Avis juridique important

|

52004SC0826

Kommissionens udtalelse om et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen - Anvendelse af artikel 104, stk. 5, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab  /* SEK/2004/0826 endelig udg. */

KOMMISSIONENS UDTALELSE om et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen - Anvendelse af artikel 104, stk. 5, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske FællesskabBEGRUNDELSEDen 7. april 2004 offentliggjorde Kommissionen sine økonomiske forårsprognoser [1]. Ifølge disse prognoser, der byggede på de tal, som Polen havde indberettet i marts 2004, voksede det offentlige underskud i Polen fra 3,6 % af BNP i 2002 [2] til 4,1 % af BNP i 2003 og overskred dermed traktatens referenceværdi på 3 % af BNP.[1]  Kommissionens prognoser fra foråret 2004 findes på følgende websted:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  I det konvergensprogram, som de polske myndigheder afleverede den 17. maj, var underskuddet for 2002 blevet opjusteret til 4,0 % af BNP.På denne baggrund indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Polen den 12. maj 2004 med vedtagelse af en rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3 [3]. Den 17. maj 2004 modtog Kommissionen Polens konvergensprogram, der bekræftede, at det offentlige underskud udgjorde 4,1 % af BNP i 2003.[3]  Rapporten foreligger i sin fulde ordlyd på følgende websted:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud reguleres af traktatens artikel 104 og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten [4]. De lande, der tiltrådte EU den 1. maj 2004, er medlemsstater med dispensation og skal undgå uforholdsmæssigt store underskud, men de kan ikke pålægges sanktionerne i artikel 104, stk. 9 og 11.[4]  EFT L 209 af 2.8.1997.Kommissionens rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3, konkluderede, at underskuddets overskridelse af traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i 2003 hverken var en følge af usædvanlige begivenheder, som de polske myndigheder ikke selv var herre over, eller resultatet af et alvorligt økonomisk tilbageslag i stabilitets- og vækstpagtens forstand, eftersom den reale BNP-vækst udgjorde 3,7 % i 2003. Om udviklingen i 2004 konkluderede rapporten, at det offentlige underskud sandsynligvis ville stige og fortsat ligge over 3 % af BNP. Mere præcist forventes det offentlige underskud ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 at udgøre 6,0 % af BNP i 2004, dvs. mere end de 5,7 % af BNP, som de polske myndigheder havde beregnet sig frem til i konvergensprogrammet.Med udgangspunkt i Kommissionens prognoser fra foråret 2004 konkluderede Kommissionens rapport desuden, at den offentlige gæld som andel af BNP, der udgjorde 45,4 % af BNP i 2003, ville forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004. Mere præcist forventer Kommissionen ifølge sine prognoser fra foråret 2004, at gældskvoten vil vokse til 49,1 % af BNP i 2004, hvilket stemmer overens med de 49 % af BNP, som de polske myndigheder havde beregnet sig frem til i konvergensprogrammet. Det vil være nødvendigt at opjustere tallene for det offentlige underskud og den offentlige gæld, hvis de åbne pensionsfonde ikke medregnes under den offentlige sektor i forlængelse af Eurostats beslutning om klassificeringen af de finansierede pensionsfonde.Det hedder i traktatens artikel 104, stk. 4, at "det i artikel 114 omhandlede udvalg [dvs. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg] afgiver udtalelse om Kommissionens rapport". Udvalget afgav sin udtalelse den 24. maj 2004, hvori det tilsluttede sig Kommissionens vurdering. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg konkluderede især, at budgetsituationen i Polen var af en sådan karakter, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i henhold til det første af de to kriterier i artikel 104, stk. 2. Selv hvis der blev taget hensyn til andre relevante faktorer, herunder især den mellemfristede budgetstilling og den offentlige investeringskvote, ændrede dette ikke ved vurderingen baseret på disse kriterier. Udvalget fandt det også sandsynligt, at det offentlige underskud igen ville overskride traktatens referenceværdi i 2004, og at den offentlige bruttogæld ville forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004.Kommissionen, der har undersøgt de relevante faktorer, der tages hensyn til i dens rapport, og som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse, finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen. Kommissionen afgiver hermed sin udtalelse, som den vedtog den 24. juni 2004, til Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 5. Kommissionen henstiller, at Rådet træffer afgørelse i overensstemmelse hermed i henhold til artikel 104, stk. 6. Herudover forelægger Kommissionen Rådet en henstilling med henblik på Rådets henstilling, der skal rettes til Polen med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør, jf. traktatens artikel 104, stk. 7.KOMMISSIONENS UDTALELSE om et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen - Anvendelse af artikel 104, stk. 5, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske FællesskabGENERELLE BETRAGTNINGERIfølge traktatens artikel 104 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud. Det gælder også for medlemsstater med en undtagelse, herunder alle de lande, der blev optaget i EU den 1. maj 2004. Afgørelser om, hvorvidt der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, reguleres af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er specificeret i traktatens artikel 104 og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97, der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten [5].[5]  EFT L 209 af 2.8.1997.Det er fastsat i traktatens artikel 104, stk. 2, at Kommissionen skal overvåge udviklingen i medlemsstaternes budgetsituation og i deres offentlige gæld med henblik på at identificere alvorlige fejl. Kommissionen skal navnlig undersøge, om budgetdisciplinen overholdes på grundlag af to kriterier. Det ene er forholdet mellem det forventede eller faktiske offentlige underskud og bruttonationalproduktet (BNP), og det andet er forholdet mellem den offentlige gæld og BNP. De statistiske data vedrørende disse variabler tilvejebringes af Kommissionen på grundlag af indberetninger fra medlemsstaterne.I henhold til traktatens artikel 104, stk. 3, skal Kommissionen udarbejde en rapport, hvis en medlemsstat ikke opfylder kravene i forbindelse med et af eller begge kriterierne i artikel 104, stk. 2, eller hvis den, selv om kravene efter disse kriterier er opfyldt, er af den opfattelse, at der er risiko for et uforholdsmæssigt stort underskud i en medlemsstat. I Kommissionens rapport tages der også hensyn til, om det offentlige underskud overstiger de offentlige investeringsudgifter, samt til alle andre relevante forhold, herunder medlemsstatens økonomiske og budgetmæssige situation på mellemlang sigt, jf. traktatens artikel 104, stk. 3. Med udgangspunkt i sine økonomiske prognoser fra foråret 2004, som tog hensyn til de tal, som Polen havde indberettet i marts 2004, vedtog Kommissionen en sådan rapport vedrørende Polen den 12. maj 2004.Derefter, og i overensstemmelse med artikel 104, stk. 4, afgav Det Økonomiske og Finansielle Udvalg en udtalelse om Kommissionens rapport den 24. maj 2004.Traktatens artikel 104, stk. 5, fastsætter, at Kommissionen skal afgive en udtalelse til Rådet, hvis den finder, at der er eller kan opstå et uforholdsmæssigt stort underskud i en medlemsstat. For at nå frem til en konklusion om, hvorvidt der er eller kan opstå et uforholdsmæssigt stort underskud, mener Kommissionen, at der bør tages hensyn til i) resultaterne i dens egen rapport og ii) Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse om Kommissionens rapport. På grundlag af disse elementer har Kommissionen anstillet en række betragtninger vedrørende Polen.BETRAGTNINGER VEDRØRENDE POLEN1. Det offentlige underskud i Polen udgjorde 4,1 % af BNP i 2003 og lå dermed et godt stykke over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Det forblev på stort set samme niveau som underskuddet i 2002 (4,0 % af BNP i henhold til konvergensprogrammet fra maj 2004, dvs. opjusteret i forhold til de 3,6% af BNP i finansindberetningen fra marts 2004).2. Underskuddets overskridelse af referenceværdien på 3 % af BNP i 2003 skyldtes ikke usædvanlige begivenheder uden for de polske myndigheders kontrol eller et alvorligt økonomisk tilbageslag i stabilitets- og vækstpagtens forstand. I 2003 udgjorde den reale BNP-vækst 3,8 % i henhold til de seneste beregninger.3. Det offentlige underskud i 2003 blev højere end planlagt i august 2002, hvor det økonomiske førtiltrædelsesprogram for 2003 blev vedtaget. Udgifterne blev større end forventet som følge af bl.a. ekstra udlæg til diverse sociale ydelser (f.eks. børnepenge og familieydelse) og betaling af renter og afdrag på landets udlandsgæld. Trods kraftigere vækst og forskellige forsøg på at forbedre skatteforvaltningen blev indtægterne i 2003 lavere end oprindeligt forventet. Provenuet fra de personlige indkomstskatter var blevet overvurderet som følge af de optimistiske forventninger til løn- og beskæftigelsesudviklingen.4. De offentlige bruttoinvesteringer i 2003 udgjorde 3,5 % af BNP, mens det offentlige underskud udgjorde 4,1 % af BNP.5. Det offentlige underskud vil sandsynligvis også overskride traktatens referenceværdi i 2004. Mere præcist forventes det offentlige underskud ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 at udgøre 6,0 % af BNP i 2004, hvilket er højere end de 5,7 % af BNP, som de polske myndigheder beregnede sig frem til i konvergensprogrammet.6. Den offentlige gæld som andel af BNP, der udgjorde 45,4 % af BNP i 2003, vil sandsynligvis forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004. Mere præcist forventer Kommissionen ifølge sine prognoser fra foråret 2004, at bruttogældskvoten vil vokse til 49,1 % af BNP i 2004, hvilket svarer til de 49 % af BNP, som de polske myndigheder beregnede sig frem til i konvergensprogrammet.KONKLUSIONOvervågningen af budgetsituationen i Polen og specielt undersøgelsen af, om kriterierne i artikel 104, stk. 2, er opfyldt, har foranlediget Kommissionen til at udarbejde en rapport i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 3. Efter at have undersøgt de relevante faktorer, der tages hensyn til i denne rapport, og med henvisning til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse finder Kommissionen, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Netherlandsand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of the Netherlands 2011-2015

