				|

		52011SC0818

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Bulgariaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Bulgaria, 2011-2014

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Bulgariens nationale reformprogram for
2011
med Rådets udtalelse
om Bulgariens opdaterede konvergensprogram for 2011-2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk. 3,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse,
Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil
fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's
potentiale for at sikre en bæredygtig vækst og forbedre konkurrenceevnen.
(2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske
politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om
retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[3],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første
årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk
styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret
politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.
(4)
Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd
sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i
overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts
2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det
understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og
finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af
arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede
medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger,
der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale
reformprogrammer.
(5)
Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd
tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres
tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller
konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
(6)
Den 15. april 2011 forelagde Bulgarien sit
opdaterede konvergensprogram for perioden 2011-2014 og sit nationale
reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem
de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(7)
Den økonomiske krise afbrød en periode med stærk
vækst, som stimuleredes af omfattende udenlandske direkte investeringer og
kreditudvidelse. BNP begyndte at stige igen i andet kvartal af 2010 efter et
samlet fald på 7,1 % fra det øvre til det nedre vendepunkt, hvilket
resulterede i en stort set flad real BNP-kurve for 2010 som helhed. Et kraftigt
opsving i eksporten og genopbygningen af lagrene har været de mest
vækstfremmende faktorer. Efter at den offentlige saldo havde udvist et overskud
før krisen, måtte der noteres et underskud på 4,7 % af BNP i 2009 og 3,3 %
af BNP i 2010. Mens produktionen og beskæftigelsen i eksportorienterede
virksomheder er steget, har den lave aktivitet inden for byggeri og anlæg og i
ejendomssektoren og detailleddet lagt en dæmper på opsvinget i det seneste år.
Afmatningen er gået hårdest ud over beskæftigelsen og har resulteret i, at der
er gået omkring 358 000 arbejdspladser tabt siden 2008, hvor
beskæftigelsen toppede. Som følge heraf steg ledigheden med flere procentpoint
til 10,2 % i 2010, og beskæftigelsen forventes på mellemlang sigt ikke at
stige til samme niveau som før krisen.
(8)
Baseret på vurderingen af det opdaterede
konvergensprogram i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af
den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de
finanspolitiske fremskrivninger, er baseret på mere optimistiske
vækstfremskrivninger end Kommissionens prognose. Efter en stor strukturel
budgettilpasning på mere end 2 procentpoint i begyndelsen af 2010 ligger den
finanspolitiske indsats i 2011 et godt stykke under den anbefalede tilpasning
på mindst 0,75 % af BNP. Ifølge det opdaterede konvergensprogram
planlægges det uforholdsmæssigt store offentlige underskud ikke desto mindre
korrigeret i 2011 i overensstemmelse med Rådets henstilling og nedbragt yderligere
i årene frem. Det opdaterede program indeholder dog ikke tilstrækkeligt
udførlige oplysninger om de budgetforanstaltninger, der er planlagt for at nå
de finanspolitiske mål i 2012-14. Det nedjusterede mellemfristede mål, som er
et strukturelt underskud på 0,6 % af BNP for 2014, er stadig mere
ambitiøst end det krævede minimum. Det afspejler målene i stabilitets- og
vækstpagten og forventes at blive nået ved programperiodens slutning i 2014.
Efter den planlagte korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2011
ligger den forventede årlige gennemsnitlige strukturelle finanspolitiske
indsats i 2012-14 dog et godt stykke under den anbefalede årlige strukturelle
minimumsforbedring på 0,5 %. I betragtning af de gradvis bedre økonomiske
udsigter bør der i programmet kalkuleres med at nå det mellemfristede mål
hurtigere end oprindeligt planlagt. Den forventede vækst i budgetudgifterne i
2012-13 ser sammenholdt med et forsigtigt skøn over den potentielle
produktionsvækst på mellemlang sigt ud til at være noget optimistisk og dermed
at udgøre en risiko for den strukturelle budgetstilling på mellemlang sigt.
(9)
Rettes der op på det uforholdsmæssigt store
underskud inden udgangen af 2011, vil det være med til at genskabe tilliden til
de statslige politikker og styrke deres troværdighed. Det er på mellemlang sigt
vigtigt at nå målet, som er et lille strukturelt underskud på 0,6 % af
BNP, for at sikre, at finanspolitikken støtter den førte pengepolitik. Den
finanspolitiske konsolidering hæmmes dog af, at den offentlige sektor er
ineffektiv, hvilket kan føre til, at der bliver et betydeligt pres på
udgifterne, mens budgetindtægterne sandsynligvis vil være strukturelt lavere
end i højkonjunkturårene før krisen. Der kræves derfor ambitiøse reformer af de
offentlige finanser for at gennemføre den nødvendige finanspolitiske tilpasning
og hjælpe med til at skaffe midler til gennemførelsen af de nødvendige
strukturelle reformer, herunder den nødvendige medfinansiering af EU-støttede
projekter.
(10)
De bulgarske finanspolitiske resultater var
relativt positive under de gunstige økonomiske vilkår før krisen. De
finanspolitiske mål blev konsekvent nået, og der blev akkumuleret omfattende
finanspolitiske stødpuder. I 2009 udviste budgettet som følge af den økonomiske
krise for første gang i mange år et underskud, og reglen om, at budgettet skal
være i balance eller udvise et overskud, og at de offentlige udgifter skal
holdes på under 40 % af BNP, blev brudt. Dette skyldtes for en stor del
svagheder ved udgiftsplanlægningen og –kontrollen. Det skyldtes også, at
uventede indtægter fra den optimistiske økonomiske aktivitet før krisen var
blevet brugt til at finansiere relativt store stigninger i ad hoc-udgifterne og
sænkninger af socialsikringssatserne. For at løse disse problemer tog myndighederne
flere initiativer til at forbedre udgiftskontrollen og overvågnings‑ og
indberetningssystemerne og vedtog i den forbindelse en samlet lovgivningspakke,
