Avis juridique important

|

52004SC0828

Henstilling med henblik på Rådets henstilling til Polen med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør  /* SEK/2004/0828 endelig udg. */

Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING TIL POLEN med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEDen 7. april 2004 offentliggjorde Kommissionen sine økonomiske forårsprognoser [1]. Ifølge disse prognoser, der byggede på de tal, som Polen havde indberettet i marts 2004, voksede det offentlige underskud i Polen fra 3,6 % af BNP i 2002 [2] til 4,1 % af BNP i 2003 og overskred dermed traktatens referenceværdi på 3 % af BNP.[1]  Kommissionens prognoser fra foråret 2004 findes på følgende websted:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  I det konvergensprogram, som de polske myndigheder afleverede den 17. maj, var underskuddet for 2002 blevet opjusteret til 4,0 % af BNP.På denne baggrund indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Polen den 12. maj 2004 med vedtagelse af en rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3 [3]. Den 17. maj 2004 modtog Kommissionen Polens konvergensprogram, der bekræftede, at det offentlige underskud udgjorde 4,1 % af BNP i 2003.[3]  Rapporten foreligger i sin fulde ordlyd på følgende websted:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud reguleres af traktatens artikel 104 og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten [4]. De lande, der tiltrådte EU den 1. maj 2004, er medlemsstater med dispensation og skal undgå uforholdsmæssigt store underskud, men de kan ikke pålægges sanktionerne i artikel 104, stk. 9 og 11. Kommissionens rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3, konkluderede, at underskuddets overskridelse af traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i 2003 hverken var en følge af usædvanlige begivenheder, som de polske myndigheder ikke selv var herre over, eller resultatet af et alvorligt økonomisk tilbageslag i stabilitets- og vækstpagtens forstand, eftersom den reale BNP-vækst udgjorde 3,7 % i 2003. Om udviklingen i 2004 konkluderede rapporten, at det offentlige underskud sandsynligvis ville stige og fortsat ligge over 3 % af BNP. Mere præcist forventes det offentlige underskud ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 at udgøre 6,0 % af BNP i 2004 og dermed ligge over de 5,7 % af BNP, som de polske myndigheder havde beregnet sig frem til i konvergensprogrammet.[4]  EFT L 209 af 2.8.1997.Med udgangspunkt i Kommissionens prognoser fra foråret 2004 konkluderede Kommissionens rapport desuden, at den offentlige gæld som andel af BNP, der udgjorde 45,4 % af BNP i 2003, ville forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004. Mere præcist forventer Kommissionen ifølge sine prognoser fra foråret 2004, at gældskvoten vil vokse til 49,1 % af BNP i 2004, hvilket stemmer overens med de 49 % af BNP, som de polske myndigheder havde beregnet sig frem til i konvergensprogrammet. Det vil være nødvendigt at opjustere tallene for det offentlige underskud og den offentlige gæld, hvis de åbne pensionsfonde ikke medregnes under den offentlige sektor i forlængelse af Eurostats beslutning om klassificeringen af de finansierede pensionsfonde.Det hedder i traktatens artikel 104, stk. 4, at "det i artikel 114 omhandlede udvalg [dvs. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg] afgiver udtalelse om Kommissionens rapport". Udvalget afgav sin udtalelse den 24. maj 2004, hvori det tilsluttede sig Kommissionens vurdering. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg konkluderede især, at budgetsituationen i Polen var af en sådan karakter, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i henhold til det første af de to kriterier i artikel 104, stk. 2. Selv hvis der blev taget hensyn til andre relevante faktorer, herunder især den mellemfristede budgetstilling og den offentlige investeringskvote, ændrede dette ikke ved vurderingen baseret på disse kriterier. Udvalget fandt det også sandsynligt, at det offentlige underskud igen ville overskride traktatens referenceværdi i 2004, og at den offentlige bruttogæld i ville stige yderligere i forhold til traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004.Kommissionen, der har undersøgt de relevante faktorer, der tages hensyn til i dens rapport, og som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse, finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen. Kommissionen vedtog en udtalelse herom den 24. juni 2004, som den har rettet til Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 5. Kommissionen har henstillet, at Rådet træffer afgørelse i overensstemmelse hermed i henhold til artikel 104, stk. 6. Herudover forelægger Kommissionen hermed Rådet en henstilling med henblik på Rådets henstilling, der skal rettes til Polen med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør, jf. traktatens artikel 104, stk. 7. Kontrollen med gennemførelsen af de foranstaltninger, der træffes af de polske myndigheder, kan nødvendiggøre, at Rådet retter nye henstillinger til Polen i henhold til artikel 104, stk. 7, idet artikel 104, stk. 9, ikke finder anvendelse på medlemsstater med dispensation.Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING TIL POLEN med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophørRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104, stk. 7,som henviser til henstilling fra Kommissionen, ogsom tager følgende i betragtning:(1) I henhold til traktatens artikel 104 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.(2) Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en stærk og vedblivende vækst, som fører til øget beskæftigelse.(3) Rådet fastslog den [5. juli] 2004 i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen.(4) Efter at Rådet har fastslået, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen, skal Rådet i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 samtidig rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe denne situation til ophør inden for en given frist.(5) I henhold til artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 skal der i denne henstilling fastsættes en frist på højst fire måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger, og der skal fastsættes en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som bør gennemføres i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Der foreligger sådanne særlige omstændigheder i Polens tilfælde, eftersom det offentlige underskud ved EU-tiltrædelsen lå væsentligt over referenceværdien, og som følge af de igangværende strukturelle forandringer i økonomien.(6) Når der foreligger særlige omstændigheder, kan Rådet tillade en mellemfristet korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Det er rimeligt at vurdere, at Polens konvergensprogram fra maj 2004, de efterfølgende opdateringer heraf samt Rådets udtalelser herom udstikker kursen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud. I henhold til konvergensprogrammet fra maj 2004 er det planen at tilendebringe korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud til i 2007, og programmet indeholder følgende årlige mål for den mellemliggende periode: 5,7 % af BNP i 2004, 4,2 % i 2005, 3,3 % i 2006 og 1,5 % i 2007. Programmets fremskrivninger for 2005 og årene derefter bygger på den såkaldte Hausner-plan. Kursen for korrektionen bygger på et makroøkonomisk scenario, der i henhold til Rådets udtalelse af [5. juli] 2004 om konvergensprogrammet afspejler nogle forholdsvis favorable forventninger til væksten i de sidste år af programperioden.(7) Efter Rådets opfattelse vil der ved hjælp af budgetkonsolideringsforanstaltninger kunne sikres en vedvarende forbedring af den offentlige saldo, og de bør samtidig indrettes således, at kvaliteten i de offentlige finanser forbedres og økonomiens vækstpotentiel styrkes -HENSTILLER:- at de polske myndigheder bringer den nuværende situation med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør så hurtigt som muligt- at de polske myndigheder tager skridt til på mellemlang sigt og på troværdig og holdbar vis at reducere underskuddet til under 3 % af BNP i 2007 ved at følge den kurs for nedbringelsen af underskuddet, der er beskrevet i Rådets udtalelse om konvergensprogrammet- at de polske myndigheder beslutsomt træffer de foranstaltninger, der er redegjort for i konvergensprogrammet fra maj 2004, herunder især dem, der er indeholdt i den såkaldte Hausner-plan- at de polske myndigheder senest den [5. november 2004] tager effektive skridt til at gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige for at nå målet for underskuddet i 2005.Derudover opfordrer Rådet de polske myndigheder til:- at afsætte eventuelle ekstraindtægter til mindskelse af det offentlige underskud- at sikre, at stigningen i gældskvoten bremses.Denne henstilling er rettet til Republikken Polen.Udfærdiget i Bruxelles, den [5. juli] 2004.På Rådets vegneFormand[...]


title: Rådets henstilling af 22. maj 2017 om den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring

text:
                  15.6.2017

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  C 189/15

            RÅDETS HENSTILLING
      af 22. maj 2017
      om den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring
      (2017/C 189/03)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 165 og 166,
      som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Kvalifikationer tjener mange forskellige formål. De signalerer over for arbejdsgivere, hvad indehaverne i princippet ved og kan gøre (»læringsresultater«). De kan være en forudsætning for at få adgang til visse lovregulerede erhverv. De hjælper uddannelsesmyndigheder og -udbydere med at afgøre, hvilket niveau og indhold af læring en person har opnået. De er også vigtige for den enkelte person som et udtryk for, hvad vedkommende har tilegnet sig. Kvalifikationer spiller derfor en vigtig rolle, idet de medvirker til at forbedre beskæftigelsesevnen, fremmer mobilitet og giver adgang til videreuddannelse.

                  (2)

                  Kvalifikationer er det formelle resultat af en kompetent myndigheds vurderings- og valideringsproces og antager ofte form af dokumenter såsom certifikater eller eksamensbeviser. De viser, at en person har opnået læringsresultater i overensstemmelse med fastsatte standarder. Disse læringsresultater kan erhverves ad mange forskellige veje i formelt, ikkeformelt og uformelt regi, både nationalt og internationalt. Oplysninger om læringsresultater bør være lettilgængelige og gennemsigtige.

                  (3)

                  Ved Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring (1) blev der etableret en fælles referenceramme bestående af otte kvalifikationsniveauer udtrykt som læringsresultater med stigende kompetenceniveauer. De fungerer som konverteringsredskab mellem forskellige kvalifikationssystemer og deres niveauer. Målet med den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring (EQF) er at forbedre gennemsigtigheden, sammenligneligheden og overførbarheden af folks kvalifikationer.

                  (4)

                  De bredere formål med denne henstilling var at bidrage til moderniseringen af uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne og at forbedre beskæftigelsesevnen, mobiliteten og den sociale integration af arbejdstagere og lærende. Den havde videre til formål at bygge bro mellem formel, ikkeformel og uformel læring samt støtte valideringen af læringsresultater, som er opnået i forskellige sammenhænge.

