Avis juridique important

|

31989H0601

89/601/EØF: Kommissionens henstilling af 8. november 1989 om uddannelse af sundhedspersonale i kræftsygdomme

EF-Tidende nr. L 346 af 27/11/1989 s. 0001 - 0007

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 8. november 1989  om uddannelse af sundhedspersonale i kraeftsygdomme  (89/601/EOEF)  I. Kraeft er en sygdom, som i mange aar har vaeret genstand for baade ofentlige og private foranstaltninger i form af forskning, forebyggelse, screening, behandling samt raadgivning af patienter og paaroerende. Kendskabet til sygdommen og behandlingen af den er blevet betydeligt bedre, men kraeft er stadig en af de mest udbredte doedsaarsager i det moderne samfund.  Det initiativ, der blev taget paa Raadets moeder i Milano i juni 1985 og i Luxemburg i december 1985 var nyt derved, at det var foerste gang, man havde udpeget en bestemt sygdom, som man ville angribe over en bred front paa faellesskabsplan. De resultater, der allerede er opnaaet paa grundlag af programmet for en europaeisk indsats mod kraeft, har bekraeftet, at dette initiativ var berettiget, isaer hvad angaar uddannelse af ansatte i sundhedssektoren.  II. For at lette den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser mellem medlemsstaterne som naevnt i EOEF-Traktatens artikel 57 har Raadet, i henhold til en raekke afgoerelser, nedsat Det Raadgivende Udvalg for Laegeuddannelse (1), Det Raadgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeomraadet (2) og Det Raadgivende Udvalg for Tandlaegeuddannelse (3). De raadgivende udvalg er de organer, der er kompetente til at give Kommissionen og medlemsstaterne raad i spoergsmaal vedroerende uddannelse af ansatte i sundhedssektoren paa faellesskabsplan.  Paa Kommissionens anmodning har de paa grundlag af henstillinger fra Kraeftspecialistudvalget bidraget til programmet for en »Europaeisk indsats mod Kraeft« ved at undersoege, hvordan der undervises i kraeftsygdomme paa alle uddannelsesniveauer inden for de paagaeldende fag, og ved at udarbejde henstillinger for at forbedre uddannelsen paa dette omraade. De raadgivende udvalg foretog deres undersoegelser i 1987/1988 og har nu vedtaget vedlagte henstillinger, der er en konkretisering af den foerste handlingsplan (1987-1989) for uddannelse af sundhedspersonale (aktion 51 og 52) (4).  III. Kommissionen laegger stor vaegt paa de tre raadgivende udvalgs henstillinger, fordi de understreger, at det er vigtigt at behandle uddannelsesspoergsmaalet samlet paa faellesskabsplan og at udforme ideer til forbedringer, men naturligvis under hensyntagen til de enkelte landes rettigheder og akademiske frihed.  De specifikke henstillinger fra de raadgivende udvalg fortjener alle at blive gjort til genstand for en omfattende debat blandt de nationale og regionale ansvarlige myndigheder i hver EF-medlemsstat.  For sin del agter Kommissionen inden for rammerne af de befoejelser, den har faaet overdraget, og de midler, der staar til dens raadighed - i forbindelse med det andet program for en europaeisk indsats mod kraeft (1990-1994) at fremsaette forslag til en raekke foranstaltninger, der paa faellesskabsplan kan medvirke til at forbedre sundhespersonalets uddannelse i kraeft.  Der er saaledes bl.a. tale om at fremme mobiliteten mellem medlemsstaterne for disse sundhedsprofessioner, udveksling af erfaringer inden for forebyggelse, behandling og lindrende pleje, indsamling og udveksling af undervisningsmateriale af interesse for Faellesskabet samt etablering af en raekke nye europaeiske samarbejdsnet, hvori medicinske fakulteter, sygeplejeskoler og tandlaegehoejskoler medvirker.  IV. Kommissionen agter i samraad med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og uddannelsesinstitutionerne at bidrage mest muligt til, at der stadig udformes nye ideer og henstillinger om uddannelsen paa kraeftomraadet inden for de forskellige sundhedsfag. I denne forbindelse vil Kommissionen fra 1990 foranstalte en undersoegelse af, hvor langt man er kommet med den praktiske gennemfoerelse af henstillingerne i medlemsstaterne.  Kommissionen finder, at de i bilaget omhandlede henstillinger om uddannelse i kraeft, der er blevet vedtaget af Det Raadgivende Udvalg for Laegeuddannelse, Det Raadgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeomraadet og Det Raadgivende Udvalg for Tandlaegeuddannelse, udgoer et brugbart grundlag for en omfattende debat i medlemsstaterne, og fremsaetter foelgende henstilling i overensstemmelse med EOEF-Traktaten, saerlig artikel 155, andet led.  Medlemsstaterne, de kompetente myndigheder og de paagaeldende uddannelsesinstitutioner inden for deres respektive kompetence sikrer, at henstillingerne udsendes til vide kredse, at de droeftes, og at de gennemfoeres.  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. november 1989.  Paa Kommissionens vegne  Vasso PAPANDREOU  Medlem af Kommissionen  (1) Afgoerelse 75/364 EOEF (EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 17).  (2) Afgoerelse 77/454/EOEF (EFT nr. L 176 af 15. 7. 1977, s. 11).  (3) Afgoerelse 78/688/EOEF (EFT nr. L 233 af 24. 8. 1978, s. 15).  (4) EFT nr. C 50 af 26. 2. 1987, s. 1.  BILAG I  HENSTILLINGER  fra Det Raadgivende Udvalg for Laegeuddannelse  1. Uddannelse af laeger i kraeft boer fremmes kraftigt baade gennem undervisning og forskning inden for omraadet.  2. Alle laegelige fakulteter boer i grunduddannelsen have et undervisningsprogram i kraeft. Koordination af dette program er af stoerste vigtighed og boer ivaerksaettes.  3. De alment praktiserende laegers afgoerende rolle for saavel forebyggelse som tidlig diagnose af kraeft boer anerkendes og udvikles paa enhver maade.  4. Alment praktiserende laeger boer modtage specialundervisning i de aspekter af behandlingen af kraeftpatienter, der er saerlig relevante for almen praksis, saasom screening-metoder, raadgivning, egnede behandlingsmetoder, revalidering og terminalpleje.  5. Studerende i alle relevante fag boer modtage passende undervisning i tumorers biologi og i det videnskabelige og kliniske grundlag for behandling.  6. I de lande, hvor onkologer er anerkendt, boer der naas til enighed om mindstemaalsaetninger og -krav til uddannelsen af specialister i disse fag.  7. Der boer undervises i de epidemiologiske principper paa alle uddannelsesniveauer.  8. Alle yngre laeger under videreuddannelse skal have lejlighed til at indvinde erfaring i baade grundlaeggende og klinisk forskning.  9. Betydningen af tvaerfagligt samarbejde inden for behandling af kraeftpatienter boer anerkendes og fremmes inden for alle relevante fag.  10. Der boer saettes ind paa at samordne aktiviteterne i kraeftinstitutter, speciallaegeselskaber og videnskabelige selskaber, universiteter og alle former for hospitaler, baade med hensyn til klinisk undervisning og kraeftforskning.  11. Moderne undervisningsmetoder boer om muligt anvendes paa alle uddannelsesniveauer.  12. Man boer i hoejere grad udnytte de foreliggende muligheder for at fremme udvekslingen i EF af undervisere, laegestuderende, postgraduatstuderende og forskere.  13. Alle de, der staar for planlaegningen af programmer for efteruddannelse af alment praktiserende laeger, boer sikre, at der laegges behoerig vaegt paa faget onkologi. Opmaerksomheden boer navnlig henledes paa de laeger, der som foelge af deres isolerede praksis, ikke har let adgang til de institutioner, hvor der afholdes efteruddannelse for laeger.  BILAG II  HENSTILLINGER  fra Det Raadgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeomraadet  I. GRUNDUDDANNELSE  1. Den grundlaeggende uddannelse af sygeplejersker boer omfatte systematisk og global forebyggelse af kraeft, deltagelse i opsporing og diagnostisering, identifikation af kraeftpatienters problemer og saerlige behov, administration af behandlingsprogrammer rettet mod cancer, deltagelse i revalidering og i pleje af patienter i deres sidste sygdomsstadium samt omsorg for kraeftpatienters familier.  2. Sygeplejerskeuddannelsen i pleje af kraeftpatienter boer tage udgangspunkt i en sygeplejemodel, der er tilpasset disse patienters specielle situation. Denne model boer tjene som ramme for tilrettelaeggelsen af den konkrete undervisning i overensstemmelse med klart etablerede undervisningsmaalsaetninger. Formaalet med plejen er at identificere og fortolke individets behov og at imoedekomme disse paa en hensigtsmaessig og personlig maade. Sygeplejerskeuddannelsen boer baseres paa disse maalsaetninger og uddanne sygeplejersken til at udoeve sit erhverv paa en ansvarlig maade. Den boer saaledes saette ham/hende i stand til at traeffe beslutninger, loese problemer, bedoemme egne behandlinger og tilpasse sig til patienternes personlige situation og til udviklingen paa omraadet.  