title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Bulgariens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/8

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Bulgariens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2019
      (2019/C 301/02)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Bulgarien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Bulgarien offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Bulgariens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (3), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Bulgariens fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderede af sin analyse, at Bulgarien er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Sårbarhederne i den finansielle sektor ledsages navnlig af en høj gældsætning og store misligholdte lån i virksomhederne. Mens der er gjort fremskridt med hensyn til at tackle kilderne til ubalancerne, er det af afgørende betydning, at de seneste reformer af tilsynet med og forvaltningen af banksektoren og andre finansielle sektorer gennemføres fuldt ud.

                  (3)

                  Bulgarien fremlagde den 24. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit konvergensprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (4)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (5)

                  Bulgarien er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 sigter regeringen med udgangspunkt i et overskud på den offentlige saldo på 2 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2018 mod et underskud på 0,3 % af BNP i 2019, et overskud på 0,4 % af BNP i 2020, 0,2 % i 2021 og 0,1 % i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (5) er den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 1 % af BNP — fortsat mere end nået i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at falde gradvist fra 22,6 % af BNP i 2018 til 16,7 % i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på 0,7 % af BNP i 2019 og 0,6 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Rådet er af den generelle opfattelse, at Bulgarien forventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020.

                  (6)

                  Der kan konstateres fremskridt hvad angår skatteindtægter og overholdelse af skattelovgivningen, og der er taget en række initiativer. Skatteopkrævningen lader dog ikke til at blive bedre i samme tempo alle steder. Dette er navnlig tilfældet for arbejdsrelaterede skatter og sociale bidrag samt nogle former for punktafgifter. Der er også dokumentation for, at sort arbejde og ulovlig handel med brændstoffer fortsat udgør en udfordring. En fortsættelse af indsatsen for at forbedre skatteopkrævningen og flere målrettede foranstaltninger med henblik på at håndtere udfordringerne på specifikke områder er af afgørende betydning for bestræbelserne på at mindske den stadig store sorte økonomi yderligere.

                  (7)

                  Regeringen har taget skridt til at forbedre effektiviteten hvad angår udnyttelsen af de offentlige udgifter. Verdensbanken har udarbejdet en udgiftsoversigt, som dækker en række offentlige institutioner (ministerier og kommuner), og to pilotundersøgelser, en om politiarbejde og brandslukning og en om affaldshåndtering, og også lavet en manual for fremtidige vurderinger fra regeringens side. I den mellemfristede finanspolitiske strategi fra 2018 indførte regeringen en række resultatindikatorer med henblik på at vurdere udgifternes indvirkning på de forskellige politikområder over tid og oplyse evalueringen og planlægningen af budgettet. Opfølgningen på disse initiativer forventes at øge kvaliteten, effektiviteten og gennemsigtigheden af de offentlige udgifter og dermed kvantiteten og kvaliteten af de offentlige goder.

                  (8)

                  Statsejede virksomheder lider under svag virksomhedsledelse, hvilket også i vid udstrækning afspejles i deres økonomiske resultater. En reform af den retlige ramme for ledelsen af statsejede virksomheder er i gang i samarbejde med Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) og med støtte fra Kommissionens strukturreformtjeneste. Reformen har til formål at afhjælpe de nuværende svagheder ved at tilpasse den nationale lovgivning til OECD's retningslinjer for ledelse af statsejede virksomheder. Vedtagelse og effektiv gennemførelse af rammen vil sikre kontinuiteten og have afgørende betydning for reformens succes.

                  (9)

                  På grundlag af gunstige makroøkonomiske forhold er bankernes kapital- og likviditetsgrader generelt blevet forbedret. Samtidig er antallet af misligholdte lån til ikkefinansielle virksomheder faldet, selv om det fortsat er højt. Det sekundære marked for misligholdte lån er blevet mere dynamisk. Den 30. maj 2019 vedtog BNB en beslutning om at gennemføre EBA's retningslinjer for styring af misligholdte og omlagte eksponeringer. De opfølgende foranstaltninger på grundlag af undersøgelserne af den finansielle sektor har styrket banksektoren, men der er stadig visse sårbarheder. Nye lovgivningsmæssige initiativer i 2018 omfattede reglerne for store eksponeringer og identificering af forbundne kunder, en forøgelse af den kontracykliske kapitalbuffersats og indførelsen af makroprudentielle værktøjer til låntagerbaserede foranstaltninger. Opfølgning på lovgivningsinitiativer vedrørende eksponeringer i forbindelse med nærtstående parter og en løbende tilsynsindsats med henblik på at begrænse lån til nærtstående parter og straffe overtrædelser af bestemmelserne om sikkerhedsstillelse er afgørende for at understøtte god forretningspraksis. Forbedring af regelsættet for bankafvikling er endnu en igangværende foranstaltning, som vil bidrage til at gøre den finansielle sektor mere modstandsdygtig.

                  (10)

                  En gennemførelse af insolvensreformen kan være med til at nedbringe den høje gæld i den private sektor og den stadig høje andel af misligholdte lån. Visse manglende elementer reducerer effektiviteten af insolvensreglerne, hvilket resulterer i langsomme og dyre insolvensbehandlinger. Samtidig forhindrer manglen på passende overvågningsværktøjer en ordentlig analyse af aktuelle og nye procedurer forud for og i forbindelse med insolvens og gør det umuligt at identificere flaskehalse og konkrete svage punkter. I oktober 2018 anmodede Bulgarien om bistand fra Kommissionens strukturreformtjeneste for at hjælpe landet med at fremskynde reformen af insolvensreglerne. Dette projekt identificerer huller i insolvensreglerne og omfatter udarbejdelsen af en køreplan for håndteringen heraf. Det er vigtigt at fastholde reformtempoet og gennemføre den kommende køreplan.

                  (11)

                  Bulgarien har vedtaget lovændringer i 2018 og efterfølgende i maj 2019 og arbejder i retning af en fuldstændig konsekvent gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 (6) (det fjerde hvidvaskdirektiv). Der bør lægges vægt på en effektiv gennemførelse af disse foranstaltninger. Myndighederne har stadig ikke færdiggjort og indberettet den nationale risikovurdering, som er en hjørnesten i bestræbelserne på at udforme nationale politikker, der er tilstrækkelige til at bekæmpe hvidvask af penge og finansiering af terrorisme. Derudover tyder den seneste udvikling i banksektoren på, at der er behov for at styrke det nationale tilsyn med internationale finansielle transaktioner og sikre en effektiv håndhævelse af rammerne for bekæmpelse af hvidvask af penge (AML). Der er behov for en bedre håndtering af risikoen for korruption, fordi det er en prædikatforbrydelse for hvidvask af penge. De bulgarske myndigheder er nødt til at vise konkrete resultater og udarbejde en resultatliste, som bekræftes af endelige afgørelser i sager om korruption på højt plan. Anvendelsen af finansiel efterforskning og finansiel profilering er begrænset.

                  (12)

                  Der gennemføres reformer af tilsynet med finansielle institutioner, som ikke er banker. Finanstilsynskommissionen vedtog i samarbejde med Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger i september 2017 en handlingsplan for en reform af tilsynet med finansielle institutioner, som ikke er banker. En fuldstændig og rettidig gennemførelse og håndhævelse af handlingsplanen, som stadig er i gang, vil bidrage til et passende tilsyn med den finansielle sektor uden for bankerne. Der er gennemført ændringer af sekundær lovgivning, hvilket har til formål at forbedre værdiansættelsesreglerne og anvendelsen af dem. Effektiv gennemførelse og håndhævelse af disse regler vil gøre noget ved de resterende problemer med værdiansættelse, som tidligere er konstateret. Endelig er koncerntilsynet fortsat en udfordring med hensyn til at sikre et tilstrækkeligt tilsyn med risikobaseret forsikring.

                  (13)

                  Der er visse sårbarheder i bilforsikringssektoren. Veldefinerede regler om kompensation vil fremme en mere ensartet tilgang blandt dommere, når de træffer afgørelse i de enkelte sager. På længere sigt vil en sådan metode bidrage til at reducere udgifter, ustabilitet og forsikringsrisiko i branchen for ansvarsforsikring for motorkøretøjer. Sektorens bæredygtighed vil også kunne drage nytte af bedre prissætning, som tager hensyn til kundens kørselshistorik. Finanstilsynskommissionen har foreslået en bonus-malus-ordning, som i øjeblikket er genstand for en bred offentlig debat. Endelig har kontoret for grønne korts likviditet givet anledning til betydelige betænkeligheder, hovedsagligt på grund af et bulgarsk forsikringsselskabs manglende betaling af påkrav. Hele systemets troværdighed og effektivitet afhænger af, at alle medlemmer nøje overholder deres forpligtelser.