text:
    EUROPA-KOMMISSIONEN
                                   Bruxelles, den 7.6.2011
                                   SEK(2011) 813 endelig
                 Henstilling med henblik på
                RÅDETS HENSTILLING
    om Nederlandenes nationale reformprogram for 2011
                   med Rådets udtalelse
om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015
                 {SEK(2011) 727 endelig}
 ---pagebreak---                                           Henstilling med henblik på
                                         RÅDETS HENSTILLING
                         om Nederlandenes nationale reformprogram for 2011
                                             med Rådets udtalelse
                  om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2015
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121,
   stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker1, særlig artikel 5, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen2,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:
   (1)      Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag
            til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget
            samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der
            skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for at sikre en holdbar vækst og
            forbedre konkurrenceevnen.
   (2)      Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for
            medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den
            21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
            beskæftigelsespolitikker3, som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer".
            Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i
            deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
   1
            EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
   2
            EUT C af , s. .
   3
            Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011.
DA                                                       2                                           DA
 ---pagebreak---    (3) Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som
       markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første
       europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er
       forankret i Europa 2020-strategien.
   (4) Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk
       konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af
       15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige
       vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde
       budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af
       arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede
       medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal
       medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale
       reformprogrammer.
   (5) Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der
       deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i
       deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
   (6) Den 29. april 2011 afleverede Nederlandene sit opdaterede stabilitetsprogram for
       2011, der dækker perioden 2011-2015, og sit nationale reformprogram for 2011. For at
       tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet
       vurderet sammen.
   (7) Trods tidligere solide resultater led den meget åbne nederlandske økonomi i betydelig
       grad, efterhånden som krisen udfoldede sig: det reale BNP faldt med næsten 4 % i
       2009. Genopretningen tog sin begyndelse i anden halvdel af 2009 anført af en stigning
       i den udenlandske efterspørgsel og tog til i styrke i første halvdel af 2010, hvilket
       resulterede i en BNP-vækst på 1,8 %. Krisen fik relativt begrænsede konsekvenser for
       arbejdsmarkedet. Ledigheden forventes gradvist at aftage over de kommende to år fra
       4,5 % i 2010 til 4 % i 2012. Krisen påvirkede i høj grad de nederlandske offentlige
       finanser, og det offentlige underskud steg til 5,5 % af BNP i 2009 og 5,4 % i 2010.
       Den statslige indsats for at støtte de finansielle institutioner og stabilisere
       finansmarkederne førte til en stigning i den offentlige gældskvote med 15 procentpoint
       af BNP, og gældskvoten nåede 60,8 % af BNP i 2009.
   (8) Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til Rådets
       forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske
       scenario, der danner grundlag for de budgetfremskrivninger, som fremlægges i
       stabilitetsprogrammet, er plausibelt. Programmet bygger på lidt mere forsigtige
       fremskrivninger for væksten i 2011 og 2012 end Kommissionens prognose fra foråret
       2011. Ifølge stabilitetsprogrammet planlægges det at reducere det offentlige underskud
       til mindre end referenceværdien på 3 % i 2012, dvs. et år tidligere end henstillet under
       proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Ud fra tallene i
       stabilitetsprogrammet vil den mellemfristede målsætning, dvs. et strukturelt underskud
       på 0,5 % af BNP, næsten blive nået ved programperiodens udløb, idet Kommissionens
       beregning af den strukturelle saldo når frem til -0,8 % af BNP i 2015. Budgetstrategien
       underbygges til fulde af tilstrækkeligt specificerede foranstaltninger frem til 2015,
       skønt gennemførelsen af disse er behæftet med visse risici navnlig vedrørende evnen
       til at udligne budgetoverskridelser inden for sundhedsplejen og føre tilsyn med lokale
       myndigheders udgifter. Den årlige finanspolitiske indsats ligger på ¾ % af BNP i
DA                                              3                                                DA
 ---pagebreak---         perioden 2011-2013 i overensstemmelse med Rådets henstilling af 2. december 2009
        under proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. I årene efter
        fristen for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud (2014 og 2015) forbedres
        den genberegnede strukturelle saldo med 0,25 % i 2014 og 0,5 % i 2015; derved når
        man ikke helt op på den påkrævede forbedring på 0,5 % af den strukturelle saldo, før
        den mellemfristede målsætning nås.
   (9)  Den budgetkonsolidering, som er planlagt og gennemført af de nederlandske myndig-
        heder, hviler i høj grad på strukturelle udgiftsnedskæringer, der beløber sig til ca. 3 %
        af BNP ved programperiodens udløb (2015) sammenholdt med referencescenariet.
        Den deraf følgende tilpasning forventes at resultere i et fald i det offentlige underskud
        fra 3,8 % af BNP i 2011 til 2,4 % af BNP i 2012 og i et yderligere fald i årlige etaper
        på ca. 0,5 % i perioden 2013-2015. Nederlandene er fast besluttet på at nå disse mål.
        Friholdes vækstfremmende politikområder såsom uddannelse fra budgetnedskæringer,
        undgås det at hæmme det økonomiske vækstpotentiale, og der bidrages til at opnå en
        holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.
   (10) Ud over en konsolidering på kort sigt består en af hovedudfordringerne i at forbedre de
        offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, hvilket vanskeliggøres af den kraftige
        stigning i aldersrelaterede udgifter. Aldringens langsigtede omkostninger ligger klart
        over EU-gennemsnittet, navnlig hvad angår langtidspleje og pension. Den forventede
        stigning i udgifterne til langtidspleje er den største i Europa, hvilket fremgår af
        Kommissionens rapport om befolkningsaldringen 2009. Dette skyldes frem for alt, at
        der allerede findes et omfattende formelt langtidsplejesystem (f.eks. langfristede
        offentlige forsikringer til dækning af personlig pleje, sygepleje, bistand, behandling og
        institutionsophold), samtidig med at uformel pleje spiller en mere begrænset rolle i
        Nederlandene.
   (11) Nederlandenes arbejdsmarked er kendetegnet ved en relativt høj erhvervsfrekvens, en
        høj arbejdsproduktivitet pr. arbejdet time og lav ledighed. Hovedudfordringen for
        arbejdsmarkedet vil bestå i at forbedre udnyttelsen af det uudnyttede