der skærper de finanspolitiske bestemmelser og budgetrammerne på mellemlang
sigt. Pakken forventes at øge den finanspolitiske disciplin og at gøre
politikkerne mere forudsigelige, at reducere den makroøkonomiske ustabilitet og
at sikre en mindre konjunkturforstærkende finanspolitik.
(11)
I højkonjunkturårene før krisen skete der
omfattende stramninger på arbejdsmarkedet og store lønstigninger, som oversteg
produktivitetsstigningerne. Lønstigningerne toppede med tæt på 20 % på
årsplan i fjerde kvartal af 2007. Som følge af afmatningen er farten begyndt at
gå af lønstigningerne, selv om de med tæt på 10 % i 2010 fortsat var
relativt store for arbejdstagere med ansættelseskontrakter (65 % af
arbejdsstyrken). Hvis lønningerne kommer til at stige i samme takt som
produktiviteten, bliver det lettere at gennemføre den interne omstrukturering
af økonomien i retning af produktive og eksportorienterede sektorer.
(12)
Hindringerne for at få flere ind på arbejdsmarkedet
skyldes for en stor del, at der mangler tilstrækkelige, målrettede og
skræddersyede aktive arbejdsmarkedspolitikker kombineret med, at de offentlige
arbejdsformidlinger er ineffektive og underfinansierede. Kvaliteten af de
offentlige tjenester, der tilbydes i forbindelse med aktivering, jobsøgning og
omskoling, er lav, ligesom de offentlige udgifter er lave. Det segment, der
omfattes af de aktive arbejdsmarkedspolitikker, er også begrænset, da kun
12 % af de jobsøgende deltager i aktiveringsforanstaltninger. På kort sigt
vil det have en positiv effekt, hvis der iværksættes mere regionalt baserede
beskæftigelsesprogrammer og større uddannelsesprogrammer finansieret af de
europæiske strukturfonde. Politikudformningen hæmmes dog af, at der ikke er
tilstrækkelig kapacitet til at overvåge og evaluere programresultaterne. Som
påpeget i en nylig rapport bestilt af den offentlige arbejdsformidling
(Evaluering af de aktive arbejdsmarkedspolitikkers nettovirkning i Bulgarien)
ville de ledige få mere støtte til at finde et job, hvis
arbejdsformidlingskontorerne kunne tilbyde mere individualiserede
tjenesteydelser af højere kvalitet og havde en bedre infrastruktur.
(13)
Arbejdsmarkedet er stadig under påvirkning af den
økonomiske krise. Ledigheden steg fra 5,4 % i 2008 til 10,2 % i 2010,
mens den for unge i alderen 15-24 år nåede op på 23,2 % i 2010. Krisen
ramte især de lavtkvalificerede (herunder en stor del af roma-mindretallet),
der tegner sig for næsten 70 % af de ledige. Procentdelen af
langtidsledige (46 % i 2010) er større end EU-gennemsnittet (40 % i
2010), og der er risiko for, at den bliver strukturel. Andelen af unge i
beskæftigelse har konsekvent ligget under to tredjedele af EU-gennemsnittet
(2009: 29,5 %; EU: 43,8 %). De unges beskæftigelsesfrekvens var
24,8 % i 2009 (EU: 35,2 %). Bulgarien har også den højeste andel af
unge, der hverken er under uddannelse eller i arbejde (19,5 % af de unge i
alderen 15-24). En af de største hindringer for, at de unge kan komme ind på
arbejdsmarkedet, er knapheden på muligheder for at kombinere uddannelse og
arbejde, især i form af uddannelsesrelaterede praktikantophold og lærepladser,
der letter overgangen til arbejdsmarkedet.
(14)
Selv om uddannelsesniveauet i Bulgarien ligger over
gennemsnittet, er der over 40 %, som har dårlige læse-, skrive- og
regnefærdigheder. Det viser, at der er brug for at forbedre
uddannelsessystemet, så det bliver i bedre overensstemmelse med
arbejdsmarkedets behov. På grundlag af de positive resultater af den nylige
skoledecentraliseringsreform forventes den kommende lov om førskole‑ og
skoleundervisning at give nogle løsninger, der kan styrkes yderligere, dvs. med
hensyn til finansiel autonomi, procentdelen af børn, der deltager i
førskoleundervisning, og ekstern evaluering samt indførelse af regnskabspligt.
Andelen af elever, der forlader skolen for tidligt (14,7 % i 2009), ligger
tæt på EU-gennemsnittet, men den er særlig høj blandt romaer (ca. 43 % i
2008). Andelen af unge med en videregående uddannelse (27,9 % i 2009)
ligger fortsat under EU-gennemsnittet (32,2 %). Bulgarien halter langt
bagud med at iværksætte sin reform af de højere uddannelser. Den nye lov om
højere uddannelse, som der allerede blev fremsat forslag til i 2010, men som
siden er blevet trukket tilbage, skulle gøre det muligt at komme videre med den
påkrævede reform.
(15)
Den pensionsreform, der blev truffet afgørelse om i
2010, hænger ikke sammen med gennemsnitslevealderen eller forholdene inden
sundhedsvæsenet og langtidsplejesystemet. Gennemførelsesperioden er fra 2011
til 2026, hvor de fleste foranstaltninger får virkning i anden halvdel af
perioden, hvilket vil kunne true både gennemførelsen af pensionssystemets
første søjle og dens holdbarhed.
(16)
Bulgarske borgere er i højere grad ramt af
fattigdom end EU-gennemsnittet (41,9 % af befolkningen lider alvorlige
materielle afsavn sammenholdt med 8,1 % for EU). Ca. 66 % af de ældre
er udsat for risiko for fattigdom, hvilket er en betydeligt højere andel end
EU-gennemsnittet. I det seneste par år har der været tegn på, at levevilkårene
er ved at blive forringet. I betragtning af den demografiske udvikling afhænger
spørgsmålet om, hvorvidt det nationale reformprograms mål for
fattigdomsbekæmpelse kan nås, i vid udstrækning af, hvordan politikken for
ældre arbejdstagere og ugunstigt stillede personer udformes, og af
tilstrækkelige sociale ydelser. Ifølge det nationale reformprogram skal der
udvikles en strategi for integrering af romaerne (der anslås at udgøre
10 % af befolkningen) for med udgangspunkt i en samlet plan at forsøge at
fjerne de mange forskellige hindringer, der findes på beskæftigelses‑,
uddannelses‑, sundheds‑ og boligområdet.
(17)
Den lave effektivitet inden for det offentlige er
forsat med til at hæmme væksten. Trods de seneste forsøg på at strømline
reformen af den offentlige forvaltning er der ikke gjort noget for at opgradere
personalets kvalifikationer eller nøglefunktionernes kvalitet. Dækningsgraden
for faste bredbåndsnet er kun på 14,9 % i Bulgarien og dermed den
næstlaveste i EU, hvilket også sætter grænser for leveringen af alle
elektroniske tjenesteydelser.
(18)
Af alle de offentlige indkøb, der er blevet
kontrolleret, er 60 % forbundet med uregelmæssigheder, og denne procentdel
er endnu større for store offentlige infrastrukturprojekter, hvor myndighederne
har pligt til at gennemføre forudgående kontrol. Agenturet for offentlig
finansinspektion har fået sin kapacitet betydeligt reduceret, og som følge
heraf udførte agenturet kun efterfølgende kontrol af 12 % af alle
offentlige indkøbsprocedurer i 2009.
(19)
Den bulgarske økonomi er en af de mest
energiintensive i EU. Et eksempel, der springer i øjnene, er boligopvarmningen,
der på grund af dårligt vedligeholdte boligblokke tegner sig for størstedelen
af problemet. Da støttereglerne for nyligt er blevet ændret, er der nu mulighed
for at udnytte EU-strukturfondene til at støtte investeringer i
