uddannelsessystemet og i særdeleshed på at øge efteruddannelsesdeltagelsen, især blandt ældre arbejdstagere, lavtuddannede og ansatte i SMV'er.Ligestilling4. Styrke indsatsen over for de faktorer, som skaber forskelle mellem mænds og kvinders løn i den private sektor, og se nærmere på, hvordan skattesystemet og de sociale ordninger påvirker kvindernes beskæftigelsessituation; skaffe flere dagplejefaciliteter og skabe større overensstemmelse mellem arbejdstider og skoletider.Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde5. Gennemføre en reform at skatte- og understøttelsessystemet med henblik på at øge incitamenterne til at arbejde, først og fremmest ved at sikre, at alle - uanset indkomstniveau - opnår en højere nettoindtægt ved at tage arbejde eller skifte til en højere lønnet stilling og ved at gøre aktiv jobsøgning til en forudsætning for modtagelse af understøttelse.GRÆKENLANDGrækenlands samlede erhvervsfrekvens ligger især for kvindernes vedkommende betydeligt under de mål, som Det Europæiske Råd har opstillet. De relativt lave erhvervsfrekvenser skyldes delvis den ringe forekomst af deltidsbeskæftigelse i Grækenland. Selv om arbejdsløsheden i 2002 faldt for tredje år i træk, ligger den stadig over EU-gennemsnittet, og kvinderne har en dobbelt så høj ledighedsprocent som mændene. Reformen af den offentlige arbejdsformidling, som er afgørende for at takle den høje langtidsledighed, er stadig forsinket. For at øge arbejdskraftens produktivitet, som bl.a. påvirkes negativt af det lave kvalifikationsniveau, skal systemerne for grund- og efteruddannelse integreres bedre. Skattesystemets kompleksitet og de høje bidrag til social sikring er fortsat vigtige forhindringer for ansættelse på trods af de seneste reformer. Derudover har reformer, som var rettet mod at fremme fleksible ansættelsesformer, kun haft en begrænset effekt. Der må også tages skridt til at nedbringe omfanget af sort arbejde.Grækenland bør derfor:Fremme af arbejdstageres og virksomheders tilpasningsevne1. I tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter sikre fuld gennemførelse af arbejdsmarkedsreformpakken med henblik på at forbedre adgangen til deltidsbeskæftigelse og støtte arbejdstagernes og virksomhedernes tilpasningsevne, samtidig med at der sikres en balance mellem fleksibilitet og tryghed på arbejdsmarkedet.Livslang læring2. Fuldende og gennemføre den omfattende strategi for livslang læring ved at bygge videre på den koordination, som er iværksat mellem systemerne for almen uddannelse, erhvervsuddannelse og beskæftigelse. Tage skridt til at øge uddannelsesnivauet og voksnes deltagelse i uddannelse og erhvervsuddannelse.Ligestilling3. Gøre en effektiv indsats for at mindske de store kønsskævheder i forbindelse med beskæftigelses- og arbejdsløshedsfrekvensen og fortsætte bestræbelserne på at øge pasningsfaciliteterne for børn og andre pasningskrævende personer.Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde4. Forenkle skattesystemet og nedbringe bidragene til social sikring, især for de lavtlønnede, samtidig med at der tilbydes større incitamenter for deltidsansættelse.Sort arbejde5. Gennemføre et passende policy-mix, som sikrer en betydelig nedbringelse af sort arbejde, herunder en nedsættelse af skatten på lavtlønnet arbejde, og øge incitamenterne til at omdanne sort arbejde til normalt arbejde.Arbejdsformidlinger6. Fuldende reformen af de offentlige arbejdsformidlinger og gennemførelsen af den forebyggende og individualiserede tilgang, især for kvinder og unge. Opgradere de statistiske overvågningssystemer.SPANIENPå trods de seneste års store bestræbelser og fremskridt er arbejdsløsheden stadig betydeligt over, mens erhvervsfrekvensen fortsat ligger under EU-gennemsnittet. Faldet i arbejdsløsheden har været større for kvinder end for mænd, men arbejdsløshedsprocenten for kvinder er stadig mere en dobbelt så høj som for mænd. Andre forhold på det spanske arbejdsmarked er stort set uændrede: den langsomme produktivitetsforbedring, det store antal tidsbegrænsede kontrakter og den ringe anvendelse af deltidskontrakter, som stadig er meget mindre udbredt end i andre medlemsstater. Desuden har jobskabelsen i de forskellige selvstyrende regioner ikke kunnet rette op på de store regionale skævheder i arbejdsløsheden. Arbejdskraftens geografiske mobilitet er begrænset, bl.a. på grund af strukturelle forhindringer, herunder især et boligmarked, som ikke fungerer tilfredsstillende. I den forbindelse er det vigtigt at fuldende moderniseringen af den offentlige arbejdsformidling og øge koordineringen mellem de regionale arbejdsformidlinger.Spanien bør derfor:Fremme af arbejdstageres og virksomheders tilpasningsevne1. I samråd med arbejdsmarkedets parter forbedre arbejdets tilrettelæggelse og deltagelsen i livslang læring med henblik på at styrke produktiviteten og kvaliteten i arbejdet. Revidere de lovgivningsmæssige rammer, idet der fokuseres på at nedbringe den høje andel af tidsbegrænsede kontrakter og øge anvendelsen af deltidskontrakter.Ligestilling2. Træffe effektive foranstaltninger for at øge den samlede erhvervsfrekvens og nedbringe forskellene mellem mænds og kvinders beskæftigelses- og arbejdsløshedssituation. Forbedre pasningsfaciliteterne for børn og andre pasningskrævende personer.Mobilitet3. Forbedre forholdene for jobskabelse i tilbagestående regioner og fjerne forhindringerne for arbejdskraftens mobilitet. I den forbindelse bør koordineringen mellem de forskellige regionale