                  (5)

                  Medlemsstaterne har udviklet eller er ved at udvikle nationale kvalifikationsrammer baseret på læringsresultater og knytter disse til EQF gennem en »henvisningsproces«. Deskriptorerne for EQF-niveauer og læringsresultater medvirker til at øge gennemsigtigheden og sammenligneligheden af kvalifikationer i forskellige nationale systemer. De medvirker også til en generel omstilling til princippet om læringsresultater inden for uddannelse. Henvisninger til EQF bør ske gennem de nationale kvalifikationsrammer, eller, når disse ikke forefindes, de nationale kvalifikationssystemer (i det følgende benævnt »nationale kvalifikationsrammer eller -systemer«).

                  (6)

                  Kvalifikationer er mere gennemsigtige og sammenlignelige, hvis de præsenteres i dokumenter, der indeholder en henvisning til det gældende EQF-niveau og en beskrivelse af de opnåede læringsresultater.

                  (7)

                  En bred vifte af interessenter bør inddrages i gennemførelsen af EQF på unionsplan og på nationalt plan med henblik på at sikre bred støtte hertil. De vigtigste interessenter omfatter alle lærende, uddannelsesudbydere, myndigheder på kvalifikationsområdet, kvalitetssikringsorganer, arbejdsgivere, fagforeninger, industri-, handels- og håndværkskamre, organer, der medvirker i anerkendelsen af akademiske og faglige kvalifikationer, arbejdsformidlingstjenester og tjenester med ansvar for integration af migranter.

                  (8)

                  I sin rapport til Europa-Parlamentet og Rådet af 19. december 2013 om evaluering af EQF konkluderer Kommissionen, at EQF generelt er accepteret som et referencepunkt for udvikling af nationale kvalifikationsrammer, gennemførelse af læringsresultattilgangen og øgning af gennemskueligheden og anerkendelsen af færdigheder og kompetencer. Kommissionen understregede, at EU bør gøre det muligt for lærende og arbejdstagere at gøre deres færdigheder og kompetencer mere synlige, uanset hvor de har erhvervet dem.

                  (9)

                  Kommissionen konkluderede også i rapporten, at EQF-rådgivningsgruppen har ydet effektiv vejledning til de nationale henvisningsprocesser og har opbygget tillid og forståelse mellem de deltagende lande. Det blev endvidere konkluderet, at effektiviteten af EQF's nationale koordinationspunkter i vid udstrækning afhænger af, hvor tæt forbundet de er med den nationale forvaltning af henvisningsprocessen.

                  (10)

                  I betragtning af den positive evaluering af denne gruppe er videreførelsen af EQF-rådgivningsgruppen afgørende for at sikre en konsekvent, sammenhængende, gennemskuelig og samordnet gennemførelse af denne henstilling.

                  (11)

                  Gennemsigtighed og anerkendelse af færdigheder og kvalifikationer er en af de nye prioriteter under Rådets og Kommissionens fælles rapport for 2015 om gennemførelse af strategirammen for det europæiske samarbejde på uddannelsesområdet (ET 2020). I rapporten fremhæves det, at EQF bør videreudvikles med henblik på at forbedre gennemsigtigheden og sammenligneligheden af kvalifikationer. For så vidt angår nyligt tilkomne migranter understreger rapporten tillige, at eksisterende gennemsigtighedsinstrumenter også kan bidrage til en bedre forståelse af kvalifikationer erhvervet uden for EU i EU og omvendt.

                  (12)

                  EQF og de nationale kvalifikationsrammer eller -systemer, som har etableret henvisninger dertil, kan støtte eksisterende anerkendelsespraksis takket være den styrkede tillid til, forståelse af og sammenlignelighed af kvalifikationer, som de fremmer. Dette kan gøre det lettere at gennemføre anerkendelsesprocessen på uddannelsesområdet og arbejdsmarkedet. Overordnede kvalifikationsrammer såsom EQF kan tjene som informationsværktøjer for anerkendelsespraksis som nævnt i henstillingen om brugen af kvalifikationsrammer i anerkendelsen af udenlandske kvalifikationer som vedtaget under konventionen om anerkendelse af kvalifikationer inden for de videregående uddannelser i Europaregionen.

                  (13)

                  Nationale kvalifikationsrammer og -systemer ændres med tiden, og derfor bør henvisninger til EQF jævnligt gennemgås og ajourføres, når det er relevant.

                  (14)

                  Tillid til kvaliteten og niveauet af de kvalifikationer, som er omfattet af nationale kvalifikationsrammer eller -systemer med henvisninger til EQF (i det følgende benævnt »kvalifikationer med et EQF-niveau«), er nødvendig for at støtte lærendes og arbejdstageres mobilitet inden for og på tværs af sektorbestemte og geografiske grænser. Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livsslang læring indeholdt fælles principper for kvalitetssikring inden for videregående uddannelse og erhvervsuddannelse. De respekterede medlemsstaternes ansvar i henhold til nærhedsprincippet for kvalitetssikringsordninger, der finder anvendelse på nationale kvalifikationer. De europæiske standarder og retningslinjer for kvalitetssikring i det europæiske område for videregående uddannelse og den europæiske referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse udgør fundamentet for sådanne fælles principper.

                  (15)

                  Muligheden for at udvikle et europæisk register, uden for videregående uddannelse, for organer, der overvåger kvalitetssikringssystemer med tilknytning til kvalifikationer, kan undersøges.

                  (16)

                  Meritordninger kan understøtte enkeltpersoners fremdrift i deres uddannelse ved at fremme fleksible læringsveje og gøre det lettere at skifte mellem forskellige uddannelsesniveauer og -typer og på tværs af nationale grænser, hvilket giver lærende mulighed for at akkumulere og overføre forskellige læringsresultater erhvervet i forskellige læringssammenhænge, herunder online, ikkeformel og uformel læring. Læringsresultattilgangen kan også fremme udformningen, leveringen og vurderingen af komplette kvalifikationer eller dele af kvalifikationer.

                  (17)

                  Meritordninger på både nationalt og europæisk plan gennemføres inden for institutionelle rammer såsom videregående uddannelse eller erhvervsuddannelse. På europæisk plan er det europæiske meritoverførsels- og meritakkumuleringssystem blevet udviklet for videregående uddannelser inden for rammerne af det europæiske område for videregående uddannelse. For så vidt angår erhvervsuddannelse er det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse under udvikling i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. juni 2009 om etablering af det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (ECVET) (2). Forbindelser mellem nationale kvalifikationsrammer og meritordninger kan i givet fald fremmes.

                  (18)

                  Selv om der er bestemmelser i EU-retten om lovlig migration og asyl om ligebehandling i forhold til nationale borgere i form af anerkendelse af kvalifikationer og endog for foranstaltninger, der kan lette sagen, for så vidt angår personer med international beskyttelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (3), er tredjelandsstatsborgere med en videregående uddannelse fortsat i vid udstrækning overkvalificerede og underbeskæftigede. Samarbejde mellem EU og tredjelande med hensyn til at gøre kvalifikationer mere gennemsigtige kan fremme integrationen af migranter på EU's arbejdsmarkeder. De voksende migrationsstrømme til og fra EU forstærker behovet for en bedre forståelse af og fair anerkendelse af kvalifikationer, der er tildelt uden for EU.

                  (19)

                  De vigtigste elementer i EQF, nemlig dens læringsresultattilgang, definitionen af niveaudeskriptorer og oprettelsen af henvisningskriterier som udviklet af EQF-rådgivningsgruppen, har været en inspirationskilde for udvikling af nationale og regionale kvalifikationsrammer i hele verden. Flere og flere tredjelande og regioner ønsker tættere forbindelse mellem deres kvalifikationsrammer og EQF.

                  (20)

                  I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (4) kan Kommissionen vedtage delegerede retsakter med henblik på at fastsætte fælles uddannelsesrammer for lovregulerede erhverv i form af minimumsviden, -færdigheder og -kompetencer. De fælles uddannelsesrammer skal baseres på niveauerne i EQF. Henvisninger til EQF-niveauer i kvalifikationer må ikke påvirke adgangen til arbejdsmarkedet, hvor erhvervskvalifikationer anerkendes i henhold til direktiv 2005/36/EF.

                  (21)

                  I referencerammen for kvalifikationer i det europæiske område for videregående uddannelser fastsættes deskriptorer for den korte cyklus (der kan være knyttet til eller befinde sig i den første cyklus) og for den første, anden og tredje cyklus af videregående uddannelse. Hver cyklusdeskriptor indeholder en beskrivelse af de resultater og evner, der er knyttet til de kvalifikationer, der er tildelt ved slutningen af den pågældende cyklus. EQF er forenelig med referencerammen for kvalifikationer i det europæiske område for videregående uddannelser og dens cyklusdeskriptorer. Den korte cyklus (der kan være knyttet til eller befinde sig i den første cyklus) og den første, anden og tredje cyklus i referencerammen for kvalifikationer i det europæiske område for videregående uddannelser svarer til EQF-niveau 5-8.

                  (22)

                  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2241/2004/EF (5) gør det lettere for folk at gøre rede for deres færdigheder, kompetencer og kvalifikationer.

                  (23)

                  Et europæisk klassifikationssystem for færdigheder, kompetencer, kvalifikationer og erhverv (ESCO) er under udvikling i Kommissionen. Hvis det anvendes på frivillig basis, kan det understøtte en bedre forbindelse mellem uddannelse og beskæftigelse. De data, som medlemsstaterne har udarbejdet i forbindelse med EQF, kan tjene som input for denne klassificering.

                  (24)

                  Oplysninger om processen for etablering af henvisninger fra nationale kvalifikationsrammer eller -systemer til EQF og om kvalifikationer med et EQF-niveau bør være let tilgængelige for offentligheden. Anvendelsen af fælles datastrukturer og -formater ville bidrage til at nå dette mål. Det ville også fremme forståelsen og anvendelsen af offentliggjorte oplysninger om kvalifikationer.

                  (25)

                  Der bør være sammenhæng, komplementaritet og synergier på nationalt plan og på EU-plan mellem gennemførelsen af EQF, nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og værktøjer, der anvendes til at sikre gennemsigtighed og anerkendelse af færdigheder, kompetencer og kvalifikationer, herunder værktøjer til kvalitetssikring, meritakkumulering og -overførsel og værktøjer udviklet inden for rammerne af det europæiske område for videregående uddannelse vedrørende gennemsigtighed og anerkendelse af færdigheder, kompetencer og kvalifikationer.

