               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 22.5.2017
            COM(2017) 509 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Frankrigs nationale reformprogram for 2017og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2017

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Frankrigs nationale reformprogram for 2017

                  og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2017

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  3
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  4
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  5
               , som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  6
               , hvori Frankrig blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 21. marts 2017 blev den vedtaget af Rådet
                  7
               .

               (2)Da Frankrig har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Frankrig sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet, som er afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor.

               (3)Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Frankrig
                  8
                2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Frankrigs fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Frankrigs nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 22. februar 2017
                  9
               . Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Frankrig er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Frankrig er især kendetegnet ved en svag konkurrenceevne og en stor og voksende offentlig gæld i en situation med lav produktivitetsvækst. Der er især stor risiko for negative konsekvenser for den franske økonomi og, i betragtning af landets størrelse, mulige skadelige følger for Den Økonomiske og Monetære Union.

               (4)Den 28. april 2017 forelagde Frankrig sit nationale reformprogram for 2017 og sit stabilitetsprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i medlemsstaternes programmer under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til lovgivningen vedrørende ESI-fondene
                  10
                kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante landespecifikke henstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og ændre sine relevante programmer under ESI-fondene. Kommissionen har udarbejdet nærmere retningslinjer for anvendelsen af disse bestemmelser
                  11
               .

               (6)Frankrig er i øjeblikket underlagt den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2017 planlægger regeringen i overensstemmelse med Rådets henstilling af 10. marts 2015 at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2017 med et samlet underskud på 2,8 % af BNP. Det samlede underskud ventes yderligere bragt ned på 1,3 % af BNP i 2020. Den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et strukturelt underskud på 0,4 % af BNP, forventes opfyldt i 2019. Den genberegnede
                  12
                strukturelle saldo ventes imidlertid at ligge på -1,2 % af BNP i 2020, og den mellemfristede budgetmålsætning vil således ikke forblive opfyldt i hele programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde fra 95,9 % af BNP i 2018 til 93,1 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2018, ikke tilstrækkeligt præciseret.

               (7)Den 10. marts 2015 rettede Rådet en henstilling til Frankrig om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2017 og opnå et offentligt underskud på 2,8 % af BNP, hvilket svarer til en forbedring af den strukturelle saldo med 0,9 % af BNP i 2017. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2017 ventes underskuddet at udgøre 3,0 % af BNP i 2017, hvilket er over Rådets anbefalede underskud. For 2018 forventes det samlede underskud med en uændret politik at udgøre 3,2 % af BNP og således at ligge over traktatens referenceværdi, hvilket kan indebære risici for en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Desuden forventes den anbefalede finanspolitiske indsats ikke at blive leveret i løbet af den periode, der er omfattet af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, da Frankrigs konsolideringsstrategi primært bygger på en forbedring af konjunkturforholdene og en fortsættelse af situationen med lave rentesatser, hvilket ligger uden for myndighedernes kontrol.

               (8)Hvis der alligevel opnås en rettidig og holdbar korrektion, vil Frankrig i 2018 blive underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. I lyset af sin finanspolitiske situation og navnlig sit gældsniveau ventes Frankrig at foretage yderligere tilpasninger i retning af sin mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,4 % af BNP. Ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten, indebærer en sådan tilpasning et krav om en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter
                  13
               , som ikke overstiger 1,2 % i 2018. Dette svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af BNP. Med en uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2018. Der er også risiko for, at Frankrig ikke vil overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2018, idet den strukturelle saldo forventes at blive forringet med 0,5 % af BNP, hvorimod der kræves en minimal lineær strukturel tilpasning på 0,4 % af BNP. Rådet er af den generelle opfattelse, at Frankrig skal være parat til at træffe yderligere foranstaltninger for a sikre overensstemmelse i 2017, og at der vil være behov for yderligere foranstaltninger fra 2018 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Som fastsat i forordning (EF) nr. 1466/97 bør der ved vurderingen af budgetplanerne og resultaterne tages højde for medlemsstatens budgetbalance i lyset af konjunkturforholdene. Som anført i Kommissionens meddelelse, der ledsager disse landespecifikke henstillinger, skal der ved vurderingen af udkastet til budgetplan for 2018 og den efterfølgende vurdering af 2018-budgetresultaterne tages behørigt hensyn til målet om at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det igangværende opsving og sikre, at Frankrig offentlige finanser er bæredygtige. Kommissionen agter i den sammenhæng at gøre brug af den gældende skønsmargen i lyset af konjunkturforholdene i Frankrig.

               (9)De offentlige udgifter i Frankrig er blandt de højeste i EU. Udgiftskvoten forventes at nå op på 56,2 % af BNP i 2017, hvilket er 9,7 procentpoint højere end gennemsnittet i EU. Frankrig har fulgt en udgiftsbaseret konsolideringsstrategi, der hovedsagelig har bygget på faldende rentesatser og nedskæringer i de offentlige investeringer. Det er imidlertid usandsynligt, at de lave rentesatser vil blive fastholdt på mellemlang sigt, og nedskæringerne i de produktive investeringer vil kunne skade det fremtidige økonomiske potentiale. Udgiftsanalyserne har derimod påvist en række potentielle effektivitetsgevinster, som ikke er blevet gennemført. Udgiftsanalyserne fandt frem til en brøkdel – mindre end 2 % – af de samlede planlagte udgiftsbesparelser på 50 mia. EUR i perioden 2015-2017. Det er imidlertid kun en del af dem, der er blevet omsat til konkrete foranstaltninger i budgettet for 2016, mens foranstaltningerne i finansloven for 2017 bygger på de foranstaltninger, der er udpeget i udgiftsanalyserne fra 2015. Udgiftsanalyserne kunne give endnu større besparelser, hvis de udvides til at omfatte flere områder, og ved at gennemføre en flerårig strategi for at omsætte alle de påviste besparelser i konkrete budgetforanstaltninger.

               (10)Høje sociale sikringsbidrag kombineret med høje afgifter, der belaster virksomhederne, kan virke afskrækkende på private investeringer og hæmme virksomhedernes vækst og nyansættelser. Der er fortsat gennemført politiske foranstaltninger for at mindske arbejdskraftomkostningerne, og i april 2016 lanceredes den anden fase af nedskæringerne i arbejdsgivernes sociale bidrag under ansvars- og solidaritetspagten. Desuden har regeringen i 2017 øget skattelempelsen for konkurrenceevne og beskæftigelse (CICE) fra 6 % til 7 %. Disse foranstaltninger for at mindske skattekilen på arbejde har forbedret Frankrigs konkurrenceevne siden 2013, men tidligere akkumulerede tab er endnu ikke blevet indhentet. Når man ser på gennemsnitslønnen, havde Frankrig i 2015 det højeste arbejdsgiverbidrag til social sikring i EU i forhold til de samlede arbejdskraftomkostninger, der betales af arbejdsgiveren, selv om det er faldende. De seneste evalueringer af disse foranstaltninger påviste de positive virkninger for beskæftigelsen og virksomhedernes fortjenstmargen, men der er behov for yderligere evalueringer for fuldt ud at vurdere deres indvirkning på lønninger, investeringer, beskæftigelse og virksomhedernes fortjeneste. De seneste evalueringer tyder også på, at konsolideringen af de foranstaltninger, der skal reducere lønomkostningerne, og de deraf følgende faste nedsættelser af sociale bidrag vil optimere deres beskæftigelses- og investeringsmæssige virkninger.