arbejdsformidlinger styrkes for at nedbringe de regionale skævheder i beskæftigelses- og arbejdsløshedssituationen.Arbejdsformidlinger4. Fuldende moderniseringen af den offentlige arbejdsformidling for at forbedre dens effektivitet og øge dens evne som formidler på arbejdsmarkedet. Denne indsats bør omfatte færdiggørelsen af det statistiske overvågningssystem.FRANKRIGFrankrig har stadig en forholdsvis lav samlet erhvervsfrekvens og en meget lav erhvervsfrekvens for ældre arbejdstagere (blandt de laveste i EU). Set i lyset af befolkningens aldring består udfordringen derfor i at stimulere arbejdsmarkedsdeltagelsen især for ældre arbejdstagere. På trods af gennemførslen af aktive og forebyggende politikker er omfanget af strukturel arbejdsløshed stadig højt i visse dele af landet, og der er et konstant misforhold mellem udbud af og efterspørgsel efter arbejdskraft, hvilket skaber rekrutteringsvanskeligheder inden for visse sektorer. I den sammenhæng er antallet af unge, som forlader skolen uden eksamen, særlig problematisk. Endelig er den sociale dialog i Frankrig mangelfuld, selv om den potentielt spiller en vigtig rolle på flere områder.Frankrig bør derfor:Forebyggelse og aktivering1. Gennemføre og udvikle foranstaltninger til forebyggelse af arbejdsløshed ved at styrke en tilgang, som bygger på personlige løsninger for de ledige, og ved at sikre effektive incitamenter til jobsøgning og koordinere de forskellige arbejdsformidlinger. I forbindelse hermed skal det sikres, at det nye system for arbejdsløshedshedsforsikring ledsages af passende krav om og effektive incitamenter til at søge arbejde.Livslang læring2. Føre en omfattende strategi for livslang læring, som tager højde for grunduddannelsesbehovet, og som skaber adgang til efteruddannelse for lavtuddannede især fra SMV'er.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring3. Gennemføre en sammenhængende politik for at opnå en markant stigning i ældre arbejdstageres arbejdsmarkedsdeltagelse, især ved at skabe incitamenter til fortsat erhvervsaktivitet, forbedre adgangen til efteruddannelse og gennemføre en reform af ordningerne for førtidspensionering.Arbejdsmarkedets parter4. Stimulere og styrke den sociale dialog, især om emner i tilknytning til aktiv aldring og livslang læring.IRLANDIrland gør stabile fremskridt med hensyn til realisering af beskæftigelsesmålene fra Stockholm og Lissabon. Imidlertid udgør den markante nedgang i den økonomiske vækst og den seneste stigning i arbejdsløsheden en vigtig udfordring. Kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet udviser en klar forbedring, men der er stadig en betydelig skævhed mellem mænds og kvinders erhvervsfrekvens samt en stor lønforskel. Dette forværres af et utilstrækkeligt udbud af børnepasningsmuligheder til rimelige priser. Selv om der er gjort fremskridt, er der fortsat skævheder mellem de to regioner, for så vidt angår lige adgang til arbejdsmarkedet og økonomisk aktivitet. En overordnet strategi for livslang læring er endnu ikke blevet gennemført, ligesom der stadig mangler at blive udviklet efteruddannelse i virksomhederne, især for de ældre arbejdstagere.Irland bør derfor:Jobskabelse1. Gøre endnu en omfattende indsats for at rette op på de regionale skævheder i beskæftigelsen, ledigheden og jobskabelsen, bl.a. gennem støtte fra strukturfondene.Livslang læring2. Øge efteruddannelsaktiviteterne ude i virksomhederne og fremskynde gennemførelsen af en sammenhængende strategi for livslang læring med overordnede mål. Fremme aktiv inddragelse af arbejdsmarkedets parter i disse foranstaltninger.Ligestilling3. Styrke bestræbelserne på at få flere erhvervsinaktive personer, navnlig kvinder, ud på arbejdsmarkedet ved fortsat at fjerne hindringerne i skattesystemet, skabe flere børnepasningsfaciliteter til rimelige priser og modvirke de faktorer, som skaber kønsbetingede lønforskelle.ITALIENPå trods af de seneste års forbedringer er der stadig et stort spænd mellem Italiens erhvervsfrekvenser og det europæiske gennemsnit, især for kvinder og ældre arbejdstagere, og de nationale mål er fastsat i overensstemmelse hermed. Der er fortsat en regional skævhed, idet den nordlige del oplever høj arbejdsmarkedsdeltagelse og næsten fuld beskæftigelse, mens den sydlige del er karakteriseret ved lav deltagelse og høj arbejdsløshed. Selv om tidligere reformer muligvis har bidraget til at øge beskæftigelsen og nedbringe arbejdsløsheden i begge dele af landet, er den relative forskel stort set forblevet uændret, hvilket muligvis kan skyldes en stor andel af sort arbejde. En anden vigtig svaghed er den voksende uligevægt mellem fleksibilitet og tryghed i ansættelsen. Den stigende anvendelse af mere fleksible ansættelseskontrakter, som er omfattet af en lav grad af beskyttelse i forhold til den stadig strenge beskyttelse for faste stillinger i mellemstore og store virksomheder, har forværret opdelingen af arbejdsmarkedet, således at den ene halvdel lever med en usikkerhed, som forstærkes af et meget begrænset understøttelses- og socialhjælpssystem. I begyndelsen af 2003 iværksatte regeringen yderligere initiativer, bl.a. blev der indført nye ansættelseskontrakter, og arbejdsformidlingen blev liberaliseret. Imidlertid halter langvarige planer som reformen af den offentlige arbejdsformidling og strategien for livslang læring bagefter.Italien bør derfor:Jobskabelse1. Gøre endnu en omfattende indsats for at rette op på de regionale skævheder i beskæftigelsen, ledigheden og jobskabelsen gennem effektiv anvendelse af alle relevante midler, herunder støtte fra strukturfondene.Fremme af arbejdstageres og virksomheders tilpasningsevne2. I samråd med arbejdsmarkedets parter gennemføre foranstaltninger for at øge fleksibiliteten på arbejdsmarkedet og modernisere arbejdets tilrettelæggelse, fremme synergiforholdet mellem fleksibilitet og tryghed i ansættelsen og undgå, at dårligt stillede marginaliseres.Livslang læring3. Tage skridt til at gennemføre strategien for livslang læring, især ved at øge udbuddet af efteruddannelse efter aftale med arbejdsmarkedets parter.