                  (26)

                  Udviklingen af EQF bør være i fuld overensstemmelse med eksisterende europæisk samarbejde inden for uddannelse og erhvervsuddannelse under den strategiske ramme ET 2020 og fremtidige europæiske strategiske ET-rammer.

                  (27)

                  Denne henstilling erstatter eller definerer ikke nationale kvalifikationsrammer eller -systemer. EQF beskriver ikke specifikke kvalifikationer eller en persons kompetencer, og særlige kvalifikationer bør have henvisning til det relevante EQF-niveau via de relevante nationale kvalifikationssystemer.

                  (28)

                  I nærværende henstilling konsolideres EQF som en fælles referenceramme bestående af otte niveauer udtrykt som læringsresultater, der fungerer som konverteringsredskab mellem forskellige kvalifikationsrammer og -systemer og deres niveauer.

                  (29)

                  Denne henstilling er på grund af sin ikkebindende natur i overensstemmelse med subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet og støtter og supplerer medlemsstaternes aktiviteter ved at fremme yderligere samarbejde mellem dem for at øge gennemsigtigheden, sammenligneligheden og overførbarheden af folks kvalifikationer. Den bør gennemføres i overensstemmelse med national ret og praksis,

            HENSTILLER, AT MEDLEMSSTATERNE I OVERENSSTEMMELSE MED NATIONALE FORHOLD:

                  1.

                  anvender EQF som reference for nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og til at sammenligne alle typer og niveauer af kvalifikationer i Unionen, som er en del af nationale kvalifikationsrammer eller -systemer, navnlig ved at henvise deres kvalifikationsniveauer til de EQF-niveauer, der er fastsat i bilag II, og ved brug af kriterierne i bilag III

                  2.

                  i givet fald gennemgår og ajourfører henvisningerne fra niveauer i deres nationale kvalifikationsrammer eller -systemer til de EQF-niveauer, der er fastsat i bilag II, og ved brug af kriterierne i bilag III under behørigt hensyn til de nationale forhold

                  3.

                  sikrer, at kvalifikationer med et EQF-niveau er i overensstemmelse med de fælles kvalitetssikringsprincipper fastsat i bilag IV, uden at det berører de nationale kvalitetssikringsprincipper, der finder anvendelse på nationale kvalifikationer

                  4.

                  hvor det er relevant, fremmer forbindelser mellem meritordninger og nationale kvalifikationsrammer eller -systemer under hensyntagen til de fælles principper for meritordninger, der er fastsat i bilag V, uden at det berører nationale beslutninger om at i) gøre brug af meritordninger og ii) knytte dem til nationale kvalifikationsrammer eller -systemer. Disse fælles principper vil ikke føre til automatisk anerkendelse af kvalifikationer

                  5.

                  hvor det er relevant, træffer foranstaltninger, så alle nye kvalifikationsdokumenter, der er udstedt af de kompetente myndigheder (f.eks. certifikater, eksamensbeviser, tillæg til certifikater/eksamensbeviser), og/eller registre over kvalifikationer indeholder en klar henvisning til det relevante EQF-niveau

                  6.

                  offentliggør resultaterne af henvisningsprocessen på nationalt plan og EU-plan og i givet fald sikrer, at oplysninger om kvalifikationer og deres læringsresultater er tilgængelige og offentlige, ved brug af datafelterne i overensstemmelse med bilag VI

                  7.

                  tilskynder arbejdsmarkedets parter, offentlige arbejdsformidlinger, uddannelsesudbydere, kvalitetssikringsorganer og offentlige myndigheder til at anvende EQF med henblik på at støtte sammenligningen af kvalifikationer og gennemsigtigheden af deres læringsresultater

                  8.

                  sikrer videreførelse og koordinering af opgaver, der gennemføres af de nationale koordinationspunkter for EQF (EQF NCP). EQF NCP's hovedopgaver er at støtte de nationale myndigheder i etableringen af henvisninger fra nationale kvalifikationsrammer eller -systemer til EQF og at bringe EQF tættere på enkeltpersoner og organisationer,

            HENSTILLER TIL KOMMISSIONEN I SAMARBEJDE MED MEDLEMSSTATERNE OG INTERESSENTER I EQF-RÅDGIVNINGSGRUPPEN:

                  9.

                  at støtte en ensartet videre gennemførelse af EQF på tværs af medlemsstaterne ved at sammenligne og drøfte de metoder, der anvendes til at angive niveauer for kvalifikationer i nationale kvalifikationsrammer eller -systemer under behørigt hensyn til de nationale forhold

                  10.

                  under behørigt hensyn til nationale forhold at støtte udviklingen af metoder til beskrivelse, anvendelse og angivelse af læringsresultater med henblik på at øge gennemsigtigheden og forståelsen og sammenligneligheden af kvalifikationer

                  11.

                  at støtte indførelsen af frivillige procedurer om angivelse af internationale kvalifikationer gennem nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og udveksling af oplysninger og konsultationer mellem medlemsstaterne om disse procedurer for at sikre ensartethed

                  12.

                  at udvikle vejledning i kommunikation om EQF, særlig hvordan EQF-niveauer skal opstilles på nye certifikater, eksamensbeviser og tillæg og/eller registre over kvalifikationer i overensstemmelse med nationale systemer og regler om certifikater og eksamensbeviser

                  13.

                  at undersøge mulighederne for udvikling og anvendelse af kriterier og procedurer, så der i overensstemmelse med internationale aftaler sikres sammenligning af tredjelandes nationale og regionale kvalifikationsrammer med EQF

                  14.

                  at etablere peerlæring og udveksling af bedste praksis mellem medlemsstaterne og, hvor det er hensigtsmæssigt, at lette peerrådgivning efter anmodning fra medlemsstaterne,

            HENSTILLER TIL KOMMISSIONEN:

                  15.

                  at sikre, at gennemførelsen af denne henstilling støttes gennem foranstaltninger, som finansieres af de relevante EU-programmer

                  16.

                  at sikre en effektiv styring af gennemførelsen af EQF ved at opretholde og fuldt ud støtte EQF-rådgivningsgruppen, der blev oprettet i 2009, bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og andre deltagende lande, arbejdsmarkedets parter og andre interessenter, hvor det er relevant. EQF-rådgivningsgruppen bør sikre overordnet sammenhæng og fremme gennemsigtighed og tillid til processen med at etablere henvisninger fra nationale kvalifikationsrammer eller -systemer til EQF

                  17.

                  at rapportere om fremskridt efter vedtagelsen af nærværende henstilling for så vidt angår de relevante uddannelses- og beskæftigelsespolitiske rammer

                  18.

                  i samarbejde med medlemsstaterne og efter høring af de berørte interessenter at vurdere og evaluere foranstaltninger, der træffes i medfør af nærværende henstilling, og senest i 2022 at aflægge rapport til Rådet om de opnåede erfaringer og følgerne for fremtiden, herunder om nødvendigt en eventuel genovervejelse og revision af denne henstilling.

            Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring ophæves.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 22. maj 2017.

               På Rådets vegne

            E. BARTOLO

               Formand

         (1)  EUT C 111 af 6.5.2008, s. 1.

         (2)  EUT C 155 af 8.7.2009, s. 11.

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 337 af 20.12.2011, s. 9).

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2241/2004/EF af 15. december 2004 om en samlet fællesskabsramme for større gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer (Europass) (EUT L 390 af 31.12.2004, s. 6).

         BILAG I
         Definitioner
         I denne henstilling forstås ved:

                     a)

                     »kvalifikation«: et formelt anerkendt resultat af en evaluerings- og valideringsproces, der opnås, når en kompetent myndighed fastslår, at en bestemt person har opnået læringsresultater i henhold til bestemte standarder

                     b)

                     »nationalt kvalifikationssystem«: alle aspekter af en medlemsstats aktivitet, der vedrører anerkendelse af læring og andre mekanismer, der knytter uddannelse og erhvervsuddannelse til arbejdsmarkedet og civilsamfundet. Dette omfatter udvikling og gennemførelse af institutionelle ordninger og processer vedrørende kvalitetssikring, evaluering og tildeling af kvalifikationer. Et nationalt kvalifikationssystem kan bestå af flere delsystemer og kan omfatte en national kvalifikationsramme

                     c)

                     »national kvalifikationsramme«: et instrument til klassificering af kvalifikationer i henhold til et sæt kriterier for specifikke læringsniveauer, som sigter på at integrere og koordinere nationale delsystemer for kvalifikationer og forbedre kvalifikationernes gennemsigtighed, tilgængelighed, fremdrift og kvalitet i forhold til arbejdsmarkedet og civilsamfundet

                     d)

                     »international kvalifikation«: en kvalifikation, der er tildelt af et lovligt oprettet internationalt organ (forening, organisation, sektor eller virksomhed) eller af et nationalt organ, der handler på vegne af et internationalt organ, som anvendes i mere end ét land, og som omfatter læringsresultater vurderet med henvisning til standarder, der er etableret af et internationalt organ

                     e)

                     »læringsresultater«: en opgørelse over hvad en lærende ved, forstår og er i stand til at udføre efter en afsluttet læringsproces, og som defineres i form af viden, færdigheder og ansvar og selvstændighed

                     f)

                     »viden«: resultatet af en assimilering af information gennem læring. Viden er den samling fakta, principper, teorier og praksis, der vedrører et arbejds- eller studieområde. I forbindelse med EQF beskrives viden som teoretisk og/eller faktuel

                     g)

                     »færdigheder«: evnen til at anvende viden og knowhow til at udføre opgaver og løse problemer. I EQF beskrives færdigheder som kognitive (herunder brug af logisk, intuitiv og kreativ tænkning) eller praktiske (brug af praktisk håndelag og af metoder, materialer, værktøjer og instrumenter)

                     h)

                     »ansvar og selvstændighed«: den lærendes evne til selvstændigt og ansvarligt at anvende viden og færdigheder

                     i)

                     »kompetence«: en dokumenteret evne til at anvende viden, færdigheder og personlige, sociale og/eller metodologiske evner i arbejds- eller studiesituationer og i faglig og personlig udvikling

                     j)