               (11)Den faktiske gennemsnitlige selskabsskattesats var på 38,4 % i 2016 og dermed den højeste i EU, og andre produktionsafgifter er også særdeles høje. For at dæmme op for denne udvikling har Frankrig bebudet foranstaltninger, der skal sænke den lovbestemte selskabsskattesats til 28 % i 2020. Samtidig falder skattebyrden på forbrug stadig mindre end i andre medlemsstater i EU. I 2014 lå Frankrig på 27. pladsen i EU hvad angår skatteindtægter fra forbrug i procent af den samlede beskatning. Momssystemet er kendetegnet ved en normalsats på mellemniveau og meget lave nedsatte satser, som anvendes på et stort skattegrundlag. Skattesystemets kompleksitet er en hindring for et velfungerende erhvervsliv. Frankrig har et højt skattetryk kombineret med mange skattelempelser, nedsatte satser og et stort antal skatteordninger, som resulterer i usikkerhed og øgede omkostninger til regeloverholdelse. De samlede skatteudgifter er betydelige i Frankrig og udgør mere end 3 % af BNP. Myndighedernes administrative omkostninger i forbindelse med skatteopkrævning er også høje og ligger over EU-gennemsnittet.

               (12)I 2016 faldt arbejdsløsheden til 10,1 %. Ledigheden er højere blandt de unge, de lavtuddannede og dem, der ikke er født i EU. De igangværende forvaltningsreformer er afgørende for at tilpasse uddannelsesudbuddet til beskæftigelsesmulighederne og de økonomiske behov. Samtidig har jobsøgende, mindre kvalificerede arbejdstagere og ansatte i SMV'er fortsat vanskeligt ved at få adgang til uddannelse. Det kan være nødvendigt at styrke de allerede eksisterende foranstaltninger og afbalancere ressourcerne for at sikre, at de kan deltage i relevante uddannelsesforløb. De unge og deriblandt de lavest kvalificerede har stadig vanskeligt ved at komme ud på arbejdsmarkedet. I den forbindelse er der truffet foranstaltninger for at støtte lærlingeuddannelser, hvilket har medført positive resultater hidtil. Men den indledende erhvervsuddannelse, der tilbydes, navnlig når den er skolebaseret og i den tertiære sektor, er ikke tilstrækkeligt tilpasset beskæftigelsesmulighederne. Desuden bliver elever, som kommer fra ugunstige vilkår, oftere styret hen imod en grundlæggende erhvervsuddannelse, som også tegner sig for hovedparten af skolefrafaldene, hvilket bidrager til stor ulighed på uddannelsesområdet. Virkningen af den socioøkonomiske status for elevernes resultater er den højeste i OECD.

               (13)I 2016 var kun 54,5 % af personer i den erhvervsaktive alder, der ikke er født i EU, i beskæftigelse. Kvindernes beskæftigelsesfrekvens (45,4 %) var en af de laveste i EU. Forskellen i beskæftigelsesfrekvensen mellem personer, der er født i Frankrig og uden for EU, er steget til 17,5 procentpoint i 2016 (23,7 procentpoint for kvinder). Den lave beskæftigelsesfrekvens for personer, der er født uden for EU, trækker den samlede beskæftigelsesfrekvens ned og afspejler en kronisk underudnyttelse af arbejdskraften. Andengenerationsindvandrere har også negative beskæftigelsesresultater, der ikke forklares med forskelle med hensyn til alder, uddannelse og kvalifikationer. Desuden er forskellene i de uddannelsesmæssige resultater vedvarende, eftersom andengenerationsindvandrerne kun til dels er ved at indhente det forsømte. For at imødegå denne udfordring er der er behov for en overordnet strategi, herunder især målrettede foranstaltninger vedrørende sprogkundskaber, opkvalificering og uddannelse, erhvervsvejledning og andre målrettede aktive beskæftigelsespolitikker. En effektiv adgang til tjenesteydelser er nøglen til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen sammen med en indsats over for diskriminerende praksis ved ansættelse af personer, der ikke er født i EU, og andengenerationsindvandrere.

               (14)Siden 2013 har den franske mindsteløn været underlagt indekseringsregler. I en kontekst med svag inflation og faldende lønstigninger er den steget langsommere end referencelønningerne. Mindstelønnen er høj i forhold til medianlønnen, men arbejdskraftomkostningerne på mindstelønsniveau er blevet reduceret gennem fritagelser for socialsikringsbidrag. Stigninger i mindstelønnen medfører lønstigninger for de fleste kategorier af arbejdstagere og risikerer at skabe et lønstigningspres. Indekseringen af mindstelønnen er vigtig for at bevare arbejdstagernes købekraft, men den gældende indekseringsordning risikerer at forsinke den nødvendige overordnede løntilpasning. I den nuværende situation med høj ledighed er der risiko for, at arbejdskraftomkostningerne på mindstelønsniveauet lægger hindringer i vejen for de lavtuddannedes beskæftigelsesmuligheder. Gruppen af uafhængige eksperter vurderer hvert år mindstelønnen i Frankrig og afgiver ikke-bindende udtalelser om udviklingen heraf. Deres udtalelser om ad hoc-stigninger er hidtil altid blevet overholdt og spiller en vigtig rolle med hensyn til at kontrollere anvendelsen af sådanne ad hoc-stigninger.

               (15)Med loven af juli 2016 om arbejdskraft, social dialog og karriereforløb indførte Frankrig foranstaltninger, der tager sigte på at forbedre virksomhedernes evne til at tilpasse sig til de økonomiske konjunkturer og reducere segmenteringen af arbejdsmarkedet. Loven fastsætter bestemmelser om individuelle afskedigelser af økonomiske årsager, udvider anvendelsesområdet for de fleste overenskomster på virksomhedsniveau og øger effektiviteten af kollektive overenskomstforhandlinger. Fortsat høje arbejdsløshedstal har lagt pres på holdbarheden af arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet. I den forbindelse indgik arbejdsmarkedets parter i marts 2017 en aftale om en ny arbejdsløshedsunderstøttelsesordning, der skal godkendes af den franske regering, og som har til formål at mindske det årlige underskud med 1,2 mia. EUR.

               (16)Selv om Frankrig har forbedret sine overordnede lovgivningsmæssige resultater, ligger erhvervsklimaet fortsat midt i spektret i forhold til de vigtigste konkurrenter. Trods vedvarende bestræbelser på forenkling står virksomhederne stadig over for en stor regelbyrde og hurtigt skiftende lovgivning. Dette er en af de største hindringer for private investeringer. Med forenklingsprogrammet har Frankrig taget skridt til at reducere bureaukratiet for virksomhederne, men en betydelig del af de foranstaltninger, der blev vedtaget inden 2016, er endnu ikke blevet gennemført. Samtidig fortsætter tærskeleffekter med at påvirke virksomhedernes udvikling og har konsekvenser for deres økonomiske og markedsmæssige resultater. Øgede sociale og skattemæssige forpligtelser for virksomheder, der har over et bestemt antal medarbejdere, kan afholde dem fra at ekspandere til en størrelse, som er nødvendig for at kunne eksportere og innovere. Disse tærskeleffekter kan igen påvirke virksomhedernes produktivitet, konkurrenceevne og internationalisering. Ifølge empiriske data er tærsklerne med 10 og 50 ansatte særligt bekostelige for arbejdsgiverne, mens den franske økonomi er kendetegnet ved en uforholdsmæssigt lav andel af virksomheder, der ligger over disse tærskelværdier, hvilket tyder på en forbindelse mellem de to fænomener.