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring4. Tage skridt til at øge erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere i overensstemmelse med det nationale mål, især ved i nært samarbejde med arbejdsmarkedets parter at øge den faktiske pensionsalder og ved at øge udbuddet af efteruddannelse. Tage skridt til at øge erhvervsfrekvensen for kvinder, især ved at øge udbuddet af pasningsfaciliteter for børn og andre pasningskrævende personer.Sort arbejde5. Gennemføre en passende blanding af politiske virkemidler, som sikrer en betydelig nedbringelse af sort arbejde, herunder en nedsættelse af skatten på lavtlønnet arbejde og en styrkelse af incitamenterne til at omdanne sort arbejde til normalt arbejde.Arbejdsformidlinger6. Skabe et velfungerende marked for arbejdsformidlinger ved at indføre et nationalt it-baseret system for arbejdsmarkedsoplysninger, som er tilgængeligt for alle operatører, samtidig med at der sker en forbedring af den offentlige arbejdsformidlings evne til yde en aktiv og forebyggende indsats for ledige.LUXEMBOURGArbejdsmarkedsdeltagelsen i Luxembourg ligger under EU-gennemsnittet, navnlig for ældre arbejdstagere. Der er opnået vækst i beskæftigelsen takket være grænsearbejdstagere og stigende erhvervsdeltagelse af luxembourgske kvinder i aldersgruppen 25-54 år, mens der stort set ikke er registreret fremskridt i erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere på trods af foranstaltninger, som skal øge incitamenterne til at blive længere på arbejdsmarkedet. En mobilisering af det uudnyttede nationale beskæftigelsespotentiale er af stor betydning for at forbedre arbejdskraftudbuddet og således sætte skub i væksten. Incitamenterne til at blive længere på arbejdsmarkedet kan forbedres ved hjælp af yderligere reformer af førtidspensionsordningerne. Desuden skal der holdes nøje øje med følgerne af de seneste revideringer af invalidepensionsordningen. Der er risiko for, at de fremskridt, der er gjort med at øge kvindernes erhvervsfrekvens, kan bremses, idet arbejdsmarkedet ikke er særligt dynamisk. Ufaglærte unges overgang til arbejdsmarkedet er også fortsat forbundet med vanskeligheder. For så vidt angår disse aspekter (unge, kvinder og ældre arbejdstagere) og vigtige aspekter vedrørende arbejdets kvalitet (livslang læring, kønsbetingede lønforskelle), har Luxembourg endnu ikke vedtaget en passende opfølgning for at kontrollere effekterne af de foranstaltninger og reformer, som blev indført efter de sidste nationale handlingsplaner for beskæftigelsen.Luxembourg bør derfor:Livslang læring1. Sikre effektiv gennemførelse af rammeloven om efteruddannelse ved i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter at udvikle en strategi for livslang læring. Forebygge, at elever forlader skolen før tiden og iværksætte en revision af hele uddannelsessystemet med henblik på at opnå bedre sammenhæng mellem almen uddannelse og erhvervsuddannelse.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring2. Styrke indsatsen for at øge erhvervsfrekvensen væsentligt blandt ældre arbejdstagere ved at revidere førtidspensioneringsordningerne og ved nøje at overvåge virkningerne af de seneste justeringer af ordningerne for invalidepensionering.Ligestilling3. Fortsætte bestræbelserne på at få flere kvinder ud på arbejdsmarkedet ved at skabe bedre muligheder for at forene arbejds- og familieliv, ved at anspore kvinderne til at genoptage arbejdet efter længere perioder uden for arbejdsmarkedet og ved at vedtage foranstaltninger til fremme af ligestillingen mellem mænd og kvinder, hvilket især skal ske ved at modvirke de faktorer, som skaber kønsbetingede lønforskelle.NEDERLANDENEPå trods af den seneste tids stigning i arbejdsløsheden fortsætter Nederlandene med at præstere resultater, som ligger et pænt stykke over de mål for beskæftigelsen, som Det Europæiske Råd har opstillet. Selv om kvindernes erhvervsfrekvens overstiger EU-målet, er lønforskellene mellem mænd og kvinder stadig høje. En yderligere forbedring af erhvervsfrekvensen vil afhænge af fortsat vækst i kvindernes beskæftigelse og af en øget aktivering af ældre og minoritetsgrupper samt af en mobilisering af den uudnyttede arbejdskraftressource. I den forbindelse giver antallet af personer på invalidepension anledning til bekymring, og arbejdsløshedsfælder i de sociale understøttelsesordninger virker fortsat hæmmende for lediges motivation til at søge job. Stillinger, som er ubesatte pga. udækkede kvalifikationsbehov, vidner om en politik for livslang læring, som ikke i tilstrækkeligt omfang har været i stand til at udligne misforholdet mellem udbud af og efterspørgsel efter arbejdskraft. I lyset af den stigende ledighed kan dette øge risikoen for, at lavtuddannede mister deres job.Nederlandene bør derfor:Livslang læring1. I tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter tilpasse politikkerne for livslang læring til arbejdsmarkedets behov med henblik på at takle inaktivitet og forhindre, at lavtuddannede arbejdstagere glider ud af arbejdsmarkedet.Ligestilling2. Sammen med arbejdsmarkedets parter udvikle en strategi for at modvirke de faktorer, som skaber kønsbetingede lønforskelle.Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde3. Forbedre åbenheden i understøttelsessystemet gennem øget brug af skattebaserede foranstaltninger frem for tilskud og gennem en bedre koordinering af de nationale og lokale støtteordninger. Sikre, at invalidepensionsordningen både tager højde for behovet for at begrænse tilgangen og for at aktivere de personer, som allerede modtager understøttelse.ØSTRIGØstrig har stort set nået de mål for beskæftigelsen, som blev fastlagt på Det Europæiske Råd i Lissabon og Stockholm, med undtagelse af erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere. Dette afspejles også af, at den gennemsnitlige pensionsalder er meget lav. Arbejdsløsheden begyndte at stige fra midten af 2001, specielt blandt unge, men er fortsat blandt de laveste i EU. Strukturelle ændringer på arbejdsmarkedet, arbejdsstyrkens tilpasningsevne og eliminering af uoverensstemmelser mellem efterspurgte og udbudte kvalifikationer er en konstant udfordring. Selv om erhvervsfrekvensen for kvinder allerede er meget høj, udgør kønsbetingede forskelle og manglen på børnepasningsfaciliteter et vigtigt svagt punkt.Østrig bør derfor:Livslang læring1. Fortsætte gennemførelsen af en omfattende strategi for udviklingen af livslang læring, som underbygges gennem mobilisering af alle involverede aktører og gennem relevante mål for de finansielle ressourcer og deltagelsen omfang.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring2. Sammen med arbejdsmarkedets parter udvikle en handlingsplan med passende mål for, hvordan erhvervsfrekvensen for ældre (især kvindelige) arbejdstagere og den effektive pensionsalder kan øges.Ligestilling3. Sammen med arbejdsmarkedets parter udvikle en strategi baseret på relevante mål for, hvordan de faktorer som skaber kønsbetingede lønforskelle skal takles og forbedre indsatsen for at sikre flere børnepasningsfaciliteter. Vurdere den nuværende børnepasningsordnings indvirkning på kvaliteten i og omfanget af kvindernes beskæftigelse.PORTUGALDe generelle økonomiske nøgletal er siden 2001 blevet forringet, og arbejdsløsheden er steget betydeligt i 2002. Imidlertid har fremskridtene mod EU-målene været positive siden 1997, og erhvervsfrekvensen har allerede overgået målet på 67 % for 2005. Dog er arbejdsproduktiviteten i Portugal den laveste i EU og kun langsomt stigende. Det gennemsnitlige niveau for deltagelse i uddannelse er fortsat lavt både for den voksne befolkning og de yngre grupper. Selv om Portugal i løbet af de seneste år har øget uddannelsesudgifterne betragteligt, er andelen af personer, som forlader skolen uden en gymnasieuddannelse, og som heller ikke deltager i erhvervsuddannelse, langt den højeste i EU. På trods af nylige fremskridt ligger omfanget af erhvervsuddannelse betydeligt under EU-gennemsnittet. Det har været særligt vanskeligt at involvere det store antal små virksomheder og mikrovirksomheder i de nationale programmer, som har til formål at forbedre deres medarbejderes færdigheder og kvalifikationsniveau. Selv om kvindernes erhvervsfrekvens ligger over EU-gennemsnittet, er der stadig kønsbetingede skævheder i forbindelse med fordelingen på sektorer og lønforskelle i den private sektor. Der blev for nylig indgået vigtige aftaler mellem arbejdsmarkedets parter og regeringen, men gennemførelsen heraf vil stille krav om et stærkt engagement fra de underskrivende parters side.Portugal bør derfor:Livslang læring1. Fortsætte gennemførslen af den nationale strategi for livslang læring. Forbedre uddannelsessystemet for at nedbringe den høje frafaldsprocent i skolen og sikre udbuddet af kvalificeret arbejdskraft og gennemførsel af målene for uddannelse af arbejdstagere i virksomhederne.Ligestilling2. Fortsætte bestræbelserne på at forene familie- og arbejdslivet, især gennem udvidelse af pasningsfaciliteterne for børn og andre pasningskrævende personer. Tage skridt til at nedbringe kønsopdelingen på sektorniveau og modvirke de faktorer, som skaber kønsbetingede lønforskelle i den private sektor.Arbejdsmarkedets parter3. Bygge videre på de eksisterende aftaler mellem regeringen og arbejdsmarkedets parter, styrke samarbejdet med arbejdsmarkedets parter i forbindelse med lønpolitik og produktivitet, tilpasningsevne, arbejdets tilrettelæggelse og kvalitet i arbejdet.FINLANDFinland har oversteget det mål, som Det Europæiske Råd har fastsat for 2005 for den samlede beskæftigelse og for kvinders beskæftigelse i EU, samt Lissabon-målet for kvinders erhvervsfrekvens for 2010. Finland er en af de medlemsstater, som er mest udsat for følgerne af befolkningsaldring. Derfor vil kravet om en øget erhvervsfrekvens og et større udbud af arbejdskraft betyde, at ældre arbejdstagere må blive længere på arbejdsmarkedet. Den samlede arbejdsløshed ligger over EU-gennemsnittet, og der er høj strukturel arbejdsløshed. Den samtidige forekomst af høj ledighed og rekrutteringsvanskeligheder i nogle regioner indikerer, at der stadig er mulighed for at forbedre de aktive arbejdsmarkedsprogrammers effektivitet, når det drejer sig om at rette op på misforholdet mellem udbud af og efterspørgsel efter arbejdskraft. Selv om der er taget skridt til at mindske den høje skat på arbejde, bør der fortsat være fokus på reformen af skatte- og overførselsindkomstsystemerne, især for så vidt angår lavt lønnet arbejdskraft. De nationale kilder peger også på store kønsbetingede lønforskelle, som kun delvist kan forklares med den skæve kønsfordeling i bestemte sektorer.Finland bør derfor:Forebyggelse og aktivering1. Yderligere forbedre effektiviteten i de aktive arbejdsmarkedsprogrammer med det formål at bekæmpe strukturel arbejdsløshed og reducere de regionale uligevægte og flaskehalsene på arbejdsmarkedet, idet opmærksomheden især bør rettes mod de mest udsatte gruppers behov.