                  (14)

                  Infrastrukturen lider under store investeringsmangler. Transportinfrastrukturens dækning og kvalitet er forbedret, men ligger fortsat under EU-gennemsnittet. Det transeuropæiske transportnet i Bulgarien er stadig ufuldstændigt. Desuden er drivhusgasemissionerne fra vejtransport steget kraftigt i de seneste fem år. Der er behov for yderligere udvikling af dele af jernbane- og vejnettet samt af de respektive europæiske systemer til styring af jernbanetrafikken og intelligente transportsystemer. Bulgarien har lav tilslutnings- og behandlingsgrad med hensyn til byspildevand, høje luftforureningsniveauer og deponeringskvoter for kommunalt affald og en genanvendelsesprocent, der ligger væsentligt under EU-gennemsnittet. Der er behov for investeringer til fremme af bæredygtig vandforvaltning, ressourceeffektivitet og overgangen til en cirkulær økonomi. Derudover er investeringsbehovet inden for energi samt afbødning af og tilpasning til klimaændringerne betydeligt. Økonomiens høje energiintensitet og de langsomme fremskridt i retning af at opfylde energieffektivitetsmålene, navnlig i byggesektoren, hæmmer de bulgarske virksomheders produktivitet og konkurrenceevne. Det er derfor nødvendigt at øge indsatsen for at sikre, at der opnås betydelige energibesparelser ved hjælp af målrettede investeringer i industri-, transport- og byggesektoren. Øgede investeringer i ren energiinfrastruktur (såsom rene og kulstoffattige kraftværker, energisammenkobling og intelligente net) i overensstemmelse med prioriteterne i Bulgariens udkast til en national klima- og energiplan vil yderligere bidrage til at forbedre økonomiens konkurrenceevne og borgernes livskvalitet.

                  (15)

                  På trods af en stigning i det offentlige forskningsbudget i 2018 er udgifterne til forskning og udvikling (FoU) fortsat meget lave i både den private og den offentlige sektor. De private investeringer i FoU domineres af store multinationale virksomheder og er koncentreret i hovedstadsregionen. Det lave tempo med hensyn til gennemførelsen af reformer og den høje grad af fragmentering i forsknings-, udviklings- og innovationssystemet begrænser det bidrag, som investeringerne i FoU giver til produktivitet og vækst. Et stort antal universiteter og forskningsinstitutter klarer sig fortsat dårligt med hensyn til videnskabelig forskning af høj kvalitet. Forbindelserne mellem videnskaben og erhvervslivet er fortsat meget begrænsede, og tilgængeligheden af menneskelig kapital i FoU-systemet giver anledning til stor bekymring. Klynger og deres potentiale i Bulgarien er underudviklede, idet de ofte mangler en kritisk masse. Yderligere reformer kombineret med effektiv styring og mere effektive offentlige investeringer kan maksimere indvirkningen på produktiviteten og forbedre økonomiens konkurrenceevne. Derudover er øget digitalisering af virksomhederne og indførelse af nye forretningsmodeller afgørende for landets produktivitet.

                  (16)

                  Reformerne af den offentlige forvaltning og e-forvaltning går fortsat langsomt og fører ikke til tilstrækkelige forbedringer, og erhvervsklimaet er fortsat dårligt. Der er vedtaget en række reformer, men den praktiske gennemførelse af dem halter bagefter. Institutionelle mangler, lovgivningsmæssig usikkerhed, korruption og utilstrækkelig arbejdskraft udgør fortsat de vigtigste hindringer for investeringer. Styringen i den offentlige sektor kunne drage nytte af mere gennemsigtighed, tydeligere regler og et mere langsigtet perspektiv. Manglerne er også tydelige inden for produktprøvning og produktsikkerhed på grund af begrænsede finansielle og menneskelige ressourcer. Selv om langt størstedelen af foranstaltningerne i den nationale indkøbsstrategi er blevet vedtaget, kræver gennemførelsen af dem løbende overvågning, kontrol og vurdering. Den hyppige anvendelse af kontrakt uden forudgående udbud og det store antal af udbud, hvor der kun modtages ét enkelt bud, udgør en trussel mod systemets gennemsigtighed og effektivitet. Den administrative kapacitet i sektoren for offentlige indkøb er en løbende udfordring lige som professionaliseringen af offentlige købere og samlede indkøb. Den væsentlige forsinkelse i anvendelsen af elektroniske udbud forhindrer yderligere forbedring af gennemsigtigheden og effektiviteten i forbindelse med offentlige indkøbsprocesser.

                  (17)

                  Forholdene på arbejdsmarkedet er blevet bedre, men der er stadig udfordringer. Beskæftigelsesfrekvensen har nået det højeste niveau, siden Bulgarien tiltrådte Unionen, og arbejdsløshedsprocenten ligger under EU-gennemsnittet. På trods af denne positive udvikling har visse grupper såsom lavtuddannede, unge, romaer og handicappede stadig svært ved at finde arbejde. Der gennemføres særlige foranstaltninger med henblik på at understøtte de langtidsledige, som udgjorde 3 % af den erhvervsaktive befolkning i 2018. En kombination af effektive og vedvarende opsøgende foranstaltninger, aktive arbejdsmarkedspolitikker og integrerede beskæftigelsesmæssige og sociale tjenester kan forbedre de dårligt stillede gruppers beskæftigelsesegnethed og muligheder for at finde arbejde.

                  (18)

                  Bulgariens stigende mangel på kvalificeret arbejdskraft retfærdiggør betydelige investeringer. Unge mennesker var måske mere beskæftigelsesegnede, hvis kvaliteten og effektiviteten af praktikophold og lærepladser blev forbedret. Derudover er den voksne befolknings deltagelse i opkvalificering og omskoling meget lav. På trods af foranstaltninger, der er iværksat for at fremme udviklingen af digitale færdigheder, er færdighedsniveauet for grundlæggende digitale færdigheder i Bulgarien fortsat blandt de laveste i Unionen (29 % af befolkningen har grundlæggende digitale færdigheder sammenlignet med EU-gennemsnittet på 57 %).

                  (19)

                  Til trods for ratificeringen af Den Internationale Arbejdsorganisations konvention vedrørende fastsættelse af mindsteløn og adskillige forhandlingsrunder i 2018 ser arbejdsgivere og fagforeninger stadig forskelligt på de kriterier, der skal anvendes ved fastsættelsen af mindstelønnen. Der er mulighed for større enighed om en objektiv og gennemsigtig mekanisme for lønfastsættelse. Selv om inddragelsen af arbejdsmarkedets parter i udformningen og gennemførelsen af politikker og reformer synes at være øget, er løbende støtte til en styrket social dialog fortsat nødvendig.

                  (20)

                  Uddannelsesresultaterne er stadig ringe og er fortsat kraftigt påvirket af forældrenes socioøkonomiske status. Dette afspejler udfordringer med hensyn til uddannelsessystemets kvalitet og rummelighed. Bulgarien investerer ikke tilstrækkeligt i uddannelse, navnlig inden for førskoleundervisning og almen uddannelse, to områder, som er afgørende for skabelsen af lige muligheder fra en tidlig alder. Deltagelsen i førskoleundervisning og -pleje af høj kvalitet er lav, navnlig for romaer og børn fra andre dårligt stillede grupper. Frafaldet i de små klasser er stadig højt og har negative konsekvenser for den fremtidige beskæftigelsesegnethed og resultaterne på arbejdsmarkedet. Erhvervsuddannelsernes relevans for arbejdsmarkedet og tilgængeligheden af vekseluddannelse er fortsat utilstrækkelig. Selv om en række foranstaltninger er på vej, er der behov for yderligere bestræbelser for at sikre, at færdighederne hos nyuddannede fra videregående uddannelser konsekvent kan afhjælpe mangler på kort og mellemlang sigt. Der er gennemført foranstaltninger med henblik på at efteruddanne lærere og gøre professionen mere attraktiv. Indledende og løbende uddannelsesprogrammer for lærere skal dog styrkes yderligere, og der er stadig behov for at forbedre arbejdsvilkårene for uddannelsespersonale.