                     »validering af ikkeformel og uformel læring«: den proces, hvorved en kompetent myndighed bekræfter, at en person har opnået læringsresultater i ikkeformelle og uformelle læringssituationer målt i forhold til en relevant standard, og som består af følgende fire adskilte faser: identifikation gennem kortlægning af en persons særlige erfaring, dokumentation, der viser en persons erfaringer, en formel vurdering af de erfaringer og certificering af resultaterne af vurderingen, som kan føre til en delvis eller fuld kvalifikation

                     k)

                     »formel anerkendelse af læringsresultater«: den proces, hvorved en kompetent myndighed tildeler officiel status til opnåede læringsresultater med henblik på videregående studier eller beskæftigelse, gennem i) tildeling af kvalifikationer (certifikater, eksamensbeviser eller titler), ii) validering af ikkeformel og uformel læring, iii) tildeling af ækvivalens, merit eller dispensation

                     l)

                     »merit«: bekræftelse af, at en del af en kvalifikation bestående af et sammenhængende sæt læringsresultater er blevet vurderet og valideret af en kompetent myndighed i forhold til en fastsat standard; merit tildeles af kompetente myndigheder, når en person har opnået de fastsatte læringsresultater, som er dokumenteret ved relevante vurderinger og kan udtrykkes som en kvantitativ værdi (f.eks. meritter eller meritpoint), som viser den anslåede arbejdsbyrde, der typisk kræves af en person, for at denne kan opnå de pågældende læringsresultater

                     m)

                     »meritordninger«: et gennemsigtighedsværktøj til at lette anerkendelse af merit(ter). Sådanne ordninger kan bl.a. omfatte ækvivalenser, undtagelser, enheder/moduler, der kan akkumuleres og overføres, autonomi for udbydere, der individuelt kan tilpasse forløb, og validering af ikkeformel og uformel læring

                     n)

                     »meritoverførsel«: den proces, der giver personer, som har akkumuleret merit i en sammenhæng, mulighed for at få den vurderet og anerkendt i en anden sammenhæng.

         BILAG II
         Deskriptorer til definition af niveauerne i den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF)

                     Hvert af de otte niveauer er defineret ved et sæt deskriptorer, der angiver de læringsresultater, som er relevante for kvalifikationer på det pågældende niveau i ethvert kvalifikationssystem.

                     Viden

                     Færdigheder

                     Ansvar og selvstændighed

                     I forbindelse med EQF beskrives viden som teoretisk og/eller faktuel.

                     I forbindelse med EQF beskrives færdigheder som kognitive (herunder brug af logisk, intuitiv og kreativ tænkning) og praktiske (brug af praktisk håndelag og af metoder, materialer, værktøjer og instrumenter).

                     I forbindelse med EQF beskrives ansvar og selvstændighed som den lærendes evne til selvstændigt og ansvarligt at anvende viden og færdigheder.

                     Niveau 1
                     De for niveau 1 relevante læringsresultater er:

                     generel grundlæggende viden

                     grundlæggende færdigheder til at udføre simple opgaver

                     arbejde eller studere under direkte opsyn under strukturerede forhold

                     Niveau 2
                     De for niveau 2 relevante læringsresultater er:

                     faktuel grundlæggende viden inden for et arbejds- eller studieområde

                     kognitive eller praktiske grundlæggende færdigheder, der kræves for at anvende relevant information med henblik på at udføre opgaver og løse rutineprægede problemer ved hjælp af simple regler og værktøjer

                     arbejde eller studere under opsyn med en vis grad af selvstændighed

                     Niveau 3
                     De for niveau 3 relevante læringsresultater er:

                     viden om fakta, principper, processer og generelle begreber inden for et arbejds- eller studieområde

                     et sæt kognitive og praktiske færdigheder, der kræves for at udføre opgaver og løse problemer ved at udvælge og anvende grundlæggende metoder, værktøjer, materialer og information

                     tage ansvaret for færdiggørelsen af arbejds- eller studieopgaver
                     tilpasse egen adfærd til omstændigheder i løsning af problemer

                     Niveau 4
                     De for niveau 4 relevante læringsresultater er:

                     faktuel og teoretisk viden i en bredere kontekst inden for et arbejds- eller studieområde

                     et sæt kognitive og praktiske færdigheder, der kræves for at finde løsninger på specifikke problemer inden for et arbejds- eller studieområde

                     udøve selvledelse inden for arbejds- eller studierammer, der normalt er forudsigelige, men som er genstand for forandringer
                     overvåge rutinearbejde, der udføres af andre personer, tage en del af ansvaret for evaluering og forbedring af arbejds- og studieaktiviteter

                     Niveau 5 (*1)

                     De for niveau 5 relevante læringsresultater er:

                     alsidig, specialiseret, faktuel og teoretisk viden inden for et arbejds- eller studieområde og bevidsthed om grænserne for denne viden

                     et alsidigt sæt kognitive og praktiske færdigheder, der kræves for at udvikle kreative løsninger på abstrakte problemer

                     udøve ledelse og supervision i forbindelse med arbejds- eller studieaktiviteter, hvor der sker uforudsigelige ændringer
                     evaluere og udvikle egne og andres præstationer

                     Niveau 6 (*2)

                     De for niveau 6 relevante læringsresultater er:

                     avanceret viden inden for et arbejds- eller studieområde, der omfatter kritisk forståelse af teorier og principper

                     avancerede færdigheder, der afspejler professionalisme og nytænkning, som kræves for at løse komplekse og uforudsigelige problemer inden for et specialiseret arbejds- eller studieområde

                     forvalte komplekse tekniske eller faglige aktiviteter eller projekter og tage ansvaret for at træffe beslutninger i uforudsigelige arbejds- eller studiesituationer
                     tage ansvaret for forvaltningen af enkeltpersoners eller gruppers faglige udvikling

                     Niveau 7 (*3)

                     De for niveau 7 relevante læringsresultater er:

                     højt specialiseret viden, hvoraf en del er på forkant med udviklingen inden for et arbejds- eller studieområde, som basis for nytænkning og/eller forskning
                     kritisk opmærksomhed på viden på et område og ved grænsefladen mellem flere områder

                     specialiserede færdigheder til problemløsning, der kræves inden for forskning og/eller innovation, med henblik på at udvikle ny viden og nye procedurer og integrere viden fra forskellige områder

                     forvalte og ændre arbejds- eller studiesituationer, der er komplekse, uforudsigelige og kræver nye strategiske fremgangsmåder
                     tage ansvaret for at bidrage til faglig viden og praksis og/eller for at evaluere gruppers strategiske præstationer

                     Niveau 8 (*4)

                     De for niveau 8 relevante læringsresultater er:

                     viden på den absolutte forkant med udviklingen inden for et arbejds- eller studieområde og ved grænsefladen mellem områder

                     de mest avancerede og specialiserede færdigheder og teknikker, herunder syntese og evaluering, der kræves for at løse kritiske problemer inden for forskning og/eller innovation, og for at udvide og omdefinere eksisterende viden eller faglig praksis

                     udvise betydelig myndighed, innovation, selvstændighed, videnskabelig og faglig integritet samt vedvarende forpligtelse til udviklingen af nye ideer eller processer, der er på forkant med udviklingen inden for flere arbejds- eller studieområder, herunder forskning

                     I referencerammen for kvalifikationer i det europæiske område for videregående uddannelser fastsættes deskriptorer for tre cyklusser, som ministrene med ansvar for videregående uddannelse godkendte på mødet i maj 2005 i Bergen inden for rammerne af Bolognaprocessen. Hver cyklusdeskriptor indeholder en generisk definition af de typiske forventninger til resultater og evner i forhold til de kvalifikationer, der afspejler afslutningen på den pågældende cyklus.

            (*1)  Deskriptoren for den korte cyklus, som er udviklet inden for rammerne af det fælles kvalitetsinitiativ som led i Bolognaprocessen (der kan være i eller knyttet til den første cyklus), svarer til læringsresultaterne for EQF-niveau 5.

            (*2)  Deskriptoren for den første cyklus svarer til læringsresultaterne for EQF-niveau 6.

            (*3)  Deskriptoren for den anden cyklus svarer til læringsresultaterne for EQF-niveau 7.

            (*4)  Deskriptoren for den tredje cyklus svarer til læringsresultaterne for EQF-niveau 8.

         BILAG III
         Kriterier og procedurer for etablering af henvisninger fra nationale kvalifikationsrammer eller -systemer til den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF)

                     1.

                     Ansvarsområderne og/eller den retlige kompetence for alle relevante nationale organer, der er involveret i henvisningsprocessen, fastlægges klart og offentliggøres af de kompetente myndigheder.

                     2.

                     Der er en klar og påviselig forbindelse mellem kvalifikationsniveauerne i de nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og EQF's niveaudeskriptorer.

                     3.

                     De nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og deres tilknyttede kvalifikationer er baseret på princippet for og målet med læringsresultater og vedrører ordninger for validering af ikkeformel og uformel læring og i givet fald meritordninger.

                     4.

                     Procedurerne for medtagelse af kvalifikationer i nationale kvalifikationsrammer eller for beskrivelse af kvalifikationers position i det nationale kvalifikationssystem er gennemsigtige.

                     5.

                     De nationale kvalitetssikringssystemer på uddannelsesområdet henviser til de nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og er i overensstemmelse med de kvalitetssikringsprincipper, der er anført i denne henstillings bilag IV.

                     6.

                     Henvisningsprocessen skal omfatte de relevante kvalitetssikringsorganers udtrykkelige bekræftelse af, at henvisningsrapporten er i overensstemmelse med de relevante nationale kvalitetssikringsordninger, -bestemmelser og -praksisser.

                     7.

                     Henvisningsprocessen skal inddrage internationale eksperter, og henvisningsrapporterne skal indeholde en skriftlig erklæring vedrørende henvisningsprocessen fra mindst to internationale eksperter fra to forskellige lande.

                     8.

                     Den kompetente myndighed eller de kompetente myndigheder skal certificere etableringen af henvisninger mellem de nationale kvalifikationsrammer eller -systemer og EQF. En omfattende rapport, som angiver henvisningerne og dokumentationen herfor, skal offentliggøres af de kompetente myndigheder, herunder EQF's nationale koordinationspunkter, og skal indeholde en særskilt redegørelse for hvert kriterium. Den samme rapport kan anvendes til selvcertificering i forhold til referencerammen for kvalifikationer i det europæiske område for videregående uddannelser i overensstemmelse med denne rammes kriterier for selvcertificering.