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring2. Styrke bestræbelserne på at fastholde arbejdskraftudbuddet på lang sigt. Mere specifikt: fortsætte indsatsen for at øge den effektive pensionsalder i overensstemmelse med den nationale strategi for aktiv aldring og fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen gennem en reform af skatte- og overførselsindkomstsystemerne, bl.a. ved at mindske den høje reelle marginalskat for lavtlønnede.Ligestilling3. Gennem tilgangen om integrering af ligestillingsaspektet: styrke indsatsen over for de faktorer, som skaber kønsbetingede lønforskelle og kønsopdeling på arbejdsmarkedet.SVERIGEDet svenske arbejdsmarked er karakteriseret ved meget høje erhvervsfrekvenser også for ældre arbejdstagere og kvinder, og de overordnede EU-mål er allerede blevet overgået. Set i lyset af befolkningsaldringen vil der imidlertid være behov for at fastholde udbuddet af arbejdskraft ved at udnytte potentielle arbejdskraftressourcer i form af invandrere, unge og langtidssyge. Der skal være særlig opmærksomhed på førtidspensionering og den hurtige stigning i antallet af langtidssyge for at fastholde et tilstrækkeligt udbud af arbejdskraft. På trods af den igangværende skattereform, er skattetrykket på arbejde stadig det højeste i EU. Ordningerne for sociale ydelser er forholdsvis generøse set i et internationalt perspektiv, og der synes at være behov for en skærpet indsats for at forbedre incitamenterne til at finde beskæftigelse.Sverige bør derfor:Fremme af arbejdstageres og virksomheders tilpasningsevne1. Nedbringe antallet af personer på langtidssygeorlov ved at forbedre arbejdsforholdene og tilpasse de retlige rammer, således at de fremmer en effektiv reintegration på arbejdsmarkedet.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring2. Styrke bestræbelserne på at opretholde arbejdskraftudbuddet på lang sigt ved at udnytte de potentielle arbejdskraftressourcer, især ved at øge indvandrernes arbejdsmarkedsdeltagelse.Gøre det økonomisk attraktivt at arbejde3. Fortsætte og udbygge reformerne af skatte- og overførselsindkomstsystemerne for at forbedre incitamenterne for grupper med høje reelle marginalskatter til at finde beskæftigelse og fuldende reformen af lønindkomstbeskatningen.DET FORENEDE KONGERIGEDet Forenede Kongerige har passeret det mål, som Det Europæiske Råd har fastsat for den samlede erhvervsfrekvens i hele EU, men også målene for kvinder og ældre arbejdstagere. Imidlertid er de høje erhvervsfrekvenser forbundet med et relativt lavt produktivitetsniveau, som bl.a. skyldes utilstrækkelige grundlæggende færdigheder og problemer vedrørende jobkvalitet som f.eks. kønsbetingede lønforskelle og manglende adgang til uddannelse for visse kategorier af arbejdstagere. Disse udfordringer udgør en konkret dagsorden for den videre udvikling af samarbejdet med arbejdsmarkedets parter på nationalt plan. Desuden kan den fortsatte stigning i antallet af personer i den erhvervsaktive alder, som søger syge- og invalideunderstøttelse, forhindre en yderligere stigning i arbejdskraftudbuddet. Selv om den samlede arbejdsløshed ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet, er der betydelige skævheder i arbejdsmarkedsadgangen, idet den manglende økonomiske aktivitet og langtidsledigheden er koncentreret på visse regioner på særligt dårligt stillede personer (enlige forældre, hustande, hvor ingen er i beskæftigelse, visse etniske minoriteter, ældre mandlige arbejdstagere, handicappede og de lavt uddannede). Dette stiller krav om styrkede og målrettede aktive arbejdsmarkedspolitikker.Det Forenede Kongerige bør derfor:Forebyggelse og aktivering1. Gennemføre aktive arbejdsmarkedspolitikker, som sikrer en bæredygtig integration på arbejdsmarkedet, for at afhjælpe den høje koncentration af arbejdsløshed og erhvervsinaktivitet i visse samfund. Der bør specielt være opmærksomhed på personer, som møder særlige problemer på arbejdsmarkedet, og som risikerer at glide over i langtidsledighed samt på arbejdende fattige eller erhvervsinaktive.Arbejdskraftudbud og aktiv aldring2. Sikre, at alle arbejdsdygtige har mulighed for og incitamenter til at arbejde, især ved at gennemføre reformer af ordningerne for syge- og invalideunderstøttelse.Ligestilling3. Styrke indsatsen over for de faktorer, som skaber kønsbetingede lønforskelle, især ved at afhjælpe den ulige repræsentation af mænd og kvinder i forskellige erhverv og sektorer og øge adgangen til uddannelse af lavtlønnede deltidsbeskæftigede kvinder. Yderligere forbedre udbuddet af økonomisk overkommelige pasningsfaciliteter for børn og andre pasningskrævende personer.Arbejdsmarkedets parter4. Videreudvikle samarbejdet med arbejdsmarkedets parter på arbejdspladsniveau og nationalt plan for at bidrage til at forbedre produktiviteten og kvaliteten i arbejdet, især ved at tage hånd om utilstrækkelige grundlæggende færdigheder og udækkede kvalifikationsbehov.