energieffektivitet. Der er kun foretaget få investeringer, mens indtægterne fra
energi‑ og transportafgifter er faldet i forhold til BNP og også i
forhold til skatterne på arbejde, som ligger et godt stykke over
EU-gennemsnittet. Adgangen til energimarkedet hæmmes af ringe konkurrence og
ugennemsigtige prisfastsættelsesmekanismer.
(20)
Bulgarien har givet en række tilsagn under
europluspagten[4]. På det finanspolitiske
område vil de offentlige finanser ifølge tilsagnene blive gjort mere holdbare i
kraft af pensionsreformforanstaltninger, indførelse af resultatløn i den
offentlige sektor, ved at pensioner og lønninger fastfryses indtil 2013, og
konsolidering af de indenlandske finanspolitiske rammer, ved at der vedtages en
finansiel stabilitetspagt, som indeholder bindende numeriske finanspolitiske
regler. For at fremme beskæftigelsen vil der blive truffet foranstaltninger for
at reducere forekomsten af uregistreret arbejde og øge erhvervsfrekvensen. Der
vil blive truffet foranstaltninger til forbedring af konkurrenceevnen, som går
ud på at reducere den administrative byrde og øge e-governance, forbedre
adgangen til uddannelse og øge uddannelsessystemets resultater. Ovennævnte
tilsagn vedrører tre af de fire områder i pagten, men ikke finanssektoren. De
repræsenterer en fortsættelse af den bredere reformdagsorden, der er opstillet
i konvergensprogrammet og det nationale reformprogram, og udvider igangværende
reformprojekter vedrørende finanspolitisk styring, offentlig forvaltning og
uddannelse. Tilsagnene i europluspagten er blevet vurderet og taget i
betragtning i henstillingerne.
(21)
Kommissionen har vurderet konvergensprogrammet, det
nationale reformprogram og tilsagnene under europluspagten[5].
Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik
og socioøkonomisk politik i Bulgarien, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra
EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Ifølge Kommissionen
bør der efter en stor strukturel budgettilpasning i begyndelsen af 2010 som
planlagt gennemføres finanspolitiske konsolideringsplaner for 2011, og
underskuddet bør nedbringes til under referenceværdien på 3 % i
overensstemmelse med Rådets henstilling. Opdateringen indeholder ikke
tilstrækkeligt udførlige oplysninger om de budgetforanstaltninger, der er
planlagt for at nå de finanspolitiske mål i 2012-14, og der kunne have været
gjort hurtigere fremskridt med hensyn til at nå det mellemfristede mål.
Konsolideres de indenlandske finanspolitiske rammer, vil det cementere den
finanspolitiske disciplin og gøre regeringens politik mere forudsigelig og
troværdig på mellemlang sigt. Der bør også træffes yderligere foranstaltninger
for at forbedre konkurrenceevnen, for at hjælpe folk i arbejde, for at beskytte
de mest udsatte grupper, der støder på mange forhindringer, for at øge den
offentlige forvaltnings og kontrolorganernes kapacitet, for at øge
ressourceeffektiviteten og for at give adgang til flere investerings‑ og
vækstmuligheder.
(22)
På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen
til Rådets henstilling af 2. juni 2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt
2011-opdateringen af Bulgariens konvergensprogram, og Rådets udtalelse[6]
afspejles især i henstillingens nr. 1) og 2). Under hensyntagen til Det
Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Bulgariens
nationale reformprogram,
HENSTILLER, at Bulgarien i perioden
2011-2012 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:
1)           Der bør fortsættes med en effektiv
budgetgennemførelse for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i
2011. Det bør specificeres, hvilke foranstaltninger der skal danne grundlag for
budgetstrategien for 2012-2014, og det igangværende økonomiske opsving bør
udnyttes til at fremskynde den finanspolitiske tilpasning med henblik på at nå
det mellemfristede budgetmål, primært ved at væksten i de offentlige udgifter
holdes på niveau med den potentielle vækst på mellemlang sigt, samtidig med at
andelen af vækstfremmende offentlige udgifter øges.
2)           Der bør tages skridt til at gøre
budgetplanlægningen og budgetgennemførelsen mere forudsigelig, især ved at den
finanspolitiske styring styrkes. Med henblik herpå bør der udformes og
gennemføres bindende finanspolitiske regler og veldefinerede mellemfristede
budgetrammer, som sørger for gennemsigtighed på alle forvaltningsniveauer. Der
bør indføres foranstaltninger, for at budgetrapporteringen kommer til at foregå
i henhold til periodiseringsprincippet.
3)           Der bør tages skridt til at
fremskynde den igangværende reform af pensionssystemet og gøres en større
indsats for at hjælpe ældre arbejdstagere med at blive længere på
arbejdsmarkedet.
4)           I samråd med arbejdsmarkedets parter
og i overensstemmelse med national praksis bør der føres en politik, der
sikrer, at lønstigningerne stemmer bedre overens med udviklingen i
produktiviteten og ikke går ud over konkurrenceevnen.
5)           Der bør træffes foranstaltninger til
at bekæmpe fattigdom og fremme social integration, navnlig for udsatte grupper,
der støder på mange forhindringer, ved at markedet for private
jobformidlingskontorer udvides, ved at de offentlige arbejdsformidlinger
moderniseres, så de bliver dygtigere til at finde frem til personer med de
kvalifikationer, som arbejdsmarkedet efterspørger, og ved at der gøres en
særlig indsats over for lavtkvalificerede unge. Uddannelsesreformen bør
fremmes, ved at der vedtages en lov om førskole‑ og skoleundervisning og
en ny lov om højere uddannelse senest medio 2012.
6)           Der bør gøres en større indsats for
at udvide de offentlige nøglefunktioners og kontrolmyndighedernes
administrative kapacitet, for at der kan ydes offentlige tjenesteydelser, som
bedre opfylder borgernes og erhvervslivets behov. Der bør indføres
foranstaltninger til at føre kontrol med offentlige indkøb på grundlag af
risikovurderinger og til at udvide myndighedernes kapacitet til at forebygge
uregelmæssigheder og at indføre sanktioner i tilfælde heraf for at opnå en
bedre udnyttelse af de offentlige midler og sikre, at der fås mest muligt for
pengene.
7)           Barriererne for adgang til markedet,
aftalerne om garanterede fortjenester og priskontrollen bør afskaffes, og der
bør sikres fuld uafhængighed af den bulgarske energireguleringsmyndighed, for
at der kan skabes større konkurrence på elektricitets‑ og gasmarkedet.
Der bør indføres incitamenter til at gøre bygninger mere energieffektive.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT C … af … , s… .
[3]               Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af
19. maj 2011.
[4]               Nærmere oplysninger om tilsagnene i europluspagten
findes i SEK(2011) 711.
[5]               SEK(2011) 711.
[6]               Jf. artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr.
1466/97.