                     9.

                     Medlemsstaterne og andre deltagende lande skal senest seks måneder efter henvisning til eller opdatering af henvisningsrapporten offentliggøre henvisningsrapporten sammen med relevante oplysninger til brug for sammenligninger på den relevante europæiske portal.

                     10.

                     Med hensyn til henvisningsprocessen bør alle nyudstedte dokumenter, der vedrører kvalifikationer, der er en del af de nationale kvalifikationsrammer eller -systemer (f.eks. certifikater, eksamensbeviser, tillæg til certifikater, tillæg til eksamensbeviser) og/eller kvalifikationsregistre, der udstedes af kompetente myndigheder, indeholde en klar henvisning i form af nationale kvalifikationsrammer eller -systemer til det relevante EQF-niveau.

         BILAG IV
         Kvalitetssikringsprincipper for kvalifikationer, som er en del af nationale kvalifikationsrammer eller -systemer, der henviser til den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF)
         Alle kvalifikationer med et EQF-niveau bør kvalitetssikres for at styrke tilliden til deres kvalitet og niveau.
         I overensstemmelse med nationale forhold og under hensyntagen til sektorbestemte forskelle bør kvalitetssikring af kvalifikationer med et EQF-niveau (1)
             (2):

                     1.

                     omhandle udformningen af kvalifikationer og anvendelsen af læringsresultattilgangen

                     2.

                     sikre gyldig og pålidelig vurdering i overensstemmelse med fastsatte og gennemsigtige standarder baseret på læringsresultater og omhandle certificeringsprocessen

                     3.

                     omfatte feedbackmekanismer og procedurer for løbende forbedring

                     4.

                     inddrage alle relevante interessenter i alle faser af processen

                     5.

                     bestå af sammenhængende evalueringsmetoder, der forbinder selvevaluering og ekstern kontrol

                     6.

                     være en integreret del af den interne forvaltning, herunder udliciterede aktiviteter, i organer, der udsteder kvalifikationer med et EQF-niveau

                     7.

                     være baseret på klare og målbare mål, standarder og retningslinjer

                     8.

                     understøttes af hensigtsmæssige ressourcer

                     9.

                     omfatte en regelmæssig evaluering af eksisterende eksterne kontrolorganer eller -agenturer, der foretager kvalitetssikring

                     10.

                     omfatte elektronisk adgang til evalueringsresultater.

            (1)  Disse fælles principper er fuldt forenelige med de europæiske standarder og retningslinjer (ESG) for kvalitetssikring i det europæiske område for videregående uddannelse og med den europæiske referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelse (EQAVET).

            (2)  Afhængigt af nationale forhold er det ikke sikkert, at disse principper finder anvendelse på almen uddannelse.

         BILAG V
         Principper for meritordninger vedrørende nationale kvalifikationsrammer eller -systemer, der henviser til den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF) (1)

         EQF og nationale kvalifikationsrammer eller -systemer bør ved hjælp af læringsresultattilgangen bedre støtte personer i) mellem forskellige niveauer af uddannelse, ii) inden for og mellem uddannelsessektorer, iii) mellem uddannelse og arbejdsmarkedet og iv) inden for og på tværs af grænser. Med forbehold af nationale afgørelser om at i) gøre brug af meritordninger og ii) knytte dem til nationale kvalifikationsrammer eller -systemer bør forskellige meritordninger, hvor det er relevant, fungere sammen med nationale kvalifikationsrammer eller -systemer for at støtte overgange og lette fremdrift. Til dette formål bør meritordninger, der vedrører nationale kvalifikationsrammer eller -systemer, hvor det er relevant, overholde følgende principper:

                     1.

                     Meritordninger bør støtte fleksible læringsveje til gavn for den enkelte lærende.

                     2.

                     Når kvalifikationer udformes og udvikles, bør læringsresultattilgangen anvendes systematisk til at lette overførsel af (dele af) kvalifikationer og fremdrift i læring.

                     3.

                     Meritordninger bør lette overførsel af læringsresultater og lærendes fremdrift på tværs af institutionelle og nationale grænser.

                     4.

                     Meritordninger bør understøttes af udtrykkelig og gennemsigtig kvalitetssikring.

                     5.

                     Den merit, som en person har opnået, bør være dokumenteret og angive de opnåede læringsresultater, navnet på den kompetente merittildelende institution og givet fald den tilknyttede meritværdi.

                     6.

                     Man bør søge efter synergi mellem meritoverførsels- og akkumuleringssystemer og ordninger for validering af forudgående læring, og disse systemer og ordninger bør samarbejde om at lette og fremme overførsel og fremdrift.

                     7.

                     Meritordninger bør udvikles og forbedres gennem samarbejde mellem interessenter på passende nationalt plan og EU-plan.

            (1)  Disse fælles principper er fuldt forenelige med det europæiske meritoverførsels- og meritakkumuleringssystem (ECTS) og det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse (ECVET).

         BILAG VI
         Elementer til datafelter til elektronisk offentliggørelse af oplysninger om kvalifikationer med et EQF-niveau

                        DATA

                        Påkrævet/valgfri

                     Titel på kvalifikation

                     Påkrævet

                     Felt (*1)

                     Påkrævet

                     Land/region (kode)

                     Påkrævet

                     EQF-niveau

                     Påkrævet

                     Beskrivelse af kvalifikationen (*3)

                     Enten

                     Viden

                     Påkrævet

                     Færdigheder

                     Påkrævet

                     Ansvar og selvstændighed

                     Påkrævet

                     Eller

                     Tekstfelt, hvor det beskrives, hvad den lærende forventes at vide, forstå og kunne gøre

                     Påkrævet

                     Tildelende organ eller kompetent myndighed (*2)

                     Påkrævet

                     Meritpoint/vejledende timetal for at opnå læringsresultater

                     Valgfrit

                     Interne kvalitetssikringsprocesser

                     Valgfrit

                     Ekstern kvalitetssikring/tilsynsorgan

                     Valgfrit

                     Yderligere oplysninger om kvalifikationen

                     Valgfrit

                     Informationskilde

                     Valgfrit

                     Link til relevante tillæg

                     Valgfrit

                     Kvalifikationens webadresse

                     Valgfrit

                     Informationssprog (kode)

                     Valgfrit

                     Optagelseskrav

                     Valgfrit

                     Udløbsdato (hvis relevant)

                     Valgfrit

                     Muligheder for at opnå kvalifikationen

                     Valgfrit

                     Forhold til erhverv eller erhvervsområder

                     Valgfri

            (*1)  ISCED-klassifikation af undervisningsområder 2013.

            (*2)  Oplysningerne om det tildelende organ eller den kompetente myndighed skal som minimum gøre det muligt at finde oplysninger herom, hvilket kan omfatte navnet på det tildelende organ eller den kompetente myndighed, eller, hvis det er relevant, navnet på gruppen af tildelende organer eller kompetente myndigheder med webadresse eller kontaktoplysninger.

            (*3)  Denne beskrivelse skal bestå af åbne tekstfelter uden foreskrevet anvendelse af standardterminologi og uden forpligtelse for medlemsstaterne til at oversætte beskrivelsen til andre EU-sprog.