        arbejdskraftpotentiale, især med henblik på at kompensere for det forventede fald i den
        erhvervsaktive del af befolkningen som følge af aldringen. Det gennemsnitlige antal
        arbejdstimer pr. år er det laveste i EU, hvilket bekræftes af de nyeste disponible data.
        Det lave antal arbejdstimer følger af den meget høje andel af befolkningen, der
        arbejder på deltid, navnlig kvinder, hvilket afspejler dels personlige præferencer, men
        også finansielle faktorer, som begrænser incitamenterne til at komme ind på
        arbejdsmarkedet eller forøge antallet af arbejdstimer. Pt. er en af de væsentligste
        hindringer for, at den part, der ikke tjener husholdningens hovedindkomst, kommer
        ind på arbejdsmarkedet eller forøger sine arbejdstimer i Nederlandene, den høje
        marginalskat på indtægt nr. 2, hvilket i nogle tilfælde kan overstige 80 %, bl.a. som
        følge af det generelle skattefradrag og nedsættelse af indkomstafhængige ydelser som
        f.eks. børnetilskuddet.
   (12) Gennemførelsen af aktive arbejdsmarkedspolitikker har tilsyneladende ikke frembragt
        positive resultater for en voksende og uensartet gruppe af delvist uarbejdsdygtige og
        langtidsledige, som må imødese en stigende risiko for strukturel arbejdsløshed.
        Tredjelandsborgere oplever særlige vanskeligheder, som forstærker de vedholdende
        beskæftigelses- og arbejdsløshedsskel.
DA                                               4                                                DA
 ---pagebreak---    (13) Det er lykkedes det nederlandske forsknings- og innovationssystem at fastholde sin
        innovative kapacitet, men den private sektors lave andel af investeringerne i forskning
        og udvikling vil kunne skade den fremtidige økonomiske vækst og den nederlandske
        økonomis konkurrenceevne. Regeringen tilsigter at skabe et attraktivt klima for
        forsknings- og innovationsintensive virksomheder, herunder udefra kommende
        virksomheder, i form af skattemæssige incitamenter, råderum for iværksættere og
        fremragende forskningskvalitet. Behovet for budgetmæssig konsolidering i
        indeværende år indebærer, at nogle virksomhedssubsidier muligvis ikke videreføres,
        og andre strømlines og målrettes mod de økonomisk set mest interessante områder,
        samtidig med at de omlægges til mere generiske skattemæssige tiltag.
   (14) Erhvervsklimaet påvirkes negativt af overbelastningen på vej- og jernbanenettet.
        Denne overbelastning er en af de højeste i EU. En relativt ineffektiv transport-
        infrastruktur påvirker i den forbindelse arbejdskraftens mobilitet og derigennem en
        potentiel produktivitetstilvækst negativt. Arbejdstagere må affinde sig med lange
        afstande mellem bolig og arbejdsplads, ustadige rejsetider og høje omkostninger som
        følge af overbelastningen. Disse omkostninger forventes at stige yderligere frem til
        2020, medmindre politikkerne ændres. En mere effektiv udnyttelse af infrastrukturen,
        f.eks. med vejbenyttelsesafgifter, ville bidrage til at øge arbejdskraftens mobilitet og
        produktivitet og derigennem føre til potentiel vækst.
   (15) Den 4. april 2011 bebudede Nederlandene en række tilsagn angående europluspagten4.
        Disse omfatter tiltag til at fremme konkurrenceevnen (der indføres en ny
        erhvervspolitik, som bygger på mere generiske skattelettelser, og den administrative
        byrde mindskes) og beskæftigelsen (socialsikringens aktiveringsaspekt styrkes, og
        afhængigheden af arbejdsløshedsunderstøttelse mindskes), således at der bidrages
        yderligere til holdbarheden i de offentlige finanser (idet stabilitets- og vækstpagten
        knæsættes i national lovgivning), og den finansielle stabilitet styrkes (flere beføjelser
        til tilsynsførende institutioner). Disse tilsagn berører alle pagtens områder. De
        repræsenterer en videreførelse af en bredere reformdagsorden, der er skitseret i
        stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Imidlertid er tidsplanen og
        gennemførelsesforanstaltningerne for disse tilsagn ikke tilstrækkeligt belyst.
        Tilsagnene er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.
   (16) Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram,
        herunder tilsagnene under europluspagten5. Den har ikke blot taget hensyn til deres
        relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Nederlandene, men
        også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da
        der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union,
        ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger.
        Kommissionen er af den opfattelse, at den fuldt specificerede nederlandske
        budgetkonsolideringsstrategi bør gennemføres som planlagt, samtidig med at
        udgiftsniveauet fastholdes på de områder, som på lang sigt frembyder det største
        vækstpotentiale. Der bør træffes yderligere foranstaltninger for at forbedre de
        offentlige finansers langsigtede holdbarhed, navnlig på områderne pension og
        langtidspleje, styrke erhvervsfrekvensen og integrationen på arbejdsmarkedet og tage
        fat på de problemer, der opstår som følge af overbelastningen af transportsektoren.
   4
        Nærmere oplysninger om tilsagnene i europluspagten kan findes i SEK(2011) 727.
   5
        SEK(2011) 727.
DA                                                  5                                             DA
 ---pagebreak---    (17)   På baggrund af denne vurdering og under hensyn til Rådets henstilling af 2. december
          2009 i henhold til artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktions-
          måde har Rådet gennemgået Nederlandenes opdatering af stabilitetsprogrammet, og
          dets udtalelse6 afspejles bl.a. i henstilling nr. 1) og 2) nedenfor. Under hensyn til Det
          Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået
          Nederlandenes nationale reformprogram,
   HENSTILLER, at Nederlandene træffer foranstaltninger i perioden 2011-2012 med henblik
   på følgende:
   1)       Budgetstrategien bør gennemføres som planlagt for 2012 og følgende år. Det bør
            sikres, at korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud er holdbar og
            vækstfremmende, idet udgifter på områder af direkte relevans for væksten såsom
            forskning og innovation, uddannelse og efteruddannelse friholdes.
   2)       Der bør træffes foranstaltninger for at forhøje den lovbestemte pensionsalder ved at
            knytte den til den forventede levetid og underbygge disse foranstaltninger med andre
            foranstaltninger for at øge den reelle alder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og
            forbedre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. En gennemarbejdet plan
            med henblik på at reformere langtidspleje, så der tages højde for den aldrende
            befolkning, bør opstilles.
   3)       Erhvervsfrekvensen bør styrkes ved at mindske fiskale hindringer for, at den part, der
            ikke tjener husholdningens hovedindkomst, arbejder, og ved at opstille
            foranstaltninger for at støtte de mest sårbare grupper og hjælpe dem med på ny at få
            fodfæste på arbejdsmarkedet.
   4)       Innovation, private F&U-investeringer og tættere forbindelser mellem forskning og
            erhvervslivet bør fremmes med egnede incitamenter inden for rammerne af den nye
            erhvervspolitik ("Naar de top").
   5)       De høje omkostninger i transportsektoren på grund af overbelastningen af nettet bør
            fortsat nedbringes med en omlægning fra faste til variable vejtransportafgifter,
            målrettet udvidelse af jernbanenettet og indførelse af vejbenyttelsesafgifter.
   Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                         På Rådets vegne
                                                         Formand
   6
          Jf. artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.
DA                                                           6                                      DA