				|

		52014DC0420

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Nederlandenes nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0420 final */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Nederlandenes nationale reformprogram for
2014
og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa
2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som
fokuserer på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge
Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af
Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21.
oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling om
Nederlandenes nationale reformprogram for 2013 og afgav udtalelse om
Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2017. Den 15. november
2013 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 473/2013[5] sin udtalelse om
Nederlandenes udkast til budgetplan for 2014[6].

(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[7],
som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de
økonomiske politikker 2014. Samme dag vedtog Kommissionen på basis af
forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[8], hvori Nederlandene
blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført
en dybdegående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske
Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet,
finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede
behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk
konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og
konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen
og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen
resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Nederlandene[9], jf. artikel 5 i
forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion,
at Det Forenede Kongerige fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver
overvågning og politisk handling. Der bør navnlig rettes opmærksomhed på den
makroøkonomiske udvikling i forbindelse med gælden og den igangværende
nedgearing i den private sektor samt den resterende ineffektivitet på
boligmarkedet. Skønt det store overskud på de løbende poster ikke udgør samme risiko
som store underskud og delvis skyldes behovet for nedgearing, vil Kommissionen
overvåge udviklingen i Nederlandenes løbende poster inden for rammerne af det
europæiske semester.
(8)
Den 29. april 2014 forelagde Nederlandene sit
nationale reformprogram for 2014 og den 30. april 2014 sit stabilitetsprogram.
For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de
blevet vurderet samtidig.
(9)
Den budgetstrategi, der er skitseret i
stabilitetsprogrammet for 2014, har til formål at sikre en holdbar korrektion
af det uforholdsmæssigt store underskud i 2013 og nå en budgetstilling tæt på
den mellemfristede målsætning i 2015. Den mellemfristede målsætning er et
strukturelt underskud på højst 0,5 % af BNP, der afspejler kravene i
stabilitets- og vækstpagten. Der blev gennemført yderligere betydelige
finanspolitiske foranstaltninger, men den (omregnede) strukturelle saldo i 2014
forventes at være konstant i forhold til 2013, hvilket peger på en betydelig
afvigelse fra den nødvendige mindstetilpasning på 0,5 % af BNP. I 2015
forventes den (omregnede) strukturelle saldo at blive forbedret med 0,3 procentpoint
af BNP. Udgifterne forventes at stige i et tempo, der er foreneligt med
benchmarket for udgifter både i 2014 og 2015. Efter en samlet vurdering af
Nederlandenes budgetstrategi er tilpasningskursen i retning af den
mellemfristede målsætning delvist i overensstemmelse med kravene i stabilitets-
og vækstpagten. Ifølge stabilitetsprogrammet vil den offentlige bruttogæld være
stabiliseret i 2015 og derefter være faldende. Det makroøkonomiske scenarie,
der ligger til grund for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er
realistisk og udarbejdet af Nederlandenes centrale planlægningsbureau (CPB).
Risiciene for budgetmålene er betydelige, men stort set afbalancerede. Ifølge
Kommissionens prognose fra foråret 2014 forventes der en stabilisering af den
strukturelle saldo i 2014 og en forbedring på 0,5 % af BNP i 2015. Ifølge
Kommissionens prognose vil Nederlandene opfylde benchmarket for udgifter i
2014, men ikke i 2015. For at fremme Nederlandenes vækstpotentiale er det af
allerstørste betydning, at den nødvendige konsolidering bevarer vækstfremmende
udgifter, som f.eks. innovation og forskning, herunder grundforskning,
uddannelse og erhvervsuddannelse.  Baseret på vurderingen af programmet og på
Kommissionens prognose i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er
Rådet af den opfattelse, at Nederlandene på holdbar vis har bragt det
offentlige underskud ned på under 3 % af BNP i 2013, men risikerer i
betydelig grad at afvige fra den præventive del i 2014.
(10)
En nøgleudfordring er boligmarkedet, hvor der gennem
flere årtier er opstået stivheder og forvridende incitamenter, der har
indflydelse på boligfinansieringen og opsparingsmønstrene i de forskellige
sektorer. Husholdningernes tendens til at optage lån mod sikkerhedsstillelse i
fast ejendom er i høj grad et resultat af årelange finanspolitiske
incitamenter, navnlig fuld fradragsret for renteudgifter. Siden april 2012 er
der gennemført en række foranstaltninger, som i nogen grad tager fat på disse
incitamenter. Nogle af disse vedrører tilpasning af den skattemæssige
behandling af boligfinansiering. Den gradvise begrænsning af
rentefradragsretten og forøgelsen af incitamenter til at tilbagebetale er
sikret, men indfasningen af denne foranstaltning sker for langsomt til på
afgørende vis at påvirke tilbagebetalingen. Belåningsprocenten på 100 %,
der vil være nået i 2018, er stadig høj. Lejeboligmarkedet bremses af
lovgivningen og et meget stort segment af socialt boligbyggeri, der ligeledes
skal takle lange ventelister. Den nylige indførelse af en større huslejedifferentiering
i det sociale boligbyggeri baseret på indkomst er et skridt i den rigtige
retning, men virkningen er begrænset. Almennyttige boligselskaber kan stadig
bygge boliger med en månedlig leje over loftet for socialt boligbyggeri.
Henstillingerne i 2013 opfordrede til mere fokus på støtte til de
husholdninger, der har størst behov, men denne opfordring er ikke efterlevet.
Selv om de foreslåede foranstaltninger således er skridt i den rigtige retning,
er det generelle reformtempo langsomt, når det gælder om at takle underliggende
problemer, og tempoet skal derfor sættes op, samtidig med at det fortsat bør
sikres, at der er socialt boligbyggeri til rådighed for dårligt stillede
borgere, som ikke kan opnå en bolig på markedsbetingelser, herunder i meget
efterspurgte områder. Henstillingerne i 2013 foreslog, at en fremskyndelse af
foranstaltningerne på boligmarkedet skulle følge den generelle økonomiske
udvikling. Da økonomien og boligmarkedet forventes at fortsætte genopretningen,
bør der lægges vægt på at fremskynde reformtempoet.
(11)
Pensionssystemets langsigtede holdbarhed er blevet
forbedret ved gradvist at hæve den lovbestemte pensionsalder fra 65 år i 2012
til 67 i 2023. Nederlandene har indledt omfattende reformer af den offentligt
og privatfinansierede del af pensionssystemet og af langtidsplejesystemet.
Dette suppleres af reformer, der opfordrer ældre arbejdstagere til at blive
længere på arbejdsmarkedet og øge arbejdskraftens mobilitet. Ansvaret for
reformer af langtidsplejen overgik til kommunerne med en nedbringelse af de
samlede udgifter og fokus på effektiviseringsgevinster. Dele af disse
væsentlige reformer er endnu ikke vedtaget. Udestående udfordringer omfatter en
passende fordeling af omkostninger og risici inden for og mellem generationer,
og kvaliteten af og adgangen til langtidspleje skal overvåges. Gennemførelsen
af reformplaner for langtidspleje kunne bidrage til at dæmpe de hurtigt
voksende omkostninger i forbindelse med befolkningsaldringen og således støtte
de offentlige finansers holdbarhed. I den henseende skal kvaliteten af og
adgangen til langtidspleje bevares på et passende niveau.
(12)
De arbejdsmarkedsreformer, som regeringen har
foreslået, tager sigte på at øge arbejdsmarkedsdeltagelse og mobilitet. Loven
om arbejdsmarkedsdeltagelse tager sigte på at styrke arbejdsmarkedsdeltagelsen.
Reformerne er imidlertid endnu ikke omsat til lovgivning. Endvidere er det
nødvendigt at mindske incitamenterne til ikke at tage arbejde og forbedre
beskæftigelsesegnetheden for de personer, der befinder sig i periferien af
arbejdsmarkedet, herunder kvinder, personer med indvandrerbaggrund,
handicappede og ældre. Nederlandene har annonceret reformer af
arbejdsløshedssystemet og landets relativt strenge lovgivning om sikkerhed i
ansættelsen, herunder et skatteincitament til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen.
Selv om disse foranstaltninger peger i den rigtige retning, kan de imidlertid
først vurderes fuldt ud, når de er gennemført. En hurtigere afskaffelse af de
resterende faktorer, der afholder sekundære forsørgere fra at øge antallet af
arbejdstimer yderligere, kunne afhjælpe kommende arbejdskraftmangel. Endelig
kan en bedre brug af den eksisterende fleksibilitet i de institutionelle rammer
til mere differentierede lønstigninger støtte husholdningernes samlede indkomst
og dermed den indenlandske efterspørgsel uden at skade konkurrenceevnen.
(13)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Nederlandenes økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Kommissionen har
ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Nederlandene, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i
henstilling 1-4 nedenfor.
(14)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Nederlandenes stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[10] afspejles særligt i
henstilling 1 nedenfor.
(15)
På baggrund af Kommissionen dybdegående
undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale
reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til
artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2 og 4
nedenfor.
(16)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
også analyseret den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På baggrund af
denne undersøgelse har Rådet fremsat specifikke henstillinger til de
medlemsstater, der har euroen som valuta. Nederlandene bør også sikre en
fuldstændig og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Nederlandene i perioden
2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           Efter
korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud styrke
budgetforanstaltningerne for 2014 i lyset af budgetunderskuddet på 0,5 %
af BNP baseret på Kommissionens prognose fra foråret 2014, der antydede en
risiko for en betydelig afvigelse i forhold til kravene i stabilitets- og
vækstpagten. I 2015 i betydelig grad styrke budgetstrategien for at nå den
mellemfristede målsætning og fastholde den derefter og sikre, at gældsbestemmelserne
overholdes for at holde den offentlige gældskvote på en holdbar nedadgående
kurs. Bevare udgifter på områder, der er direkte relevante for vækst, f.eks.
uddannelse, innovation og forskning.
2.           Styrke foranstaltninger til
at reformere boligmarkedet ved at fremskynde begrænsningen af fradragsretten
for renteudgifter, sikre en mere markedsorienteret prismekanisme på
lejeboligmarkedet og i højere grad knytte huslejer til husstandsindkomst i det sociale
boligbyggeri. Overvåge virkningerne af reformer i det sociale boligbyggeri med
hensyn til adgang og tilgængelighed for lavindkomsthusstande. Fortsætte
bestræbelserne på at få nyt fokus på politikker for socialt boligbyggeri, så de
støtter de husholdninger, der har størst behov.
3.           Gennemføre reformer af pensionssystemets
anden søjle, så der sikres en passende fordeling af omkostninger og risici
inden for og mellem generationerne. Støtte den gradvist højere lovbestemte
pensionsalder med foranstaltninger, der forbedrer ældre arbejdstageres
beskæftigelsesegnethed. Gennemføre den planlagte reform af langtidsplejen for
at sikre holdbarhed, samtidig med at der sikres adgang til og kvalitet for
tjenesterne, og overvåge reformens virkninger.
4.           Træffe
yderligere foranstaltninger for at fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen, navnlig
for de personer, der befinder sig i periferien af arbejdsmarkedet, og mindske
de skattemæssige negative incitamenter for arbejde. Gennemføre reformer af
lovgivningen om sikkerhed i ansættelsen og arbejdsløshedssystemet og yderligere
takle stivheder på arbejdsmarkedet. I samråd med arbejdsmarkedets parter og i
overensstemmelse med national praksis tillade mere differentierede
lønstigninger ved fuldt ud at gøre brug af den eksisterende institutionelle
ramme.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 420 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[5]               EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8008 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 87 final.
[10]             I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.