title: Anbefalinger vedrørende bedste praksis med henblik på elementer til en fællesskabsattest om endelig anvendelse, som Rådets Gruppe vedrørende Varer med Dobbelt Anvendelse nåede til enighed om den 31. oktober 2008 , og som De Faste Repræsentanters Komité noterede sig den 23. december 2008 , der i relevante tilfælde skal fremlægges behørigt underskrevet og stemplet af eksportører, der ansøger deres nationale myndigheder om tilladelse til eksport af produkter med dobbelt anvendelse (jf. artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1334/2000)

text:
               16.1.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 11/1

         Anbefalinger vedrørende bedste praksis med henblik på elementer til en fællesskabsattest om endelig anvendelse, som Rådets Gruppe vedrørende Varer med Dobbelt Anvendelse nåede til enighed om den 31. oktober 2008, og som De Faste Repræsentanters Komité noterede sig den 23. december 2008, der i relevante tilfælde skal fremlægges behørigt underskrevet og stemplet af eksportører, der ansøger deres nationale myndigheder om tilladelse til eksport af produkter med dobbelt anvendelse (jf. artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1334/2000)
   (2009/C 11/01)


Nr.C15/6                                     De Europæiske Fællesskabers Tidende                                     21.1.87
                                                               II
                                                     (Forberedende retsakter)
                                               KOMMISSIONEN
              Henstilling vedrørende Rådets forordning (EØF) om indgåelse af aftalen i form af brevveksling
              mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og Den demokratiske folkerepublik Algeriet
              vedrørende fastsættelse for perioden fra den 1. november 1986 til den 31. oktober 1987 af det
              tillægsbeløb, som skal fratrækkes den afgift, der anvendes ved indførsel til Fællesskabet af ikke
                                         behandlet olivenolie med oprindelse i Algeriet
                                                  KOM(86) 633 endelig udg./2
                                    (Forelagt Rådet af Kommissionen den 11. december 1986)
                                                          (87/C 15/08)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —                         UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro-                                    Artikel 1
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,                   På Fællesskabets vegne indgås aftalen i form af brevveks-
                                                                   ling mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og
under henvisning til samarbejdsaftalen mellem Det euro-            Den demokratiske folkerepublik Algeriet vedrørende
pæiske økonomiske Fællesskab og Den demokratiske fol-              fastsættelse for perioden fra den 1. november 1986 til
kerepublik Algeriet (x), der er trådt i kraft den 1. novem-        den 31. oktober 1987 af det tillægsbeløb, der skal fra-
ber 1978, særlig denne aftales bilag B,                            trækkes den afgift, som anvendes ved indførsel til Fælles-
                                                                   skabet af ikke behandlet olivenolie, henhørende under
under henvisning til henstilling fra Kommissionen,                 pos. 15.07 A I i den fælles toldtarif med.oprindelse i Al-
                                                                   geriet.
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,             Aftaleteksten er knyttet til denne forordning.
og
                                                                                Artikel 2
ud fra følgende betragtning:                                       Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den per-
                                                                   son, der er beføjet til at undertegne aftalen med forplig-
Aftalen i form af brevveksling mellem Det europæiske               tende virkning for Fællesskabet.
økonomiske Fællesskab og Den demokratiske Folkerepu-
blik Algeriet vedrørende fastsættelse for perioden fra den                                   Artikel 3
1. november 1986 til den 31. oktober 1987 af det tillægs-
                                                                   Denne forordning træder i kraft dagen efter offentlig-
beløb, som skal fratrækkes den afgift, der anvendes ved
                                                                   gørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
indførsel til Fællesskabet af ikke behandlet olivenolie,
henhørende under pos. 15.07 A I i den fælles toldtarif,-           Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gæl-
med oprindelse i Algeriet, bør godkendes —                         der umiddelbar i hver medlemsstat.
O EFT nr. L 263 af 27. 9. 1978, s. 2.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52009PC0572

Henstilling med henblik på Rådets beslutning om Det Europæiske Fællesskabs holdning til genforhandlingen af den monetære aftale med Republikken San Marino  /* KOM/2009/0572 endelig udg. - CNB 2009/0159 */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 16.10.2009KOM(2009) 572 endelig2009/0159 (CNB)Henstilling med henblik påRÅDETS BESLUTNINGom Det Europæiske Fællesskabs holdning til genforhandlingen af den monetære aftale med Republikken San MarinoBEGRUNDELSEDe monetære aftaler blev indgået mellem Det Europæiske Fællesskab og Monaco, San Marino og Vatikanstaten for at sikre juridisk kontinuitet i de ordninger, der bestod mellem disse lande på den ene side og Frankrig og Italien på den anden side før indførelsen af euroen.Ti år efter, at euroen afløste de tidligere italienske og franske valutaer, som blev anvendt af Monaco, San Marino og Vatikanstaten, opfordrede Rådet Kommissionen til at undersøge, hvordan