                  (21)

                  Indkomstuligheden og risikoen for fattigdom eller social eksklusion i Bulgarien er stadig høj. Selv om andelen af personer, der oplever fattigdom eller social eksklusion, falder, lå den i 2018 på 32,8 %, hvilket stadig er langt over EU-gennemsnittet. Det sociale sikringssystem dækker ikke alle i beskæftigelse, og det sociale beskyttelsessystem er utilstrækkeligt til at løse de væsentlige sociale problemer. Dette afspejler det lave sociale udgiftsniveau, de sociale tjenesters ulige fordeling i landet og skattesystemets begrænsede omfordelingsvirkninger. I 2018 havde de rigeste 20 % af befolkningen en indkomst, der var 7,7 gange højere end indkomsten for de fattigste 20 %, hvilket stadig er en af de største forskelle i Unionen. Til trods for en række foranstaltninger er mindsteindkomsternes tilstrækkelighed og dækning fortsat begrænset, og der mangler stadig en objektiv mekanisme til regelmæssig ajourføring heraf. De sociale tjenester hæmmes af ringe kvalitet og mangel på en integreret tilgang til aktiv inklusion. Der er fortsat uligheder med hensyn til adgang til sociale tjenester, sundhedsydelser og langtidspleje. Dette underminerer tjenesternes mulighed for at yde omfattende støtte til de mest sårbare personer såsom romaer, børn, ældre, handicappede og personer, der bor i landområder. En del af befolkningen har svært ved at få adgang til økonomisk overkommelige boliger. Der er derfor behov for en større indsats for at skabe aktiv inklusion, fremme den socioøkonomiske integration af sårbare grupper, herunder romaer, forbedre adgangen til kvalitetstjenester og gøre noget ved materielle afsavn.

                  (22)

                  Sundhedssektoren er stadig kendetegnet ved lave offentlige udgifter. Indbyggerne i Bulgarien har begrænset adgang til sundhedsydelser, hvilket skyldes en uensartet fordeling af begrænsede ressourcer og lav dækning for så vidt angår sundhedsforsikring. Niveauet af egenbetaling er betydeligt, fordi der er behov for at kompensere for de lave offentlige udgifter. Den begrænsede adgang til praktiserende læger begrænser leveringen af primær pleje. Der er en betydelig mangel på sygeplejersker, og antallet af sygeplejersker pr. indbygger er blandt de laveste i Unionen. Hurtigere og mere effektiv gennemførelse af den nationale sundhedsstrategi vil bidrage til at afhjælpe disse svagheder.

                  (23)

                  Kommissionen fortsætter inden for rammerne af samarbejds- og kontrolmekanismen med at overvåge reformen af retsvæsenet og bekæmpelsen af korruption og organiseret kriminalitet i Bulgarien. Disse områder dækkes derfor ikke af de landespecifikke henstillinger til Bulgarien, men er relevante for udviklingen af et positivt erhvervsklima i landet. I rapporten om samarbejds- og kontrolmekanismen fra november 2018 blev det anført, at Bulgarien har fortsat sine bestræbelser på at reformere retsvæsenet og gøre noget ved manglerne i bekæmpelsen af korruption og organiseret kriminalitet, men at der er behov for en yderligere indsats på en række områder. Kommissionen forventer at vurdere fremskridtene igen i begyndelsen af efteråret 2019.

                  (24)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Bulgarien at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle. Det er vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte midlerne styrkes, hvis investeringen skal blive en succes.

                  (25)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Bulgariens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Bulgarien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Bulgarien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (26)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Bulgariens konvergensprogram for 2019 og er af den opfattelse (7), at Bulgarien ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

                  (27)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og konvergensprogrammet for 2019. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2 nedenfor,

            HENSTILLER, at Bulgarien i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            forbedre skatteopkrævningen gennem målrettede foranstaltninger på områder såsom skat på brændstof og arbejde, opgradere forvaltningen af statsejede virksomheder ved at vedtage og gennemføre den kommende lovgivning

         2.

            sikre stabiliteten i banksektoren ved at styrke tilsynet, fremme passende værdiansættelse af aktiver, herunder sikkerhed i banker, og fremme et velfungerende sekundært marked for misligholdte lån, sikre et effektivt tilsyn med og håndhævelse af AML-reglerne, styrke den finansielle sektor uden for bankerne gennem effektiv håndhævelse af risikobaseret tilsyn, de nyligt vedtagne retningslinjer for værdiansættelse og koncerntilsyn, gennemføre den kommende køreplan for håndtering af de konstaterede huller i insolvensreglerne, fremme stabiliteten i sektoren for bilforsikring ved at håndtere markedsudfordringerne og de resterende strukturelle svagheder

         3.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod forskning og innovation, transport, især bæredygtigheden heraf, vand- affalds- og energiinfrastruktur samt energieffektivitet, idet der tages hensyn til regionale forskelle, og forbedring af erhvervsklimaet

         4.

            styrke beskæftigelsesegnetheden ved at styrke færdigheder, herunder digitale færdigheder, forbedre uddannelsernes kvalitet, relevans for arbejdsmarkedet og inklusivitet, navnlig for romaer og andre dårligt stillede grupper, adressere social inklusion gennem forbedret adgang til integreret beskæftigelse og sociale tjenester og mere effektiv minimumsindkomststøtte, forbedre adgangen til sundhedstjenester, herunder ved at mindske egenbetalingen og gøre noget ved manglen på sundhedspersonale.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 7.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge eller finansiering af terrorisme, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF samt Kommissionens direktiv 2006/70/EF (EUT L 141 af 5.6.2015, s. 73).

         (7)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Tjekkiets nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Tjekkiets konvergensprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/15

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Tjekkiets nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Tjekkiets konvergensprogram for 2019
      (2019/C 301/03)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Tjekkiet ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Tjekkiet offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Tjekkiets fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (3), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Tjekkiets fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Tjekkiet fremlagde den 30. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit konvergensprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (4)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (5)

                  Tjekkiet er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2019 forventer regeringen at bevæge sig fra et budgetoverskud i 2019 på 0,3 % af bruttonationalproduktet (BNP) til et underskud i 2020 på 0,2 %, der ventes at forringes gradvist til 0,5 % senest i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (5) er den mellemfristede budgetmålsætning — som er blevet ændret fra et strukturelt underskud på 1 % i 2019 til 0,75 % af BNP fra 2020 — fortsat mere end opfyldt i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote gradvist at falde til 29,7 % af BNP i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. De risici, der knytter sig til opnåelsen af budgetmålene, synes i det store og hele at være i balance, med en forventet yderligere vækst i de offentlige lønninger og sociale overførsler i modsætning til en lille reduktion af de samlede indtægter som en andel af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 ventes den strukturelle saldo at falde til ca. -0,1 % af BNP i 2019 og -0,4 % af BNP i 2020; den vil således fortsat ligge over den mellemfristede budgetmålsætning. Rådet er af den generelle opfattelse, at Tjekkiet ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020.

                  (6)

                  På lang sigt er der en mellemhøj risiko for Tjekkiets finanspolitiske holdbarhed, hovedsagelig på grund af omkostningerne forbundet med befolkningens aldring. Det er først og fremmest pensionsudgifterne, der på lang sigt påvirker holdbarheden negativt, da de forventes at vokse med omkring 2 procentpoint af BNP frem til 2070. De langsigtede risici skyldes ugunstige demografiske forhold kombineret med nedsættelsen af den lovbestemte pensionsalder til 65 år. Ældrekvoten, som angiver forholdet mellem antallet af ældre og antallet af personer i den erhvervsaktive alder, fordobles næsten som følge heraf, så den når op på ca. 50 % i 2070. De seneste foranstaltninger øger pensionernes tilstrækkelighed. Ud over en mere generøs indeksregulering af pensionsydelser forhøjede regeringen pensionens grundbeløb og supplerede ældre pensionisters pensionsydelser. Disse skridt ledsages imidlertid ikke af politikker, der vil gøre de offentlige finanser mere holdbare. Der sker f.eks. ikke en automatisk tilpasning mellem stigningen i den forventede levetid og den lovbestemte pensionsalder. På nuværende tidspunkt skal enhver ændring af pensionsalderen (både den lovbestemte samt alderen for tidlig pensionering) foreslås af regeringen og godkendes af parlamentet. Sådanne foranstaltninger kan også kombineres med arbejdsmarkedspolitikker, der understøtter et længere arbejdsliv og deltagelsen af underrepræsenterede grupper. Den forventede stigning i de aldersrelaterede offentlige udgifter til sundhedspleje beløber sig til 1,1 procentpoint af BNP frem til 2070, hvilket også er med til at reducere den finanspolitiske holdbarhed på lang sigt. I den forbindelse kan en yderligere konsolidering af hospitalssektoren samt investeringer i primær og integreret social- og sundhedspleje gøre sundhedsvæsenet mere omkostningseffektivt.