				|

		52013DC0369

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Nederlandenes nationale reformprogram 2013 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2012-2017 /* COM/2013/0369 final - 2013/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Nederlandenes nationale reformprogram 2013
og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2012-2017
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig
artikel 5, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om
forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2], særlig
artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske
politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats
for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Rådet vedtog den 13. juli
2010 på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014)
og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker[5],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale
økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 29. juni 2012 vedtog
stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)       Den 6. juli 2012 vedtog Rådet
en henstilling om Nederlandenes nationale reformprogram for 2012 og afgav sin
udtalelse om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015.
(5)       Den 28. november 2012 vedtog
Kommissionen den årlige vækstundersøgelse[6], som markerede starten på det europæiske
semester for samordning af de økonomiske politikker 2013. Den 28. november 2012
vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 om
forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer rapporten om
varslingsmekanismen[7],
hvori Nederlandene blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der
ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.
(6)       Den 14. marts 2013
tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af
finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af
vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og
vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder
i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de
sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)       Den 10. april 2013
offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse[8] for
Nederlandene, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens
analyse førte til den konklusion, at Nederlandene oplever makroøkonomiske
ubalancer, der dog ikke er uforholdsmæssigt store.
(8)       Den 29. april 2013 forelagde
Nederlandene sit stabilitetsprogram for 2013, der dækker perioden 2012-2017, og
sit nationale reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de indbyrdes
sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(9)       Baseret på vurderingen af
stabilitetsprogrammet for 2013 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at Nederlandene har gennemført betydelige
konsolideringsforanstaltninger i perioden 2011-2013, men at den finanspolitiske
indsats sandsynligvis ikke er tilstrækkelig til at korrigere det uforholdsmæssigt
store underskud i 2013, væsentligst på grund af den økonomiske udvikling, der
har været værre end forventet. Det makroøkonomiske scenarie, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet er stort set
realistisk. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes der for 2013 og 2014 en
realvækst på henholdsvis -0,4 % og 1,1 %, hvilket er ret tæt på
Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 på 0,8 % og 0,9 %.
Programmets erklærede mål er at nedbringe det samlede overskud til under 3 %
af BNP fra 2014 på holdbar vis. Programmet indeholder ikke en udtrykkelig
reference til den mellemfristede målsætning, hvilket antyder, at den
mellemfristede målsætning på -0,5 % fra sidste års stabilitetsprogram
bekræftes. Den mellemfristede målsætning er i overensstemmelse med kravene i
stabilitets- og vækstpagten. Programmet foreskriver et fald i den strukturelle
saldo på 0,5 % af BNP i strukturelle termer i overensstemmelse med det
årlige strukturelle mindstekrav, i 2016 forventes den strukturelle saldo at
blive forværret med 0,4 % af BNP og blive forbedret med 0,1 % af BNP
i 2017, således at der er tale om en utilstrækkelig tilpasning. Baseret på
Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose er den gennemsnitlige årlige
finanspolitiske indsats på omkring 0,7 % af BNP i perioden 2010-2013 i
overensstemmelse med den strukturelle indsats på ¾ % af BNP, som Rådet
henstillede til. Budgettilpasningen i 2011 og 2012 var overvejende rettet mod
udgiftssiden, men var i 2013 i høj grad baseret på foranstaltninger på
indtægtssiden. Det planlagte samlede underskud ifølge stabilitetsprogrammet er
i overensstemmelse med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i
2014, et år efter den frist Rådet fastsatte i proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud ved udgangen af 2009. Rådet mener ikke, at den
finanspolitiske indsats, som myndighederne planlægger, er forenelig med en
faktisk korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2014. Eventuelle
yderligere konsolideringsforanstaltninger, der er nævnt i
stabilitetsprogrammet, er blevet trukket tilbage, og ville under alle
omstændigheder være utilstrækkelige. Nederlandene skal fastsætte yderligere
foranstaltninger for at bringe det offentlige underskud ned på under 3 %
af BNP i 2014 på holdbar vis. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2013 forventes
det, at gælden i forhold til BNP vil stige yderligere i 2013 til 74 % af
BNP efterfulgt af en mindre yderligere stigning til 75 % af BNP i 2014. Gældskvoten
forventes således at forblive et godt stykke over referenceværdien på 60 %.
Ifølge programmet forventes det, at gældskvoten falder til 71,4 % af BNP i
2015 og derefter vil falde en smule til 70,8 % i 2017. Dette fald i
gældskvoten efter 2014 er imidlertid utilstrækkeligt understøttet af politiske
foranstaltninger.
(10)     For at styrke Nederlandenes
fremtidige vækstpotentiale er det absolut nødvendigt, at den krævede
konsolidering, der skal sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt
store underskud og opfylde den mellemfristede målsætning på kort til mellemlang
sigt, bevarer vækstfremmende udgifter. Bestræbelser på at fremme innovation og
forskning, herunder grundforskning, almen uddannelse og erhvervsuddannelse, vil
navnlig være vigtige for at sikre en afbalanceret tilpasning. Det vil ikke kun
bidrage til at støtte den økonomiske genopretning, men også kunne bidrage til
at styrke innovation og menneskelig kapital, forbedre konkurrenceevnen og de
mellem- og langsigtede vækstprognoser.
(11)     En nøgleudfordring er
boligmarkedet, hvor der gennem flere årtier er opstået stivheder og forvridende
incitamenter, der har indflydelse på boligfinansieringen og opsparingsmønstrene
i de forskellige sektorer. Husholdningernes tendens til at optage lån mod
sikkerhedsstillelse i fast ejendom er i høj grad et resultat af årelange
finanspolitiske incitamenter, navnlig fuld fradragsret for renteudgifter. Siden
april 2012 er en række foranstaltninger blevet delvist gennemført. Nogle af
disse vedrører tilpasning af den skattemæssige behandling af boligfinansiering.
En gradvis begrænsning af rentefradragsretten og flere incitamenter til at
tilbagebetale er sikret, men indfasningen af denne foranstaltning sker for
langsomt til på afgørende vis at påvirke tilbagebetalingen. Lejeboligmarkedet
bremses af lovgivningen og et meget stort segment af socialt boligbyggeri, der
ligeledes skal takle lange ventelister. Den nylige indførelse af en vis
huslejedifferentiering i det sociale boligbyggeri baseret på indkomst er et
skridt i den rigtige retning, men virkningen er begrænset. Selv om de
foreslåede foranstaltninger således er skridt i den rigtige retning, betyder
det generelle reformtempo, at de underliggende problemer takles langsomt, og
tempoet skal derfor sættes op, samtidig med at det fortsat bør sikres, at der
er socialt boligbyggeri til rådighed for dårligt stillede borgere, som ikke kan
opnå en bolig på markedsbetingelser, herunder i meget efterspurgte områder.
(12)     Pensionssystemets langsigtede
holdbarhed er blevet styrket ved gradvist at hæve den lovbestemte pensionsalder
fra 65 år i 2012 til 67 i 2023. Nederlandene har således fuldt ud gennemført
den del af 2012-henstillingerne, der vedrørte en højere lovbestemt
pensionsalder sammenkoblet med den forventede levetid både for
pensionssystemets første og anden søjle. Det er fortsat en udfordring at sikre
en passende fordeling af omkostninger og risici inden for og mellem
generationerne. Endvidere bør der snarest foretages en gennemgang af
forvaltningen af pensionsfonde i pensionssystemets anden søjle for at klare
befolkningsaldringen. Gennemførelsen af reformplaner for langtidspleje kunne
bidrage til at dæmpe de hurtigt voksende omkostninger i forbindelse med
befolkningsaldringen og således støtte de offentlige finansers holdbarhed. I
den henseende skal kvaliteten af og adgangen til langtidspleje bevares på et
passende niveau.
(13)     De arbejdsmarkedsreformer, som
regeringen har foreslået, tager sigte på at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen og
mobiliteten. Reformen af loven om arbejdsmarkedsdeltagelse er ambitiøs og
relevant og kan bidrage til at styrke arbejdsmarkedsdeltagelsen. Reformerne er
imidlertid endnu ikke lovfæstede, og tidsfristen for gennemførelse er ret kort.
Endvidere er det nødvendigt med yderligere foranstaltninger for at forbedre
beskæftigelsesegnetheden for de personer, der befinder sig i periferien af
arbejdsmarkedet, herunder kvinder, personer med migrantbaggrund, handicappede og
ældre. Nederlandene har annonceret reformer af arbejdsløshedssystemet og
landets relativt strenge lovgivning om sikkerhed i ansættelsen. Disse reformer
kombineret med en mobilitetsskattegodtgørelse ("mobiliteitsbonus")
for arbejdsgivere, der ansætter personer over 50 år, som oppebærer sociale
sikringsydelser, eller personer med funktionsnedsættelse, er fint målrettet det
segment, der har en lav arbejdsmarkedsdeltagelse. Selv om disse foranstaltninger
peger i den rigtige retning, kan de imidlertid først vurderes fuldt ud, når de
er vedtaget. Endelig vil en hurtigere fjernelse af de resterende faktorer, der
afholder sekundære forsørgere fra at øge antallet af arbejdstimer yderligere,
kunne afhjælpe kommende mangler på arbejdskraft.
(14)     Der er opnået betydelige
fremskridt med gennemførelsen af 2012-henstillingen om innovation og tættere
forbindelser mellem videnskabskredse og erhvervslivet. Erhvervspolitikken med
fokus på "topsektorer", herunder den sektormæssige tilgang til
offentligt-private partnerskaber inden for forskning, innovation og uddannelse
("topsektorer"), er nu i gennemførelsesfasen. Bortset fra
sektormæssige innovationspolitikker er det vigtigt at fortsætte horisontale
forsknings- og innovationspolitikker og sikre et passende niveau for offentlig
finansiering til ikkeøremærket grundforskning.
(15)     Som led i det europæiske semester
har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Nederlandenes økonomiske
politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram
og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget
hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk
politik i Nederlandene, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse
med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Den Europæiske
Unions samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til
kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne
af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-4 nedenfor.
(16)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Nederlandenes stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[9] afspejles
især i henstilling 1 nedenfor.
(17)     På baggrund af Kommissionens
dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået Nederlandenes
nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold
til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og korrektion af
makroøkonomiske ubalancer afspejles i henstilling 2 nedenfor.
(18)     Som led i det europæiske
semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i
hele euroområdet. På det grundlag har Rådet fremsat specifikke henstillinger
til de medlemsstater, der har euroen som valuta. Nederlandene bør også sikre en
fuldstændig og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Nederlandene i perioden
2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           Styrke og gennemføre
budgetstrategien understøttet af tilstrækkeligt specificerede foranstaltninger
for 2014 og derefter for at sikre en rettidig korrektion af det
uforholdsmæssige store underskud i 2014 på holdbar vis og sikre den
strukturelle tilpasningsindsats, der er præciseret i Rådets henstillinger inden
for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
Bevare udgifter på områder, der er direkte relevante for vækst, f.eks.
uddannelse, innovation og forskning. Efter korrektion af det uforholdsmæssigt
store underskud fortsætte den strukturelle tilpasningsindsats, som vil sætte
Nederlandene i stand til at nå den mellemfristede målsætning i 2015.
2.           Styrke foranstaltninger til
gradvist at reformere boligmarkedet ved at fremskynde den planlagte begrænsning
af fradragsretten for renteudgifter og ved at sikre en mere markedsorienteret
prismekanisme på lejeboligmarkedet og i højere grad knytte huslejer til
husstandsindkomst i socialt boligbyggeri. Nyt fokus på almennyttige
boligselskabers støtte til de husholdninger, der har størst behov.
3.           Tilpasse pensionssystemets
anden søjle i samråd med arbejdsmarkedets parter for at sikre en passende
fordeling af omkostninger og risici inden for og mellem generationerne. Støtte
den gradvist højere lovbestemte pensionsalder med foranstaltninger, der øger
ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed. Gennemføre den planlagte reform af
langtidsplejen for at sikre omkostningseffektivitet og supplere den med
yderligere foranstaltninger for at begrænse omkostningsstigningen og sikre
holdbarhed.
4.           Træffe yderligere
foranstaltninger for at fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen, navnlig for de
personer, der befinder sig i periferien af arbejdsmarkedet. Fortsat mindske de
skattemæssige negative incitamenter for sekundære forsørgere, bl.a. gennem en
hurtigere udfasning af overdragelige skattegodtgørelser for sekundære
forsørgere. Lette overgange på arbejdsmarkedet og takle stivheder på
arbejdsmarkedet, bl.a. ved at fremme reformen af lovgivningen om sikkerhed i
ansættelsen og arbejdsløshedssystemet.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209
af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306
af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2013)
369 final.
[4]               P7_TA(2013)0052
og P7_TA(2013)0053.
[5]               Rådets
afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013.
[6]               COM(2012) 750
final.
[7]               COM(2012) 751
final.
[8]               SWD(2013)
xx final.
[9]               I henhold
til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 7. januar 2014 om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion

text:
               11.1.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 8/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 7. januar 2014
   om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion
   2014/C 8/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 283, stk. 2, og
   som henviser til protokol (nr. 4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 11.2,
   HENSTILLER HERMED TIL DET EUROPÆISKE RÅD:
   at det udnævner Sabine LAUTENSCHLÄGER til medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en embedsperiode på otte år.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. januar 2014.