               (17)Konkurrencen inden for servicefagene er blevet øget i nogle sektorer, men en række økonomisk vigtige sektorer som revisorvirksomhed, arkitektur, hjemmepleje, hotel- og restaurationsvirksomhed, taxi- og private køretjenester er stadig karakteriseret ved en lav grad af konkurrence og/eller lovgivningsmæssige hindringer. Der er fortsat en del hindringer for disse ydelser, navnlig unødigt strenge reguleringsmæssige krav, som modvirker eller begrænser en effektiv konkurrence. Ved at mindske disse hindringer vil man, takket være nye teknologiske og digitale muligheder, kunne gøre det muligt for de eksisterende eller nye virksomheder at øge deres konkurrenceevne og/eller komme ind på nye markeder, hvilket giver fordele for forbrugerne i form af lavere priser og bedre service. Med henblik herpå iværksatte Kommissionen som en del af en pakke af foranstaltninger, der skal fjerne hindringer på markederne for tjenesteydelser
                  14
               , i januar 2017 en gensidig evaluering, der opfordrer EU's medlemsstater til at foretage en evaluering af deres respektive hindringer, som begrænser adgangen til visse erhverv.

               (18)Innovationen i Frankrig lever ikke op til resultaterne i Europas førende innovationslande. Området er stadig præget af en høj grad af kompleksitet, og den overordnede koordinering er fortsat en udfordring. Forskellen mellem omfanget af offentlig støtte og Frankrigs middelmådige innovationsresultater rejser spørgsmål om effektiviteten af de offentlige støtteordninger. Samarbejdet mellem offentlig forskning og private virksomheder er navnlig ikke optimal og tynger innovationssystemets økonomiske resultater.

               (19)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Frankrigs økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Frankrig i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Frankrig, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (20)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning
                  15
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (21)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor,

               HENSTILLER, at Frankrig i 2017 og 2018 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Efterleve Rådets henstilling af 10. marts 2015 som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Derefter føre en finanspolitik, der stemmer overens med bestemmelserne under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, hvilket indebærer en væsentlig finanspolitisk indsats i 2018. Når der træffes politiske foranstaltninger, bør der lægges vægt på at opnå en finanspolitisk kurs, der bidrager til både at styrke det aktuelle opsving og sikre holdbarheden af de offentlige finanser i Frankrig. Foretage en omfattende gennemgang af udgiftsposterne for at opnå effektivitetsgevinster, der fører til besparelser.

               2.Konsolidere de foranstaltninger, der skal reducere arbejdskraftomkostningerne, for at gøre dem så effektive som muligt på en budgetneutral måde og øge deres beskæftigelses- og investeringsmæssige virkninger. Udvide det samlede skattegrundlag og træffe yderligere foranstaltninger til at gennemføre den planlagte nedskæring af den lovbestemte selskabsskattesats.

               3.Forbedre adgangen til arbejdsmarkedet for jobsøgende, navnlig de mindre kvalificerede arbejdstagere og personer med indvandrerbaggrund, bl.a. ved at ændre erhvervsuddannelsessystemet. Sikre, at udviklingen i mindstelønnen stemmer overens med målene om øget beskæftigelse og konkurrenceevne.

               4.Mindske regelbyrden for virksomhederne, herunder ved at fortsætte forenklingsprogrammet. Fortsætte med at fjerne de konkurrencemæssige hindringer i servicesektoren, herunder inden for erhvervstjenester og lovregulerede erhverv. Forenkle og forbedre effektiviteten af de offentlige innovationsstøtteordninger.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 509 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 og P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  EUT C 92 af 24.3.2017, s. 1.

                     (8)
                  SWD(2017) 75 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (11)
                  COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, der er genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

                     (13)
                  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af Unionsmidler, og ikke-diskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (14)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final og COM(2016) 824 final.

                     (15)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


|

52010DC0131

Udkast til Kommissionens henstilling af […] om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på EU's vegne om en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe  /* KOM/2010/0131 endelig udg. */

	[pic] | EUROPA-KOMMISSIONEN |Bruxelles, den 7.4.2010KOM(2010)131 endeligUdkast tilKOMMISSIONENS HENSTILLINGaf […]om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på EU's vegne om en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe(forelagt af Kommissionen)Udkast tilKOMMISSIONENS HENSTILLINGaf […]om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på EU's vegne om en ny protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Den Demokratiske Republik São Tomé og PríncipeBEGRUNDELSEEU og Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe indgik en fiskeripartnerskabsaftale[1] den 23. juli 2007, og protokollen dertil om fastsættelse af de fiskerimuligheder og finansielle bidrag, der er omhandlet i aftalen, som trådte i kraft den 1. juni 2006, udløber den 31. maj 2010.Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny protokol, som i højere grad er i tråd med EU-fiskerflådens muligheder og behov, jf. Rådets konklusioner fra 2004 om fiskeripartnerskabsaftaler. Undertegnelse af en ny protokol inden den nuværende protokols udløbsdatoen vil gøre det muligt at fortsætte fiskeriet uden afbrydelse.Rådet anmodes derfor om at godkende de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.HENSTILLINGPå grundlag af ovenstående henstiller Kommissionen:-  at Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede forhandlinger om en ny protokol som led i fiskeripartnerskabsaftalen med Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe,-  at Kommissionen udpeges som forhandler,-  at Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med et særligt udvalg, jf. bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og-  at Rådet godkender forhandlingsdirektiverne, der er knyttet som bilag til denne henstilling.BILAGForhandlingsdirektiver-  Formålet med forhandlingerne er at få vedtaget en ny protokol som led i fiskeripartnerskabsaftalen mellem EU og Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipe med udgangspunkt i Rådets konklusioner af 15. juli 2004 baseret på Kommissionens meddelelse af 23. december 2002.-  For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri gennem en sådan ny protokol baserer Kommissionen forhandlingerne på følgende mål:-  at sikre, at EU-fiskerflådens fartøjer har adgang til Den Demokratiske Republik São Tomé og Príncipes eksklusive økonomiske zone (EEZ) og får tildelt de nødvendige tilladelser til, at de kan fiske efter tun i nævnte EEZ-  at tage hensyn til de bedste videnskabelige udtalelser, der foreligger-  at fastsætte adgangen til fiskeressourcerne ud fra parametrene i den nuværende protokol og udviklingen i de seneste år, især for så vidt angår tilladte fangstmængder, antal disponible fiskeritilladelser osv.-  at styrke den sektorpolitiske dialog for at fremme indførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik i tråd med landets udviklingsmål, især for så vidt angår fiskerikontrol og -overvågning, forvaltning af fiskeressourcer og skærpelse af hygiejnekravene til fiskevarer.[1] Forordning (EF) nr. 894/2007 af 23. juli 2007 – EUT L 205 af 7.8.2007, s. 35.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 22.5.2017
            COM(2017) 526 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Sveriges nationale reformprogram for 2017og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2017