title: Rådets henstilling af 15. februar 2011 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (niende EUF) for regnskabsåret 2009

text:
               11.10.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 265/28

         RÅDETS HENSTILLING
   af 15. februar 2011
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (niende EUF) for regnskabsåret 2009
   (2011/668/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   som henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), ændret ved aftalen undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 (2),
   som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til partnerskabsaftalen mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet den 23. juni 2000 i Cotonou, Benin, samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Niende Europæiske Udviklingsfond (niende EUF), særlig artikel 32, stk. 3,
   som henviser til finansforordningen af 27. marts 2003 vedrørende den 9. Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 96-103,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2009 vedrørende transaktionerne under niende EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter (5), vedrørende regnskabsåret 2009, med Kommissionens svar, der er indeholdt i denne beretning, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 32, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af niende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under niende EUF i regnskabsåret 2009 har været tilfredsstillende —

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under niende EUF for regnskabsåret 2009.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. februar 2011.

            På Rådets vegne

         MATOLCSY Gy.

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

      (4)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

      (5)  EUT C 303 af 9.11.2010, s. 243.


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2008

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0111

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2008  /* SEK/2006/0111 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 1.2.2006SEK(2006) 111 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2008(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, bygger på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk bæredygtig vækst, der fører til jobskabelse. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Ved reformen blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men man søgte samtidig at styrke dens effektivitet og økonomiske fundament samt at sikre holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som er en del af pagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer af dem (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer) for Rådet og Kommissionen. Luxembourgs første stabilitetsprogram blev forelagt den 16. februar 1999. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet udtalelse om det den 15. marts 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Efter samme procedure vurderes de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer af Kommissionen og undersøges af det ovenfor nævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.I programmerne skal medlemsstaterne angive deres mellemfristede målsætning for budgetstillingen og redegøre for de politiske foranstaltninger, de træffer for at opnå og fastholde den, herunder de tilgrundliggende økonomiske antagelser. Efter reformen af pagten bør den mellemfristede målsætning differentieres for de enkelte medlemsstater i lyset af den økonomiske og budgetmæssige diversitet i EU, herunder under hensyntagen til den finanspolitiske risiko for holdbarheden i de offentlige finanser. Andre elementer i reformen er, at tilgangen til finanspolitikken bør være mere symmetrisk under konjunkturforløbet ved hjælp af øget budgetdisciplin i økonomisk gode tider, og at der bør tages hensyn til "større strukturreformer" med en kontrollerbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt med henblik på en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede målsætning eller kursen for tilpasning hen imod den.Under hensyntagen til efterårsprognosen fra 2005 fra Kommissionens tjenestegrene, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2008, har Kommissionen foretaget en gennemgang af den nyligt forelagte opdatering af Luxembourgs stabilitetsprogram og har på grundlag af følgende vurdering vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse om det.Vurdering(1) Den syvende opdatering af Luxembourgs konvergensprogram blev forelagt for Kommissionen den 28. november 2005. Det dækker perioden 2005-2008. Programmet følger i store træk den model og de oplysningskrav for stabilitets- og konvergensprogrammer, der opstilles i den nye adfærdskodeks[3].(2) Luxembourg har i de sidste 20 år opnået en række usædvanlig gode økonomiske resultater, idet det reelle BNP er vokset med gennemsnitlig 5½ % om året og den indenlandske beskæftigelse med 3¼ %. Væksten faldt stærkt i 2001, men rettede sig hurtigt og nåede 4,4 % i 2004. De offentlige finanser i Luxembourg har traditionelt set været meget sunde, med tilbagevendende overskud siden begyndelsen af 1990’erne og en meget lav offentlig gæld. Som følge af den meget stærke stigning i udgifterne er disse overskud imidlertid faldet hurtigt siden begyndelsen af dette tiår og forvandlet til et underskud i 2004.(3) Ifølge programmets makroøkonomiske scenario skulle væksten i det reelle BNP stige fra de anslåede 4,0 % i 2005 til 4,4 % i 2006 og til 4,9 % i både 2007 og 2008. Dette vækstscenario forekommer realistisk, om end en smule positivt i yderårene i sammenligning med efterårsprognoserne fra 2005 fra Kommissionens tjenestegrene og de overslag over den potentielle vækst i produktionen, som følger af de samme prognoser. De udsigter for inflationen, der præsenteres i programmet, synes troværdige. De ligger betydeligt under inflationsfremskrivningerne i prognoserne fra efteråret 2005 fra Kommissionens tjenestegrene, men hviler på forskellige antagelser, herunder især en lavere oliepris. Olieprodukter har en usædvanlig stor vægt i Luxembourgs HICP som følge af udlændinges store indkøb af bilbrændstoffer.(4) I sin udtalelse af 18. januar 2005 godkendte Rådet den budgetstrategi, der blev præsenteret i den foregående opdatering af stabilitetsprogrammet omfattende perioden 2004-2007. For så vidt angår budgetgennemførelsen i 2005 anslås det offentlige underskud i øjeblikket til -2,3 % af BNP i efterårsprognosen fra 2005 fra Kommissionens tjenestegrene i forhold til et mål på -1,0 % af BNP, som blev fastsat i den foregående opdatering af stabilitetsprogrammet. Mens de offentlige indtægter, som ifølge den foregående opdatering skulle stige med 1,2 % af BNP, rent faktisk kun steg med 0,2 procentpoint af BNP, delvis som følge af store og uventede momsrefusioner, steg de offentlige udgifter med 1,4 procentpoint af BNP (hvoraf offentlige investeringer tegnede sig for 0,8) i stedet for 0,8 procentpoint som planlagt.(5) Programmet tager sigte på at reducere det offentlige underskud fra -2,3 % af BNP i 2005 til -0,2 % af BNP i 2008 for at nå en mellemfristet målsætning på minus -0,8 % af BNP i samme år. Tidsprofilen og omfanget af den primære saldo svarer til den samlede saldos, med en forbedring fra et primært underskud på -2,1 % af BNP i 2005 til et afbalanceret budget ved udgangen af perioden. Budgetstrategien er blevet tilpasset siden forelæggelsen af det forrige program, som var baseret på mindre optimistiske, men dog stadig stærke makroøkonomiske antagelser, og som forventede, at det offentlige underskud ville forbedres fra -1,4 % af BNP i 2004 til -1,0 % i 2005 og derefter stort set forblive på samme niveau i 2006 og 2007. Selv om væksten i BNP i 2005 endog var en smule stærkere end forventet, skete der det, at underskuddet – i stedet for at forbedres – steg fra et revideret niveau på -1,2 % af BNP i 2004 til -2,3 % i 2005. Budgetstrategien er derfor blevet tilpasset i det nuværende program for at klare denne uventede forværring i situationen. Den budgettilpasning, der planlægges i programmet, er udgiftsbaseret, idet de samlede offentlige udgifter forventes at falde med 2,5 procentpoint af BNP over perioden, mens indtægtskvoten skulle falde med 0,4 procentpoint af BNP. Nedgangen i udgiftskvoten skulle hovedsagelig ske i de løbende udgifter, navnlig i det offentliges kollektive forbrug og i de sociale overførsler. Vægten i tilpasningsbestræbelserne ligger sidst i perioden, fordi der efter planen skulle komme rigtig gang i det forventede fald i både det nominelle og det konjunkturjusterede underskud i 2007.