3. Sammen med andre fagkyndige boer sygeplejerskerne deltage aktivt i handlingsprogrammer mod kraeft samt i informering af offentligheden om fordelene ved forebyggelse, screening og opsporing samt tidlig behandling af kraeftsygdomme. For at kunne udfoere denne opgave boer sygeplejerskerne gennem deres egen uddannelse erhverve en positiv holdning til dette meget reelle samfundsproblem og tilegne sig et godt kundskabsgrundlag, som de kan bruge under den kliniske uddannelse.  4. Paa grund af den hurtige udvikling inden for forskningen, baade hvad angaar forstaaelsen af fysio-patologiske processer og mekanismer og den diagnostiske og terapeutiske teknik, boer sygeplejerskernes grunduddannelse bibringe dem solide kundskaber, der saetter dem i stand til at anvende deres viden og praktiske faerdigheder og bygge videre paa disse. Der er tale om en dynamisk proces, der er under konstant udvikling.  5. Der maa udvikles undervisningsmateriale, der omfatter forebyggelse, opsporing og behandling af kraeft - frugten at det arbejde, der goeres i undervisningsinstitutioner og kraeftforsknings- og behandlingscentre - ligesom der i Faellesskabet maa etableres et netvaerk til udveksling af oplysninger, saaledes at man opnaar en optimal anvendelse af menneskelige, materielle og finansielle ressourcer.  6. Den grundlaeggende uddannelse maa forberede sygeplejerskerne paa tvaerfaglige opgaver, idet teamwork er af afgoerende betydning i patientpleje, isaer naar det drejer sig om kraeftpatienter.  II. EFTER- OG VIDEREUDDANNELSE  A. Efteruddannelse  1. Efteruddannelseskurser, der omfatter pleje af kraeftpatienter, boer vaere tilgaengelige for saa mange sygeplejersker som muligt gennem etablering af institutionelle procedurer, der kan tilpasses personlige og faglige behov. Tilrettelaeggelsen af saadanne aktiviteter boer fremmes, og de noedvendige ressourcer afsaettes til at gennemfoere dette.  2. Efteruddannelse i pleje af kraeftpatienter maa ikke tilrettelaegges som et forsoeg paa at udfylde huller i grunduddannelsen, men skal vaere en fortsaettelse af denne, der tager hensyn til forudsaetningerne og inddrager den indvundne erfaring. Kurserne skal vaere i overensstemmelse med principperne for voksenundervisning.  3. Maalsaetningen med efteruddannelsen i pleje af kraeftpatienter er at ajourfoere de erhvervede kundskaber, at styrke dem paa saerlige omraader og at stimulere og fremme overvejelserne vedroerende sygeplejerskernes nuvaerende faglige erfaring med kraeftpatienter. Derfor maa kursernes indhold ikke vaere begraenset til at videregive teoretiske oplysninger om patologi og diagnose- og terapimetoder, men boer ogsaa omfatte personkontakt og personlige og etiske spoergsmaal, som sygeplejerskerne staar over for i deres daglige arbejde med kraeftpatienter. 4. Baade betingelserne for adgangen til efteruddannelse og de anvendte strukturer boer vaere meget fleksible. Fjernundervisning boer fremmes, og udvalget anbefaler, at udveksling af kundskaber, erfaringer og undervisningsmateriale stoettes paa faellesskabsniveau. Den supplerer i virkeligheden moedevirksomhed og foerer til en bedre udnyttelse af de erhvervede kundskaber.  5. Inden man udarbejder et program for efteruddannelse, boer de paagaeldende sygeplejerskers krav og forventninger undersoeges grundigt. Faelles kursusprogrammer, udarbejdet af sygeplejersker med saerlige erfaringer i pleje af kraeftpatienter og bekaempelse af kraeft i samarbejde med andre fra sundhedssektoren, kunne udvikles i de forskellige medlemsstater og formidles mellem disse. Saadanne programmer skulle ikke anses som faste modeller, men tjene som videnskabelige referencer for de nationale myndigheder, der oensker at indfoere en saadan uddannelse. Disse kurser boer goere optimal brug af moderne indlaeringsteknologi.  B. Efter- og videreuddannelse  1. En kvalitetsforbedring af plejen af kraeftpatienter maa prioriteres. Det er derfor af afgoerende betydning, at sygeplejersker, der har afsluttet en videreuddannelse i pleje af kraeftpatienter, deltager i forskningen paa omraadet og virker som konsulenter i de paagaeldende afdelinger samtidig med, at de giver specialundervisning for sygeplejepersonale.  2. Denne videreuddannelse i pleje af kraeftpatienter boer foregaa paa hoejeste egnede niveau. De generelle og specifikke maalsaetninger for et saadant uddannelsesprogram og dets indhold boer udarbejdes af en gruppe specialiserede sygeplejersker i samarbejde med andre fagfolk og udgoere en faelles kaerne for medlemsstaterne. Ved ivaerksaettelsen af disse uddannelsesprogrammer paa hoejt niveau boer specialcentre inddrages.  3. Uddannelsens indhold boer ikke alene koncentreres om bibringelse af teoretiskmedicinske kundskaber, men boer ogsaa omfatte menneskelige relationer og bibringelse af faerdigheder i at lede grupper af sygeplejersker, der er ansvarlige for kraeftpatienter. Den teoretiske undervisning boer suppleres med hensigtsmaessig klinisk undervisning, fortrinsvis paa hospitalsafdelinger eller andre centre, der er specialiseret i pleje af kraeftpatienter.  4. Under videreuddannelsen boer den studerende deltage i forskningsarbejdet inden for pleje af kraeftpatienter. Offentliggoerelse af skriftlige arbejder paa omraadet boer fremmes og stimuleres.  BILAG III  HENSTILLINGER  fra Det Raadgivende Udvalg for Tandlaegeuddannelse  1. Der boer paa EF-plan udfaerdiges maalbeskrivelser og retningslinjer for indholdet af et basisundervisningsprogram i mundhulens kraeft og forstadier til kraeft for tandlaegestuderende (1).  2. Man boer overveje ogsaa at anvende disse maalbeskrivelser og retningslinjer (helt eller delvis) i undervisningen af laegestuderende i de samme emner.  3. Det grundlaeggende pensum for tandlaegestuderende skal saette den praktiserende tandlaege i stand til at spille en vaesentlig rolle inden for forebyggelse og tidlig opsporing og diagnose af maligne sygdomme i mundhulen, saaledes at en behandling kan ivaerksaettes paa tidligst mulige stadium.  4. Der boer laegges vaegt paa klinisk erfaring i grunduddannelsen. Om noedvendigt boer tandlaegehoejskolerne arbejde taet sammen med laeger og hospitaler, saa det sikres, at tandlaegestuderende faar set et bredt spektrum af kraeftpatienter. Der boer til alle stoerre centrer for kraeftbehandling vaere knyttet en specialtandlaege med saerlig viden om og saerlig kendskab til kraeft i mundhulen.  5. Man boer paa EF-plan snarest etablere efteruddannelseskurser i mundhulens kraeft og forstadier dertil.  6. Ligeledes boer man taenke paa paa EF-plan at fremstille faelles undervisningsmateriale i mundhulens kraeft og forstadier til kraeft, om muligt i samarbejde med laegestanden.  7. De tre handlingsprogrammer, der staar anfoert i tillaeg i naervaerende rapport, boer snarest muligt foeres ud i livet i alle medlemslandene.  (1) Det Raadgivende Udvalg har udarbejdet udfoerlige forslag til saadanne maalbeskrivelser og retningslinjer: dok. III/D/886/3/88.  Tillaeg  Handlingsprogram nr. 1  Tandlaegesammenslutningerne i de enkelte medlemslande boer overveje det oenskelige i at tilbyde vederlagsfri undersoegelse af mundhulen for kraeft hos en tandlaege til alle borgere i anerkendte risikogrupper paa en bestemt dag - eller eventuelt flere dage - i 1989.  Handlingsprogram nr. 2  De grupper i de enkelte medlemslande, som er ansvarlige for efteruddannelse af tandlaeger, boer i 1989/90 etablere et moede paa landsplan om kraeft og forstadier til kraeft i mundhulen med fremhaevning af tidlig diagnose og forebyggelse som moedets hovedtema. Moedet boer vaere aabent for alle tandlaeger.  De enkelte landes tidsskrifter for tandlaeger boer engagere sig helt i loebende at orientere tandlaegestanden om aktuel viden om kraeft og forstadier til kraeft i mundhulen.  Handlingsprogram nr. 3  Tandlaegeforeningerne i de enkelte medlemslande boer i samarbejde med landenes kraeftforeninger og tandlaegehoejskolerne fremstille oplysende materiale til befolkningen med fremhaevning af tidlige symptomer ved kraeft og forstadier til kraeft i mundhulen samt forebyggelse deraf.