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Sveriges nationale reformprogram for 2017

                  og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2017

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  3
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  4
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  5
               , som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  6
               , hvori Sverige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Sverige
                  7
                2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Sveriges fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Sveriges nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 22. februar 2017
                  8
               . Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Sverige oplever makroøkonomiske ubalancer. Navnlig den vedvarende stigning i de allerede overvurderede boligpriser kombineret med den fortsatte stigning i husholdningernes gæld indebærer risiko for en ukontrolleret korrektion. Selv om bankerne tilsyneladende har et tilstrækkeligt kapitalgrundlag, kan en ukontrolleret korrektion også påvirke den finansielle sektor negativt, da bankernes eksponering for realkreditlån til husholdningerne vokser. I så fald kan også nabolandene blive ramt, da svenske bankkoncerner har systemisk betydning i den nordisk-baltiske region. De svenske myndigheder er meget bevidste om de stigende risici og har derfor i de senere år truffet foranstaltninger for at begrænse væksten i realkreditlån og sætte skub i boligbyggeriet. De hidtidige politiske foranstaltninger har imidlertid ikke været tilstrækkelige til at modvirke overophedningen på boligmarkedet. Generelt mangler der politiske tiltag i forhold til den boligrelaterede beskatning, den makroprudentielle ramme og tacklingen af flaskehalse for udbuddet af nye boliger, og der forekommer også hindringer for en effektiv udnyttelse af den eksisterende boligmasse.

               (3)Den 28. april 2017 fremlagde Sverige sit nationale reformprogram for 2017 og sit konvergensprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i medlemsstaternes programmer under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til lovgivningen vedrørende ESI-fondene
                  9
                kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante landespecifikke henstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og ændre sine relevante programmer under ESI-fondene. Kommissionen har udarbejdet nærmere retningslinjer for anvendelsen af disse bestemmelser
                  10
               .

               (5)Sverige er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I henhold til konvergensprogrammet for 2017 har regeringen planer om at nå et samlet overskud på 0,3 % af BNP i 2017 og fortsat opfylde den mellemfristede målsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde til 39,5 % i 2017 for derefter at falde yderligere til 31,4 % i 2020. En robust økonomisk vækst og sunde offentlige finanser forventes at være de vigtigste drivkræfter bag den faldende gældskvote. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Baseret på Kommissionens forårsprognose 2017 forventes den strukturelle saldo i 2017 og 2018 at udvise et overskud på henholdsvis 0,4 % og 0,8 % af BNP, hvilket ligger over den mellemfristede budgetmålsætning. På grundlag af sin vurdering af konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2017 er Rådet af den opfattelse, at Sverige kan forventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2017 og 2018.

               (6)Husholdningernes gæld er vedblevet med at stige fra et allerede højt niveau. Den voksede med 7,1 % i 2016 og nærmer sig 86 % af BNP og ca. 180 % af den disponible indkomst, hovedsagelig som følge af højere realkreditlån knyttet til fortsat stigende boligpriser. Gældsfordelingen er blevet stadig mere ujævn, idet en stor andel af de husholdninger, der har optaget boliglån for nylig (16,4 % i 2016), har optaget lån på op til 600 % af deres disponible indkomst. Regeringen har truffet nogle relevante makroprudentielle foranstaltninger — herunder et nyt amortiseringskrav på realkreditlån i 2016 — men det er stadig uklart, om disse vil få tilstrækkelig effekt på mellemlang sigt. I februar 2017 lancerede regeringen en lovgivningsproces, som skal styrke den makroprudentielle myndigheds juridiske mandat, så den i fremtiden hurtigt kan træffe makroprudentielle foranstaltninger og benytte en bredere vifte af værktøjer. De lovgivningsmæssige ændringer forventes at træde i kraft inden februar 2018. En justering af skatteincitamenterne, f.eks. ved gradvist at nedsætte rentefradragene i forbindelse med realkreditlån eller øge de løbende ejendomsskatter, kan bidrage til at bremse væksten i husholdningernes gæld, men regeringen har ikke taget skridt i denne retning.

               (7)Sverige har oplevet en hurtig og vedvarende stigning i boligpriserne siden midten af 1990'erne. Boligpriserne er fortsat med at vokse hurtigt og konsekvent, navnlig i storbyområderne. Hoveddrivkræfterne bag denne udvikling omfatter en fordelagtig skattemæssig behandling af ejerboliger og realkreditgæld, akkommoderende lånevilkår sammen med relativt lave amortiseringssatser i forbindelse med realkreditlån og en løbende boligmangel. Denne mangel hænger sammen med en strukturel ineffektivitet på boligmarkedet. Der bygges stadig flere boliger, men niveauet ligger fortsat et godt stykke under behovet. Regeringens 22-punktsplan for boligmarkedet adresserer nogle underliggende faktorer bag boligmanglen, herunder foranstaltninger til at øge de disponible arealer til byggeri, reducere byggeomkostningerne og afkorte planlægningsprocessen. Der er dog ikke tilstrækkelig opmærksomhed på visse andre strukturelle problemer, herunder en svag konkurrence i byggesektoren. Boligmanglen forværres af hindringer for en effektiv udnyttelse af den eksisterende boligmasse. Sveriges stramt regulerede udlejningsmarked resulterer i en fastlåsning og "insider/outsider-effekter", men der er ikke taget nævneværdige skridt til at indføre større fleksibilitet i fastsættelsen af huslejer. På markedet for ejerbeboede boliger reduceres boligejernes mobilitet af relativt høje kapitalvindingsskatter. Der er blevet indført en midlertidig reform af reglerne for henstand med betaling af kapitalvindingsskat i forbindelse med ejendomshandel, men den får sandsynligvis en begrænset effekt. Manglen på ledige og økonomisk overkommelige boliger kan også begrænse mobiliteten på arbejdsmarkedet og udgøre en hindring for en effektiv integration af migranter på arbejdsmarkedet, og den kan medvirke til ulighed mellem generationerne.

               (8)Sverige havde i 2016 en af de højeste beskæftigelsesgrader i EU (81,2 %), og langtidsledigheden i landet var blandt de laveste. Der er dog fortsat udfordringer såsom integration på arbejdsmarkedet af lavtuddannede personer og migranter fra lande uden for EU og mindskelse af den betydelige forskel i beskæftigelsesfrekvensen for kvinder født uden for EU. Sverige har gjort en betydelig indsats i forbindelse med modtagelse af asylansøgere og integration af flygtninge og andre indvandrere. Der skulle være mulighed for yderligere forbedringer, for i 2016 var kun en tredjedel af deltagerne i introduktionsprogrammet i arbejde eller under uddannelse 90 dage efter at have afsluttet programmet, og der mangler fortsat en samlet tilgang og styring med hensyn til den hertil svarende anerkendelse af kvalifikationer.

               (9)De grundlæggende færdigheder blandt de 15-årige er blevet bedre efter flere år med faldende resultater, jf. OECD's Pisa-undersøgelse fra 2015. Imidlertid ligger andelen af elever med dårlige resultater stadig omkring EU-gennemsnittet, og den forskel, der hænger sammen med elevernes socioøkonomiske baggrund, er blevet større. De foranstaltninger, som regeringen har lanceret for at forbedre resultaterne og ligheden i skolerne, kræver nøje overvågning, og det samme gælder de initiativer, der sigter på at integrere nyankomne migrantelever i skolesystemet.