(6) Den konjunkturjusterede saldo (som beregnet af Kommissionens tjenestegrene ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode og på grundlag af oplysningerne i programmet) forventes at forbedres fra et underskud på 1½ % af BNP i 2005 til en stort set afbalanceret stilling i 2008. Uden engangsforanstaltninger eller andre midlertidige foranstaltninger følger struktursaldoen samme kurs. Budgetforbedringen sker på baggrund af et negativt, men aftagende (fra -1¾ % af BNP i 2005 til -0,5 % i 2008) produktionsgab i lyset af den meget høje potentielle vækst i produktionen, der forventes for Luxembourg. Programmets mellemfristede målsætning er et strukturunderskud (dvs. konjunkturjusteret, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) på -0,8 % af BNP, svarende til den anslåede minimale referenceværdi, og tager sigte på at tilvejebringe en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre det offentlige underskud i at overskride grænseværdien på 3 %. Opfyldes målsætningen, indebærer det derfor, at målet om at tilvejebringe denne sikkerhedsmargen er nået. Målsætningen kan endvidere anses for hensigtsmæssig ifølge den nuværende vurdering, fordi den ligger inden for det interval, som i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er anført for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og i tilstrækkelig grad afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige vækst i den potentielle produktion på lang sigt.(7) Programmets budgetmålsætninger er forbundet med visse risici: for det første kan de makroøkonomiske fremskrivninger, der præsenteres i programmet, være en smule optimistiske i de sidste år af den omhandlede periode. For det andet er de udgiftsbegrænsende foranstaltninger, der er bebudet for 2007 og 2008, endnu ikke blevet specificeret. Overholdelsen af programmets budgetfremskrivninger er således betinget af, at de foranstaltninger, der skal træffes med henblik på 2007 og 2008, specificeres og gennemføres korrekt.(8) Under hensyntagen til denne risikovurdering ser det ud til, at den budgetstrategi, der er skitseret i programmet, er tilstrækkelig til at sikre, at programmets mellemfristede målsætning vil blive nået inden udgangen af programperioden på den betingelse, at foranstaltningerne for 2007 og 2008 specificeres og gennemføres korrekt. Risikoen for, at grænseværdien for underskuddet på 3 % af BNP overskrides, kan ikke udelukkes i 2006, fordi det konjunkturjusterede underskud (som beregnet af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af programmet og i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metode) stadig vil udgøre 1¼ % af BNP, hvilket er højere end den minimale referenceværdi. Selv om det planlagte strukturunderskud fra og med 2007 er lavere end den minimale referenceværdi, er sikkerhedsmargenen måske heller ikke tilstrækkelig, medmindre de udgiftsbegrænsende foranstaltninger, der er bebudet for det år, specificeres og gennemføres. Endelig er kursen i tilpasningen (strukturelt set) hen imod programmets mellemfristede målsætning hensigtsmæssig, måske med undtagelse af 2006, hvor reduktionen i det konjunkturjusterede underskud kun udgør 0,3 % af BNP. Dette er mindre end den gennemsnitlige årlige forbedring i strukturbalancen på 0,5 procentpoint af BNP, der ønskes i pagten, mens de samlede økonomiske vilkår kan anses for gode til trods for et negativt produktionsgab, som dog er ved at blive lukket.(9) Den offentlige gæld anslås til 6,4 % af BNP i 2005. Den forventes i programmet at stige til 10,2 % af BNP i 2008, idet størstedelen af denne stigning sker i 2006. De vigtigste faktorer bag stigningen er den planlagte udstedelse af nye lån med det formål at finansiere udgifter i vej- og jernbaneinfrastruktur samt en række store investeringsprojekter baseret på et offentligt-privat partnerskab, i forbindelse med hvilke den luxembourgske regering yder bygherren en finansiel garanti.(10) Hvad angår holdbarheden af de offentlige finanser, ser Luxembourg ud til at stå over for en mellemhøj risiko som følge af de forventede budgetudgifter i forbindelse med en aldrende befolkning. Gældens nuværende niveau er ganske vist meget lavt, og den planlagte konsolidering på mellemlang sigt bør bidrage til delvis at dæmpe risikoen for de offentlige finansers holdbarhed, men i de seneste to årtier har Luxembourg oplevet en periode med usædvanlig stærk vækst i beskæftigelsen, som progressivt vil blive forvandlet til en tilsvarende stigning i antallet af pensionister og en stor stigning i pensionsudgifterne. Samtidig med at de nuværende aktiver i pensionsfondene yder et stort bidrag til de offentlige finansers holdbarhed, vil de ikke være tilstrækkelige, og således som det anerkendes i programmet, vil det på et tidspunkt være nødvendigt med en række ændringer i pensionsordningerne for at dæmme op for en fremtidig stigning i de offentlige udgifter og reducere risikoen for holdbarheden på lang sigt.(11) Programmets strategi inden for offentlige finanser er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Den er især i overensstemmelse med den integrerede retningslinje om sikring af økonomisk stabilitet ved at fastholde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet, og - så længe denne målsætning endnu ikke er opfyldt - træffe alle nødvendige korrigerende foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Den overholder også den integrerede retningslinje om sikring af økonomisk holdbarhed på baggrund af de forventede udgifter som følge af en aldrende befolkning.(12) Luxembourgs nationale reformprogram, der blev forelagt den 17. november 2005 i forbindelse med den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, udpeger sikring af økonomisk stabilitet og sikring af økonomisk holdbarhed som ufordringer af afgørende betydning for de offentlige finanser. Det identificerer også udfordringer på andre områder, som har stor indvirkning på de offentlige finanser, herunder især behovet for en væsentlig udvidelse af offentlig F&U. De budgetmæssige virkninger af de foranstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles i de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet, og de foranstaltninger inden for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, er i overensstemmelse med de planlagte foranstaltninger i det nationale reformprogram. Stabilitetsprogrammet supplerer disse foranstaltninger med ændringer i de institutionelle elementer i de offentlige finanser, navnlig udsættelsen af budgetforelæggelsen fra august til oktober med det formål at øge antallet af tilgængelige data og forbedre kvaliteten af budgetfremskrivningerne. Programmet bebuder også, at der skal indføres en mere dybtgående analyse af omkostningerne ved investeringsprojekterne, herunder en overvejelse af driftsomkostningerne fra første planlægningsfase.Samtidig med at den globale strategi for nedbringelse af underskuddet gennem udgiftsbegrænsninger, der præsenteres i programmet, er anbefalelsesværdig, bør de luxembourgske myndigheder på baggrund af ovenstående vurdering:-  forstærke bestræbelserne på budgetmæssig tilpasning i 2006 og identificere og gennemføre de nødvendige foranstaltninger for 2007 og 2008, og-  sætte fokus på de langsigtede budgetvirkninger af befolkningens aldring.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2008RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[4], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:1.  Luxembourg har i de sidste 20 år opnået en række usædvanlig gode økonomiske resultater, idet det reelle BNP er vokset med gennemsnitlig 5½ % om året og den indenlandske beskæftigelse med 3¼ %. Væksten faldt stærkt i 2001, men rettede sig hurtigt og nåede 4,4 % i 2004. De offentlige finanser i Luxembourg har traditionelt set været meget sunde, med tilbagevendende overskud siden begyndelsen af 1990’erne og en meget lav offentlig gæld. Som følge af den meget stærke stigning i udgifterne er disse overskud imidlertid faldet hurtigt siden begyndelsen af dette tiår og forvandlet til et underskud i 2004.2.  I sin udtalelse af 18. januar 2005 godkendte Rådet den budgetstrategi, der blev præsenteret i den foregående opdatering af stabilitetsprogrammet omfattende perioden 2004-2007.3.  For så vidt angår budgetgennemførelsen i 2005 anslås det offentlige underskud i øjeblikket til -2,3 % af BNP i efterårsprognosen fra 2005 fra Kommissionens tjenestegrene i forhold til et mål på -1,0 % af BNP, som blev fastsat i den foregående opdatering af stabilitetsprogrammet. Mens de offentlige indtægter, som ifølge den foregående opdatering skulle stige med 1,2 % af BNP, rent faktisk kun steg med 0,2 procentpoint af BNP, delvis som følge af store og uventede momsrefusioner, steg de offentlige udgifter med 1,4 procentpoint af BNP (hvoraf offentlige investeringer tegnede sig for 0,8) i stedet for 0,8 procentpoint som planlagt.4.  Den [14. februar 2006] undersøgte Rådet Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram, som dækker perioden 2005-2008. Programmet følger i store træk den model og de oplysningskrav for stabilitets- og konvergensprogrammer, der opstilles i den nye adfærdskodeks[5].5.  Ifølge programmets makroøkonomiske scenario skulle væksten i det reelle BNP stige fra de anslåede 4,0 % i 2005 til 4,4 % i 2006 og til 4,9 % i både 2007 og 2008. Vurderet på baggrund af de i øjeblikket foreliggende oplysninger synes dette scenario at være baseret på stort set realistiske antagelser om væksten, om end en smule positivt i yderårene. Programmets fremskrivninger for inflationen forekommer også realistiske.6.  