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Østrigs nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/83

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Østrigs nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2017
   (2017/C 261/19)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Østrig ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen desuden en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd godkendte den 9.-10. marts 2017. Den 21. marts 2017 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (»henstillingen til euroområdet«) (3).

               (2)

               Da Østrig har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Østrig sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet, som er afspejlet i henstilling 1 nedenfor.

               (3)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Østrig 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Østrigs fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Østrigs nationale Europa 2020-mål.

               (4)

               Østrig fremlagde sit nationale reformprogram for 2017 den 21. april 2017 og sit stabilitetsprogram for 2017 den 2. maj 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (6)

               Østrig er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. I sit stabilitetsprogram for 2017 forventer regeringen en forbedring af det samlede underskud til 1,0 % af BNP i 2017 og til 0,3 % af BNP i 2021. Den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 0,45 % af BNP indtil 2016 og 0,5 % af BNP derefter — forventes opfyldt i 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde gradvist til 71,0 % i 2021 fra 84,6 % i 2016. Det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for disse budgetfremskrivninger, er positivt, og regner med kraftig vækst i investeringer og eksport i 2017 og 2018.

               (7)

               I stabilitetsprogrammet angives det, at den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge og sikkerhedsrelaterede tiltag er betydelige, og der gives tilstrækkelig dokumentation for omfanget og arten af de ekstraudgifter, der budgetteres med. Kommissionens tal viser, at de berettigede ekstraudgifter i 2016 beløb sig til 0,25 % af BNP til den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge og 0,04 % af BNP til sikkerhedsrelaterede tiltag. Udgifterne til de sikkerhedsrelaterede tiltag forventes på nuværende tidspunkt at nå op på 0,01 % af BNP mere i 2017 end i 2016. I henhold til bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 kan der tages hensyn til disse yderligere udgifter, idet tilstrømningen af flygtninge og den alvorlige terrortrussel er usædvanlige begivenheder, deres virkninger for Østrigs offentlige finanser er betydelige og de offentlige finansers holdbarhed bringes ikke i fare ved en sådan afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den krævede tilpasning hen imod den mellemfristede budgetmålsætning for 2016 reduceret for at tage højde for ekstra flygtningerelaterede- og sikkerhedsrelaterede udgifter. For så vidt angår 2017 vil der i foråret 2018 blive foretaget en endelig vurdering, herunder af de beløb, der kan komme i betragtning, på grundlag af de oplysninger, som de østrigske myndigheder har givet.

               (8)

               Rådet henstillede den 12. juli 2016, at Østrig begrænser afvigelsen fra den mellemfristede budgetmålsætning til den godtgørelse, der er knyttet til de budgetmæssige konsekvenser af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge (5), og derved opnår en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,3 % af BNP i 2017, medmindre den mellemfristede budgetmålsætning kan opfyldes med en mindre indsats. På baggrund af Kommissionens forårsprognose 2017 er det nødvendigt, at den strukturelle saldo forbliver stabil i 2017 under hensyntagen til de afvigelser, der blev tilladt. Kommissionens prognose peger på, at der er risiko for en vis afvigelse fra dette krav i 2017. På baggrund af Kommissionens forårsprognose 2017 bør Østrig i 2018 sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (6) ikke overstiger 2,2 %, hvilket svarer til en forbedring af den strukturelle saldo på 0,3 % af BNP (7). Med en uændret politik risikerer Østrig en vis afvigelse fra dette krav i 2018. Østrig forventes samtidig at overholde gældskriteriet i 2017 og 2018. Rådet er af den generelle opfattelse, at Østrig skal være parat til at træffe yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2017 og 2018.

               (9)

               Udgifterne til pensioner og udgifterne til sundhed udgør en mellemhøj risiko for den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang og lang sigt som følge af en hurtigt aldrende befolkning. Østrigs offentlige udgifter til pensioner er relativt høje sammenlignet med andre medlemsstater og forventes at stige med 0,5 procentpoint af BNP frem mod 2060. Til sammenligning forventes de gennemsnitlige udgifter til dette område på EU-plan at falde med 0,2 procentpoint af BNP i den samme periode. Den faktiske pensionsalder er fortsat lav trods nylige reformer og er en af hovedårsagerne til de højere udgifter til pensioner. Den er udtrykt som den gennemsnitlige alder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og ligger på 62 år og 6 måneder for mænd og 61 år for kvinder, hvilket er under EU-gennemsnittet på 63 år og 7 måneder for mænd og 62 år og 7 måneder for kvinder (2014). Derudover er den lovbestemte pensionsalder for kvinder på 60 år blandt de laveste i Unionen, og der påbegyndes først en harmonisering med pensionsalderen for mænd i 2024. En sammenkædning af den lovbestemte pensionsalder med den forventede levealder ville bidrage til at sikre pensionssystemets bæredygtighed i en situation med aldrende befolkning, bl.a. ved at medvirke til at hæve den faktiske pensionsalder.

               (10)

               På sundhedsområdet forventes de offentlige udgifter at stige betydeligt på mellemlang og lang sigt fra et allerede højt niveau, nemlig med 1,3 procentpoint af BNP frem mod 2060 sammenlignet med EU-gennemsnittet på 0,9 procentpoint. Hovedårsagen til de høje udgifter på sundhedsområdet er den store hospitalssektor, mens den billigere ambulante behandling er underudnyttet. Hospitalsudgifternes andel af de samlede udgifter på sundhedsområdet er blandt de højeste i Unionen. De seneste initiativer med henblik på at styrke ydelsen af primær pleje skal derfor gennemføres til fulde, herunder ved at understøtte nye finansielle aftaler mellem udbyderne af sundhedsydelser og sociale kasser og fonde. Derudover gør Østrigs hospitalssektor ikke tilstrækkeligt brug af effektive offentlige udbud, så som EU-licitation (0,23 % af BNP sammenlignet med EU-gennemsnittet på 0,62 %), samlede indkøb og ikkeprismæssige tildelingskriterier.

               (11)

               Loven om finansiel udligning fra 2017 har bidraget til at forenkle de finansielle forbindelser mellem de forskellige forvaltningsniveauer i Østrig. Alligevel er den finansielle ramme i Østrig stadig alt for kompleks med hensyn til kompetencer og finansieringsordninger, og den lider stadig under et skævt forhold mellem begrænsede beføjelser til at opkræve skatter og udgiftsansvar hos de lokale myndigheder og delstatsregeringer.

               (12)

               Selvom skattereformen fra 2016 mindskede skattekilen fra 49,5 % til 46,7 %, er den fortsat relativt høj sammenlignet med EU-gennemsnittet på 40,6 % (tallene gælder for en enlig person med en gennemsnitlig indkomst og uden børn). På grund af manglende indeksregulering af skatteskalaen efter inflationen vil skattekilen igen gradvist stige som en konsekvens af finanspolitikkens væksthæmmende effekt hvert år. I modsætning hertil underudnyttes mere vækstfremmende indtægtskilder, såsom løbende boligbeskatning, hovedsagligt fordi skattegrundlaget er forældet. Østrigs indtægter fra løbende boligbeskatning er meget lave og beløb sig i 2014 til 0,2 % af BNP sammenlignet med EU-gennemsnittet på 1,6 % af BNP. På samme måde er den implicitte skat på energi i Østrig relativt lav, hvilket peger i retning af et uudnyttet potentiale for miljøbeskatning, som også omfatter positive adfærdsincitamenter.

               (13)

               Selvom arbejdsmarkedet klarer sig bedre i Østrig end i de fleste andre medlemsstater, er der fortsat udfordringer. Navnlig potentialet for kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet er underudnyttet, hvilket afspejles i den store kønsbetingede lønforskel, som bl.a. er et resultat en høj andel af deltidsbeskæftigelse. I 2015 var den kønsbetingede lønforskel på 21,7 % sammenlignet med EU-gennemsnittet på 16,3 %. Den høje og overgennemsnitlige andel af kvinder, som arbejder på deltid, skyldes i stort omfang omsorgsforpligtelser over for børn og ældre. Antallet af pladser til pasning af småbørn under 3 år var med 25,5 % i 2015 stadig betydeligt under Barcelonamålet på 33 %.