               (10)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Sverige i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (11)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet og er af den opfattelse
                  11
               , at Sverige forventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

               (12)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Sverige i 2017 og 2018 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Sætte ind over for stigningen i husholdningernes gæld, navnlig ved gradvist at nedsætte rentefradragene i forbindelse med realkreditlån eller øge de løbende ejendomsskatter og samtidig begrænse udstedelsen af uforholdsmæssigt store lån i forhold til indkomst. Fremme boliginvesteringer og forbedre effektiviteten på boligmarkedet, bl.a. ved at indføre større fleksibilitet i fastsættelsen af huslejer og revidere udformningen af kapitalvindingsskatten.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2017) xxx.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 og P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  SWD(2017) 92 final.

                     (8)
                  COM(2017) 90 final.

                     (9)
                  Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (10)

                        COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 13.5.2015
            COM(2015) 263 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Letlands nationale reformprogram for 2015og med Rådets udtalelse om Letlands stabilitetsprogram for 2015

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Letlands nationale reformprogram for 2015

                  og med Rådets udtalelse om Letlands stabilitetsprogram for 2015

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Disse udgør tilsammen de "integrerede retningslinjer", som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling om Letlands nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Letlands opdaterede stabilitetsprogram for 2014.

               (4)Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Letland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at sætte skub i investeringer, fremskynde strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Letland for 2015
                  6
               . Landerapporten analyserede Letlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014.

               (7)Den 17. april 2015 afleverede Letland sit nationale reformprogram for 2015 og sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)Letland er for øjeblikket underlagt den præventive del af stabilitets- og vækstpagten og anvender klausulen om en systemisk pensionsreform som bekræftet af Eurostat. Letland har i sit stabilitetsprogram anmodet om en midlertidig afvigelse fra den påkrævede tilpasningssti i retning af den mellemfristede målsætning, fordi landet stadig er ved at gennemføre store strukturreformer i sundhedssektoren. Budgetudgifterne til reformen af sundhedssektoren beløber sig til 0,2 % af BNP i 2016. Reformen forventes at øge beskæftigelsen med 0,6 % og BNP-niveauet med 2,2 % inden 2023. Den positive virkning på væksten og de offentlige finansers langsigtede holdbarhed vurderes at være realistisk. Baseret på Kommissionens forårsprognose fra 2015 overskrider det forventede strukturelle underskud på 2,2 % af BNP i 2016 den passende sikkerhedsmargen i forhold til traktatens referenceværdi på 3 % af BNP, som skal overholdes for at kunne anvende klausulen om strukturreformer. Selvom Rådet anerkender, at den igangværende reform af sundhedssektoren er berettiget, finder det følgelig, at Letland ikke opfylder betingelserne for den midlertidige afvigelse i 2016, der anmodes om.

               (9)I sit stabilitetsprogram for 2015 regner regeringen med et stort set stabilt samlet underskud på 1,4 % af BNP i 2016 og 1,3 % i 2017, som vil stige til 1,7 % i 2018. For at nå disse mål er det regeringens hensigt at nå ned på et strukturelt underskud på 1,8 % af BNP i 2016 og 1,4 % af BNP fra 2017 og fremefter. Den kurs, der er lagt i stabilitetsprogrammet, omfatter en afvigelse baseret på klausulen om strukturreformer, som Letland ikke synes at være berettiget til, ligesom yderligere forsvarsudgifter for perioden 2016-2019 kategoriseres som en engangsforanstaltning. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote at falde fra 37 % af BNP i 2015 til 34 % af BNP i 2018 med visse årlige variationer i den mellemliggende periode grundet akkumulering af likvide aktiver med henblik på en bedre gældshåndtering. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Foranstaltningerne for 2015 er i vid udstrækning blevet gennemført som budgetteret. De foranstaltninger, der skal støtte målene for de samlede underskud fra 2016 og fremefter er dog ikke tilstrækkeligt specificeret. Baseret på Kommissionens forårsprognose fra 2015 opfylder Letland kravet i 2015, når anvendelse af klausulen om pensionsreformen tages i betragtning. Der er risiko for en betydelig afvigelse i 2016. Den strukturelle saldo skal forbedres med 0,3 % af BNP, når der tages hensyn til den tilladte afvigelse for pensionsreformen. Baseret på Kommissionens prognose vil den blive forværret med 0,3 % af BNP, hvilket bl.a. skyldes, at forsvarsudgifterne ikke kan betragtes som en engangsforanstaltning. På baggrund af sin vurdering af stabilitetsprogrammet for 2014 og Kommissionens forårsprognose fra 2015 finder Rådet, at der er risiko for, at Letland ikke vil overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (10)Et uafhængigt akkrediteringsorgan er ved at blive oprettet, ligesom man er i færd med at udvikle en ny kvalitetsorienteret finansieringsmodel for Letlands videregående uddannelser. Selvom der i tråd med den intelligente specialiseringsstrategi er sket visse fremskridt med hensyn til en reform af forsknings- og innovationssystemet, medfører utilstrækkelig offentlig finansiering i et fragmenteret forsknings- og innovationssystem dårlige videnskabelige resultater. I 2013 investerede Letland kun omkring 0,6 % af BNP i FoU, hvilket er det tredjelaveste niveau i EU. Den offentlige FoU-intensitet nåede blot 0,43 % af BNP i 2013. Mangel på innovation og investeringer i vidensintensive sektorer med højere merværdi skader konkurrenceevnen.

               (11)Til trods for de fremskridt, der er gjort med hensyn til at løse arbejdsløshedsproblemet, er der – den faldende arbejdsstyrke taget i betragtning – stadig behov for at forebygge ungdomsarbejdsløshed og dens negative langsigtede konsekvenser. Letland har gjort visse fremskridt med hensyn til at reformere erhvervsuddannelserne og de tilknyttede praktikforløb. Det er dog fortsat en udfordring at gøre erhvervsuddannelserne attraktive, hvilket skyldes SMV'ernes begrænsede engagement.

               (12)Selvom der er udført et betydeligt analyse- og planlægningsarbejde, er der ikke sket de store fremskridt hvad angår reformerne af den sociale bistand, som heller ikke understøttes af tilstrækkelige budgetplaner. Den lave og utilstrækkelige dækning af arbejdsløshedsunderstøttelsen og de sociale bistandsydelser forhindrer en effektiv bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse og medfører stor ulighed. Således har de sociale udgifter kun en ringe virkning med hensyn til fattigdomsbekæmpelse. I 2014 var ca. 32,7 % af Letlands befolkning i risiko for fattigdom eller social udstødelse, og indkomstforskellene er fortsat blandt de største i EU. Finansieringen og rækkeviden af aktive arbejdsmarkedspolitikker er stadig på et lavt niveau sammenlignet med andre EU-lande. Den høje skattekile for lavtlønnede er stadig en hæmsko for formel beskæftigelse og mindsker efterspørgslen efter lavt kvalificerede arbejdstagere. Der er imidlertid et betydeligt uudnyttet potentiale i miljø- og ejendomsbeskatning. Det lave niveau af offentlig finansiering af sundhedsvæsenet og den høje egenbetaling, det utilstrækkelige fokus på konkurrenceincitamenter og effektivitet samt manglende koordinering resulterer i, at en stor del af befolkningen har begrænset adgang til sundhedsydelser. Der er i høj grad plads til at øge systemets omkostningseffektivitet og kvalitet og til at knytte finansieringen af hospitaler sammen med resultatorienterede mekanismer.