                  (7)

                  Den tjekkiske nationalbank kan fastsætte vejledende begrænsninger for makroprudentielle realkreditlån, men har i henhold til gældende lovgivning er dens sanktionsbeføjelser begrænsede, da den mangler formel beføjelse til at håndhæve dem. Selv om de tjekkiske banker generelt efterlever henstillingerne, ville bindende lovgivningsmæssige begrænsninger sandsynligvis få tjekkiske banker og andre udbydere af realkreditlån til i højere grad at følge disse retningslinjer og derved sikre finansiel stabilitet og en lavere risiko for låntagerne. Et forslag til retsakt om ændring af loven om den tjekkiske nationalbank drøftes fortsat.

                  (8)

                  På trods af mindre forbedringer udgør korruption stadig et problem for virksomheder, hvilket kan hæmme de økonomiske aktiviteter. Set fra den positive side er reformen af offentlige udbud samt de andre reformer, der blev indført i 2017, nu ved at blive gennemført, og regeringen har endeligt vedtaget visse udestående foranstaltninger, som er sendt til parlamentet til yderligere drøftelser. Heri indgår forslag om at udvide det øverste revisionskontors rolle til regionerne og kommunerne samt forslag om udnævnelser til statsejede virksomheder, som er et felt, hvor regulering er afgørende, idet der er fare for interessekonflikter. Forslagene om beskyttelse af whistleblowere og om lobbyvirksomhed er imidlertid endnu ikke vedtaget.

                  (9)

                  Tjekkiet har opnået gode resultater på arbejdsmarkedet. Beskæftigelsen er steget støt de seneste syv år, og arbejdsløsheden er faldet betydeligt. Imidlertid udgør kvinder med små børn, lavtuddannede personer samt personer med handicap et arbejdsmarkedspotentiale, som stadig ikke udnyttes fuldt ud. På baggrund af manglen på arbejdskraft er der klart mulighed for at øge disse gruppers arbejdsmarkedsdeltagelse. Forskellene i beskæftigelsesfrekvensen og de kønsbestemte lønforskelle er fortsat høje trods de seneste foranstaltninger, der har gjort reglerne om forældreorlov mere fleksible og øget antallet af børnepasningsfaciliteter. Kvinders beskæftigelsesfrekvens ligger fortsat et godt stykke under mændenes. Deres arbejdsmarkedsdeltagelse påvirkes stadig i høj grad af den begrænsede adgang til økonomisk overkommelig børnepasning, langvarig forældreorlov, den begrænsede anvendelse af fleksible arbejdsordninger og manglende faciliteter til langtidspleje. I 2017 var kun 6,5 % af børnene under tre år i formelle børnepasningsordninger (sammenlignet med et EU-gennemsnit på 34,2 %). Selv om de lavtuddannede udgør en lille del af befolkningen, ligger deres beskæftigelsesfrekvens langt under de mellem- og højtuddannedes. Ligeledes ses der en uændret lav beskæftigelsesfrekvens blandt personer med handicap. Den offentlige arbejdsformidling er på grund af den begrænsede kapacitet i øjeblikket ikke i stand til at yde jobsøgende personaliseret og vedvarende støtte. En styrkelse af den offentlige arbejdsformidlings opsøgende aktiviteter vil sammen med en effektiv og målrettet aktiv arbejdsmarkedspolitik kunne få flere fra dårligt stillede grupper på arbejdsmarkedet.

                  (10)

                  De arbejdsmæssige og demografiske begrænsninger i en produktionsintensiv økonomi kræver, at der investeres mere i uddannelse, herunder af voksne arbejdstagere, for at landet kan tage hånd om de udfordringer, som strukturændringer i økonomien medfører, såsom fremtidige teknologiske forandringer. Der kan opstå et misforhold mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer, bl.a. grundet fremtidig automatisering og robotisering i navnlig den digitale sektor. De nye typer job vil kræve nye kompetencer og betydelige investeringer, især i højere erhvervstekniske og digitale færdigheder, som forventes at blive nødvendige som følge af, at det arbejde, der nu udføres mekanisk, fremover vil blive automatiseret. Selv om der i de seneste år er blevet iværksat forskellige initiativer til at indføre en samlet færdighedsstrategi, er de endnu ikke integreret i et egentligt omfattende system.

                  (11)

                  De studerendes socioøkonomiske baggrund har fortsat en kraftig indvirkning på de uddannelsesmæssige resultater. I 2016 blev der med støtte fra Den Europæiske Socialfond indført en reform med henblik på at gøre uddannelsessystemet mere rummeligt. Hvorvidt reformen lykkes, afhænger af, om der er tilstrækkelige og holdbare offentlige midler til rådighed, om der sikres yderligere uddannelse af lærere og undervisningsassistenter, og om kendskabet til fordelene ved inklusiv uddannelse øges i offentligheden. Selv om udviklingen generelt er positiv, har den inklusive uddannelsesreform fortsat kun ringe betydning for romabørns deltagelse i det almene uddannelsessystem. Uddannelsesniveauet hæmmes af lave investeringer, lærerfagets ringe status samt socioøkonomiske uligheder. Der er mangel på lærere som følge af jobbets lave prestige, begrænsede muligheder for karriereudvikling samt lønninger, der trods nylige stigninger er lave sammenlignet med andre fag. Lærerfaget tiltrækker stadig ikke så mange talentfulde unge. I lyset heraf peger manglen på kvalificerede lærere kombineret med en forventet ugunstig demografisk udvikling på, at det i fremtiden kan blive en stor udfordring at rekruttere og fastholde lærere.

                  (12)

                  Tjekkiet er et transitland, men færdiggørelsen af det europæiske transportnet, herunder TEN-T-korridorerne, er langt fra afsluttet. Transportinfrastrukturen nær byområderne er fortsat mangelfuld, hvilket gør det svært for folk at pendle til og fra arbejde samt at finde boliger til en overkommelig pris. Svage transportforbindelser i navnlig de fjerntliggende regioner virker også afskrækkende på erhvervslivet. Mens der i storbyområderne sker en suburbanisering, udvikles transportnettet, navnlig jernbaneinfrastrukturen, i de bynære områder ikke i samme tempo. Landets omstilling til lavemission halter bagefter, navnlig er andelen af vedvarende energi inden for transport og udbredelsen af elkøretøjer lav. Desuden er den planlagte udbygning af genopladningsinfrastrukturen til elektriske køretøjer muligvis utilstrækkelig til at dække den fremtidige efterspørgsel. Hvis der investeres mere i bæredygtig transport, kan det særligt i byområderne mindske luft- og støjforureningen og derved have en gavnlig indvirkning på folkesundheden. Den digitale infrastruktur er blevet bedre, men der er stadig en kløft mellem byområderne og landdistrikterne, hvor blot 59 % af husstandene har højhastighedsbredbåndsdækning. Hvis konnektivitetsmålene for 2025 skal nås, vil det ikke være tilstrækkeligt at supplere de faste trådløse netløsninger med en opgradering af de ældre net, der er baseret på kobberinfrastrukturen. For at kunne opfylde de fremtidige behov for konnektivitet skal der investeres i net med meget høj kapacitet (dvs. optiske fibernet) samt passende efterspørgselsforanstaltninger.

                  (13)

                  Den tjekkiske økonomi er fortsat blandt de mest energiintensive i Unionen, eftersom det især inden for byggesektoren kun går langsomt fremad med energieffektiviteten. Energiintensiteten er højest i industri- og boligsektoren. En bedre energieffektivitet vil gøre det muligt for Tjekkiet at øge sin konkurrenceevne ved at sænke energiomkostningerne for virksomheder og husholdninger, udvikle renere industrier og rykke højere op i værdikæden. Energisektoren domineres af kul, som er den største kilde til kulstofemissioner og udgør en betydelig trussel mod den lokale luftkvalitet. Drivhusgasemissionerne fra vejtransporten er steget kraftigt i de seneste fem år. Der mangler passende klimatilpasnings- og risikoforebyggelsestiltag for så vidt angår relevante forebyggende foranstaltninger, beredskab og katastrofemodstandsdygtighed.