               (14)

               Østrig har allerede overgået sine nationale Europa 2020-mål for uddannelse. Uddannelsesresultaterne afhænger dog i betragtelig grad af den socioøkonomiske baggrund, hvilket bekræftes af 2015-resultaterne af OECD's program for international elevevaluering (PISA). Derudover er uddannelsesresultaterne for elever med migrantbaggrund betydeligt ringere end for andre elever. I 2016 var sandsynligheden for, at elever født i udlandet forlod skolen, inden de havde færdiggjort en ungdomsuddannelse, 2,7 gange større end for elever født i Østrig. Integrationsudfordringen berører også østrigskfødte børn af migranter. Derudover har Østrig udfordringer med at integrere et stort antal asylansøgere og flygtninge i sit uddannelsessystem.

               (15)

               Udviklingen i banksektoren peger i retning af en stabil men langsom bedring. Kapitaliseringen af de østrigske banker er fortsat lavere, end det er tilfældet for tilsvarende banker i Unionen, og deres evne til at generere overskud på hjemmemarkedet har været under pres. For så vidt angår internationale aktiviteter er rentabiliteten og kvaliteten af aktiverne yderligere forbedret på flere markeder i Central-, Øst- og Sydøsteuropa, men der er fortsat svage punkter. Samtidig understreger stigningen i ejendomspriserne og genopblomstringen af realkreditlån vigtigheden af makroprudentielle foranstaltninger.

               (16)

               Investeringsvæksten kom igen i Østrig i 2016, men investeringer fra små og mellemstore virksomheder og i servicesektoren udviste fortsat svagheder. Østrig har anerkendt den rolle, som virksomhedsskabelse og virksomhedsvækst spiller for nye investeringer (dvs. ud over erstatningsinvesteringer) og for den dertil knyttede jobskabelse. Østrig har derfor sat sig selv ambitiøse mål om at fremme digital omstilling samt at tackle sin traditionelt lave grad af virksomhedsskabelse (7,4 % sammenlignet med EU-gennemsnittet på 10,8 %) og virksomhedsvækst (andel af virksomheder med høj vækst på 7,3 % sammenlignet med EU-gennemsnittet på 9,2 %). Der er allerede annonceret specifikke tiltag, som kombinerer mindskelse af investeringsbarrierer med forbedrede rammevilkår for finansiering med egenkapital, fremme af iværksætteri og skattemæssige incitamenter.

               (17)

               Der er fortsat høje reguleringsmæssige barrierer i sektoren for tjenesteydelser til virksomheder og lovregulerede erhverv, hvor begrænsningsniveauet er højere end EU-gennemsnittet, navnlig for arkitekter og ingeniører. Derudover er virksomhedsudskiftningsraten for disse erhverv samt for advokater, revisorer/skatterådgivere, patentagenter, ejendomsmæglere og turistguider væsentlig lavere end EU-gennemsnittet, hvilket lader til at pege i retning af relativt begrænset dynamik og konkurrence inden for professionelle tjenesteydelser i Østrig. Disse barrierer omfatter bl.a. 1) krav til ejerskab og selskabsform for arkitekter, ingeniører og patentagenter, 2) tværfaglige restriktioner for arkitekter og ingeniører samt 3) særligt brede områder med aktiviteter, der er forbeholdt bestemte faggrupper, for arkitekter, ingeniører og turistguider. Mindskelsen af sådanne barrierer kunne skabe mere intens konkurrence og dermed føre til, at flere virksomheder går ind på markedet, og have en positiv virkning for forbrugerne i form af lavere priser. Som en del af en pakke med tiltag til at tackle barrierer på markedet for tjenesteydelser blev der i januar 2017 i en meddelelse fra Kommissionen fremsat henstillinger med det formål at løse dette problem.

               (18)

               Østrig har gjort betydelige fremskridt med hensyn til at modtage asylansøgere og integrere flygtninge og andre migranter. Alligevel er der fortsat en udfordring med at integrere personer med migrantbaggrund, navnlig kvinder født uden for Unionen og jobsøgende flygtninge, på arbejdsmarkedet.

               (19)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Østrigs økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2017 og det nationale reformprogram for 2017 samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Østrig i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Østrig, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (20)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2017, og dets holdning (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Østrig i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Føre en finanspolitik, der er i overensstemmelse med den præventive del af stabilitets- og vækstpagten, hvilket indebærer opfyldelse af landets mellemfristede budgetmålsætning i 2018 under hensyntagen til de tilladte afvigelser i forbindelse med ekstraordinære begivenheder. Sikre sundheds- og pensionssystemets bæredygtighed. Rationalisere og strømline kompetencer på tværs af de forskellige forvaltningsniveauer og tilpasse deres finansielle og udgiftsmæssige forpligtelser.

               2.

               Forbedre kvinders arbejdsmarkedsresultater, bl.a. ved at sørge for plejetjenester på heltidsbasis. Forbedre uddannelsesresultaterne for dårligt stillede unge, navnlig dem med migrantbaggrund. Fremme investeringer i servicesektoren ved at mindske administrative og lovgivningsmæssige barrierer, lette adgangen til markedet og fremme virksomhedsvækst.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 92 af 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Østrig kan indtil 2017 og 2018 afvige fra sin mellemfristede budgetmålsætning med de yderligere virkninger for budgettet, som er forbundet med den exceptionelle tilstrømning af flygtninge og de ekstraordinære sikkerhedsforanstaltninger i henholdsvis 2015 og 2016, idet midlertidige afvigelser fremføres i hvert tilfælde for en samlet periode på tre år.

      (6)  De offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til Unionens programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

      (7)  For Østrig tager tilpasningskravet i 2018 hensyn til de afvigelser, der blev tilladt for 2016 i forbindelse med de ekstraordinære begivenheder, idet midlertidige afvigelser fremføres i en periode på tre år.

      (8)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31988H0349

88/349/EØF: Rådets henstilling af 9. juni 1988 om udvikling af udnyttelsen af vedvarende energi i Fællesskabet