de monetære aftaler har fungeret[1]. Resultaterne af vurderingen blev vedtaget i Kommissionens meddelelse "Rapport om, hvordan de monetære aftaler med Monaco, San Marino og Vatikanstaten har fungeret"[2]. Kommissionen konkluderede, at de monetære aftaler i deres nuværende form bør ændres for at sikre en mere kohærent tilgang i forbindelserne mellem Fællesskabet og de lande, der har undertegnet aftalerne. I nærværende udkast til henstilling til Rådets beslutning fastlægges Fællesskabets holdning i genforhandlingen af aftalen med Republikken San Marino.Kommissionen foreslår, at følgende bestemmelser genforhandles og ændres:-  Gennemførelse af relevant EF-lovgivningDe forpligtelser, Monaco, San Marino og Vatikanstaten er pålagt i medfør af deres respektive monetære aftaler, er meget ulige.Den monetære aftale med Fyrstendømmet Monaco indeholder flest forpligtelser. I modsætning til aftalen med Monaco pålægger aftalerne med San Marino og Vatikanstaten ikke nogen specifik forpligtelse til at gennemføre EU-lovgivningen vedrørende beskyttelse af euro-kontanter mod falskmøntneri samt metoder for samarbejde med Fællesskabet på dette område. For at skabe lige vilkår og sikre en passende beskyttelse af eurosedler og –mønter mod falskmøntneri skal San Marino og Vatikanstaten anvende den relevante EF-lovgivning.De finansielle institutioner, der udfører deres aktiviteter i de lande, som har undertegnet de monetære aftale, kan have adgang til interbankafviklings- og betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer i Den Europæiske Union. Fyrstendømmet Monaco bruger effektivt denne mulighed og skal til dette formål anvende den relevante EF-lovgivning på bank- og finansområdet. I betragtning af størrelsen af banksektoren i San Marino og dens tætte samspil med de banker, der opererer i euroområdet (dvs. at de finansielle institutioner i San Marino har adgang til betalingssystemer via Italiens banker), bør Republikken San Marino også tilpasse sin lovgivning for bank- og finanssektoren til den lovgivning, som gælder i Fællesskabet . På grund af EF-lovgivningens omfang og San Marinos begrænsede administrative kapacitet bør San Marinos tilbydes en overgangsperiode på 5 år.-  OpfølgningsmekanismerI modsætning til den fastlagte procedure for aftalen med Monaco indeholder aftalerne med San Marino og Vatikanstaten ingen bestemmelser om en opfølgende procedure. I mangel af en regelmæssig formel opfølgning aflægger San Marino og Vatikanstaten ikke regelmæssigt rapport om gennemførelsen af aftalerne, og de er ikke tilstrækkeligt informeret om udviklingen i lovgivningen på de områder, der er omfattet af aftalerne. Kommissionen foreslår derfor, at der nedsættes to nye blandede udvalg - svarende til det, der findes med Fyrstendømmet Monaco - med Republikken San Marino og Vatikanstaten.Det blandede udvalg med Republikken San Marino vil bestå af repræsentanter for San Marino, Italien, Europa-Kommissionen og Den Europæiske Centralbank. Udvalget vil få ansvaret for at lette gennemførelsen af aftalen og drøfte mulige ændringer af listen over EF-lovgivning, der skal anvendes af San Marino. Det ville også have beslutningskompetence vedrørende et begrænset antal spørgsmål, som tillægges det ved den monetære aftale (f.eks. godkendelse af ændring af en møntanstalt, som præger San Marinos euromønter).-  Loft for udstedelse af euromønterAf historiske årsager blev loftet for Monacos, San Marinos og Vatikanstatens maksimale årlige udstedelse fastlagt på to forskellige måder (Monaco er i øjeblikket bemyndiget til at udstede et maksimum på 1/500 af den mængde mønter, som udstedes i Frankrig, mens San Marino og Vatikanstaten har faste kvoter), hvilket fører til meget forskellige resultater.For at sikre en retfærdig behandling af alle lande med monetære aftaler foreslår Kommissionen, at der indføres en ny ensartet metode til beregning af lofterne for udstedelsen af euromønter (dvs. som også skal bruges i alle fremtidige aftaler).De nye lofter vil bestå af en fast og en variabel del:1.  Den faste del skal tage sigte på at dække møntsamlernes efterspørgsel. Ifølge overslagene bør en samlet værdi på ca. 2 100 000 EUR være tilstrækkelig til at dække efterspørgslen på møntsamlermarkedet[3].2.  Den variable del skal i San Marinos tilfælde være baseret på den gennemsnitlige udstedelse pr. indbygger i Italien. Det gennemsnitlige antal mønter pr. indbygger, der udstedes i (n-1) i Italien, skal ganges med antallet af indbyggere i San Marino.3.  Regler for prægningen af euromønterIfølge de nuværende monetære aftaler skal Italiens nationale møntanstalt fremstille San Marinos og Vatikanstatens euromønter. Denne regel blev indført af historiske årsager på et tidspunkt, hvor der endnu ikke var eurokontanter i omløb, og næsten alle landene i euroområdet kun prægede mønter til dækning af deres eget behov. Situationen har udviklet sig siden da, idet en række eurolande nu får deres mønter præget i et andet land i euroområdet.Kommissionen foreslår derfor at give San Marino og Vatikanstaten mulighed for at bestille deres euromønter hos en anden EU-møntanstalt med erfaring i produktion af euromønter . Ændringen af møntanstalt ville imidlertid skulle godkendes af det blandede udvalg.-  Valg af kompetenceDe nuværende monetære aftaler har ikke givet Fællesskabet nogen beføjelser i tilfælde af, at de lande, der har undertegnet de monetære aftaler, ikke opfylder deres forpligtelser (f.eks. ikke gennemfører den relevante EU-lovgivning rettidigt), bortset fra den ultimative - og derfor usandsynlige - mulighed for at trække sig ensidigt ud af aftalen. Kommissionen foreslår derfor, at EF-Domstolen vælges som den instans, der er ansvarlig for bilæggelse af tvister , der måtte opstå ved anvendelsen af de monetære aftaler.2009/0159 (CNB)Henstilling med henblik påRÅDETS BESLUTNINGom Det Europæiske Fællesskabs holdning til genforhandlingen af den monetære aftale med Republikken San MarinoRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 111, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen[4],under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank[5], ogud fra følgende betragtninger:4.  