                  (14)

                  Administrative og lovgivningsmæssige byrder kan hæmme investeringerne. Mange tjekkiske virksomheder ser de administrative og lovgivningsmæssige byrder som en betydelig hæmsko for investeringer. En omskiftelig lovgivning og komplekse administrative procedurer er fortsat væsentlige hindringer for at drive virksomhed. Omkostningerne til håndhævelse af kontrakter, hyppige ændringer af skatte- og arbejdsmarkedslovgivningen samt vanskeligheder med at opnå byggetilladelser kan være med til at hæmme lysten til at investere i landet. Der er også betydelig forskel på størrelsen af den administrative byrde fra region til region. De seneste forslag har til formål at forenkle procedurerne i forbindelse med planlægning af især store infrastrukturprojekter. Derudover gør regeringen klar til senest i 2021 at udarbejde en ny byggelov med inddragelse af arbejdsmarkedets parter. Ansvaret for markedsovervågningen af produkter er spredt ud på forskellige organisationer, lider under overlapninger og skaber hindringer for en effektiv koordinering og et effektivt samarbejde.

                  (15)

                  Selv om der nu er større gennemsigtighed og bedre uddannelse i den offentlige udbudspraksis, halter det stadig bagefter med konkurrenceevnen (på grund af den høje andel af udbud med kun ét modtaget bud), anvendelsen af kvalitetskriterier og tilliden til offentlige institutioner. I langt de fleste afgørelser om offentlige udbud er den laveste pris stadig det afgørende kriterium, da der endnu ikke er vedtaget en strategisk tilgang på området. Der er blevet lagt mere vægt på udnyttelse af fælles ekspertise og på centraliserede udbud, som imidlertid udbredes forholdsvis langsomt trods det påviste potentiale.

                  (16)

                  Tjekkiet har endnu ikke oprettet et velfungerende innovationsøkosystem på grundlag af indenlandsk forskning og udvikling. På EU-plan er landet fortsat en moderat innovator til trods for en øget forsknings- og udviklingsintensitet. Dette kan skyldes, at der i forbindelse med offentlige investeringer mangler en fuldt sammenhængende strategi for, hvordan de beskedne forskningsresultater og samarbejdet mellem den private sektor og den akademiske verden kan forbedres. Det er som regel de store udenlandske selskaber, der bidrager til produktivitetsgevinster, mens de indenlandske virksomheder ikke i samme grad skaber værditilvækst. Desuden ses der en forholdsvis langsom vækst i totalfaktorproduktiviteten, som er en indikator for, hvor effektivt kapitalen og arbejdskraften anvendes i produktionen. Et øget fokus på indenlandsk innovation kan sætte gang i produktiviteten på tværs af erhvervslivet, herunder små og mellemstore virksomheder.

                  (17)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Tjekkiet at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle. Det er vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte midlerne styrkes, hvis investeringen skal blive en succes.

                  (18)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Tjekkiets økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Tjekkiet i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Tjekkiet, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (19)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Tjekkiets konvergensprogram for 2019 og er af den opfattelse (6), at Tjekkiet ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten,

            HENSTILLER, at Tjekkiet i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            forbedre den finanspolitiske holdbarhed på lang sigt inden for pensions- og langtidsplejeområdet, vedtage de endnu ikke vedtagne foranstaltninger til bekæmpelse af korruption

         2.

            fremme beskæftigelsen blandt dårligt stillede grupper og kvinder med små børn, herunder gennem øget adgang til økonomisk overkommelig børnepasning, forbedre uddannelsessystemets kvalitet og rummelighed, herunder ved at fremme tekniske og digitale færdigheder og understøtte lærerfaget

         3.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod transport, navnlig bæredygtig transport, og digital infrastruktur samt mod omstillingen til en lavemissionsøkonomi og energiomstillingen, herunder energieffektivitet, idet der tages hensyn til de regionale forskelle, mindske den administrative byrde i forbindelse med investeringer og støtte en mere kvalitetsbaseret konkurrence inden for offentlige udbud, fjerne de hindringer, der hæmmer udviklingen af et velfungerende innovationsøkosystem.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 12.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den i fællesskab aftalte metode.

         (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Danmarks nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/20

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Danmarks nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2019
      (2019/C 301/04)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Danmark ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

                  (2)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Danmark offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Danmarks fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (3), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Danmarks fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Danmark fremlagde den 15. marts 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 10. april 2019 sit konvergensprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (4)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (5)

                  Danmark er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 forventer regeringen et samlet underskud på 0,1 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 og 2020. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (5) er den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — fortsat mere end nået i hele programperioden frem til 2025. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at falde til 33,4 % i 2019 og forblive uændret i 2020, før den atter vil stige til 37,8 % af BNP frem mod 2025. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk i hele programperioden. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på 0,9 % af BNP i 2019 og 1,0 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Risiciene vedrører indtægtstab fra volatile komponenter, navnlig pensionsafkastskatten. Rådet er af den generelle opfattelse, at Danmark ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020.

                  (6)

                  Det danske forsknings- og innovationssystem er kendetegnet ved høje investeringer, et solidt fundament i form af menneskelige ressourcer og videnskabelig topkvalitet. Imidlertid er de danske forsknings- og innovationsaktiviteter koncentreret på forholdsvis få spillere såsom store virksomheder og fonde, hovedsagelig inden for medicinalindustrien og den bioteknologiske sektor, hvilket kan gøre forsknings- og innovationssystemet sårbart over for eksterne chok. Der synes således at være plads til forbedringer med hensyn til at investere i stærkt innovative virksomheders vækst.

                  (7)

                  I tider med demografiske og teknologiske forandringer er det centralt for at skabe bæredygtig og inklusiv vækst i Danmark, at der sikres et udbud af arbejdskraft, og at manglen på arbejdskraft, især faglært arbejdskraft og IKT-specialister, afhjælpes. Reformer og investeringer, som forbedrer erhvervsuddannelsernes attraktivitet og dermed øger deltagelsen, må forventes at have en positiv virkning på udbuddet af faglært arbejdskraft. Fortsatte investeringer i voksenuddannelse og livslang læring samt digitale færdigheder kan også bidrage til at håndtere denne udfordring. Det vil desuden være fordelagtigt at fokusere på bedre integration af marginaliserede og udsatte grupper på arbejdsmarkedet. Det gælder navnlig unge med et lavt uddannelsesniveau og personer med indvandrerbaggrund, nedsat arbejdsevne eller handicap. Desuden er det fortsat en udfordring, at børn med indvandrerbaggrund klarer sig dårligere i skolen.

                  (8)

                  Vejene er af høj kvalitet, men trafiktætheden på vejene stigende, navnlig omkring de store byer. Det er endvidere nødvendigt at afkarbonisere transportsektoren, hvilket peger på investeringsmuligheder i bæredygtig transportinfrastruktur, herunder udrulning af alternativ brændstofinfrastruktur, med henblik på at afkarbonisere transportsektoren og afhjælpe trafiktætheden på vejene. […] Regeringen har fremlagt en plan for at mindske trafiktætheden omkring de større byer. Denne plan, hvori der forudsættes afsat 112 mia. DKK (næsten 6 % af BNP) i perioden 2020-2030, er endnu ikke vedtaget.

                  (9)

                  Dansk økonomis produktivitet er stadig blandt de højeste i Unionen, men produktivitetsvæksten har været aftagende i årtier. Produktivitetsvæksten er højere i eksportvirksomheder end i virksomheder, som er afskærmet fra udenlandsk konkurrence. Danmark har truffet foranstaltninger for at understøtte produktivitetsvæksten i virksomheder i indenlandsk orienterede serviceerhverv, men produktivitetsvæksten og konkurrencen i disse sektorer halter fortsat bagefter. Danmark har gennemført foranstaltninger for at øge konkurrencen i den finansielle sektor og har fortsat gennemførelsen af forsyningsstrategien.

                  (10)

                  Boligpriserne synes efter flere år med høj vækst overvurderede, især i de større byområder. Stigningen i boligpriserne var dog mere afdæmpet i 2018. Desuden er husholdningernes gæld i forhold til disponibel indkomst trods et fortsat fald stadig Unionens højeste. Andelen af realkreditlån med variabel rente og afdragsfrihed er gradvis aftagende, men stadig høj. Nye makroprudentielle foranstaltninger synes at have standset stigningen i nye realkreditlån med en meget høj gæld i forhold til indkomst og en meget høj belåningsgrad. De danske myndigheder har i de senere år også aktiveret den kontracykliske kapitalbuffer, truffet foranstaltninger til at øge bankernes modstandsdygtighed og vedtaget en ejendomsskattereform (med virkning fra 2021), som skal gøre en ende på det procykliske ejendomsskattesystem. Ikke desto mindre udgør kombinationen af et meget højt forhold mellem gæld og indkomst, en stor gæld med høj rentefølsomhed og overvurderede boligpriser en risiko for den økonomiske og finansielle stabilitet, og fortsat overvågning er derfor berettiget.