EF-Tidende nr. L 160 af 28/06/1988 s. 0046 - 0048

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 9. juni 1988  om udvikling af udnyttelsen af vedvarende energi i Faellesskabet  (88/349/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  som henviser til forslag fra Kommissionen (1),  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  som henviser til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3),  som tager foelgende i betragtning:  I sin resolution af 16. september 1986 om nye energipolitiske maal for Faellesskabet frem til 1995 og konvergensen mellem medlemsstaternes politik (4) opstillede Raadet den maalsaetning, at udviklingen af nye og vedvarende energikilder skulle viderefoeres og deres bidrag til den samlede energibalance foroeges;  i sin resolution af 26. november 1986 om Faellesskabets retningslinjer for udvikling af nye og vedvarende energikilder (5), opfordrede Raadet Kommissionen til at forelaegge forslag om udvikling af udnyttelsen af vedvarende energikilder i Faellesskabet;  disse energikilder findes i Faellesskabet selv, og udnyttelsen af dem vil faa gunstige virkninger, baade med hensyn til spredning af energiforsyningen, sikring af miljoemaessig kompatibilitet i adskillige tilfaelde samt Faellesskabets energiforsyningssikkerhed og udvikling af de ugunstigt stillede omraader;  Raadet har ved forordning (EOEF) nr. 3301/86 (6) fastlagt et faellesskabsprogram for udvikling af visse ugunstigt stillede regioner i Faellesskabet gennem udnyttelse af disses eget energipotentiel (VALOREN-programmet);  erhvervsuddannelsesaktioner, der umiddelbart forbereder til beskaeftigelse i saerlige stillinger i virksomheder med under 500 ansatte, og hvori indgaar anvendelse af ny teknologi, der er omfattet af forsknings- og udviklingsprogrammer paa faellesskabsplan, er opfoert blandt de aktioner, der er fortrinsberettigede til tilskud fra Den Europaeiske Socialfond;  udvikling af vedvarende energi kraever aktioner af lovgivningsmaessig, administrativ og finansiel art;  under hensyn til disse energikilders tilstedevaerelse i medlemsstaterne og deres oekonomiske muligheder boer de udnyttes mest muligt i Faellesskabet;  ved beregningen af disse energikilders rentabilitet boer der tages hensyn til de oekonomiske perspektiver paa mellemlang og lang sigt;  der boer skabes stoerre sammenhaeng paa faellesskabsplan mellem de igangsatte aktioner, og de opnaaede resultater og erfaringer boer videreformidles i vidt omfang for at tilstraebe, at udviklingen af disse energikilder goeres rentabel;  med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked boer samarbejdet mellem de industrier, der fremstiller udstyr til udnyttelse af vedvarende energikilder, befordres, og udvidelse af markederne fremmes;  vedvarende energikilder kan blive et vaerdifuldt bidrag til daekning af energibehovene i udviklingslandene;  i betragtning af det nuvaerende teknologiske stade er solenergi, geotermisk energi, vindenergi, biomasse og energimaessig udnyttelse af affald samt vandkraft, navnlig laveffektvandkraft, de energikilder, der har de mest konkrete udviklingsmuligheder paa kort og mellemlang sigt;  Kommissionen har planer om at udarbejde forslag om de enkelte energikilder inden for de forskellige sektorer, navnlig om principperne for kontraktforholdene mellem producenter, der fremstiller elektricitet paa grundlag af vedvarende energikilder, og den offentlige elektricitetsforsyning;  Kommissionen vil, naar det anses for hensigtsmaessigt, fremlaegge faelles regler for godkendelse, saaledes at den heraf foelgende overensstemmelse vil betyde, at en medlemsstats godkendelse kan accepteres i hele Faellesskabet, hvorved den frie omsaetning af udstyr til udnyttelse af vedvarende energi fremmes -  HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:  1. at de, hvor det anses for hensigtsmaessigt og noedvendigt, indfoerer love og/-eller administrative procedurer, der uden forskelsbehandling vil kunne fjerne hindringerne for udnyttelse af de vedvarende energikilder;  2. at de paa faellesskabsplan og i medlemsstaterne, isaer ved opretholdelse af den nuvaerende indsats, viderefoerer de forsknings- og demonstrationsprogrammer, som allerede er i gang, og regelmaessigt foretager en teknisk-oekonomisk vurdering heraf i forbindelse  med markedsafsaetningsmulighederne og tilpasser programmerne i overensstemmelse hermed;  3. at de isaer tager hensyn til udviklingen af vedvarende energi og til mulighederne for energibesparelser i samordning med de tilsvarende programmer under Den Europaeiske Socialfond og Den Europaeiske Fond for Regionaludvikling, isaer VALOREN-programmet;  4. at de udarbejder oversigter over deres egne vedvarende energiressourcer og soerger for, at disse oversigter faar den stoerst mulige udbredelse paa regionalt og lokalt plan;  5. at de fremmer samarbejdet mellem de industrier, der fremstiller udstyr til udnyttelse af vedvarende energi og letter vilkaarene for teknologioverfoersel og samarbejde mellem smaa og mellemstore virksomheder, saaledes at disse faar mulighed for at tilpasse sig den potentielle efterspoergsel;  6. at de med henblik paa en udvidelse af raekkevidden af det indre marked erindrer sig deres forpligtelser, der er fastsat i Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (1), i forbindelse med forslag til tekniske standarder og forskrifter for udnyttelse af udstyr inden for vedvarende energikilder;  7. at de tilskynder til saadanne kontraktmaessige betingelser for private producenters levering af elektricitet fra vedvarende energikilder til el-distributionsselskaberne, som kan virke fremmende for en oekonomisk og ikke-diskriminerende udnyttelse af disse energikilder, idet de skal overvaage at naevnte betingelser svarer til behovene;  8. at de isaer til fordel for lokale myndigheder og de smaa og mellemstore virksomheder overvejer at yde finansiel eller anden stoette til feasibility-undersoegelser af projekter vedroerende udnyttelse af vedvarende energi, hvor dette er hensigtsmaessigt;  9. at de i forbindelse med offentlige investeringer tager hensyn til muligheden for at anvende vedvarende energi samt indfoere energibesparende foranstaltninger;  10. at de tager de seneste udsigter med hensyn til oekonomisk levedygtighed i betragtning, naar de vil fremme en bestemt form for vedvarende energi;  11. at de i overensstemmelse med Raadets resolution af 26. november 1986 overvejer at oprette raadgivende organer, der skal forberede eller lette forberedelsen af feasibility-undersoegelser og den teknisk-oekonomiske opbygning af projekter, der tager sigte paa udnyttelse af vedvarende energi, saafremt saadanne organer ikke allerede findes; disse organer skal desuden have til saerlig opgaver at oplyse offentligheden om de konkrete muligheder for udnyttelse af vedvarende energi og om de miljoespoergsmaal, som er forbundet hermed;  12. at de fremmer udvekslingen af oplysninger om udvikling af vedvarende energi mellem medlemsstaterne og i Faellesskabet som saadant, bl. a. ved hjaelp af aftaler om adgang til nationale databaser; at de bistaar Kommissionen i dens arbejde med Faellesskabets database SESAME om projekter, der er udfoert i forbindelse med medlemsstaternes og Faellesskabets programmer, indtil denne er naaet til fuld udvikling;  13. at de i samarbejde med De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor overvejer at udarbejde og indfoere statistiske registreringssystemer for vedvarende energi;  14. at de regelmaessigt giver Kommissionen meddelelse om foranstaltninger, som er truffet eller paataenkes paa det omraade, denne henstilling gaelder, samt om disse foranstaltningers virkninger eller forventede virkninger; medlemsstaterne opfordres isaer til med regelmaessige mellemrum at underrette Kommissionen om de opnaaede fremskridt med hensyn til fjernelse af de administrative og lovgivningsmaessige hindringer, der maatte vaere for udnyttelsen af vedvarende energi; Kommissionen vil i denne forbindelse foreslaa eller traeffe de mest hensigtsmaessige foranstaltninger til samordning af medlemsstaternes initiativer og vil paa eget initiativ eller efter opfordring fra en medlemsstat regelmaessigt afholde moeder, hvor der kan udveksles informationer paa faellesskabsplan for derved at sikre sig, at der er sammenhaeng mellem disse foranstaltninger.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 9. juni 1988.  Paa Raadets vegne  M. BANGEMANN  Formand  (1) EFT nr. C 279 af 17. 10. 1987, s. 6.  (2) EFT nr. C 167 af 27. 6. 1988.  (3) EFT nr. C 80 af 28. 3. 1988, s. 5.  (4) EFT nr. C 241 af 25. 9. 1986, s. 1.  (5) EFT nr. C 316 af 1. 12. 1986, s. 1.  (6) EFT nr. L 305 af 31. 10. 1986, s. 6.  (1) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Luxembourgand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Luxembourg, 2011-2014