title: Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti

text:
               26.4.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 120/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 22. april 2013
   om oprettelsen af en ungdomsgaranti
   2013/C 120/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende i betragtninger:

               (1)

               Investering på nuværende tidspunkt i de unge europæeres menneskelig kapital vil give langsigtede fordele og bidrage til en bæredygtig og inklusiv økonomisk vækst. Unionen vil være i stand til at høste det fulde udbytte af en aktiv, innovativ og kvalificeret arbejdsstyrke, samtidig med at man undgår de meget høje omkostninger ved at have unge, som hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse (NEET'er), og som i øjeblikket beregnes til 1,2 % af BNP.

               (2)

               De unge er blevet særlig hårdt ramt af krisen. De er sårbare på grund af den række overgange i livsløbet, de gennemlever, deres manglende faglige erfaring, deres undertiden utilstrækkelige uddannelse, deres ofte begrænsede socialsikring, begrænsede adgang til finansielle ressourcer og usikre arbejdsvilkår. Unge kvinder har en større risiko for at blive berørt af lav løn og usikker beskæftigelse, mens unge forældre, især unge mødre, mangler foranstaltninger til en passende balance mellem arbejdsliv og privatliv. Nogle unge er derudover i særlig grad generet af eller i risiko for forskelsbehandling. Det er derfor nødvendigt med passende støtteforanstaltninger, idet unge dog også selv har et ansvar for at finde vej til en økonomisk aktivitet.

               (3)

               Der er 7,5 millioner NEET'er i hele Unionen, hvilket udgør 12,9 % af de unge europæere (i alderen 15-24). Mange af dem har kun grundskoleuddannelse, har forladt uddannelsessystemet tidligt. Endvidere er mange indvandrere eller kommer fra dårligt stillede baggrunde. Udtrykket »NEET'er« omfatter forskellige undergrupper af unge med forskellige behov.

               (4)

               30,1 % af de arbejdsløse unge under 25 år i Unionen har været arbejdsløse i mere end 12 måneder. Desuden søger et stigende antal unge ikke aktivt efter beskæftigelse, hvilket efterlader dem uden strukturel støtte med henblik på at vende tilbage til arbejdsmarkedet. Forskning viser, at ungdomsarbejdsløsheden kan have permanente følger, såsom en øget risiko for fremtidig arbejdsløshed, lavere fremtidige indtjeningsniveauer, tab af menneskelig kapital, fattigdom, der går i arv fra generation til generation, eller lav motivation til at stifte familie, hvilket bidrager til negative demografiske tendenser.

               (5)

               Udtrykket »ungdomsgaranti« henviser her til en situation i hvilken de unge får et kvalitetstilbud om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem. Et tilbud om videreuddannelse kunne også omfatte uddannelsesprogrammer af høj kvalitet, der fører til anerkendte erhvervskvalifikationer.

               (6)

               En ungdomsgaranti vil bidrage til tre af Europa 2020-strategiens mål, nemlig at 75 % af aldersgruppen 20-64 år skal være i beskæftigelse, at antallet af unge, der forlader skolen tidligt, bør være under 10 %, og at mindst 20 mio. mennesker skal hjælpes ud af fattigdom og social udstødelse.

               (7)

               Retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (1), vedtaget ved Rådets afgørelse 2010/707/EU af 21. oktober 2010, især retningslinje 7 og 8, opfordrer medlemsstaterne til at fremme integrationen af de unge på arbejdsmarkedet, og til at hjælpe dem, og i særdeleshed NEET'erne, i samarbejde med arbejdsmarkedets parter til at finde deres første job, få erhvervserfaring, videreuddannelse eller erhvervsuddannelse, herunder lærlingeuddannelser, og til hurtigt at gribe ind, når de unge bliver arbejdsløse.

               (8)

               Allerede i 2005, da Rådet ved afgørelse 2005/600/EF (2) af 12. juli 2005 vedtog retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker anerkendte Rådet, at »alle arbejdsløse (bør) tilbydes en ny start, inden de har været arbejdsløse i seks måneder, når det drejer sig om unge mennesker«. Ved beslutning 2008/618/EF af 15. juli 2008 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3) nedsatte Rådet tiden til »højst fire måneder« for de unge, der har forladt skolen tidligt.

               (9)

               I beslutningen af 6. juli 2010 om fremme af de unges adgang til arbejdsmarkedet, styrkelse af status for praktikanter og praktik- og lærlingeordninger (4) opfordrede Europa-Parlamentet Kommissionen og Rådet til at stille en europæisk ungdomsgaranti, som sikrer alle unge i Unionen retten til at få tilbudt et job, en læreplads, videreuddannelse eller kombineret arbejde og uddannelse efter en maksimumperiode på fire måneders arbejdsløshed.

               (10)

               I meddelelsen »Unge på vej« af 15. september 2010 tilskyndede Kommissionen medlemsstaterne til at indføre ungdomsgarantier, hvis gennemførelse hidtil har været meget begrænset. Denne henstilling bør styrke og gentage behovet for, at medlemsstaterne forfølger dette mål, samtidig med at den også hjælper med udformning, gennemførelse og vurdering af sådanne ordninger for ungdomsgarantier.