               (13)Letland har gjort betydelige fremskridt med hensyn til en reform af retsvæsenet. Sagsbehandlingstiden for civile og handelsretlige sager er dog fortsat lang, hvilket pålægger virksomhederne en yderligere byrde. Der er behov for at styrke den rolle, som domstolsstyrelsen og retsformændene spiller i gennemførelsen af reformen af retsvæsenet. Bekæmpelsen af skatteunddragelse, hvis omfang stadig er stort, er utilstrækkelig, ligesom skatteopkrævningen ikke er tilstrækkeligt effektiv. Selvom der er vedtaget en konkurslov, er der stadig et stort arbejde med at udvikle en passende insolvenspolitik og et effektivt overvågningssystem for kuratorerne. Erhvervsklimaet og kvaliteten af den offentlige service kunne have gavn af styrkede foranstaltninger mod interessekonflikter og korruption, navnlig i sårbare sektorer såsom offentlige udbud, byggesektoren og sundhedssektoren. Der er ikke sket fremskridt med hensyn til konkurrencerådets forslag om ændring af konkurrencelovgivningen; en ændring, som vil give det større institutionel og finansiel uafhængighed og gøre det muligt at gribe effektivt ind over for offentlige virksomheder. Loven om offentlig forvaltning er ikke blevet vedtaget af det lettiske parlament. Det er vigtigt, at den lokale forvaltning også bliver inkluderet.

               (14)Som led i det europæiske semester har Kommissionen foretaget en omfattende analyse af Letlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Letland har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Letland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. De henstillinger, der afgives som led i det europæiske semester, afspejles i nedenstående henstilling 1-4.

               (15)På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Letlands stabilitetsprogram og Rådets udtalelse
                  7
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Letland i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Sikre, at afvigelsen fra den mellemfristede målsætning for 2015 og 2016 begrænses til den tilladte afvigelse i forbindelse med den systemiske pensionsreform.

               2.Forbedre erhvervsuddannelserne, fremskynde reformen af læseplanerne og øge udbuddet af praktikpladser. Sikre, at den nye finansieringsmodel for de videregående uddannelser belønner kvalitet. Bedre målrette finansieringen af forskning og tilskynde til private investeringer i innovation på grundlag af den intelligente specialiseringsstrategi.

               3.Tage konkrete skridt mod en reform af den sociale bistand, sikre at ydelserne dækker tilstrækkeligt og træffe foranstaltninger, der kan øge beskæftigelsesegentheden. Mindske den høje skattekile for lavtlønnede ved at flytte skattebyrden over på andre områder, som er mindre skadelige for væksten. Gøre en indsats for at forbedre tilgængeligheden, omkostningseffektiviteten og kvaliteten af sundhedssystemet og knytte finansieringen af hospitaler sammen med resultatorienterede mekanismer.

               4.Forbedre retssystemets effektivitet ved at øge ansvarligheden blandt alle parter (herunder kuratorerne), sørge for passende metoder til bekæmpelse af skatteunddragelse og styrke domstolsstyrelsens rolle. Forbedre lovgivningen om offentlig forvaltning med henblik på at styrke systemet til håndtering af interessekonflikter og skabe sammenhæng mellem aflønning og ansvar.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2015) 263.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  COM(2014) 902.

                     (5)
                  COM(2014) 904.

                     (6)
                  SWD(2015) 33 final.

                     (7)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 13.5.2015
            COM(2015) 257 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Estlands nationale reformprogram for 2015og med Rådets udtalelse om Estlands stabilitetsprogram for 2015

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Estlands nationale reformprogram for 2015

                  og med Rådets udtalelse om Estlands stabilitetsprogram for 2015

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Disse udgør tilsammen de "integrerede retningslinjer", som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling om Estlands nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Estlands opdaterede stabilitetsprogram for 2014. Den 28. november 2014 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 473/2013
                  4
                sin udtalelse om Estlands udkast til budgetplan for 2015
                  5
               .

               (4)Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  6
               , som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  7
               , hvori Estland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at sætte skub i investeringer, fremskynde strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Estland for 2015
                  8
               . Den analyserede Estlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014.

               (7)Estland har ikke fremlagt et nationalt reformprogram inden fristens udløb.

               (8)Estland i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Den nye regering har ikke fremlagt et stabilitetsprogram inden fristens udløb. På grundlag af Kommissionens prognose fra foråret 2015 forventes det offentlige overskud fra 2014 at blive til et underskud på 0,2 % af BNP i 2015 og 0,1 % af BNP i 2016. Den offentlige gældskvote forventes gradvist at falde fra 10,6 % af BNP i 2014 til under 10 % af BNP i 2016. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2015 er der risiko for en vis afvigelse fra den mellemfristede målsætning i 2015, idet den strukturelle saldo forventes at afvige fra den mellemfristede målsætning med 0,4 % af BNP. Afvigelsen bliver betydelig i 2016, hvor en forbedring på 0,4 % af BNP er påkrævet, men den strukturelle saldo forventes at blive forringet med 0,3 % af BNP. Derfor bliver der behov for yderligere foranstaltninger i 2015 og 2016. På grundlag af sin vurdering og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose fra 2015 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Estland ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (9)Estlands erhvervsfrekvens nåede op på 74,5 % af den erhvervsaktive befolkning i tredje kvartal af 2014, og arbejdsløsheden faldt til 7,6 %, hvilket er det laveste niveau siden 2009. Andelen af langtidsledige ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. Imidlertid er den faldende arbejdsstyrke kombineret med en lav arbejdsproduktivitet ved at udvikle sig til en mellemlang til langsigtet udfordring. Gennemførelsen af den ambitiøse arbejdsevnereform blev først påbegyndt for nylig. Selv om der er vedtaget en række skattemæssige foranstaltninger for at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, er de ikke specifikt rettet mod lavtlønnede. Forskellene mellem mænds og kvinders løn er blandt de største i EU. Manglen på børnepasningsfaciliteter gør det vanskeligere for unge forældre, navnlig mødre, at vende tilbage til arbejdsmarkedet. Andelen af studerende på arbejdsbaserede lærlingeuddannelser er også lav. Der er mangel på kandidater inden for teknologiske og naturvidenskabelige studieretninger. De lokale arbejdsformidlinger og sociale ydelser er af ujævn kvalitet.

               (10)Den estiske regering har vedtaget en strategi for livslang læring i begyndelsen af 2014 og fremlagde i marts 2015 programmer, der skal gennemføre den. En reform af læseplanerne på de erhvervsrettede uddannelser er i gang og deltagelsen i livslang læring er for opadgående. I begyndelsen af 2015 vedtog parlamentet en folkeoplysningslov og en lov om liberale erhverv. Det er stadig en udfordring at skabe interesse for erhvervsuddannelser og lærlingeuddannelser. Der er sket forbedringer i forsknings- og innovationssystemerne og samarbejdet mellem virksomheder, videregående uddannelser og forskningsinstitutioner. Imidlertid mangler der samordning i den offentlige støtte til forskning og innovation under FUI-strategien og strategien for fremme af iværksætterkultur samordning, som bør fokusere mere på intelligent specialisering inden for et begrænset antal områder. De videregående uddannelser, navnlig inden for naturvidenskab og teknologi, skal stadig afstemmes bedre med virksomhedernes og forskningsinstitutionernes behov. Der investeres kun i ringe omfang i intellektuelle ejendomsrettigheder, og kun få virksomheder samarbejder med forskningsinstitutter.

               (11)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Estlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet opfølgningen af de henstillinger, der er rettet til Estland i foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Estland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 til 3 nedenfor.