            På Rådets vegne

         D. KOURKOULAS

            Formand


Avis juridique important

|

52001HB0002

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank af 1. marts 2001 om en rådsforordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2531/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver (ECB/2001/2)

EF-Tidende nr. C 089 af 20/03/2001 s. 0004 - 0006

Henstilling fra Den Europæiske Centralbank af 1. marts 2001om en rådsforordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2531/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver(ECB/2001/2)(2001/C 89/05)BEGRUNDELSEI. IndledningI henhold til artikel 123, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt "traktaten") vedtager Rådet for Den Europæiske Union (i det følgende benævnt "Rådet") straks efter, at det har fastslået, hvilke medlemsstater, der opfylder de nødvendige betingelser for indførelsen af en fælles valuta, de supplerende bestemmelser, der henvises til i artikel 107, stk. 6, i traktaten og i artikel 42(1) i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt "statutten"). En særlig procedure forudsættes i traktaten for så vidt angår vedtagelsen af de bestemmelser, der henvises til i artikel 107, stk. 6. Rådet vedtager dem enten på forslag af Kommissionen eller på grundlag af en henstilling fra Den Europæiske Centralbank (ECB). For at undgå dobbeltarbejde inden indledningen af den tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union har Det Europæiske Monetære Institut og Kommissionen aftalt, at ECB udarbejder en henstilling om den rådsforordning, hvortil der henvises i artikel 19.2 i statutten. ECB sendte den 7. juli 1998 en henstilling (98/C 246/06) om en rådsforordning om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver(2). Rådet vedtog den 23. november 1998 forordning (EF) nr. 2531/98 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver(3) til Rådet. Det vil være udtryk for konsekvens, at den samme fremgangsmåde anvendes til at gennemføre de foreslåede ændringer af forordning (EF) nr. 2531/98.Forordning (EF) nr. 2531/98 bestemmer i artikel 7, stk. 2, første punktum generelt, at hvis en sanktion pålægges i overensstemmelse med stk. l, gælder de principper og procedurer, der er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner(4). Artikel 7, stk. 2, andet punktum, i forordning (EF) nr. 2531/98 indeholder visse undtagelser hertil. Særligt gælder, at det tidsrum, der er nævnt i artikel 3, stk. 7, i forordning (EF) nr. 2532/98, nedsættes.I artikel 3, stk. 7, i forordning (EF) nr. 2532/98 bestemmes, at "Hvis ECB's Styrelsesråd ikke har truffet afgørelse senest to måneder efter anmodningen, kan det pågældende foretagende i overensstemmelse med traktaten anmode om domstolsprøvelse af direktionens beslutning". Ved artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2531/98 er dette tidsrum nedsat til 15 dage, idet det hedder: "Hvis en sanktion pålægges i overensstemmelse med stk. l, gælder de principper og procedurer, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 2532/98. Nævnte forordnings artikel 2, stk. 1 og 3, og artikel 3, stk. 1, 2, 3 og 4, finder dog ikke anvendelse, og de tidsrum, der er omtalt i dens artikel 3, stk. 6, 7 og 8, nedsættes til 15 dage."ECB's erfaringer med behandlingen af en anmodning om styrelsesrådets prøvelse af en beslutning truffet af direktionen om at pålægge sanktioner for manglende efterlevelse af forpligtelsen til at holde de krævede mindstereserver har vist, at det nedsatte tidsrum på 15 dage ikke giver styrelsesrådet tilstrækkelig tid til i) at vurdere sagens kompleksitet i sammenhæng, ii) at opfylde procedurekravene i forbindelse med et foretagendes ret til forsvar, og iii) at leve op til procedurekravene i forbindelse med styrelsesrådets beslutningstagen. Allerede som følge af disse krav ville det være umuligt for styrelsesrådet at træffe en beslutning, og foretagendet ville derfor efter udløbet af fristen på 15 dage være berettiget til at anmode om prøvelse direkte ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, uden at styrelsesrådet havde truffet beslutning om anmodningen om prøvelse.For at undgå sådanne situationer, som kan føre til en uhensigtsmæssig prøvelsesprocedure, skal ECB anmode Rådet om at udvide tidsrummet på 15 dage for en prøvelse af sanktioner pålagt i forbindelse med mindstereservekravene, således at prøvelsesproceduren kommer til at virke på hensigtsmæssig måde.Det foreslås derfor at vende tilbage til den normale frist på to måneder, ved at lade den i artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2531/98 indeholdte henvisning til artikel 3, stk. 7, i forordning (EF) nr. 2532/98 udgå, således at bestemmelsen kommer til at lyde: "Hvis en sanktion pålægges i overensstemmelse med stk. l, gælder de principper og procedurer, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 2532/98. Nævnte forordnings artikel 2, stk. 1 og 3, og artikel 3, stk. 1, 2, 3 og 4, finder dog ikke anvendelse, og de tidsrum, der er omtalt i dens artikel 3, stk. 6 og 8, nedsættes til 15 dage".II. Bemærkninger til de enkelte artiklerArtikel 1 - ÆndringI artiklen foreslås at slette henvisningen til den nedsatte frist, som gælder for ECB's Styrelsesråd til at træffe beslutning om en anmodning om prøvelse af en sanktion besluttet af ECB's Direktion. Som følge heraf vil det normale tidsrum på to måneder, som er indeholdt i forordning (EF) nr. 2532/98, også gælde i tilfælde af manglende efterlevelse af forpligtelsen til at holde de krævede mindstereserver.Artikel 2 - Afsluttende bestemmelserForordningen skal træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende og skal gælde for anmodninger, som fremsættes efter datoen for offentliggørelsen.(1) Statuttens artikel 42 er sålydende: "I overensstemmelse med traktatens artikel 107, stk. 6, skal Rådet straks efter beslutningen om datoen for overgangen til tredje fase med kvalificeret flertal enten på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og ECB eller efter en henstilling fra ECB og efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen vedtage de bestemmelser, der er nævnt i artikel 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 og 34.3 i denne statut.".(2) EFT C 246 af 6.8.1998, s. 6.(3) EFT L 318 af 27.11.1998, s. 1.(4) EFT L 318 af 27.11.1998, s. 4.FORSLAG TIL ÆNDRING AF RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2531/98 OM DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS ANVENDELSE AF MINDSTERESERVER"RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt 'statutten'), særlig artikel 19.2,under henvisning til henstilling fra Den Europæiske Centralbank (ECB),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,under henvisning til udtalelse fra Kommissionen,i overensstemmelse med den fremgangsmåde, som er fastsat i artikel 107, stk. 6, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og i artikel 42 i statutten, samt på de vilkår, som er fastsat i artikel 43.1 i statutten, afsnit 8 i Protokol om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, og afsnit 2 i Protokol om visse bestemmelser vedrørende Danmark, ogud fra følgende betragtninger:1) Rådet vedtog den 23. november 1998 forordning (EF) nr. 2531/98 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver(1).2) Der er fastlagt særlige sanktioner og procedurer i forordning (EF) nr. 2531/98, som tillader en enkel fremgangsmåde for så vidt angår pålæggelse af sanktioner i visse tilfælde af overtrædelse, men som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner(2) for så vidt angår de principper og procedurer, der finder anvendelse.3) Erfaringerne med prøvelsesproceduren som fastlagt i artikel 3, stk. 7, i forordning (EF) nr. 2532/98, som forenklet ved artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2531/98, har vist, at det nedsatte tidsrum til 15 dage ikke giver styrelsesrådet tilstrækkelig tid til at træffe en tilfredsstillende beslutning.4) For at tilvejebringe en effektiv prøvelsesprocedure må styrelsesrådets frist til at træffe beslutning udvides til to måneder -UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:Artikel 1ÆndringI artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2531/98 udgår henvisningen til artikel 3, stk. 7, i forordning (EF) nr. 2532/98.Artikel 2Afsluttende bestemmelserDenne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Bestemmelserne i denne forordning gælder for anmodninger, som fremsættes efter datoen for offentliggørelsen. Datoen for ECB's modtagelse af anmodningen vil være afgørende herfor.Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat."Denne henstilling er rettet til Rådet for Den Europæiske Union.Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 1. marts 2001.Formand for ECBWillem F. Duisenberg(1) EFT L 318 af 27.11.1998, s. 1.(2) EFT L 318 af 27.11.1998, s. 4.


Avis juridique important

|

31995H0112

95/112/EF: Rådets henstilling af 20. marts 1995 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 1993

EF-Tidende nr. L 080 af 08/04/1995 s. 0044 - 0044

RÅDETS HENSTILLING af 20. marts 1995 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 1993 (95/112/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 206,som henviser til tredje AVS-EØF-konvention, undertegnet den 8. december 1984 i Lomé,som henviser til Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1),som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand (2), undertegnet den 19. februar 1985 i Bruxelles, ændret ved afgørelse 86/281/EØF (3), særlig artikel 29, stk. 3,som henviser til finansforordningen af 11. november 1986 vedrørende Den Sjette Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 66 til 73,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1993 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 1993 med Kommissionens tilhørende svar (5),som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 29, stk. 3, i den interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) efter henstilling fra Rådet, ogsom tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) i regnskabsåret 1993 har været tilfredsstillende,HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 1993.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 1995.På Rådets vegneE. ALPHANDÉRYFormand(1) EFT nr. L 175 af 1. 7. 1986, s. 1.(2) EFT nr. L 86 af 31. 3. 1986, s. 210.(3) EFT nr. L 178 af 2. 7. 1986, s. 13.(4) EFT nr. L 325 af 20. 11. 1986, s. 42.(5) EFT nr. C 327 af 24. 11. 1994, s. 264-300 og 421-435.