text:
    EUROPA-KOMMISSIONEN
                                  Bruxelles, den 7.6.2011
                                  SEK(2011) 811 endelig
               Henstilling med henblik på
               RÅDETS HENSTILLING
    om Luxembourgs nationale reformprogram for 2011
                 med Rådets udtalelse
om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014
                {SEK(2011) 724 endelig}
 ---pagebreak---                                          Henstilling med henblik på
                                        RÅDETS HENSTILLING
                        om Luxembourgs nationale reformprogram for 2011
                                            med Rådets udtalelse
                  om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk.
   2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker1, særlig artikel 5, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen2,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:
   (1)     Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag
           til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget
           koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der
           skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og
           konkurrenceevne.
   (2)     Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for
           medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober
           2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker3,
           som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret
           til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske
           politik og beskæftigelsespolitik.
   1
           EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
   2
           EUT C … af … , s… .
   3
           Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011.
DA                                                      2                                       DA
 ---pagebreak---    (3) Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som
       markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første
       europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er
       forankret i Europa 2020-strategien.
   (4) Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk
       konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af
       15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige
       vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde
       budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af
       arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede
       medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal
       medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale
       reformprogrammer.
   (5) Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der
       deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i
       deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
   (6) Den 29. april 2011 afleverede Luxembourg sit opdaterede stabilitetsprogram for
       perioden 2011-2014 og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de
       indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
   (7) Luxembourg er kommet forholdsvis godt gennem den finansielle og økonomiske krise
       i betragtning af den finansielle sektors ualmindelig store vægt i landets økonomi. Efter
       et fald i det reale BNP på 3,6 % i 2009 kom økonomien sig hurtigt i 2010. BNP
       voksede med ca. 3,5 %, hjulpet på vej af en forøgelse af de offentlige udgifter, som
       regeringen vedtog som led i den europæiske økonomiske genopretningsplan, og af en
       stærk stigning i nettoeksporten. Beskæftigelsen forblev robust, hvilket til dels skyldtes
       en omfattende brug af korttidsarbejde, som myndighederne tilskyndede til.
       Arbejdsløsheden begyndte at vokse fra begyndelsen af 2008 og er stort set stabil på et
       niveau på ca. 6 %, som er et historisk højt niveau for Luxembourg. Til trods for
       recessionen er Luxembourgs offentlige finanser forholdsvis sunde (et underskud på
       1,7 % og en bruttogæld på 18,4 % i 2010) takket være et gunstigt udgangspunkt.
   (8) Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til Rådets
       forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske
       scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er lidt for
       forsigtigt sammenlignet med Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose fra 2011.
       Ifølge stabilitetsprogrammet er målet for 2011 et underskud på 1,0 %, hvilket er på
       linje med forårsprognosen fra Kommissionens tjenestegrene. Ved en uændret politik
       kan der i henhold til programmet forventes en forværring af det samlede underskud til
       1,5 % af BNP i 2012, før det gradvis forbedres til 0,8 % af BNP i 2014. Prognosen fra
       Kommissionens tjenestegrene er lidt mere optimistisk med et forventet underskud på
       1,1 % af BNP i 2012, idet den tager udgangspunkt i et mere gunstigt makroøkonomisk
       scenarie og en langsommere stigning i udgifterne. I henhold til programmet forventes
       det ikke, at den mellemfristede målsætning - et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP -
       kan opfyldes i programperioden fra 2011 til 2014. Tværtimod forventes den
       strukturelle saldo (genberegnet af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af
       programmets oplysninger og i henhold til den aftalte metode) at forværres gradvis fra
       et overskud på 0,3 % i 2011 til et underskud på 0,8 % i 2014.
DA                                              3                                                DA
 ---pagebreak---    (9)  Med en fortsat solid BNP-vækst vil Luxembourgs offentlige finanser have fordel af en
        yderligere forbedring af den strukturelle saldo med henblik på at nå den
        mellemfristede målsætning allerede i 2012. Det vil give en sikkerhedsmargen som
        værn mod eventuelle kommende økonomiske kriser og bidrage til den langfristede
        holdbarhed i de offentlige finanser. Herudover vil det på baggrund af de skønnede
        virkninger af de implicitte forpligtelser i forbindelse med befolkningens aldring være
        gavnligt for Luxembourg at have en mere ambitiøs mellemfristet målsætning.
   (10) Luxembourg forventes at have EU's største stigning i udgifterne i forbindelse med
        befolkningens aldring i de kommende årtier. Den kortfristede finansiering af
        pensionssystemet understøttes i øjeblikket af en lav ældrekvote og er til dels afhængig
        af de bidrag, som betales af den forholdsvis unge gruppe af grænsearbejdere.
        Fremover vil disse to faktorer udvikle sig i negativ retning, og pensionsudgifterne
        ventes at stige betydeligt. Selv om staten har akkumuleret betydelige aktiver, og
        pensionsreserverne stadig vokser, vil de ikke være tilstrækkelige til at sikre
        holdbarheden i pensionssystemet. Beskæftigelsesfrekvensen for ældre arbejdstagere
        (55-64 år) er desuden på 38,2 % (2009), og det er en af de laveste i EU-27 (EU-
        gennemsnit: 46 %). Den fastsatte pensionsalder er i princippet 65 år, men
        Luxembourgs pensionssystem giver ofte mulighed for tidligere pension næsten uden
        fradrag i pensionsbeløbet, som i forvejen er forholdsvis stort. Som følge heraf er den
        gennemsnitlige alder, hvor arbejdsmarkedet forlades, 59,4 år, og det vejer tungt i
        udgifterne til pensionssystemet. Regeringens planer for en pensionsreform omfatter en
        ny frivillig ordning, som tager sigte på at få arbejdstagerne til at blive længere på
        arbejdsmarkedet. Det ville give en bedre forsørgerkvote i pensionssystemet.
        Ordningen vil dog kun finde anvendelse på nye pensionister og kun på den del af
        karrieren, som ligger efter reformens ikrafttræden, så den når først sin fulde virkning
        efter 40 år.
   (11) Luxembourgs pris- og omkostningskonkurrenceevne er forringet væsentligt siden
        starten af forrige årti. Det skyldes både løn- og produktivitetsudviklingen. I perioden
        2000-2010 steg enhedslønomkostningerne halvanden gang hurtigere i Luxembourg
        end gennemsnitligt i EU-15 og mere end fem gange hurtigere end i Tyskland.
        Regeringen og fagforeningerne har aftalt at udsætte den automatiske lønindeksering
        fra foråret til oktober 2011, så der vil være en væsentlig lavere stigning i
        reallønningerne i 2011. Der er endnu ikke truffet nogen afgørelse om den
        efterfølgende tærskel. Med den nuværende inflationsprognose kunne den næste
        automatiske indeksering finde sted allerede i foråret 2012; den ville så udligne den
        tidligere forbedring af omkostningskonkurrenceevnen.
   (12) Til trods for en historisk høj vækst i beskæftigelsen er beskæftigelsesfrekvensen for
        personer med bopæl i Luxembourg lavere end EU-gennemsnittet; det gælder navnlig
        for unge og ældre arbejdstagere. Jobskabelsen de senere år har først og fremmest
        gavnet arbejdstagere med bopæl i andre lande. Selv om stigningen i arbejdsløsheden
        siden 2008 skyldes recessionen, har den en tiltagende strukturel karakter, som
        illustreres af det faktum, at beskæftigelsen i vækstårene før krisen skulle vokse med
        ca. 4 % om året for at udløse et marginalt fald i arbejdsløsheden.
        Ungdomsarbejdsløsheden er ret høj med 16,1 % i 2010 sammenlignet med 6 % af den
        samlede erhvervsaktive befolkning. Arbejdsløshedskvoten er stærkt afhængig af
        uddannelsesniveauet. Unge bosat i Luxembourg er i hård konkurrence om ledige job
        med arbejdstagere fra andre lande, som ofte har samme eller bedre kvalifikationer.
DA                                              4                                               DA
 ---pagebreak---    (13)   Luxembourgs regering har beskrevet en række tilsagn afgivet i forbindelse med
          europluspagten4. Disse tilsagn henviser til de fire områder i pagten. På den
          finanspolitiske side godkendte regeringen elementerne i en pensionsreform og
          forpligtede sig til at afslutte reformen ved udgangen af 2011. Med hensyn til finansiel
          stabilitet er foranstaltningerne fokuseret på at øge den finansielle sektors
          modstandsdygtighed gennem regulering og overvågning på europæisk og
          internationalt plan og ved at fortsætte bestræbelserne på at diversificere Luxembourgs
          økonomiske struktur. Foranstaltningerne vedrørende beskæftigelsen er målrettet mod
          at øge effektiviteten af aktive beskæftigelsespolitikker (reform af "Administration de
          l'Emploi") og fremme af livslang læring i den private sektor i form af en højere statslig
          medfinansieringssats. Konkurrenceforanstaltningerne omfatter en udsættelse af
          lønindekseringen fra foråret 2011 (hvor den automatiske lønregulering ville blive
          udløst) til oktober 2011 og et tilsagn om at forhandle en tilsvarende udsættelse i 2012
          med arbejdsmarkedets parter. Derudover er regeringen fast besluttet på at forbedre
          forretningsmiljøet ved hjælp af forenkling af administrative procedurer og bedre
          infrastruktur. Tilsagnene er på linje med den bredere reformdagsorden i
          stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram og tackler problemstillinger
          inden for områderne pension, konkurrenceevne, beskæftigelse (herunder navnlig unge
          og ældre) og den finansielle sektor. Der er dog nogle af de foreslåede reformer, som
          ikke er beskrevet detaljeret nok. Tilsagnene i europluspagten er blevet vurderet og
          taget i betragtning i henstillingerne.
   (14)   Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram,
          herunder Luxembourgs tilsagn under europluspagten5. Den har ikke blot taget hensyn
          til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i
          Luxembourg, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler
          og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den
          Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale
          beslutninger. På denne baggrund mener Kommissionen, at det burde være muligt at
          gennemføre en mere ambitiøs nedbringelse af underskuddet i 2011 i lyset af de
          gunstige makroøkonomiske udsigter, og at en strammere finanspolitisk kurs ville gøre
          det muligt at nå det mellemfristede mål i 2012. Der bør også iværksættes yderligere
          foranstaltninger for at omstrukturere pensionssystemet og fremme aktiv aldring, for at
          styrke konkurrenceevnen og for at hjælpe unge i arbejde.
   (15)   På baggrund af denne vurdering har Rådet undersøgt Luxembourgs opdaterede
          stabilitetsprogram for 2011, og Rådets udtalelse6 afspejles især i henstillingens nr. 1)
          og 2). Under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har
          Rådet gennemgået Luxembourgs nationale reformprogram,
   HENSTILLER, at Luxembourg træffer foranstaltninger i perioden 2011-2012 med henblik på
   følgende:
   1)       De forbedrede konjunkturforhold bør udnyttes til at styrke den finanspolitiske indsats
            for at nedbringe det samlede underskud yderligere og opfylde den mellemfristede
            målsætning i 2012.
   4
          En nøjere gennemgang af tilsagnene i europluspagten kan findes i SEK(2011) 724.
   5
          SEK(2011) 724.
   6
          Jf. artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.
DA                                                           5                                      DA
 ---pagebreak---    2)     Der bør fremlægges forslag til og gennemføres en bredt anlagt reform af
          pensionssystemet for at sikre den langfristede holdbarhed i pensionssystemet,
          begyndende med foranstaltninger, som øger ældre arbejdstageres deltagelse på
          arbejdsmarkedet, herunder navnlig ved at modvirke en tidlig tilbagetrækning og ved
          at indføre, at den fastsatte pensionsalder følger den forventede levetid.
   3)     I samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis
          bør der foretages en omstrukturering af lønfastsættelsessystemet for at sikre, at
          lønstigninger stemmer bedre overens med udviklingen i arbejdskraftproduktiviteten
          og konkurrenceevnen.
   4)     Der bør træffes foranstaltninger til at nedbringe ungdomsarbejdsløsheden ved at
          styrke almene og erhvervsfaglige uddannelsestiltag, der tager sigte på at afstemme de
          unge menneskers kvalifikationer bedre med arbejdsmarkedets behov.
   Udfærdiget i Bruxelles, den
                                               På Rådets vegne
                                               Formand
DA                                                6                                             DA