               (12)På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Estland stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse
                  9
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (13)Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta. Estland bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

               HENSTILLER, at Estland i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Undgå at afvige fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2015 og 2016.

               2.Forbedre arbejdsmarkedsdeltagelsen, herunder ved at gennemføre arbejdsevnereformen. Forbedre incitamenterne til at arbejde ved hjælp af foranstaltninger, der er målrettet lavtlønnede. Træffe foranstaltninger for at mindske lønforskellene mellem kønnene. Sikre sociale ydelser og børnepasningsordninger af høj kvalitet på lokalt plan.

               3.Øge deltagelsen på erhvervsuddannelser og deres relevans for arbejdsmarkedet, navnlig ved at øge udbuddet af praktikpladser. Fokusere offentlig støtte på forskning og innovation inden for intelligent specialisering på et begrænset antal områder.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1

                     (2)
                  COM(2015) 257.

                     (3)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (4)
                  EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.

                     (5)
                  COM(2014) 8802 final.

                     (6)
                  COM(2014) 902.

                     (7)
                  COM(2014) 904.

                     (8)
                  SWD(2015) 26 final.

                     (9)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

52000SC0529

Udkast til Henstilling nr. 1/2000 fremsat af Den Blandede Kommission EF-Schweiz om forenkling af visse former for veterinærkontrol af animalske tredjelandsprodukter, der forsendes i transit via Det Europæiske Fællesskab til Schweiz - Udkast til Fællesskabets fælles stillingtagen  /* SEK/2000/0529 endelig udg. */

Udkast til Henstilling Nr. 1/2000 fremsat af Den Blandede Kommission EF-Schweiz om forenkling af visse former for veterinærkontrol af animalske tredjelandsprodukter, der forsendes i transit via Det Europæiske Fællesskab til Schweiz - Udkast til Fællesskabets fælles stillingtagen(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSE1. Aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Schweiz om forenkling af kontrol og formaliteter i forbindelse med godstransport trådte i kraft den 1. juli 1991 [1].[1]  EFT L 116 af 8.5.1990, s. 18.2. I henhold til artikel 34 i Rådets direktiv 97/78/EF om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet [2] skal medlemsstaterne anvende de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet fra den 1. juli 1999.[2]  EFT L 24 af 30.1.1998, s. 9.3. I Rådets direktiv 97/78/EF er der opstillet nye regler for veterinærkontrol, når der er tale om sendinger i transit fra et tredjeland til et andet via EF, for at beskytte dyre- og folkesundheden.4. De nye regler er fastsat i artikel 11 i direktiv 97/78/EF, særlig stk. 2, litra c), d) og e), hvori det kræves, at produkter i transit sendes under toldtilsyn fra ankomstgrænsekontrolstedet gennem EF til et nærmere angivet udgangsgrænsekontrolsted, hvor en embedsdyrlæge skal attestere, at de har forladt EF. Han skal kontrasignere det i bilag B viste certifikat, der ledsager sendingen, og returnere det til embedsdyrlægen på ankomstgrænsekontrolstedet for at bekræfte, at sendingen har forladt EF.5. De schweiziske myndigheder har udtrykt deres bekymring for, at kravet om en udgangskontrol af produkter, der sendes i transit via EF, kan medføre alvorlige forsinkelser af sendinger, som ankommer til grænsekontrolsteder på grænserne mellem Schweiz og dets EF-naboer Frankrig, Tyskland, Østrig og Italien.6. I den forbindelse forudses en styrkelse af samarbejdet mellem de schweiziske veterinærtjenester og veterinærtjenesterne i EF. Dette samarbejde skal tilrettelægges for visse grænsekontrolsteder, hvor der er risiko for, at trafikken bryder sammen uden en sådan aftale. 7. Som følge deraf er henstilling nr. 1/1999 allerede blevet fremsat som Fællesskabets fælles holdning i dette anliggende, men kun grænsekontrolsteder i to medlemsstater, nemlig Frankrig og Tyskland, er nævnt.8. Ved nærværende henstilling føjes navnene på to italienske grænsekontrolsteder til i bilaget til henstilling nr. 1/1999.9. Kommissionen anmoder derfor Rådet om at vedtage teksten til nærværende henstilling som Fællesskabets holdning.Udkast til Henstilling Nr. 1/2000 fremsat af Den Blandede Kommission EF-Schweiz om forenkling af visse former for veterinærkontrol af animalske tredjelandsprodukter, der forsendes i transit via Det Europæiske Fællesskab til SchweizDen Blandede Kommission -som henviser til aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Schweiz om forenkling af kontrol og formaliteter i forbindelse med godstransport, særlig artikel 5, artikel 11, stk. 1, og artikel 17, stk. 1, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Det har været nødvendigt at forudse en forenkling af visse former for veterinærkontrol af animalske produkter, der sendes i transit fra et tredjeland til Schweiz via Det Europæiske Fællesskab.(2) Ved henstilling nr. 1/1999 fra Den Blandede Kommission er der blevet indført en bedre ordning for samarbejdet mellem veterinærtjenesterne i Schweiz og EF, som vil blive tilrettelagt for visse grænsekontrolsteder, hvor der er risiko for, at trafikken bryder sammen uden en sådan aftale.(3) Ved henstilling nr. 1/1999 blev den nye ordning kun indført for grænsekontrolstederne i Tyskland og Frankrig, og denne ordning bør udvides, så den også kommer til at omfatte grænsekontrolstederne i Italien, dvs. Chiasso/Ponte Chiasso og Gran San Bernado/Pollein -HENSTILLER til aftalens parter:at bilaget til henstilling nr. 1/1999 ændres ved, at følgende grænsekontrolsteder indsættes:"Italien: Ponte Chiasso / Chiasso Italien: Gran San Bernardo / Pollein"Udfærdiget i Bruxelles, den  På Rådets vegne Formand


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 22.5.2017
            COM(2017) 517 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Maltas nationale reformprogram for 2017og med Rådets udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2017

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Maltas nationale reformprogram for 2017

                  og med Rådets udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2017

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Malta ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 21. marts blev den vedtaget af Rådet
                  6
               .

               (2)Da Malta har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Malta sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet, som er afspejlet i henstilling 2 nedenfor.

               (3)Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Malta 2017
                  7
                offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Maltas fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Maltas nationale Europa 2020-mål
                  8
               .

               (4)Den 18. april 2017 fremlagde Malta sit nationale reformprogram for 2017 og den 2. maj 2017 sit stabilitetsprogram for 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i medlemsstaternes programmer under de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til lovgivningen vedrørende ESI-fondene
                  9
                kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante landespecifikke henstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og ændre sine relevante programmer under ESI-fondene. Kommissionen har udarbejdet nærmere retningslinjer for anvendelsen af disse bestemmelser
                  10
               .

               (6)Malta er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2017 planlægger regeringen samlet set at bevare et overskud i perioden 2017-2020. Den mellemfristede budgetmålsætning, dvs. et ligevægtigt budget målt i BNP, er fortsat opfyldt med en positiv margen for hele programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet ventes den offentlige gældskvote at forblive under referenceværdien på 60 % af BNP og gradvist at falde fra 58,3 % af BNP i 2016 til 47,6 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk for 2017 og forsigtigt for 2018-2020. Budgetgennemførelsen er imidlertid behæftet med mulige implementeringsrisici.