               (11)

               I konklusionerne af 17. juni 2011 om fremme af unges beskæftigelse med henblik på at nå Europa 2020-målene opfordrede Rådet medlemsstaterne til at handle hurtigt ved at tilbyde yderligere uddannelse, omskoling eller aktiveringsforanstaltninger for NEET'er, hvilket også omfatter de unge, der har forladt skolen tidligt. Dette vil tjene målet om at få disse mennesker tilbage til uddannelse og på arbejdsmarkedet hurtigst muligt og mindske risikoen for fattigdom og social udstødelse. Rådet erkendte, at segmenteringen af arbejdsmarkedet kan have ugunstige virkninger for unge, og opfordrede medlemsstaterne til at tackle denne segmentering.

               (12)

               Rådets henstilling af 28. juni 2011 om politikker, der skal mindske skolefrafald (5) fra fokuserede på udvikling af evidensbaserede, alsidige og tværsektorielle politikker, som omfatter foranstaltninger til at geninddrage personer, der har forladt deres uddannelse, og til at styrke forbindelsen mellem uddannelsessystemerne og arbejdsgiverne. Ved udarbejdelsen af budgettet for 2012 bakkede Europa-Parlamentet op om denne fremgangsmåde og opfordrede Kommissionen til at iværksætte en forberedende foranstaltning med henblik på at støtte etableringen af ungdomsgarantier i medlemsstater.

               (13)

               I beskæftigelsespakken, der blev fremlagt den 18. april 2012 i meddelelsen »Et opsving med høj beskæftigelse« opfordrede Kommissionen til, at den aktive mobilisering af medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter og andre aktører imødekommer beskæftigelsesudfordringerne i Unionen, særligt ungdomsarbejdsløsheden. Kommissionen fremhævede den grønne økonomi, social- og sundhedsområdet og informations- og kommunikationsteknologi-sektorerne som havende stort jobskabelsespotentiale, og med henblik herpå iværksatte den tre ledsagende foranstaltningsplaner til opfølgning. I en meddelelse af 10. oktober 2012 om en stærkere europæisk industripolitik for vækst og økonomisk genopretning fremhævede Kommissionen også seks lovende prioriterede områder for industriel innovation, der kan bidrage til overgangen til en kulstoffattig og ressourceeffektiv økonomi. I beskæftigelsespakken understregede Kommissionen også, at fremme af iværksætterånden ved at gøre tjenesteydelser for etableringsstøtte og mikrofinansiering mere tilgængelige og ved at iværksætte ordninger for konvertering af arbejdsløshedsunderstøttelse til etableringsstøtte vil spille en vigtig rolle, også for de unge. Desuden blev der i beskæftigelsespakken foreslået anvendelse af løntilskud til at fremme nyansættelser og en målrettet nedbringelse af skattekilen (hovedsagelig arbejdsgivernes bidrag til sociale sikringsordninger), der skal bidrage til at fremme beskæftigelsen samt en afbalanceret reform af lovgivningen om jobsikkerhed, som kunne gøre det muligt for de unge at få adgang til beskæftigelse af høj kvalitet.

               (14)

               I beslutningen af 24. maj 2012 om initiativet »Muligheder for Unge« opfordrede Europa-Parlamentet indtrængende medlemsstaterne til at iværksætte hurtige og konkrete foranstaltninger på nationalt plan for at sikre, at de unge enten får et ordentligt job eller kommer under (efter-)uddannelse, senest fire måneder efter at de har forladt skolen. Europa-Parlamentet understregede, at ungdomsgarantiordningen er nødt til effektivt at forbedre situationen for NEET'er, og for gradvist at overvinde problemet med ungdomsarbejdsløshed i Unionen.

               (15)

               I sine konklusioner af 29. juni 2012 anmodede Det Europæiske Råd indtrængende medlemsstaterne om at optrappe indsatsen for at øge ungdomsbeskæftigelsen, så »unge, få måneder efter at de har forladt skolen, får et kvalitetstilbud om job, efter- og videreuddannelse eller en lære- eller praktikplads«. Det blev endvidere konkluderet, at disse foranstaltninger kan støttes af Den Europæiske Socialfond, og at medlemsstaterne bør anvende mulighederne for finansiering af støtte til midlertidig ansættelse over fonden.

               (16)

               I Kommissionens meddelelse af 20. november 2012 om nytænkning på uddannelsesområdet: investering i kvalifikationer for bedre socioøkonomiske resultater fremlægges Unionens bidrag til dette arbejde fra et uddannelsesperspektiv. Der redegøres for de vigtigste elementer i reform og effektivisering af uddannelsessystemerne — for at tilpasse de udbudte færdigheder til arbejdsmarkedets nuværende og fremtidige behov, for at tilskynde til åbne og fleksible undervisningsmetoder og for at fremme samarbejdet mellem alle aktører, herunder finansiering.

               (17)

               I sin henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (6) henstillede Rådet, at medlemsstaterne senest i 2018, i overensstemmelse med nationale omstændigheder og særlige forhold, og som de anser for passende, bør have indført ordninger for validering af ikkeformel og uformel læring.

               (18)

               I meddelelsen af 28. november 2012 om den årlige vækstundersøgelse for 2013 understregede Kommissionen, at medlemsstaterne bør sikre de unges overgang fra skole til arbejdsliv og udvikle og iværksætte ungdomsgarantiordninger, så alle unge under 25 år modtager et tilbud om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de har forladt det formelle uddannelsessystem eller er blevet arbejdsløse.

               (19)

               I sine konklusioner om den flerårige finansielle ramme af 8. februar 2013 besluttede Det Europæiske Råd at oprette et ungdomsbeskæftigelsesinitiativ med et beløb på 6 mia. EUR for perioden 2014-2020 til støtte for foranstaltningerne i den ungdomsbeskæftigelsespakke, der er foreslået af Kommissionen, der blev vedtaget den 5. december 2012, og især til støtte for ungdomsgarantien.

               (20)

               Ungdomsgarantien bør gennemføres ved hjælp af en ordning for støtteforanstaltninger og tilpasses de nationale, regionale og lokale forhold. Disse foranstaltninger bør baseres på seks områder: opbygning af partnerskabsbaserede tilgange, tidlig indgriben og aktivering, støtteforanstaltninger, der sikrer integration på arbejdsmarkedet, brug af Unions fonde, vurdering og løbende forbedring af ordningen og en hurtig gennemførelse. De skal tage sigte på at forebygge, at de unge forlader skolen tidligt, at fremme beskæftigelsesegnetheden og at fjerne praktiske hindringer for beskæftigelsen. De kan modtage støtte fra Unionens fonde og bør løbende evalueres og forbedres.

               (21)

               Effektiv koordinering og partnerskaber på tværs af politiske områder (beskæftigelse, uddannelse, ungdom, sociale anliggender, osv.) er afgørende for at fremme beskæftigelsesmuligheder, lærlingeuddannelser og praktikophold af god kvalitet.