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 11. februar 2005 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de Portugal (ECB/2005/3)

text:
               26.2.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 50/6

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 11. februar 2005
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banco de Portugal
   (ECB/2005/3)
   (2005/C 50/06)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Rådet for Den Europæiske Union godkendte PriceWaterhouseCoopers — Auditores e Consultores, Lda. som eksterne revisorer for Banco de Portugal ved Rådets afgørelse 1999/70/EF af 25. januar 1999 om de nationale centralbankers eksterne revisorer (1).

               (3)

               I henhold til en nylig ændring af portugisisk lov skal revision af regnskaber nu udelukkende udføres af revisores oficiais de contas (autoriserede revisorer). Som følge heraf anser Banco de Portugal det for hensigtsmæssigt at erstatte PriceWaterhouseCoopers — Auditores e Consultores, Lda. med PriceWaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda., idet førstnævnte ikke har status af autoriserede revisorer. ECB har intet at indvende herimod.

               (4)

               Der sker ingen ændring i varigheden af de eksterne revisorers mandat —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   PriceWaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. indstilles som eksterne revisorer for Banco de Portugal fra regnskabsåret 2004 for et tidsrum af ét år, og med mulighed for forlængelse.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main den 11. februar 2005.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB

      (1)  EFT L 22 af 29.1.1999, s. 69, som sidst ændret ved afgørelse 2004/651/EF (EUT L 298 af 23.9.2004, s. 23).


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Maltas nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/59

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Maltas nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2012-2016
   2013/C 217/15
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, som bygger på øget samordning af de økonomiske politikker og fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (4) om Maltas nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Maltas stabilitetsprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i 2013. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Malta blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 10. april 2013 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Malta, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Malta oplever makroøkonomiske ubalancer, som berettiger overvågning og kræver politisk handling. Især udviklingen i banksektoren og på ejendomsmarkedet berettiger til tæt overvågning. De offentlige finansers langsigtede holdbarhed kræver politisk opmærksomhed.

               (9)

               Den 30. april 2013 forelagde Malta sit nationale reformprogram for 2013 og sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (10)

               Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne i programmet, er realistisk. Rådet ophævede sin beslutning om eksistensen af et uforholdsmæssigt stort underskud i Malta den 4. december 2012 (5), da korrektionen af det i 2011 forekom holdbar på grundlag af Kommissionens tjenestegrenes efterårsprognose fra 2012. Men i 2012 noterede Malta et offentligt underskud på 3,3 % af BNP, altså igen over referenceværdien på 3 % af BNP. Målet med den budgetstrategi, der skitseres i stabilitetsprogrammet, er gradvis at reducere underskuddet fra 3,3 % af BNP i 2012 til 0,8 % af BNP i 2016, hvad der indebærer gradvise fremskridt mod den mellemfristede målsætning. Stabilitetsprogrammet bekræfter den mellemfristede målsætning om strukturel balance, hvad der er mere ambitiøst end krævet i stabilitets- og vækstpagten, men den forventes ikke nået inden for stabilitetsprogramperioden. Stabilitetsprogrammets underskudsmål for 2013 bygger på forholdsvis stor vækst i skatteindtægterne, hvad der ikke synes at være fuldt forklaret ved det underliggende makroøkonomiske scenarie. Dertil kommer, at det ikke understøttes tilstrækkeligt af detaljerede foranstaltninger, således som det også er tilfældet for de efterfølgende år. Derfor ligger ændringen i den planlagte (genberegnede) strukturelle budgetsaldo væsentligt over, hvad den gør i Kommissionens tjenestegrenes prognose. Sidstnævnte sætter forbedringen af den strukturelle saldo til kun ¼ procentpoint af BNP i 2013 og til i 2014 at blive marginal ved uændret politik.
               Den offentlige gæld forventes at forblive over tærsklen på 60 % af BNP i hele stabilitetsprogramperioden. De nationale myndigheder fremskriver gælden til at stige til 74,2 % af BNP i 2014, hvorefter den begynder at falde til 70 % frem til 2016. I Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forventes forholdet mellem gæld og BNP at stige lidt hurtigere, til 74,9 % i 2014, da det primære underskud forventes at fortsætte sin stigning. På grund af korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud i 2011 befinder Malta sig i en treårig overgangsperiode, hvad angår muligheden for at anvende benchmarket for gældsreduktion, fra 2012. Malta gjorde ikke tilstrækkelige fremskridt hen imod opfyldelse af gældskriteriet i 2012 og forventes ikke at gøre det i 2013-2014. Selv om Maltas finanspolitiske ramme er ret fleksibel, er dens ikkebindende karakter og korte tidshorisont ikke noget solidt grundlag for en sund budgetstilling. Direktiv 2011/85/EU (6) om budgetmæssige rammer er endnu ikke gennemført, og en regel om strukturel budgetbalance som foreskrevet i traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union, undertegnet den 2. marts 2012 i Bruxelles, er endnu ikke indført i national ret. Stabilitetsprogrammet erklærer det som regeringens hensigt at oprette et finanspolitisk råd, men der redegøres ikke for nogen konkrete planer.

               (11)

               Efterlevelse af skattereglerne og skatteunddragelse er stadig en udfordring for kvaliteten af de offentlige finanser. Myndighederne har indført en række relevante foranstaltninger og flere er undervejs, men gennemførelsen må overvåges nøje, da der endnu ikke har vist sig konkrete resultater. Virksomhederne har stadig meget store skatteincitamenter til at optage lån. I 2012 skilte Malta sig ud som det land, det har den næststørste afstand mellem den skattemæssige behandling af lånefinansiering og egenkapitalfinansiering af nye investeringer. Denne skævhed til fordel for gældsstiftelse kan føre til en alt for stor lånefinansiering i selskaberne og til ineffektiv kapitalallokering. Malta er en af de få medlemsstater, der ikke har truffet forholdsregler for at modvirke denne skævhed til fordel for gældsstiftelse.

               (12)

               Budgetvirkningerne af befolkningens aldring, som i fremskrivningerne ligger væsentligt over EU-gennemsnittet, stiller stadig Malta over for udfordringer med hensyn til holdbarheden af de offentlige finanser. Stigningen i pensionsudgifterne står for over halvdelen af den samlede forventede stigning i aldersrelaterede udgifter, og samtidig er den lovfæstede pensionsalder lav i sammenligning med andre medlemsstater, og den stiger kun langsomt i henhold til 2006-reformen af lovgivningen. Der er behov for endnu en reform for at sikre holdbarheden, samtidig med at pensionerne forbliver tilstrækkelige, og med at der tages hensyn til en retfærdig fordeling mellem generationerne. Selv om der har været ført drøftelser med arbejdsmarkedets parter, er der ikke fremlagt forslag til flere pensionsreformer. Beskæftigelsesfrekvensen blandt ældre arbejdstagere er lav, og der er stadig behov for at færddigøre en strategi for aktiv aldring. Begrænsede primære sundhedsydelser kan i kombination med den forventede aldring i befolkningen føre til høje sundhedsudgifter i det lange løb. Den administrative kapacitet inden for offentlige indkøb er svag, hvad der fører til komplicerede og langvarige procedurer.