               (7)Den 12. juli 2016 henstillede Rådet, at Malta i 2017 opnår en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge de endelige tal nåede Malta allerede sin mellemfristende budgetmålsætning i 2016. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2017 ventes den strukturelle saldo at stige fra et overskud på 0,4 % af BNP i 2017 til 0,7 % af BNP i 2018 og således at forblive over den mellemfristede budgetmålsætning. Rådet er af den generelle opfattelse, at Malta anslås at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2017 og 2018.

               (8)Til trods for at Malta har opfyldt sin mellemfristede budgetmålsætning tre år før tid, er udgifterne steget kraftigere end den potentielle outputvækst. Hvis dette varer ved i længere tid, risikerer det at påvirke holdbarheden af de offentlige finanser, særligt i tilfælde af uventede fald i indtægterne. Myndighederne har foretaget udgiftsanalyser på nogle offentlige udgiftsområder, der er særlig relevante for holdbarheden, nemlig sundhed, uddannelse og socialsikring. En rettidig og effektiv gennemførelse af de deraf følgende anbefalinger vil være afgørende for, hvor godt de bidrager til at opfylde målene. Holdbarheden af Maltas offentlige finanser trues desuden på længere sigt af de forventede omkostninger, der knytter sig til befolkningens aldring, bl.a. i forbindelse med sundhedsydelser, langtidspleje og pension. Den markante stigning i de anslåede aldersrelaterede udgifter kan primært tilskrives pensionsudgifterne, som ifølge rapporten om befolkningsaldringen fra 2015 anslås at stige med 3,2 procentpoint af BNP frem mod 2060. Nogle af de senest indførte foranstaltninger vil formodentlig skabe besparelser. Disse besparelser vil imidlertid formodentlig ikke være tilstrækkelige til at veje op for det stigende udgiftspres eller til at sikre en markant forbedring af holdbarheden på lang sigt. Der vil derfor kunne være behov for yderligere foranstaltninger.

               (9)Malta har præsenteret adskillige foranstaltninger til at imødegå den dobbelte udfordring for pensionssystemet med hensyn til dets holdbarhed og sikringen af tilstrækkelige pensionsydelser. Foranstaltningerne i budgettet for 2017 ventes at mindske fattigdomsrisikoen for ældre en anelse og føre til en mindre forbedring af dækningsgraden for den garanterede minimumspension. Overordnet set viser indikatorerne for pensionens tilstrækkelighed, at der stadig er betydelig plads til forbedringer, bl.a. når det kommer til at mindske den store forskel på dækningen for mænd og kvinder.

               (10)Trafikbelastningen på vejene er begyndt at skabe hindringer for erhvervslivet, og de eksterne omkostninger (både økonomiske og miljømæssige) anslås at løbe op i 274 mio. EUR om året og ventes at stige. Samtidig stiger drivhusgasemissionerne fra trafik fortsat, og Malta vil sandsynligvis ikke opfylde sit 2020-mål for drivhusgasemissioner. Malta har vedtaget en ambitiøs national transportstrategi frem mod 2050 og en operationel helhedsplan på transportområdet frem mod 2025. Disse indeholder mange forskellige tiltag til at mindske brugen af privatbiler, fremme alternative mobilitetsløsninger og sørge for en bedre udnyttelse af multimodale og kollektive transportsystemer. Skønt disse tiltag forventes at skabe betydelige forbedringer, ventes trafiktætheden stadig at stige, mens drivhusgasserne fra transport kun ventes at falde moderat frem mod 2030.

               (11)Det finansielle system er kendetegnet ved mange udenlandske institutter, der bl.a. lokkes til landet på grund af de gunstige skatteforhold. Malta er den eneste EU-medlemsstat, som anvender fuld imputationsbeskatning i forbindelse med selskabsskat, og landet tilbyder også en særlig skatterefusionsordning. Malta har indgået en bred vifte af dobbeltbeskatningsaftaler og giver enkeltpersoner en attraktiv status med hensyn til skattemæssig bopæl. Det er imidlertid en udfordring at føre tilsyn med den internationalt orienterede aktivitet. Hovedparten af finanssektorens aktiviteter foregår uden for Malta. Tilsynsmyndigheden er relativt lille, og dens evne til at overvåge det store system, navnlig inden for forsikringssektoren, men også bankvirksomhed, er under pres. Det maltesiske finanstilsyn har i konsultation med ECB for nylig anmodet om inddragelse af licensen til en mindre netbankvirksomhed, som også tager imod indlån fra personer etableret uden for Malta.

               (12)Trods fremskridt er der behov for en yderligere effektivisering af retsvæsenet. Der er stillet forslag om nye foranstaltninger vedrørende insolvensbehandling og muligheden for at give iværksættere en ny chance, men de langvarige procedurer for insolvensbehandling og gældssanering forringer erhvervslivets rammevilkår i Malta. Reglerne for gældssanering indeholder desuden ingen bestemmelser om tidsfrister og giver således ikke tilstrækkelig retssikkerhed. For at rette op på disse mangler er det maltesiske parlament i færd med at gennemgå et ændringsudkast til den nationale selskabslov, som indeholder væsentlige ændringer af insolvensreglerne, bl.a. indførelsen af mægling. Effekten af disse ændringer i deres endelige udformning mangler at blive undersøgt nærmere.

               (13)Der er ved at opstå mangel på arbejdskraft over hele kompetencespektret, og der er endnu ikke foretaget en afpasning mellem de udbudte kvalifikationer og behovene på arbejdsmarkedet. En betydelig del af den maltesiske arbejdsstyrke har stadig meget lave faglige kvalifikationer. Uddannelsesniveauet stiger, men der er stadig et stort skolefrafald, og mange unge har for få grundlæggende færdigheder. Der konstateres fremgang med hensyn til adgangen til og deltagelsen i livslang læring – med arbejdsgivernes inddragelse – også blandt personer med lave kvalifikationer, men der er imidlertid stadig behov for en betydelig indsats i betragtning af omfanget af udfordringen. De betydelige investeringer i undervisning og uddannelse ventes at bære frugt, navnlig hvis foranstaltningerne opretholdes og styrkes i fremtiden, bl.a. ved hjælp af det nyligt etablerede nationale kvalifikationsråd. Beskæftigelsen stiger støt, og arbejdsløsheden er nu nede under 5 %. Arbejdsmarkedsdeltagelsen er imidlertid stadig blandt de laveste i EU, særligt blandt ældre og kvinder med lave kvalifikationer, hvilket også er tegn på en tilbageværende risiko for eksklusion af de personer, der ikke har forudsætningerne for at tilpasse sig en økonomi under hastig udvikling. De aktuelle poliske investeringer skal derfor opretholdes, og der skal holdes nøje øje med den videre udvikling.

               (14)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Maltas økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Malta i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Malta, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (15)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Maltas stabilitetsprogram, og dets holdning
                  11
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Malta i 2017 og 2018 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Udvide fokusområdet for de igangværende udgiftsanalyser til at omfatte den bredere offentlige sektor og indføre en resultatbaseret offentlig udgiftsstyring.

               2.Sikre et effektivt tilsyn med de finansieringsinstitutter med internationalt orienterede aktiviteter, som har licens i Malta, i samarbejde med tilsynsmyndighederne i de lande, hvor de er aktive.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 517 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039, og P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  2017/C92/01

                     (7)
                  SWD(2017) 83 final.

                     (8)
                  COM(2017) 90 final.

                     (9)
                  Artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (10)

                        COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.