Programmet tager sigte på at bringe det offentlige underskud tæt på balance inden udgangen af programperioden og derved nå en mellemfristet målsætning på -0,8 % af BNP i samme år. Tidsprofilen og omfanget af den primære saldo svarer til den samlede saldos, med en forbedring fra et primært underskud på -2,1 % af BNP i 2005 til et primært overskud på 0,1 % ved udgangen af perioden. Reduktionen af underskuddet er udgiftsbaseret, idet de samlede offentlige udgifter forventes at falde med 2,5 procentpoint af BNP over perioden, mens indtægtskvoten skulle falde med 0,4 procentpoint. For at klare den uventede forværring i den offentlige saldo i 2005 er budgetstrategien blevet tilpasset siden forelæggelsen af den foregående opdatering, som var baseret på et mindre optimistisk makroøkonomisk scenario, og hvor det offentlige underskud, efter en forbedring fra de anslåede -1,4 % af BNP i 2004 til forventet -1,0 % i 2005, efter planen skulle forblive stort set på samme niveau i 2006 og 2007.7.  Struktursaldoen (dvs. den konjunkturjusterede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) beregnet i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metode forventes i programperioden at forbedres med gennemsnitlig lidt mere end 0,5 % af BNP om året. Vægten i tilpasningen ligger sidst i perioden og stiger betydeligt i 2007 i både nominelle og strukturelle termer. I programmet fastsættes den mellemfristede målsætning for budgetstillingen til et strukturunderskud på 0,8 % af BNP, og det tilstræbes at nå denne stilling senest i 2008. Programmets mellemfristede målsætning svarer til den minimale referenceværdi og tager sigte på at tilvejebringe en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre det offentlige underskud i at overskride grænseværdien på 3 %. Opfyldes målsætningen, indebærer det derfor, at målet om at tilvejebringe denne sikkerhedsmargen er nået. Den mellemfristede målsætning kan endvidere anses for hensigtsmæssig ifølge den nuværende vurdering, fordi den ligger inden for det interval, som i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er anført for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og i tilstrækkelig grad afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige vækst i den potentielle produktion på lang sigt.8.  Budgetresultatet kunne være værre end forventet i programmet. For det første kan de makroøkonomiske fremskrivninger, der præsenteres i programmet, være en smule optimistiske i de sidste år af den omhandlede periode. Endvidere er de foranstaltninger, der bebudes i programmet, og som tager sigte på at fortsætte tilpasningsbestræbelserne i 2007 og 2008, endnu ikke blevet specificeret. Opnåelsen af programmets budgetmæssige målsætninger er betinget af, at disse foranstaltninger specificeres og gennemføres korrekt.9.  I betragtning af denne risikovurdering ser det ud til, at budgetstillingen i programmet er tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede målsætning opfyldes senest i 2008, som planlagt i programmet, på den betingelse, at de bebudede foranstaltninger for 2007 og 2008 specificeres og gennemføres korrekt. Ifølge beregninger fra Kommissionens tjenestegrene kan det ikke udelukkes, at der i 2006 er en risiko for, at grænseværdien for underskuddet på 3 % af BNP overskrides under normale makroøkonomiske svingninger. Selv om det planlagte strukturunderskud fra og med 2007 er lavere end den minimale referenceværdi, er sikkerhedsmargenen måske heller ikke tilstrækkelig i 2007, medmindre de udgiftsbegrænsende foranstaltninger, der er bebudet for det år, specificeres og gennemføres. Farten i tilpasningen hen imod den mellemfristede målsætning er stort set i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, hvor det specificeres, at for medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, skal den årlige forbedring i struktursaldoen være 0,5 % af BNP som referenceværdi. Den forbedring i strukturunderskuddet, der planlægges i programmet, udgør imidlertid kun 0,3 procentpoint af BNP i 2006, hvor de samlede økonomiske vilkår kan anses for gode til trods for et negativt produktionsgab, som dog er ved at blive lukket.10.  Den offentlige gæld anslås til 6,4 % af BNP i 2005. Den forventes i programmet at stige til 10,2 % af BNP i 2008, idet størstedelen af denne stigning sker i 2006.11.  Hvad angår holdbarheden af de offentlige finanser, ser Luxembourg ud til at stå over for en mellemhøj risiko på grund af de forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Gældens nuværende niveau er ganske vist meget lavt, og den planlagte konsolidering på mellemlang sigt bør bidrage til delvis at dæmpe risikoen for de offentlige finansers holdbarhed, men i de seneste to årtier har Luxembourg oplevet en periode med usædvanlig stærk vækst i beskæftigelsen, som progressivt vil blive forvandlet til en tilsvarende stigning i antallet af pensionister og en stor stigning i pensionsudgifterne. Samtidig med at de nuværende aktiver i pensionsfondene yder et stort bidrag til de offentlige finansers holdbarhed, vil de ikke være tilstrækkelige, og således som det anerkendes i programmet, vil det på et tidspunkt være nødvendigt med en række ændringer i pensionsordningerne for at dæmme op for en fremtidig stigning i de offentlige udgifter og reducere risikoen for holdbarheden på lang sigt.12.  Programmets strategi inden for offentlige finanser er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008, især den integrerede retningslinje om sikring af økonomisk stabilitet ved at fastholde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet og - så længe denne målsætning endnu ikke er opfyldt - træffe alle nødvendige korrigerende foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten og den integrerede retningslinje om sikring af økonomisk holdbarhed på baggrund af de forventede udgifter som følge af en aldrende befolkning.13.  Luxembourgs nationale reformprogram, der blev forelagt den 17. november 2005, udpeger følgende udfordringer som værende af afgørende betydning for de offentlige finanser: i) sikring af økonomisk stabilitet og ii) sikring af økonomisk holdbarhed. Det identificerer også udfordringer på andre områder, som har stor indvirkning på de offentlige finanser, herunder især behovet for en væsentlig udvidelse af offentlig F&U. De budgetmæssige virkninger af de foranstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles i de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet, og de foranstaltninger inden for de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, er i overensstemmelse med de planlagte foranstaltninger i det nationale reformprogram.Samtidig med at den globale strategi for nedbringelse af underskuddet gennem udgiftsbegrænsninger, der præsenteres i programmet, er anbefalelsesværdig, er Rådet af den opfattelse, at de luxembourgske myndigheder bør:-  forstærke bestræbelserne på budgetmæssig tilpasning i 2006 og identificere og gennemføre de nødvendige foranstaltninger for 2007 og 2008, og-  sætte fokus på de langsigtede budgetvirkninger af befolkningens aldring.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reelt BNP (% ændring) | SP dec. 2005 | 4,4 | 4,0 | 4,4 | 4,9 | 4,9 |KOM nov. 2005 | 4,5 | 4,2 | 4,4 | 4,5 | ikke relevant |SP dec. 2004 | 4,4 | 3,8 | 3,3 | 4,3 | ikke relevant |HICP-inflation (%) | SP dec. 2005 | 3,2 | 3,7 | 2,6 | 2,0 | 1,8 |KOM nov. 2005 | 3,2 | 4,1 | 4,4 | 2,2 | ikke relevant |SP dec. 2004 | 2,6 | 3,2 | 1,5 | 1,7 | ikke relevant |Produktionsgab (% af potentielt BNP) | SP dec. 20051 | -1,7 | -1,7 | -1,3 | -0,7 | -0,6 |KOM nov. 20052 | -1,8 | -1,6 | -1,3 | -1,2 | ikke relevant |SP dec. 20041 | -1,2 | -2,2 | -3,8 | -5,0 | ikke relevant |Offentlig saldo (% af BNP) | SP dec. 2005 | -1,2 | -2,3 | -1,8 | -1,0 | -0,2 |KOM nov. 2005 | -1,2 | -2,3 | -2,0 | -2,2 | ikke relevant |SP dec. 2004 | -1,4 | -1,0 | -0,9 | -1,0 | ikke relevant |Primær saldo (% af BNP) | SP dec. 2005 | -0,9 | -2,1 | -1,7 | -0,7 | 0,1 |KOM nov. 2005 | -0,9 | -2,1 | -1,8 | -2,0 | ikke relevant |SP dec. 2004 | -1,2 | -0,9 | -0,8 | -0,9 | ikke relevant |Konjunkturkorrigeret saldo = struktursaldo3 (% af BNP) | SP dec. 20051 | -0,3 | -1,5 | -1,2 | -0,6 | 0,1 |KOM nov. 2005 | -0,4 | -1,5 | -1,4 | -1,6 | ikke relevant |SP dec. 20041 | -0,7 | 0,3 | 1,4 | 2,0 | ikke relevant |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP dec. 2005 | 6,6 | 6,4 | 9,6 | 9,9 | 10,2 |KOM nov. 2005 | 6,6 | 6,8 | 7,1 | 7,3 | ikke relevant |SP dec. 2004 | 5,0 | 5,0 | 4,6 | 4,5 | ikke relevant |Bemærkninger: 1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2 Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 4,1 %, 4,0 %, 4,1 % og 4,3 % i perioden 2004-2007. 3 Eftersom der ikke er specificeret nogen engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i programmet, er den konjunkturkorrigerede saldo og struktursaldoen identiske. Kilde: Stabilitetsprogrammet (SP); Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2005 (KOM); beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes form og indhold, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[3] Programmet har huller i de obligatoriske og frivillige data, der foreskrives i den nye adfærdskodeks.[4] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Programmet har huller i de obligatoriske og frivillige data, der foreskrives i den nye adfærdskodeks.