               (22)

               Ungdomsgarantiordningerne bør tage hensyn til medlemsstaternes mange og deres forskellige udgangspunkter for så vidt angår ungdomsarbejdsløshedsniveauet, institutionel struktur og kapacitet af de forskellige arbejdsmarkedsaktører. Der bør desuden tages hensyn til de forskellige situationer med hensyn til de offentlige budgetter og økonomiske problemer i forhold til ressourcefordeling. I den årlige vækstundersøgelse for 2013 finder Kommissionen, at investeringen i uddannelse bør prioriteres og om muligt styrkes, mens effektiviteten af en sådan udgift samtidig bør sikres. Der bør også lægges særlig vægt på vedligeholdelsen eller styrkelsen af omfanget og effektiviteten af arbejdsformidlingerne og aktive arbejdsmarkedspolitikker som f.eks. uddannelse til de arbejdsløse og ungdomsgarantiordninger. Indførelsen af sådanne ordninger er af langsigtet betydning, men der er også behov for en kortsigtet indsats for at afbøde den økonomiske krises dramatiske virkninger på arbejdsmarkedet —

         HENSTLLER:

               1.

               at medlemsstaterne sikrer, at alle unge i alderen under 25 år modtager et kvalitetstilbud om beskæftigelse, videreuddannelse, en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem.
               Ved udformningen af en sådan ungdomsgarantiordning bør medlemsstaterne overveje de overordnede forhold, såsom at de unge ikke er en homogen gruppe, der befinder sig i samme slags sociale miljøer, samt principperne om gensidig forpligtelse og behovet for at imødegå risikoen for perioder med inaktivitet.
               Udgangspunktet for ydelse af ungdomsgarantien bør være den unges registrering på en arbejdsformidling, og for de NEET'er, der ikke er registreret på en arbejdsformidling, bør medlemsstaterne definere et tilsvarende udgangspunkt for ydelse af ungdomsgarantien inden for samme periode på fire måneder.
               Ungdomsgarantiordningerne bør baseres på følgende retningslinjer i henhold til nationale, regionale og lokale forhold og under hensyntagen til ligestilling og mangfoldighed blandt de unge, som udgør målgruppen:

      Opbygning af partnerskabsbaserede tilgange

               2.

               at medlemsstaterne identificerer den relevante offentlige myndighed, der har ansvaret for oprettelse og forvaltning af ungdomsgarantiordningen og koordinering af partnerskaber på alle niveauer og i alle sektorer. Når en medlemsstat af forfatningsmæssige årsager ikke kan identificere én offentlig myndighed, identificeres der det mindst mulige antal relevante offentlige myndigheder og ét kontaktpunkt, kommunikerer med Kommissionen om ungdomsgarantiens gennemførelse.

               3.

               at medlemsstaterne sikrer, at de unge har fuld adgang til oplysninger om tilgængelige tjenester og støtte ved at styrke samarbejdet mellem arbejdsformidlinger, karrierevejledningsudbydere, uddannelsesinstitutioner og ungdomsstøttetjenester og ved at gøre fuld brug af alle relevante informationskanaler.

               4.

               at medlemsstaterne styrker partnerskaber mellem arbejdsgiverne og relevante arbejdsmarkedsaktører (arbejdsformidlinger, forskellige myndighedsniveauer, fagforeninger og ungdomstjenester) med henblik på at fremme beskæftigelsen, lærlingeuddannelserne og mulighederne for praktikophold for de unge.

               5.

               at medlemsstaterne udvikler partnerskaber mellem offentlige og private arbejdsformidlinger, uddannelsesinstitutioner, erhvervsvejledningstjenester og med andre specialiserede ungdomstjenester (ikkestatslige organisationer, ungdomsklubber og -organisationer) for at gøre overgangen fra arbejdsløshed, inaktivitet eller uddannelse til arbejdsmarkedet så let som mulig.

               6.

               at medlemsstaterne sikrer en aktiv inddragelse af arbejdsmarkedets parter på alle niveauer i udformningen og gennemførelsen af de politikker, som er rettet mod de unge og fremmer synergier som led i deres initiativer til udvikling af lærlingeuddannelser og praktikopholdsordninger.

               7.

               at medlemsstaterne sikrer høring og inddragelse af unge og/eller ungdomsorganisationer i udformningen og videreudviklingen af ungdomsgarantiordninger for at tilpasse tjenesterne til modtagernes behov og for at få dem til at fungere som multiplikatorer i oplysningskampagner.

      Tidlig indgriben og aktivering

               8.

               at medlemsstaterne udvikler effektive opsøgende strategier mod unge, herunder oplysningskampagner, med det formål at få dem opfanget og registreret på arbejdsformidlingen med fokus på udsatte unge, der står over for en række hindringer (f.eks. social udstødelse, fattigdom og forskelsbehandling) og NEET'er og under hensyntagen til deres forskellige baggrunde (navnlig som følge af fattigdom, handicap, lavt uddannelsesniveau eller etnisk mindretal/indvandrerbaggrund).

               9.

               at medlemsstaterne overvejer oprettelse af fælles »kontaktpunkter«, dvs. en organisation, der sikrer koordinering mellem alle de involverede institutionerne og organisationer, navnlig med den offentlige myndighed, der er ansvarlig for forvaltningen af ungdomsgarantiordningen, så oplysninger om de unge, der forlader skolen, herunder især dem, der risikerer ikke at få et job eller starte på videreuddannelse, kan udveksles med henblik på en bedre støtte til de unge og tackling af det potentielle manglende kendskab til de eksisterende tilbud.

               10.

               at medlemsstaterne sammen med andre partnere, der støtter de unge, sætter arbejdsformidlingerne i stand til at tilbyde individuel rådgivning og udarbejdelse af individuelle handlingsplaner, herunder skræddersyede individuelle støtteordninger, der er baseret på en gensidig forpligtelse på et tidligt stadium og fortsat opfølgning for at forhindre skolefrafald og sikre, at de unge finder vej til uddannelse eller beskæftigelse.

      Støtteforanstaltninger til integration på arbejdsmarkedet

      Forbedring af kvalifikationerne

               11.

               at medlemsstaterne tilbyder de unge, der forlader skolen tidligt, og ufaglærte unge måder, hvorpå de igen kan komme ind i uddannelsessystemet eller voksenuddannelser, som tilbyder undervisningsmiljøer, der opfylder deres specifikke behov og sætter dem i stand til at opnå de kvalifikationer, de ikke fik.

               12.

               at medlemsstaterne sikrer, at ethvert tiltag inden for rammerne af en ungdomsgarantiordning, der har til formål at styrke færdigheder og kompetencer, bidrager til at løse det eksisterende mismatch og efterspørgslen efter arbejdskraft i servicesektoren.

               13.

               at medlemsstaterne sikrer, at indsatsen for at fremme færdigheder og kompetencer tager højde for ikt-kvalifikationer/digitale færdigheder. Medlemsstaterne bør fremme faglige kundskaber og kvalifikationer ved at sikre, at ikt-læseplanerne og -certificeringerne opfylder standarder og er internationalt sammenlignelige.

               14.

               at medlemsstaterne tilskynder skolerne, herunder erhvervsuddannelsescentrene og arbejdsformidlingerne, til at fremme og fortsat yde vejledning om iværksætterkultur og selvstændig beskæftigelse til de unge, bl.a. gennem iværksætterkurser.

               15.

               at medlemsstaterne gennemfører henstillingen af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring.

      Arbejdsmarkedsrelaterede foranstaltninger

               16.

               at medlemsstaterne, når det er relevant, reducerer de indirekte lønomkostninger for at fremme beskæftigelsesudsigterne blandt de unge.

               17.

               at medlemsstaterne anvender målrettet og velgennemtænkt løn- og beskæftigelsesstøtte for at tilskynde arbejdsgiverne til at skabe nye muligheder for de unge, såsom en lærlingeuddannelse eller et praktikophold, navnlig for dem, der er fjernest fra arbejdsmarkedet, i overensstemmelse med de gældende statsstøtteregler.