                  (11)

                  Bekæmpelse af hvidvask og terrorfinansiering er blevet en prioritet i Danmark på baggrund af en stor skandale om hvidvask af penge, som involverede den største finansielle institution i Danmark. Folketinget er nået til politisk enighed om at styrke tilsynet og om en ny pakke til bekæmpelse af hvidvask, herunder en strategi til bekæmpelse af hvidvask og terrorfinansiering. Strategien bygger på otte søjler, bl.a. en styrkelse af samarbejdet mellem tilsynsmyndigheder, den finansielle efterretningsenhed og andre relevante interessenter. Der er dog stadig udfordringer, og den finansielle tilsynsmyndighed mangler stadig at vedtage yderligere foranstaltninger og retningslinjer for, hvordan man kan styrke tilsynet på disse områder. Der bør lægges vægt på en effektiv gennemførelse af disse foranstaltninger, når de er vedtaget.

                  (12)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Danmark at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle.

                  (13)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af den danske økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet konvergensprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Danmark i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Danmark, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (14)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Danmarks konvergensprogram for 2019 og er af den opfattelse (6), at Danmark ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten,

            HENSTILLER, at Danmark i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder, forskning og innovation for at udvide innovationsgrundlaget, så det omfatter flere virksomheder, samt mod bæredygtig transport for at afhjælpe trafiktætheden på vejene

         2.

            sikre et effektivt tilsyn og håndhævelse af reglerne om bekæmpelse af hvidvask af penge.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 16.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Tysklands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/24

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Tysklands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/05)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Tyskland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen for 2019 vedrørende euroområdet«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Tyskland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Tyskland sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen for 2019 vedrørende euroområdet som afspejlet i henstilling 1 og 2 nedenfor. Navnlig vil investeringsforanstaltninger og fremme af lønvæksten bidrage til efterlevelse af den første henstilling vedrørende euroområdet (genoprettelse af balancen), mens omlægningen af beskatningen væk fra arbejde vil bidrage til efterlevelse af den tredje henstilling vedrørende euroområdet (arbejdsmarkedets funktion).

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Tyskland offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Tysklands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Tysklands fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderer på baggrund af sin analyse, at Tyskland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Navnlig er det kun langsomt faldende overskud på betalingsbalancens løbende poster fortsat højt og har betydning ud over landegrænserne. Overskuddet faldt en smule i 2018 i forbindelse med en stigning i den indenlandske efterspørgsel og forventes at falde gradvist i de kommende år, men dog at holde sig over den tærskel, der er fastsat i proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer. Overskuddet er forårsaget af de lave indenlandske investeringer i forhold til opsparingen i både den private og den offentlige sektor. Takket være foranstaltninger til fremme af de private og offentlige investeringer er disse vokset betydeligt. Derfor bæres væksten nu i højere grad frem af den indenlandske efterspørgsel. I betragtning af de gunstige finansieringsbetingelser, efterslæbet af offentlige investeringer, især på kommunalt plan, og det finanspolitiske råderum kunne der imidlertid have været forventet en større vækst i investeringerne og forbruget i forhold til bruttonationalproduktet (BNP). Lønvæksten er steget noget med stramningen af arbejdsmarkedet, selv om væksten i reallønnen fortsat er beskeden.

                  (4)

                  Tyskland fremlagde den 16. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 17. april 2019 sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for perioden 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Tyskland er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit stabilitetsprogram for 2019 forventer regeringen et budgetoverskud på mellem 0,5 % og 0,75 % af BNP i perioden 2019-2023. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (6) er den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — fortsat mere end nået i hele programperioden. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote i 2019 at falde til under den traktatfæstede referenceværdi på 60 % af BNP og frem til 2023 at falde gradvist til 51,25 % af BNP. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er gunstigt. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på 1,1 % af BNP i 2019 og 0,8 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Den offentlige bruttogæld forventes fortsat at falde støt. Rådet er af den generelle opfattelse, at Tyskland ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020. Samtidig bør finans- og strukturpolitikken under hensyntagen til den mellemfristede budgetmålsætning benyttes til at opnå en vedholdende positiv udvikling i de private og offentlige investeringer, navnlig på regionalt og kommunalt niveau.

                  (7)

                  Selv om de offentlige og private investeringer steg kraftigt i 2018, ligger investeringskvoten fortsat under gennemsnittet i euroområdet. Således steg de offentlige investeringer i 2018 med 7,7 % nominelt og 3,8 % i faste priser, men der er stadig behov for en yderligere indsats for at indhente efterslæbet, navnlig for investeringer i infrastruktur og uddannelse. Efter en periode med negative vækstrater har realvæksten i de offentlige investeringer i de sidste tre år været positiv. De nominelle investeringer på kommunalt plan er vokset med næsten en femtedel alene i 2018. Denne forbedring er frugten af regeringens bestræbelser på at fremme investeringerne. Investeringerne på kommunalt plan var imidlertid stadig lavere end afskrivningerne. Ifølge KfW's kommunepanel for 2019 lå det konstaterede investeringsefterslæb i 2018 på 4 % af BNP. Sammen med den gunstige budgetstilling tyder dette på, at der er råderum til at øge investeringerne på alle forvaltningsniveauer, navnlig på regionalt og kommunalt niveau. Investeringerne i den offentlige infrastruktur bremses fortsat af kapacitets- og planlægningsmæssige begrænsninger på kommunalt plan. Der er truffet foranstaltninger til at overvinde disse begrænsninger, men de har endnu ikke ført til konkrete og varige resultater. Også for de digitale offentlige tjenester og de offentlige indkøb er der mulighed for forbedringer. De private investeringer er steget mærkbart, men ikke i samme omfang for alle typer aktiver. Investeringerne i udstyr er som følge af en rekordhøj kapacitetsudnyttelse vokset kraftigt. Væksten i boliginvesteringer fortsætter. Bygge- og anlægssektoren melder imidlertid nu om kapacitetsbegrænsninger og prisstigninger. Erhvervsbyggeriet har i reale termer kun været svagt stigende, hvilket tyder på, at vigtige dele af infrastrukturen muligvis ikke har holdt trit med kravene i økonomien.

                  (8)

                  De offentlige udgifter til uddannelse var på 4,1 % af BNP i 2017, hvilket fortsat er under EU-gennemsnittet på 4,6 %. Af de samlede offentlige udgifter var 9,3 % afsat til uddannelse, hvilket også er under EU-gennemsnittet på 10,2 %. Udgifterne til uddannelse og forskning var i 2017 på 9 % af BNP, hvorved det nationale mål på 10 % af BNP ikke blev nået. Selv om uddannelsesudgifterne steg i faste priser, voksede det store investeringsefterslæb yderligere som følge af den demografiske udvikling. De lovgivningsmæssige ændringer i form af den såkaldte DigitalPakt, der giver forbundsregeringen mulighed for at investere direkte i digital uddannelse ud over de af delstaterne tildelte midler, er lovende, men har endnu ikke givet resultater. Udfordringer såsom det stigende antal studerende, manglen på lærere, digitaliseringen og den yderligere udbygning af førskoleundervisning og børnepasning vil kræve en passende offentlig finansiering. For at styrke Tysklands vækstpotentiale og fremme tilpasningen til teknologiske forandringer er det af afgørende betydning, at udgifterne til uddannelse, forskning og innovation øges.

                  (9)

                  Tyskland har i de senere år gjort fremskridt med hensyn til at øge sin forsknings- og udviklingsintensitet (FoU-intensitet), hovedsagelig som følge af en stigning i udgifterne til FoU i store virksomheder, navnlig inden for sektorerne mellemhøj- og højteknologisk fremstillingsindustri (og navnlig bilindustrien). I små og mellemstore virksomheder (SMV'er) ligger FoU-intensiteten betydeligt under EU-gennemsnittet, og denne forskel øges fortsat. SMV'er har tendens til at drage mindre fordel af samarbejdet med offentlige forskningsinstitutter end store virksomheder. Disse to faktorer er til skade for innovationen i virksomhederne, der udviser en på lang sigt faldende tendens. Yderligere investeringer i FoU er af afgørende betydning, ikke blot for at øge innovationskapaciteten i hele økonomien og øge produktiviteten, men også for at lette overgangen til en kulstoffattig og cirkulær økonomi, navnlig på områderne bæredygtig transport, grønne energiteknologier, økoinnovation og genanvendelse, og for yderligere at forbedre den offentlige forskningssektors resultater og dens bidrag til opnåelse af disse mål.