Avis juridique important

|

32003H0203

Kommissionens henstilling af 20. marts 2003 om harmonisering af vilkårene for at udbyde offentlig RLAN-adgang til offentlige elektroniske kommunikationsnet og -tjenester i Det Europæiske Fællesskab (EØS-relevant tekst)

EU-Tidende nr. L 078 af 25/03/2003 s. 0012 - 0013

Kommissionens henstillingaf 20. marts 2003om harmonisering af vilkårene for at udbyde offentlig RLAN-adgang til offentlige elektroniske kommunikationsnet og -tjenester i Det Europæiske Fællesskab(EØS-relevant tekst)(2003/203/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet)(1), herefter benævnt "rammedirektivet", navnlig artikel 19, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Det Europæiske Råd opfordrede på mødet i Barcelona den 15.-16. marts 2002 til at fremme forskellige platforme for bredbåndsadgang til informationssamfundet og understregede, at det er vigtigt at styrke det indre marked for elektroniske kommunikationstjenester.(2) I overensstemmelse med rammedirektivets artikel 19, stk. 1, afgav Kommunikationsudvalget en positiv udtalelse den 24. januar 2003.(3) Tilladelsesordningerne for udbud af elektroniske kommunikationsnet og -tjenester bør være så lidt indgribende som muligt. Derfor kan udbud af sådanne net og tjenester i henhold til artikel 3, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet)(2), herefter benævnt "tilladelsesdirektivet", kun gøres betinget af en generel tilladelse, dog med forbehold af de særlige forpligtelser, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, eller brugsrettigheder omhandlet i artikel 5.(4) I henhold til artikel 5, stk. 1, i tilladelsesdirektivet må medlemsstaterne ikke gøre brugen af radiofrekvenser afhængig af tildeling af individuelle brugsrettigheder, hvis det er muligt at undgå dette, og navnlig hvis der kun er ubetydelig risiko for skadelig interferens. Endvidere må medlemsstaterne ifølge artikel 2, stk. 1, og artikel 4 i Kommissionen direktiv 2002/77/EF(3) ikke indføre eller opretholde foranstaltninger, der begrænser antallet af virksomheder, der er godkendt til at udbyde tjenester eller bruge radiofrekvenser, medmindre foranstaltningerne er baseret på objektive, forholdsmæssige og ikke-diskriminerende kriterier.(5) I henhold til de politiske mål og tilsynsprincipper, der er fastlagt i artikel 8 i rammedirektivet, bør de nationale tilsynsmyndigheder træffe alle rimelige foranstaltninger for at fremme konkurrencen inden for udbud af elektroniske kommunikationsnet, elektroniske kommunikationstjenester og dertilhørende faciliteter og tjenester ved bl.a. at støtte innovation og tilskynde til en effektiv udnyttelse og sikre en effektiv forvaltning af radiofrekvenser. De nationale tilsynsmyndigheder bør også fjerne hindringer for udbud af elektroniske kommunikationsnet, dertilhørende faciliteter og tjenester samt elektroniske kommunikationstjenester på europæisk plan.(6) RLAN-systemer (Radio Local Area Networks) er et innovativt middel til at etablere trådløs bredbåndsadgang til internettet og virksomheders intranet, ikke blot til privat brug, men også for offentligheden generelt på offentlige områder såsom lufthavne, banegårde og indkøbscentre.(7) Hovedparten af medlemsstaterne tillader allerede RLAN-adgang til offentlige elektroniske kommunikationsnet og -tjenester på kommerciel eller ikke-kommerciel basis. I betragtning af RLAN-systemernes vigtige rolle som en alternativ platform for bredbåndsadgang til informationssamfundstjenester bør der nu tilstræbes en harmoniseret strategi for udbud af offentlig RLAN-adgang i hele Fællesskabet. Der må skelnes mellem udbud af tjenester og brug af radiofrekvenser. Udbud af RLAN-adgang til offentlige elektroniske kommunikationsnet og -tjenester på kommerciel basis bør tillades på de mindst muligt indgribende vilkår, dvs. så vidt muligt uden sektorspecifikke vilkår.(8) RLAN-systemer må anvende, helt eller delvist, frekvensbåndet 2400,0-2483,5 MHz (herefter benævnt 2,4 GHz-båndet) eller frekvensbåndene 5150-5350 MHz og 5470-5725 MHz (herefter benævnt 5 GHz-båndene). I visse medlemsstater er en del af disse frekvensbånd muligvis ikke i dag til rådighed for RLAN. Det kan derfor være nødvendigt at gennemføre en yderligere harmonisering af disse frekvensbånd inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 676/2002/EF af 7. marts 2002 om et frekvenspolitisk regelsæt i Det Europæiske Fællesskab (frekvenspolitikbeslutningen)(4).(9) Risikoen for interferens i mellem de forskellige brugere, der deles om 2,4 GHz-båndet, og mellem sameksisterende RLAN-systemer accepteres af de involverede parter. For så vidt som RLAN-brugere ikke forårsager skadelig interferens for eventuelle beskyttede brugere i samme frekvensbånd, bør brugen af 2,4 GHz- og 5 GHz-båndene ikke gøres betinget af individuelle brugsrettigheder og så vidt muligt ej heller omfattes af generelle tilladelsesvilkår ud over dem, der er anført i punkt 17 i tilladelsesdirektivet. Hvis 5 GHz-båndet stilles til rådighed for offentlige RLAN-adgangstjenester, vil det også reducere presset på 2,4 GHz-båndet.(10) For at minimere risikoen for skadelig interferens kan udbud af RLAN-tjenester eventuelt gøres betinget af generelle tilladelsesvilkår, hvor det er berettiget, og hvor midlet står i et rimeligt forhold til målet. Sådanne generelle tilladelser kan henvise til relevante krav i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (direktivet om radio- og teleterminaludstyr)(5). En harmonisering af disse krav kan gennemføres i henhold til frekvenspolitikbeslutningen og direktivet om radio- og teleterminaludstyr.(11) I overensstemmelse med Fællesskabets konkurrenceregler fastsætter artikel 8, stk. 1, i rammedirektivet princippet om teknologineutral regulering; der bør således ikke diskrimineres mellem forskellige RLAN- og andre teknologier, der giver adgang til kommunikationsnet og -tjenester.(12) Vilkårene for adgang til offentlig og privat ejendom for udbydere af offentlige RLAN-adgangstjenester er undergivet traktatens konkurrenceregler samt, hvor det er relevant, rammedirektivet.(13) Sikkerhed og kommunikationshemmelighed reguleres i dag af artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/66/EF af 15. december 1997 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred inden for telesektoren(6). Når dette direktiv ophæves, erstattes de nævnte bestemmelser fra og med den 1. november 2003 af artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor(7),HENSTILLER:1) at medlemsstaterne, når de anvender de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 2002/20/EF og direktiv 2002/21/EF, gør det muligt at udbyde offentlig RLAN-adgang til offentlige elektroniske kommunikationsnet og -tjenester i 2,4 GHz-båndet og 5 GHz-båndene, hvor disse bånd er til rådighed, så vidt muligt uden sektorspecifikke vilkår og under alle omstændigheder kun på grundlag af en generel tilladelse2) at medlemsstaterne ikke gør brugen af 2,4 GHz-båndet eller 5 GHz-båndene til drift af RLAN-systemer afhængig af tildeling af individuelle brugsrettigheder3) at medlemsstaterne ikke begrænser tjenesteudbyderne i deres valg af RLAN-udstyr, ud over at udstyret skal opfylde kravene i direktiv 1999/5/EF4) at medlemsstaterne er særligt opmærksomme på kravene i artikel 4 og 5 i direktiv 97/66/EF og de tilsvarende krav i direktiv 2002/58/EF, der regulerer sikkerhed og kommunikationshemmelighed i forbindelse med offentlige kommunikationsnet og -tjenester.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2003.På Kommissionens vegneErkki LiikanenMedlem af Kommissionen(1) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.(2) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 21.(3) Kommissionens direktiv 2002/77/EF af 16. september 2002 om konkurrence på markederne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (EFT L 249 af 17.9.2002, s. 21).(4) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 1.(5) EFT L 91 af 7.4.1999, s. 10.(6) EFT L 24 af 30.1.1998, s. 1.(7) EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37.


title: Kommissionens henstilling af 6. april 2005 om bredbåndskommunikation over elnettet (EØS-relevant tekst).

text:
               12.4.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 93/42

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 6. april 2005
   om bredbåndskommunikation over elnettet
   (EØS-relevant tekst)
   (2005/292/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), særlig artikel 19, stk. 1, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Formålet med denne henstilling er at skabe gennemskuelige, forholdsmæssige og ikke-diskriminerende vilkår for etablering af systemer til kommunikation over elnettet (herefter »powerline-systemer«) og at fjerne eventuelle urimelige retlige hindringer. Powerline-systemer omfatter både udstyr og net.

               (2)

               EU’s regelsæt for elektronisk kommunikation har til formål at skabe rammer for udbud af elektroniske kommunikationsnet og -tjenester på konkurrencevilkår og at sikre brugerne de størst mulige fordele, for så vidt angår valgmuligheder, pris og kvalitet. De nationale tilsynsmyndigheder har som mål at fremme konkurrencen inden for udbud af elektroniske kommunikationsnet, herunder powerline-net. De bør derfor fjerne eventuelle uberettigede retlige hindringer for, at navnlig forsyningsvirksomheder kan etablere og drive elektroniske kommunikationsnet over deres elkabler.

               (3)

               Etablering af powerline-systemer er kun betinget af en generel tilladelse i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (2). En sådan tilladelse kan, hvor det er relevant, omfatte forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/336/EØF af 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet (3) (EMC-direktivet), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (4) (terminaludstyrsdirektivet), rammedirektivet og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (5), for eksempel vedrørende kommunikation i nødsituationer og netintegritet. Med henblik på at undgå forskelsbehandling, krydssubsidiering og konkurrenceforvridning kan visse virksomheder også i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (6) pålægges pligt til at føre særskilte konsoliderede regnskaber over ikke-elektricitetsrelaterede aktiviteter, f.eks. kommunikation over elnettet.

               (4)

               Powerline-net er kabelbaserede net, og signalerne er derfor bundet til et fast medie. De benytter ikke radiofrekvenser til transmission i den betydning, der er anvendt i bilag B til tilladelsesdirektivet eller Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 676/2002/EF af 7. marts 2002 om et frekvenspolitisk regelsæt i Det Europæiske Fællesskab (frekvenspolitikbeslutningen) (7).