               (13)

               Foranstaltninger for at mindske frafaldet fra skoleuddannelsen, herunder den nylige igangsætning af forberedelser til en strategi mod skolefrafald, hilses velkommen, også med henblik på at mindske afstanden mellem udbud og efterspørgsel efter kvalifikationer. Hvor effektiv den politiske indsats bliver, afhænger af en hensigtsmæssig og rettidig gennemførelse, hvorfor der er behov for nøje overvågning. Imidlertid udgør den utilstrækkeligt sammenhæng mellem uddannelserne og arbejdsmarkedets behov en betydelig flaskehals. Den påtænkte etablering af en sammenhængende praktikpladsordning, der omfatter flere kvalifikationsniveauer, forventes at bidrage til, at der udvikles en arbejdsstyrke, der passer til arbejdsmarkedets behov.

               (14)

               Malta har også taget betydelige skridt til at øge kvindernes deltagelse i arbejdsstyrken, hovedsagelig med sigte på at forbedre mulighederne for at forene arbejds- og familieliv. Som følge af en positiv generationseffekt fortsætter kvindernes beskæftigelsesfrekvens med at stige. Der er dog stadig plads til forbedringer: Kvindernes beskæftigelsesfrekvens er stadig lav, forældrerollen virker stadig stærkt ind på kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet, og forskellen mellem kønnenes beskæftigelsesfrekvens er den største i Unionen. Ved at styrke fleksible arbejdsforhold og ved at øge udbuddet af økonomisk overkommelige børnepasnings- og fritidsordninger for et bredere udsnit af befolkningen vil det være muligt at øge kvindernes beskæftigelsesfrekvens yderligere.

               (15)

               Maltas pristalsregulering har en særlig udformning, som synes at afbøde dens negative virkning for arbejdsmarkedets samlede funktion og for løntilpasningen: Systemet giver en stigning med et fast beløb, som således kun giver delvis kompensation for inflationen ved lønninger, der er højere end den grundløn, der bruges som reference; desuden er der undtagelsesklausuler på mikro- og makroplan, og lønforhandlingerne foregår helt decentralt. Men når konjunkturerne er særlig ugunstige, er systemet alligevel en udfordring for reallønnens fleksibilitet og dermed en hindring for tilpasning på arbejdsmarkedet og en hæmsko for konkurrenceevnen. De ustabile priser på nogle af komponenterne i det prisindeks, der benyttes i mekanismen, især energipriserne, indebærer en risiko for, at løn-pris-spiraler sætter fart i inflationen. Derfor er det vigtigt at indsamle løn- og produktivitetsdata på sektorplan, og en nøje overvågning af pristalsreguleringssystemets effekter bliver afgørende for muligheden for at afbøde potentielle risici. De maltesiske myndigheder bør nøje overvåge mekanismens effekter for økonomien og være klar til at gennemføre eventuelt nødvendige reformer.

               (16)

               Maltas konkurrenceevne er stadig udsat på grund af energiforsyningens meget ringe spredning og dårlige miljøpræstationer, der fører til høje elpriser. Den alvorlige økonomiske tilstand, som den største energileverandør (Enemalta) befinder sig i, øger denne usikkerhed, men elkablet til Sicilien forventes at lette på situationen efter 2014. Selv om der er blevet arbejdet videre med en række initiativer som f.eks. indførelse af solcellestrøm, er andelen af vedvarende energi usædvanligt lav, og gennemførligheden af større projekter, f.eks. udbygning af vindmølleparker, synes usikker. Der er konstateret fremskridt med energieffektivitet, især i offentlige bygninger, som støttes med EU-midler. Også Maltas transportsystem præsterer ringe i miljømæssig henseende. Malta ville have gavn af en helhedsstrategi for transporten, der søger at forbedre den kollektive transport, vejnettet, systemets CO2-præstationer og at tilskynde yderligere til brug af andre trafikmidler end personbiler.

               (17)

               Den maltesiske banksektor fylder overordentlig meget i den indenlandske økonomi. Selv om dette især skyldes indenlandske »non-core« og internationale banker, som kun i begrænset omfang står i forbindelse med den indenlandske økonomi, er det alligevel berettiget at overvåge dem for at forebygge, at deres aktiviteter skader den finansielle stabilitet. De indenlandske banker har stadig store udeståender på ejendomsmarkedet, samtidig med at hensættelserne til tab på lån er temmelig små. Der har været drøftelser af politiske tiltag, men de er endnu ikke udmøntet i relevante lovinitiativer. Retssystemet lider under en manglende effektivitet, der udgør en yderligere risiko for den finansielle stabilitet. Insolvenssager er så langvarige, at det hindrer en effektiv håndhævelse af rettigheder i forbindelse med sikkerhedsstillelse. I økonomisk anspændte tider kan dette blive en yderligere belastning for bankernes balancer og øge tabene, så der bliver behov for rekapitalisering.

               (18)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Maltas økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet og fremlagt en dybdegående undersøgelse. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Malta, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (19)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (7) afspejles særlig i henstilling 1 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af Kommissionen dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2 og 5 nedenfor,

               (21)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også analyseret den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (8). Som et land, der har euroen som valuta, bør Malta også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Malta i perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Specificere og gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige for at realisere den årlige strukturtilpasningsindsats, som Rådet har fastsat i henstillingerne som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, med henblik på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i 2014 på en holdbar og vækstvenlig måde, idet engangs- eller midlertidige foranstaltninger kun benyttes i begrænset omfang. Når det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, videreføre strukturtilpasningsindsatsen i et tempo, som gør det muligt at nå den mellemfristede målsætning i 2019. Indføre en bindende, regelbaseret flerårig finanspolitisk ramme i 2013. Sikre konkret gennemførelse af foranstaltningerne for at øge efterlevelsen af skattereglerne og bekæmpe skatteunddragelse og træffe foranstaltninger for at mindske selskabsbeskatningens skævhed til fordel for gældsstiftelse.

               2.

               Sikre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed, forsætte med at reformere pensionssystemet for at tøjle den forventede udgiftsstigning, herunder ved forantaltninger så som at sætte den lovbestemte pensionsalder op hurtigere, ved at bringe pensionsalderen eller pensionsydelser på linje med ændringer i den forventede levealder og ved at tilskynde til privat pensionsopsparing. Træffe foranstaltninger for at øge ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens ved at færdiggøre og gennemføre en helhedsstrategi for aktiv aldring. Reformere sundhedssektoren for at gøre den mere omkostningseffektiv, især ved at styrke de offentlige primære sundhedsydelser. Effektivisere procedurerne for offentlige indkøb og sikre, at de afvikles hurtigere.

               3.

               Videreføre indsatsen for at mindske skolefrafaldet, især ved at indføre et samlet overvågningssystem og gøre uddannelserne mere arbejdsmarkedsrelevante, således at kvalifikationshullerne kan blive fyldt ud, bl.a. gennem den annoncerede reform af praktikpladssystemet. Fortsætte støtten til øget arbejdsmarkedsdeltagelse fra kvindernes side ved at fremme fleksible arbejdsforhold og især ved at gøre udbuddet af børnepasnings- og fritidsordninger større og mere økonomisk overkommeligt.

               4.

               Fortsætte indsatsen for at opnå et bredere energimiks og sprede energiforsyningskilderne, især ved at øge ibrugtagningen af vedvarende energi og ved rettidig færdiggørelse af elkablet til Sicilien. Fortsætte indsatsen for at øge energieffektiviteten og mindske udledningerne fra transportsektoren.

               5.

               Træffe foranstaltninger for yderligere at styrke hensættelserne til tab på udlån i banksektoren for at mindske den potentielle risiko, der skyldes udeståender på ejendomsmarkedet. Videreføre den politiske indsats for at sikre stringent overvågning af banksektoren, inklusive indenlandske »non-core« banker og internationalt orienterede banker. Forbedre retssystemets samlede effektivitet, f.eks. ved at afkorte den tid, det tager at behandle insolvenssager.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EUT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (4)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 61.

      (5)  Rådets afgørelse 2012/778/EU af 4. december 2012 (EUT L 342 af 14.12.2012, s. 43).

      (6)  Rådets direktiv 2011/85/EU af 8. november 2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 41).

      (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (8)  Se side 97 i denne EUT.