Fællesskabet har siden euroens indførelse haft kompetence for monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål.5.  Det påhviler Rådet at fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål vedrørende valutakursordninger.6.  Den Italienske Republik indgik på Fællesskabets vegne en monetær aftale med Republikken San Marino den 29. november 2000.7.  Rådet konkluderede den 10. februar 2009, at Kommissionen skulle undersøge, hvordan de eksisterende aftaler fungerede, og overveje, om lofterne for udstedelse af mønter burde forhøjes.8.  Kommissionen konkluderede i sin meddelelse om, hvordan de monetære aftaler med Monaco, San Marino og Vatikanstaten har fungeret[6], at den monetære aftale med Republikken San Marino i den nuværende form bør ændres, således at der sikres en mere kohærent tilgang i forbindelserne mellem Fællesskabet og de lande, som har undertegnet en monetær aftale.9.  Den monetære aftale med San Marino bør derfor genforhandles hurtigst muligt, således at den nye ordning træder i kraft den 1. januar 2010 samtidig med de nye regler vedrørende indførelsen af euromønter, der er fastlagt i Kommissionens henstilling af 19. december 2008 om fælles retningslinjer for de nationale sider og udstedelsen af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb, der blev godkendt af Rådet i dets konklusioner af 10. februar 2009 -VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:Artikel 1Den Italienske Republik meddeler Republikken San Marino, at der er behov for at ændre den nuværende monetære aftale mellem Den Italienske Republik, på Fællesskabets vegne, og Republikken San Marino hurtigst muligt, og tilbyder genforhandling af de relevante bestemmelser i aftalen.Artikel 2Fællesskabet søger at opnå følgende ændringer i genforhandlingen af aftalen med Republikken San Marino:10.  Aftalen skal indgås mellem Fællesskabet og Republikken San Marino. Aftaleteksten skal bestå af en kodificeret udgave af den nuværende aftale med de indførte ændringer.11.  Republikken San Marino forpligter sig til at træffe alle hensigtsmæssige foranstaltninger ved hjælp af direkte gennemførelse eller eventuelle tilsvarende tiltag:12.  til at anvende al relevant EF-lovgivning for bank- og finanssektoren, navnlig lovgivning vedrørende de pågældende institutioners aktiviteter og overvågning,13.  til at anvende al relevant EF-lovgivning om forebyggelse af hvidvaskning af penge, forebyggelse af svig og forfalskning af kontanter og andre betalingsmidler, om medaljer og møntefterligninger og om statistiske indberetningskrav.Republikken San Marino sikrer, at al relevant EF-lovgivning for bank- og finanssektoren gennemføres på dets område før den 1. januar 2015. Aftalen skal indeholde et bilag med angivelse af fristerne for indførelsen af ovennævnte foranstaltninger.14.  Metoden for fastlæggelsen af lofterne for San Marinos udstedelse af euromønter skal revideres. De nye lofter beregnes efter en metode, hvor en fast del, som tager sigte på at undgå en for stor numismatisk spekulation i San Marinos mønter ved at dække møntsamlermarkedets efterspørgsel, kombineres med en variabel del, der beregnes som Italiens gennemsnitlige møntudstedelse pr. indbygger i år n-1 multipliceret med antallet af indbyggere i San Marino.15.  Der nedsættes et blandet udvalg til at overvåge fremskridtene med gennemførelsen af aftalen. Det består af repræsentanter for Republikken San Marino, Den Italienske Republik, Kommissionen og ECB. Udvalget skal have mulighed for hvert år at revidere den faste del for at tage hensyn til inflationen og udviklingen på møntsamlermarkedet. Det træffer beslutninger ved enstemmighed. Den blandede udvalg vedtager selv sin forretningsorden.16.  Republikken San Marinos euromønter udstedes af Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Republikken San Marino skal dog have mulighed for at indgå kontrakt med en anden EU-møntanstalt, der præger euromønter, med det blandede udvalgs godkendelse. Mængden af mønter, som udstedes af Republikken San Marino, lægges sammen med den mængde mønter, der udstedes af møntanstaltens hjemland, med henblik på ECB's godkendelse af den samlede mængde udstedte mønter.17.  De Europæiske Fællesskabers Domstol vælges som den instans, der skal bilægge eventuelle tvister i forbindelse med aftalens anvendelse.Hvis Fællesskabet eller San Marino finder, at den anden part ikke har opfyldt en forpligtelse i henhold til den monetære aftale, kan de hver især indbringe sagen for Domstolen. Domstolens dom er bindende for parterne, som træffer de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dommen inden for en frist, som Domstolen fastlægger i sin dom. Hvis Fællesskabet eller San Marino ikke træffer de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dommen inden for den fastlagte frist, kan den anden part straks bringe aftalen til ophør.Artikel 3Forhandlingerne med Republikken San Marino føres af Den Italienske Republik og Kommissionen på Fællesskabets vegne. Den Europæiske Centralbank tilknyttes forhandlingerne fuldt ud inden for sit kompetenceområde. Den Italienske Republik og Kommissionen forelægger udkastet til aftale for Det Økonomiske og Finansielle Udvalg til udtalelse.Artikel 4Aftalen indgås af Rådet.Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik og Kommissionen.Udfærdiget i Bruxelles, denPå Rådets vegneFormand [1] Rådets konklusioner om "Fælles retningslinjer for de nationale sider og udstedelsen af euromønter", 2922. samling i Økofin-Rådet den 10. februar 2009.[2] KOM(2009) 359 af 14. juli 2009.[3] San Marino har f.eks. med en vis succes koncentreret sig om at slå euromønter med udvalgte værdienheder: disse mønter anvendes nu til transaktioner til pålydende værdi.[4] EUT C […] af […], s. […].[5] EUT C […] af […], s. […].[6] KOM(2009) 359.