                  (10)

                  Digitaliseringen af den tyske økonomi skrider kun langsomt frem, og SMV'ers omstilling til digitale teknologier forløber fortsat trægt. Tyskland halter bagefter med hensyn til den landsdækkende udbygning af bredbånd med meget høj kapacitet (gigabithastigheder), især i landdistrikter, hvor øgede investeringer ville kunne forbedre produktivitetsvæksten. Kun 9 % af Tysklands husholdninger havde medio 2018 adgang til fiberbaseret internet med høj ydeevne i forhold til et EU-gennemsnit på 30 %. Modernisering af de eksisterende kobbernet (»vectoring«) er fortsat den etablerede udbyders foretrukne teknologiske løsning. Selv om mange tjenesteydelser er afhængige af højhastighedsforbindelser, var 23 700 erhvervsparker i 2017 ikke tilsluttet et fibernet, og 28 % af alle virksomheder havde ikke adgang til et net med en hastighed på mindst 50 Mbit/s. Manglende adgang til sådanne hurtige forbindelser bremser investeringerne, navnlig for SMV'er, der ofte er beliggende i landdistrikter og overgangszoner mellem by og land. I landdistrikter afhænger udbredelsen af ultrahurtige bredbåndsinfrastrukturer (≥ 100 Mbit/s) fortsat af offentlige interventioner; her kan forskellige muligheder, der går videre end subsidier, undersøges. Hvad angår resultaterne inden for digitale offentlige tjenester og e-sundhed ligger Tyskland langt under EU-gennemsnittet. Kun 43 % af de tyske internetbrugere anvendte i 2018 e-forvaltningstjenester (sammenlignet med et EU-gennemsnit på 64 %). Med hensyn til e-sundhed har 7 % af tyskerne anvendt sundheds- og plejeydelser, der udbydes på nettet (sammenlignet med et EU-gennemsnit på 18 %). 19 % af de praktiserende læger anvender e-recept-udskrivning (sammenlignet med et EU-gennemsnit på 50 %).

                  (11)

                  For at tage fat på udfordringerne i forbindelse med luftkvalitet og for at støtte modvirkning af og tilpasning til klimaændringer må Tyskland investere mere i transportinfrastruktur og rene mobilitetsløsninger. Drivhusgasemissionerne fra vejtransport er steget kraftigt i løbet af de seneste fem år. Luftkvaliteten i Tyskland giver anledning til alvorlig bekymring, især i byområder, hvor ca. 60 % af de skadelige emissioner af kvælstofoxider stammer fra trafikken. Bedre udviklede intermodalitetsløsninger ville komme fragttransporten til gode. I den daglige bolig-arbejdsstedtrafik er bilen stadig langt det oftest anvendte transportmiddel, og tyskerne tilbringer gennemsnitligt ca. 30 timer om året i trafikkøer. Omkostningerne til trafikpropper og til søgning efter parkeringspladser anslås at udgøre 110 mia. EUR om året, svarende til ca. 4 % af Tysklands BNP. Selv om køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, udgør den største stigning blandt nye indregistreringer, er de absolutte tal fortsat lave. Bildeling og samkørsel benyttes stadig alt for lidt. Der er også behov for betydelige offentlige og private investeringer med henblik på nye forsyningskæder for batterier og råvarer af kritisk betydning.

                  (12)

                  Tysklands elnet tilpasser sig kun langsomt til produktion fra vedvarende energi, og der er stadig behov for betydelige investeringer i transmissions- og distributionsnet. De store forsinkelser i gennemførelsen af mange projekter har medført betydelige omkostninger for tyske og europæiske elnet og elmarkeder. Således var kun ca. 800 km af de i loven om udbygning af energinettet fra 2009 udpegede 1 800 km netprojekter gennemført i andet kvartal af 2018, hvilket til dels skyldes modstand i offentligheden. Forsinkelser i udbygningen af nettet vil både i Tyskland og uden for Tysklands grænser føre til højere omkostninger i forbindelse med overbelastning af nettet og i stigende grad forvride markederne. Med henblik på at nå energi- og klimamålene er investeringer i energinet, der fremmer sammenkobling af sektorer, diversificering og en passende netinfrastruktur, afgørende for energisystemets fleksibilitet og for en bedre integration mellem de forskellige sektorer af økonomien.

                  (13)

                  Boliger til overkommelige priser er blevet en mangelvare i Tyskland. Siden 2015 er både huslejer og boligpriser navnlig i storbyer steget hurtigere end deres langsigtede gennemsnit. I 2017 stod 20 % af Tysklands befolkning på 65 år og derover over for uforholdsmæssigt høje boligudgifter (dvs. de samlede boligudgifter udgjorde mere end 40 % af den disponible indkomst) sammenlignet med 10 % af befolkningen på 65 år og derover i resten af Europa. For befolkningsgruppen med den laveste indkomst lå procentdelen af befolkningen i husstande, hvor de samlede boligudgifter udgør 40 % eller mere af den disponible indkomst, 10 procentpoint over EU-gennemsnittet på 35,3 %. Forbundsregeringen har reageret herpå med foranstaltninger såsom en »prisbremse«, der begrænser huslejestigninger (Mietpreisbremse), en støtteordning for køb af ny ejendom (Baukindergeld) samt en ændring af grundloven, der gør det muligt for de føderale myndigheder at yde økonomisk støtte til opførelsen af socialt boligbyggeri. Ikke desto mindre ligger antallet af nyopførte boliger langt under efterspørgslen og også betydeligt under forbundsregeringens mål om 375 000 nyopførte boliger om året. Der kan være behov for yderligere foranstaltninger, f.eks. fremskyndelse af opførelsen af sociale boliger, forbedring af transportforbindelserne samt en reform af arealanvendelsen og bygningsreglementet.

                  (14)

                  Tyskland har i stort omfang nydt godt af integrationen i det indre marked og spiller en vigtig rolle for dets videre udvikling. Der er dog fortsat store hindringer for konkurrencen i sektoren for erhvervstjenester i Tyskland i forhold til i andre medlemsstater. Dette vedrører flere områder, herunder lovregulerede erhverv som arkitektur, ingeniørvæsen og juridiske tjenesteydelser, hvor lovgivningsmæssige begrænsninger som f.eks. aktiviteter, der er forbeholdt bestemte erhverv, og pris- og gebyrregulering hæmmer konkurrencen. Men også for ikkeregulerede erhvervstjenester gælder der i forhold til andre medlemsstater flere begrænsninger i det generelle erhvervsklima. Ændringer i reguleringen af erhvervstjenester med henblik på at øge konkurrencen ville forbedre effektiviteten og virkningen af investeringer og øge den økonomiske aktivitet.

                  (15)

                  Efter nogle forbedringer i de foregående år er der i det forløbne år kun gjort små fremskridt med hensyn til at fremme de private investeringer og væksten gennem reformer af det tyske skattesystem. Skattesystemet er fortsat komplekst, det forvrider beslutningsprocessen (f.eks. vedrørende arbejdsmarkedsdeltagelse, investeringer og finansiering), og det kunne give mere effektive incitamenter til investering og forbrug. De fleste fremskridt er gjort i forbindelse med skatten på arbejde, men det fremgår endnu ikke af tallene. Der er stadig muligheder for at mindske den forvridende beskatning af arbejde gennem en omlægning af beskatningen til indtægtskilder, som i højere grad fremmer inklusiv og bæredygtig vækst. Skatten på arbejde (skattekilen) var i 2018 fortsat blandt de højeste i Unionen, både for arbejdstagere med gennemsnitsindtægt og for lavtlønnede. Arbejdstagernes socialsikringsbidrag er meget høje sammenlignet med andre lande og udgør samlet set ca. to tredjedele af skattekilen, mens indkomstskatten udgør en tredjedel. Til gengæld er indtægterne fra miljøafgifter i forhold til BNP blandt de laveste i Unionen. Kapitalomkostningerne og den gennemsnitlige faktiske selskabsskattesats, der varierer fra region til region, er blandt de højeste i Unionen. Den effektive gennemsnitlige skattesats var på 28,8 % (samlet nationalt tal) sammenlignet med et EU-gennemsnit på 20 %. Som følge af samspillet mellem selskabsskatten, erhvervsskatten og solidaritetsbidraget er systemet for selskabsbeskatning komplekst, det forårsager høje omkostninger i forbindelse med skatteforvaltningen, og det forvrider investeringernes niveau og placering. Desuden forvrider selskabsskatten finansieringsbeslutninger, idet den fremmer lånefinansiering, der ifølge data fra 2017 anslås til at være den tredjehøjeste i Unionen. En sænkning af kapitalomkostningerne for egenkapital kunne øge de private investeringer og styrke det relativt underudviklede venturekapitalmarked.