Avis juridique important

|

31996H0733

96/733/EF: Kommissionens Henstilling af 9. december 1996 om miljøaftaler til gennemførelse af fællesskabsdirektiver (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 333 af 21/12/1996 s. 0059 - 0061

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 9. december 1996 om miljøaftaler til gennemførelse af fællesskabsdirektiver (EØS-relevant tekst) (96/733/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:I den resolution, der blev vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, den 1. februar 1993, om et program for Fællesskabets politik og virke inden for miljø og bæredygtig udvikling (1) erkendes det, at det, for at alle samfundsniveauer kan inddrages og deles om ansvaret, vil være nødvendigt at uddybe og udvide rækken af virkemidler, der kan supplere retsforskrifterne;det anføres i dette fællesskabsprogram, at retsakter alene ikke er tilstrækkelige til at fremtvinge ændringer i de herskende tendenser og metoder;trods visse fremskridt har det vist sig at være vanskeligere end forudset at udvide rækken af virkemidler, således at der er behov for at fremme markedsbaserede virkemidler;aftaler i form af overenskomster mellem offentlige myndigheder og industrien (»miljøaftaler«) er et virkemiddel, som på en omkostningseffektiv måde kan bidrage til, at miljømål nås ved at tilskynde industrien til at tage nye initiativer;Kommissionen ønsker at fremme anvendelsen af miljøaftaler, og har i sin meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om miljøaftaler (2), anført sådanne aftalers fordele og kriterierne for deres succes;miljøaftaler kan under visse omstændigheder træde i stedet for eller supplere retsforskrifter, der ellers måtte have været mere detaljerede, såfremt aftalerne anvendes som et middel til at gennemføre bestemte bestemmelser i direktiver;direktiver er bindende for hver medlemsstat med hensyn til det tilsigtede mål, således at medlemsstater, der anvender aftaler for at gennemføre et direktiv, til enhver tid skal kunne garantere, at de mål, der foreskrives ved det pågældende direktiv, nås;for at sikre, at Fællesskabets direktiver overholdes fuldt ud, skal miljøaftaler til gennemførelse af bestemte bestemmelser i direktiverne være bindende og opfylde visse krav med hensyn til gennemsigtighed, troværdighed og pålidelighed;det bør i direktiverne udtrykkeligt angives, hvilke af direktivets bestemmelser der kan gennemføres ved hjælp af miljøaftaler;de bindende krav til aftaler om gennemførelse af de angivne bestemmelser i et direktiv bør fastlægges i de pågældende direktiver;medlemsstaterne skal sørge, for, at sådanne miljøaftaler er i overensstemmelse med traktaten, herunder navnlig bestemmelserne om det indre marked og konkurrencereglerne, samt med Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (3), senest ændret ved Kommissionens beslutning 96/139/EF (4);miljøaftaler samt relevante oplysninger herom bør formelt meddeles til Kommissionen sammen med de andre nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme direktivet, så det kan kontrolleres, om de udgør effektive gennemførelsesmidler -FREMSÆTTER FØLGENDE HENSTILLING:1. Formålet med denne henstilling er at give retningslinjer for anvendelsen af aftaler mellem offentlige myndigheder og de berørte erhvervsgrene (»Miljøaftaler«) som middel til at gennemføre fællesskabsdirektiver på miljøområdet.2.1. Såfremt bestemmelserne i direktiver på miljøområdet udtrykkeligt åbner mulighed for gennemførelse ved hjælp af aftaler, bør medlemsstaterne iagttage følgende retningslinjer:2.2. Aftalerne bør under alle omstændigheder:a) have form af en overenskomst, som kan håndhæves enten efter privatretten eller den offentlige retb) angive mængdemæssige målsætninger og indeholde midlertidige mål med tilhørende tidsfristerc) offentliggøres i medlemsstatens statstidende eller som et officielt dokument, der er lige så tilgængeligt for offentlighedend) omfatte tilsyn med de opnåede resultater, regelmæssig rapportering til de ansvarlige myndigheder og passende oplysning til offentlighedene) stå åben for alle partnere, der er rede til at overholde aftalens betingelser.2.3. Der bør ved aftalen, hvis det er relevant:a) træffes effektive foranstaltninger til indsamling, vurdering og kontrol af de opnåede resultaterb) stilles krav om, at de deltagende virksomheder stiller oplysningerne om gennemførelsen af aftalen til rådighed for enhver tredjemand på samme betingelser, som dem der gælder for offentlige myndigheder efter Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger (5)c) fastlægges sanktioner med afskrækkende virkning såsom bøder eller inddragning af tilladelser ved manglende overholdelse.3.1. Ved indgåelse af miljøaftaler skal den ansvarlige myndighed træffe foranstaltninger til undersøgelse af de fremskridt, der gøres som følge af aftalen, og til senere at træffe supplerende foranstaltninger, hvis dette skulle vise sig nødvendigt for at opfylde forpligtelserne ifølge direktivet.3.2. Som part i aftalen bør den nationale myndighed også sørge for, at aftalen er forenelig med traktaten, herunder navnlig bestemmelserne om det indre marked og konkurrencereglerne, samt med direktiv 83/189/EØF.4. Miljøaftaler, der anvendes som middel til at gennemføre fællesskabsdirektiver, bør sammen med alle relevante oplysninger om aftalerne meddeles til Kommissionen samtidig med andre nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme direktivet, så det kan kontrolleres, om de er effektive gennemførelsesmidler.5. Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 1996.På Kommissionens vegneRitt BJERREGAARDMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. C 138 af 17. 5. 1993, s. 1.(2) KOM(96) 561 endelig udg.(3) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.(4) EFT nr. L 32 af 10. 2. 1996, s. 31.(5) EFT nr. L 158 af 23. 6. 1990, s. 56.


Avis juridique important

|

52002HB0013

Den Europæiske Centralbanks henstilling af 19. december 2002 til Rådet for den Europæiske Union om eksterne revisorer for den Europæiske Centralbank og Suomen Pankki (ECB/2002/13)

EF-Tidende nr. C 331 af 31/12/2002 s. 0056 - 0056

Den Europæiske Centralbanks henstillingaf 19. december 2002til Rådet for den Europæiske Union om eksterne revisorer for den Europæiske Centralbank og Suomen Pankki(ECB/2002/13)(2002/C 331/08)STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK -som henviser til Statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, ogud fra følgende betragtninger:(1) Den Europæiske Centralbanks og Eurosystemet nationale centralbankers regnskaber revideres af uafhængige, eksterne revisorer, anbefalet af Styrelsesrådet og godkendt af Rådet for den Europæiske Union.(2) Mandatet for ECB's nuværende eksterne revisor udløber i 2003. Der skal derfor udnævnes en ekstern revisor fra 2003. Mandatperioden for den eksterne revisor bør være fem år.(3) Mandatet for Suomen Pankki's eksterne revisor blev ikke fornyet fra 2003 som følge af dennes forventede ophør i midten af 2003 samt en politik om med faste mellemrum at udbyde hvervet i licitation. Der skal derfor udnævnes en ekstern revisor fra 2003. Mandatperioden for den eksterne revisor bør være fem år,HENSTILLER FØLGENDE:KPMG Deutsche Treuhand-Gesellschaft AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft udnævnes som ECB's eksterne revisor.Ernst &  Young Oy udnævnes som Suomen Pankki's eksterne revisor.Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Frankfurt am Main den 19. december 2002.Formanden for ECBWillem F. Duisenberg


Avis juridique important

|

31981K0772

81/772/EKSF: Kommissionens henstilling af 10. september 1981 om ændring af Den Høje Myndigheds henstilling nr. 1/64 om en forhøjelse af beskyttelsen udadtil over for jern- og stålprodukter

EF-Tidende nr. L 285 af 07/10/1981 s. 0033 - 0033 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0181  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 11 s. 0181  den spanske specialudgave: Kapitel 11 bind 15 s. 0003  den portugisiske specialudgave: Kapitel 11 bind 15 s. 0003

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 10 . september 1981  om aendring af Den Hoeje Myndigheds henstilling nr . 1/64 om en forhoejelse af beskyttelsen udadtil over for jern - og staalprodukter   ( 81/772/EKSF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 , og  ud fra foelgende betragtninger :  i henhold til Den Hoeje Myndigheds henstilling nr . 1/64 ( 1 ) , senest aendret ved henstilling nr . 1905/78/EKSF ( 2 ) , blev det paalagt medlemsstaterne at forhoeje beskyttelsen udadtil over for jern - og staalprodukter ;  denne henstilling var udformet saaledes , at den fuldt ud var forenelig med en konstruktiv deltagelse fra Faellesskabets side i de forestaaende multilaterale handelsforhandlinger i GATT ;  ved en afgoerelse af 10 . december 1979 ( 3 ) godkendte repraesentanterne for regeringerne for Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskabs medlemsstater forsamlet i Raadets Genève-protokollen ( 1979 ) , som er et resultat af de multilaterale handelsforhandlinger 1973-1979 i det omfang den vedroerer varer som omfattes af EKSF-traktaten og som er specificerede som saadanne paa den liste over Faellesskabernes indroemmelser der er knyttet som bilag til naevnte protokol ; disse indroemmelser gaelder fra den 1 . januar 1982 ;  det boer praeciseres i teksten til artikel 2 i henstilling nr . 1/64 at denne bestemmelse ligeledes gaelder for de forpligtelser , der foelger af denne protokol saavel som af andre toldaftaler , der indgaas inden for GATT -  VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  Artikel 2 , stk . 1 , i henstilling nr . 1/64 affattes saaledes :   " 1 . Denne henstilling gaelder ikke i det omfang , den med hensyn til bestemte toldpositioner ikke goer det muligt at overholde de konsoliderede toldindroemmelser der af Faellesskabet eller efter overenskomst mellem dettes medlemsstater er givet kontraherende parter i GATT herunder forpligtelser , der foelger af de toldaftaler , som er indgaaet inden for GATT " .  Artikel 2  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne .  Den offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 10 . september 1981 .  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  ( 1 ) EFT nr . 8 af 22 . 1 . 1964 , s . 99/64 .  ( 2 ) EFT nr . L 217 af 8 . 9 . 1978 , s . 5 .  ( 3 ) EFT nr . L 71 af 17 . 3 . 1980 , s . 179 .