               (5)

               Powerline-systemer er omfattet af EMC-direktivet. Ved udtrykket »apparater« forstås i EMC-direktivet alle elektriske og elektroniske apparater samt udstyr og anlæg, der indeholder elektriske og/eller elektroniske komponenter. Powerline-systemer anses for faste anlæg og må kun sættes i drift, hvis de er i overensstemmelse med direktivet.

               (6)

               I powerline-systemer anvendes kablerne muligvis allerede til andre formål, og nettene kan være under løbende forandring. Disse forhold og de særlige kendetegn ved uønsket elektromagnetisk stråling langs kabelbaserede systemer betyder, at det er uhensigtsmæssigt at foretage målinger for et helt system. Hvis der opstår problemer med kabelbaserede systemers interferens med radiosystemer, bør de håndteres i overensstemmelse med EMC-direktivet. Derfor bør et net, der består af udstyr, som opfylder EMC-direktivets krav og anvendes til det tilsigtede formål, og som er installeret og drives i overensstemmelse med god teknisk praksis, der har til formål at opfylde EMC-direktivets væsentlige krav, anses for at være i overensstemmelse med EMC-direktivet. God teknisk praksis skal være dokumenteret og bør omfatte målrettede målinger på stedet, der påviser, at EMC-direktivets mål er opfyldt, for så vidt angår uønsket elektromagnetisk stråling, navnlig i tilfælde, hvor sandsynligheden for interferens er større end normalt.

               (7)

               I overensstemmelse med artikel 6 i EMC-direktivet hindrer denne fremgangsmåde ikke medlemsstaterne i at træffe særlige sikkerhedsforanstaltninger vedrørende ibrugtagning og anvendelse af udstyr for at beskytte offentlige telekommunikationsnet eller modtage- eller sendestationer, når de anvendes til sikkerhedsformål under veldefinerede omstændigheder med hensyn til frekvensanvendelsen, i overensstemmelse med artikel 6 i EMC-direktivet.

               (8)

               Hvis interferensproblemer forårsaget af et powerline-system ikke kan løses af de involverede parter, bør de kompetente myndigheder anmode om dokumentation for, at det pågældende system er i overensstemmelse med forskrifterne, og, hvor det er rimeligt, indlede en videre undersøgelse. Denne undersøgelse bør omfatte en kontrol af, at systemet opfylder kravene i EMC-direktivet. Hvis det modsatte viser sig at være tilfældet, bør de kompetente myndigheder træffe ikke-diskriminerende, gennemskuelige håndhævelsesforanstaltninger, der står i et rimeligt forhold til formålet, for at sikre, at systemet bringes i overensstemmelse med forskrifterne.

               (9)

               Hvis et system anses for at være i overensstemmelse med EMC-direktivet, men ikke desto mindre forårsager skadelig interferens, bør de kompetente myndigheder i medlemsstaterne træffe særlige foranstaltninger ifølge artikel 6 i EMC-direktivet med henblik på at løse interferensproblemerne. Disse foranstaltninger bør stå i et rimeligt forhold til formålet, være ikke-diskriminerende og gennemskuelige. Når medlemsstaterne undersøger, om foranstaltningerne står i et rimeligt forhold til formålet, bør de tage de økonomiske og sociale aspekter af de pågældende tjenester i betragtning. Medlemsstaterne kan også tage de tekniske muligheder i moderne powerline-kommunikationsudstyr i betragtning, der muliggør en hurtig løsning på interferensproblemer ved at reducere den elektromagnetiske stråling ved de specifikke frekvenser og steder, hvor der er interferens, ved hjælp af såkaldt »notching« (bortfiltrering af de specifikke frekvenser).

               (10)

               For at sikre en ensartet anvendelse af håndhævelsesforanstaltninger og særlige foranstaltninger i henhold til artikel 6 i EMC-direktivet bør de kompetente myndigheder udveksle oplysninger indbyrdes og med Kommissionen.

               (11)

               Denne fremgangsmåde vil, i kombination med regelmæssig og detaljeret rapportering om interferens, gøre det muligt at indsamle yderligere forsøgsresultater og erfaringer om udbygningen af powerline-net, navnlig med henblik på at beskytte brugen af radiofrekvenser. I første omgang bør der aflægges rapport hvert halve år, men afhængigt af de resultater, der opnås, kan hyppigheden ændres.

               (12)

               I 2001 opfordrede Kommissionen de europæiske standardiseringsorganisationer til at udarbejde harmoniserede europæiske standarder for kabelbaserede net, der omfatter digitale abonnentledninger (DSL), koaksialkabler, Ethernet og powerline-net (8). Standardiseringsorganisationernes arbejde er imidlertid endnu ikke afsluttet. For at lette udviklingen af en harmoniseret europæisk standard for kabelbaserede net og tilhørende apparater bør de nationale tilsynsmyndigheder følge udviklingen nøje i tæt samarbejde med markedsdeltagerne.

               (13)

               Kommunikationsudvalget er blevet hørt efter proceduren i artikel 22, stk. 2, i rammedirektivet,

         HENSTILLER:

               1)

               Medlemsstaterne bør anvende følgende vilkår og principper for udbud af offentligt tilgængelige powerline-bredbåndskommunikationssystemer.

               2)

               Medlemsstaterne bør fjerne uberettigede retlige hindringer, navnlig for forsyningsvirksomheder, for at etablere powerline-bredbåndskommunikationssystemer og udbyde elektroniske kommunikationstjenester via sådanne systemer, uden at dette dog berører punkt 3-5.

               3)

               Indtil der er vedtaget harmoniserede standarder, der kan danne grundlag for formodning om overensstemmelse med direktiv 89/336/EØF, for så vidt angår powerline-systemer, bør medlemsstaterne anse sådanne systemer for at være i overensstemmelse med direktivet, såfremt de:

                           —

                           består af udstyr, som opfylder EMC-direktivets krav og anvendes til det tilsigtede formål

                           —

                           er installeret og drives i overensstemmelse med god teknisk praksis, der har til formål at opfylde EMC-direktivets væsentlige krav.

                     Dokumentationen for god teknisk praksis bør stilles til rådighed for de relevante nationale myndigheder til inspektionsformål, så længe systemet er i drift.

               4)

               Hvis det konstateres, at et powerline-system forårsager skadelig interferens, og problemet ikke kan løses af de involverede parter, bør de kompetente myndigheder anmode om dokumentation for, at systemet er i overensstemmelse med forskrifterne, og, hvor det er rimeligt, indlede en videre undersøgelse.

               5)

               Hvis undersøgelsen viser, at powerline-systemet ikke opfylder kravene, bør de kompetente myndigheder træffe ikke-diskriminerende, gennemskuelige håndhævelsesforanstaltninger, der står i et rimeligt forhold til formålet, for at sikre, at systemet bringes i overensstemmelse med forskrifterne.

               6)

               Hvis powerline-systemet er i overensstemmelse med kravene, men ikke desto mindre forårsager skadelig interferens, bør de kompetente myndigheder i medlemsstaterne overveje at træffe særlige foranstaltninger ifølge artikel 6 i direktiv 89/336/EØF. Disse foranstaltninger bør stå i et rimeligt forhold til formålet og være ikke-diskriminerende og gennemskuelige.

               7)

               Medlemsstaterne bør jævnligt aflægge rapport til Kommunikationsudvalget om etablering og drift af powerline-systemer på deres område. Disse rapporter bør indeholde alle relevante oplysninger om niveauet af elektromagnetiske forstyrrelser (herunder måleresultater, niveauer for de påtrykte signaler og andre oplysninger, der er relevante i forbindelse med udarbejdelse af en harmoniseret europæisk standard), interferensproblemer og eventuelle håndhævelsesforanstaltninger vedrørende powerline-systemer. Den første rapport af denne art skal foreligge den 31. december 2005.

               8)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. april 2005.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 108 af 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EUT L 108 af 24.4.2002, s. 21.

      (3)  EFT L 139 af 23.5.1989, s. 19. Senest ændret ved direktiv 93/68/EØF (EFT L 220 af 30.8.1993, s. 1).

      (4)  EFT L 91 af 7.4.1999, s. 10. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.

      (6)  EUT L 176 af 15.7.2003, s. 37. Ændret ved Rådets direktiv 2004/85/EF (EUT L 236 af 7.7.2004, s. 10).

      (7)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 1.

      (8)  Standardiseringsmandat til CEN, Cenelec og ETSI vedrørende elektromagnetisk kompatibilitet (EMC), nærmere bestemt harmoniserede EMC-standarder for telenet, mandat M/313, 7. august 2001.