                  (16)

                  Arbejdsmarkedet er fortsat stærkt, men visse gruppers arbejdsmarkedspotentiale udnyttes ikke fuldt ud. I fjerde kvartal 2018 nåede beskæftigelsesfrekvensen for aldersgruppen 20-64 op på 79,9 % og er dermed en af de højeste i Unionen. Arbejdsløsheden faldt i begyndelsen af 2019 til et rekordlavt niveau på 3,2 %. Den høje andel af ledige stillinger og manglen på arbejdskraft bliver mere og mere mærkbar og begrænser produktionen betydeligt i visse regioner og sektorer. Alligevel udnyttes visse gruppers arbejdsmarkedspotentiale ikke fuldt ud, f.eks. kvinder og personer med indvandrerbaggrund. Andelen af kvinder i Tyskland med deltidsarbejde er med 46,7 % meget høj. Skatten på arbejde er fortsat forholdsvis høj i Tyskland, også for lavtlønnede. De særlige regler om fælles indkomstbeskatning for ægtepar (Ehegattensplitting) mindsker navnlig sekundære forsørgeres incitamenter til at forøge arbejdstiden. Personer med indvandrerbaggrund har en betydeligt lavere beskæftigelsesfrekvens end indfødte, og forskellen er især stor for kvinder. Der er truffet foranstaltninger til at støtte integrationen af flygtninge på arbejdsmarkedet, men der er stadig udfordringer, herunder utilstrækkeligt kendskab til tysk, manglende kvalifikationer eller kvalifikationer, der ikke kan overføres, omsorgspligt for børn og slægtninge samt manglende erfaring med uskrevne regler på det tyske arbejdsmarked.

                  (17)

                  Tyskland er hårdere ramt af babyboomgenerationens tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet end andre medlemsstater. På lang sigt vil denne demografiske udvikling lægge pres på Tysklands offentlige finanser, udfordre pensionernes tilstrækkelighed og kunne forøge den i øjeblikket begrænsede andel af den ældre befolkning (på 65 år og derover), der er truet af fattigdom eller social udstødelse. Frem til 2040 forventes Tyskland at opleve en af de største stigninger i Unionen i udgifterne til offentlige pensioner i forhold til BNP (en stigning på 1,9 procentpoint af BNP), mens forholdet mellem den gennemsnitlige offentlige pension og gennemsnitslønnen forventes at falde med 4,4 procentpoint til 37,6 % ifølge rapporten fra 2018 om befolkningens aldring (Europa-Kommissionen, 2018d). De seneste pensionsreformer førte til en forhøjelse af pensionsydelserne for visse grupper, men der hersker stadig ikke klarhed om, hvorvidt de derved opnåede sociale fordele står i et rimeligt forhold til deres betragtelige finanspolitiske omkostninger. Regeringen har også fastlagt en »dobbelt stoplinje« (doppelte Haltelinie): en maksimal pensionsbidragssats på 20 % og en minimal indkomstkompensation på 48 % frem til 2025. Overholdelse af disse grænseværdier forventes at kræve betydelige budgetoverførsler, hvilket vil øge byrden yderligere for de yngre generationer. Desuden er tilstrækkeligheden af lavtlønnede arbejdstageres pensionsindkomst fortsat et problem.

                  (18)

                  På trods af den stigende mangel på arbejdskraft er væksten i reallønnen fortsat beskeden, mens de nominelle lønninger steg med 3,1 % i 2018. Den samlede lønvækst i 2018, der også lå lidt højere end produktivitetsvæksten, skyldes bl.a., at beskæftigelsen især voksede for bedre betalte fuldtidsjob, og at andelen af marginalt deltidsarbejde i den samlede beskæftigelse er faldet. Således faldt andelen af arbejdstagere, der er omfattet af kollektive overenskomster, yderligere (med 2 procentpoint fra 2016 til 2017) til 49 % i den vestlige del af landet og 34 % i den østlige del af landet. Der er betydelige forskelle mellem de forskellige sektorer, idet flere arbejdstagere er omfattet af kollektive overenskomster i den offentlige sektor og industrien end i servicesektoren. Lavtlønnede arbejdstagere har generelt draget fordel af den i 2015 indførte mindsteløn. I den nedre ende af lønskalaen, navnlig de to nederste løndeciler, er timelønningerne steget betydeligt. Andelen af lavtlønnede, der udgjorde 22,5 % i 2017, ligger imidlertid stadig langt over EU-gennemsnittet. Antallet af personer, der udelukkende var beskæftiget i minijob, faldt i perioden 2010-2018 med 6,8 %, mens antallet af arbejdspladser, der var omfattet af social sikring, i den samme periode steg med ca. 18,1 %. En forbedring af de betingelser, der fremmer lønvæksten, ville stimulere den indenlandske efterspørgsel og bidrage til at genoprette balancen i euroområdet.

                  (19)

                  Den opadgående sociale mobilitet inden for uddannelse er lav i Tyskland. Ifølge nationale kilder er der kun gjort få fremskridt med hensyn til at mindske den socioøkonomiske baggrunds indflydelse på uddannelsesresultaterne. Tyskland har vist gode resultater hvad angår indslusning af nyankomne migranter og flygtninge i uddannelser og erhvervsuddannelser. Personer med migrantbaggrund står imidlertid generelt over for større udfordringer end indfødte (hvilket f.eks. andelen af elever, der forlader skolen tidligt, og vanskeligheder med at finde praktikpladser viser). Da der allerede er en betydelig lærermangel, er der i lyset af de stadig mere heterogene klasser behov for en stor indsats for at styrke lærerfaget. Arbejdstageres deltagelse i voksenuddannelse er af stor betydning for arbejdsstyrkens fremtidige muligheder på arbejdsmarkedet, hvilket især gælder for de 6,2 millioner personer, der ikke har grundlæggende læse- og skrivefærdigheder.

                  (20)

                  Selv om antallet af personer, der er truet af fattigdom eller social udstødelse, er faldet siden toppunktet i 2014, er der stadig udfordringer med hensyn til lige muligheder. Således var risikoen for fattigdom eller social udstødelse i 2017 67 procentpoint højere for børn af lavtuddannede forældre end for børn af højtuddannede forældre. Denne forskel ligger betydeligt over EU-gennemsnittet (53,9 procentpoint).

                  (21)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Tyskland at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle.

                  (22)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Tysklands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Tyskland i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Tyskland, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (23)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Tysklands stabilitetsprogram for 2019 og er af den opfattelse (7), at Tyskland ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

                  (24)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Dets henstillinger fremsat efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 2 nedenfor, Disse henstillinger bidrager også til gennemførelsen af henstillingen for 2019 vedrørende euroområdet, navnlig den første henstilling vedrørende euroområdet. De finanspolitikker, der er omhandlet i henstilling 1 nedenfor, bidrager bl.a. til at afhjælpe ubalancer i forbindelse med overskuddet på de løbende poster,

            HENSTILLER, at Tyskland i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på:

         1.

            under hensyntagen til den mellemfristede budgetmålsætning at benytte finans- og strukturpolitikken til at opnå en vedholdende positiv udvikling i de private og offentlige investeringer, især på regionalt og kommunalt niveau; at målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse, forskning og innovation, digitalisering og bredbånd med meget høj kapacitet, bæredygtig transport samt energinet og boliger til overkommelige priser, idet der tages hensyn til regionale forskelle; at omlægge beskatningen væk fra arbejde til kilder, som er mindre skadelige for en inklusiv og bæredygtig vækst; at styrke konkurrencen inden for erhvervstjenester og lovregulerede erhverv.

         2.

            at mindske de negative incitamenter til at arbejde flere timer, herunder den høje skattekile, især for lavtlønnede og sekundære forsørgere, at træffe foranstaltninger til at sikre pensionssystemets langsigtede holdbarhed og samtidig opretholde pensionernes tilstrækkelighed, at forbedre betingelserne for at fremme en højere lønvækst, idet der tages hensyn til den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller, at forbedre uddannelsesresultaterne og kvalifikationsniveauerne for dårligt stillede grupper.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 19.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.