               18.

               at medlemsstaterne fremmer arbejdskraftens mobilitet ved at gøre de unge opmærksomme på jobtilbud, praktikophold og lærlingeuddannelser og den eksisterende støtte på forskellige områder, regioner og lande, f.eks. gennem tjenester og ordninger, som tilskynder borgerne til at flytte og arbejde inden for Unionen. At medlemsstaterne sikrer tilgængelig passende støtte til at hjælpe de unge, der finder arbejde i et andet område eller en anden medlemsstat, med at tilpasse sig deres nye miljø.

               19.

               at medlemsstaterne stiller flere etableringsstøttetjenester til rådighed og oplyser bedre om de muligheder og udsigter, der er forbundet med selvstændig virksomhed, bl.a. gennem et tættere samarbejde mellem arbejdsformidlingerne og udbyderne af erhvervsstøtte og (mikro)finansiering.

               20.

               at medlemsstaterne styrker mekanismerne til reaktivering af de unge, som forlader aktiveringsordningerne og ikke længere får understøttelse.

      Brug af Unionens fonde

               21.

               at medlemsstaterne gør fuld og optimal brug af samhørighedspolitikkens finansieringsinstrumenter i den næste periode 2014-2020 for at støtte oprettelsen af ungdomsgarantiordningerne, når det passer til de nationale forhold. At medlemsstaterne med henblik herpå sikrer, at den nødvendige prioritering gives, og at de tilsvarende ressourcer tildeles til støtte af udviklingen og gennemførelsen af foranstaltninger vedrørende oprettelsen af ungdomsgarantiordningerne, herunder mulighederne for at få finansieret målrettede ansættelsestilskud af Den Europæiske Socialfond. At medlemsstaterne endvidere gør maksimal brug af den finansiering, som stadig er tilgængelig fra programmeringsperioden 2007-2013.

               22.

               at medlemsstaterne i forhold til forberedelsen til perioden 2014-2020 er særlig opmærksomme i deres partnerskabsaftale på de specifikke mål i forbindelse med gennemførelsen og forbedringen af ungdomsgarantiordningerne, når det passer til de nationale forhold, og de bør i de operationelle programmer beskrive de tiltag, der skal støttes i henhold til Den Europæiske Socialfonds relevante investeringsprioriteter, navnlig vedrørende bæredygtig integration af NEET'erne på arbejdsmarkedet og støtte til unge iværksættere og sociale virksomheder og deres respektive bidrag til de specifikke mål.

               23.

               at medlemsstaterne, når de kommer i betragtning til ungdomsbeskæftigelsesinitiativet, gør fuld og optimal brug heraf til gennemførelse af ungdomsgarantien.

      Vurdering og løbende forbedring af ordningerne

               24.

               at medlemsstaterne overvåger og evaluerer alle tiltag under ungdomsgarantiordningerne, således at mere evidensbaserede politikker og interventioner kan udvikles på grundlag af, hvad der fungerer, hvor og hvorfor, hvilket sikrer en effektiv anvendelse af ressourcerne og et positivt afkast på investeringen. At medlemsstaterne løbende udarbejder en oversigt over, hvor store midler der er afsat til udarbejdelse og gennemførelse af ungdomsgarantien, navnlig som led i samhørighedspolitikkens operationelle programmer.

               25.

               at medlemsstaterne fremmer gensidige læringsaktiviteter på nationalt, regionalt og lokalt niveau mellem alle de parter, der er involveret i bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed, med henblik på at forbedre udformningen og gennemførelsen af fremtidige ungdomsgarantiordninger. At medlemsstaterne i relevant omfang gør fuld brug af resultaterne af de projekter, som støttes, under den forberedende indsats til ungdomsgarantiordningerne.

               26.

               at medlemsstaterne styrker kapaciteten hos alle de berørte parter, herunder de relevante arbejdsformidlinger, der er involveret i udformningen, gennemførelsen og evalueringen af ungdomsgarantiordningerne, for at fjerne alle interne og eksterne hindringer for politikken og den måde, som disse ordninger udvikles på.

      Gennemførelse af ungdomsgarantiordninger

               27.

               at medlemsstaterne gennemfører ungdomsgarantiordningerne hurtigst muligt. For så vidt angår de medlemsstater, der har de alvorligste budgetvanskeligheder og et stort antal NEET'er eller stor ungdomsarbejdsløshed, kan en gradvis gennemførelse også overvejes.

               28.

               at medlemsstaterne sikrer, at ungdomsgarantiordningerne er korrekt integreret i fremtidige EU-medfinansierede programmer, helst fra starten af den flerårige finansielle ramme for 2014-2020. I forbindelse med gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne kan medlemsstaterne drage fordel af ungdomsbeskæftigelsesinitiativet,

         OG HENSTILLER, AT KOMMISSIONEN:

      Finansiering

               1.

               tilskynder medlemsstaterne til at gøre bedst mulig brug af Den Europæiske Socialfond i overensstemmelse med Den Europæiske Socialfonds relevante investeringsprioriteter for programperioden 2014-2020 og i givet fald ungdomsbeskæftigelsesinitiativet til at støtte etableringen og gennemførelsen af ungdomsgarantiordninger som et politisk instrument med henblik på at bekæmpe og modvirke ungdomsarbejdsløshed og social udstødelse,

               2.

               støtter planlægningsaktiviteterne i henhold til EU-fondene under den fælles strategiske ramme (Den Europæiske Socialfond, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, Den Europæiske Hav- og Fiskerifond), herunder gennem peerlæring, netværksaktiviteter og teknisk bistand,

      God praksis

               3.

               gør fuld brug af mulighederne i det nye program for social udvikling og innovation for at indsamle eksempler på god praksis i forhold til ungdomsgarantiordninger på nationalt, regionalt og lokalt niveau,

               4.

               bruger programmet for gensidig læring under den europæiske beskæftigelsesstrategi til at tilskynde medlemsstaterne til at dele deres erfaringer og udveksle god praksis,

      Overvågning

               5.

               fortsat overvåger og regelmæssigt aflægger rapport om udviklingen med hensyn til udformningen, gennemførelsen og resultaterne af ungdomsgarantiordningerne som led i det årlige arbejdsprogram for det europæiske netværk af offentlige arbejdsformidlinger, og sikrer, at Beskæftigelsesudvalget underrettes herom,

               6.

               overvåger gennemførelsen af ungdomsgarantiordningerne i overensstemmelse med denne henstilling gennem Beskæftigelsesudvalgets multilaterale overvågning inden for rammerne af det europæiske semesters og analysere virkningerne af de eksisterende politikker og tager hensyn til eventuelle landespecifikke henstillinger til medlemsstaterne på grundlag af retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker,

      Oplysning

               7.

               støtter oplysningskampagner om etablering af ungdomsgarantien i medlemsstaterne ved hjælp af Den Europæiske Ungdomsportal og især forbindelsen til dens oplysningskampagner.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 22. april 2013.

            På Rådets vegne

         S. COVENEY

            Formand

      (1)  EUT L 308 af 24.11.2010, s. 46.

      (2)  EUT L 205 af 6.8.2005, s. 21.

      (3)  EUT L 198 af 26.7.2008, s. 47.

      (4)  EUT C 351 E af 2.12.2011, s. 29.

      (5)  EUT C 191 af 1.7.2011, s. 1.

      (6)  EUT C 398 af 22.12.2012, s. 1.