title: Kommissionens henstilling af 22. september 2006 om effektiviteten af solbeskyttelsesmidler og om angivelser i forbindelse hermed (meddelt under nummer K(2006) 4089)   (EØS-relevant tekst)

text:
               26.9.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 265/39

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 22. september 2006
   om effektiviteten af solbeskyttelsesmidler og om angivelser i forbindelse hermed
   (meddelt under nummer K(2006) 4089)
   (EØS-relevant tekst)
   (2006/647/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Solbeskyttelsesmidler er kosmetiske midler som defineret i artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (1).

               (2)

               I henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 76/768/EØF må kosmetiske midler, der bringes i handelen inden for Fællesskabet, ikke kunne være til skade for menneskets sundhed, når de anvendes under normale betingelser eller under betingelser som med rimelighed kan forudses, under hensyntagen til navnlig produktets præsentationsmåde, mærkning og eventuelle anvisninger vedrørende dets anvendelse.

               (3)

               I henhold til artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/768/EØF skal medlemsstaterne træffe alle hensigtsmæssige foranstaltninger for, at der på etiketter og salgspakninger samt i forbindelse med reklamering for kosmetiske midler ikke anvendes tekster, betegnelser, mærker, afbildninger eller andre figurer eller symboler, der tillægger disse midler egenskaber, som de ikke besidder.

               (4)

               I henhold til artikel 7a i direktiv 76/768/EØF skal fabrikanten, hans befuldmægtigede, den person, på hvis bestilling et kosmetisk middel fremstilles, eller den ansvarlige for markedsføringen i Fællesskabet af indførte kosmetiske midler desuden sikre, at de kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater har nem adgang til oplysninger om beviserne for den påståede virkning af det kosmetiske middel, når arten af virkningen eller midlet begrunder det.

               (5)

               For at bidrage til et højt niveau for beskyttelse af sundheden bør der udformes retningslinjer for betydningen af de krav, der er fastsat i artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/768/EØF, for angivelser i forbindelse med solbeskyttelsesmidlers effektivitet.

               (6)

               Selv om industrien allerede har gjort en indsats i denne henseende, bør der opstilles eksempler på angivelser, som ikke bør anvendes om solbeskyttelsesmidler, forsigtighedsregler, der bør iagttages, og brugsanvisninger, som bør anbefales for nogle af de egenskaber, der angives.

               (7)

               Det er endvidere hensigtsmæssigt at tage stilling til en række andre aspekter vedrørende angivelser i forbindelse med solbeskyttelsesmidler og disses effektivitet, nærmere bestemt minimumseffektiviteten af et solbeskyttelsesmiddel, hvis det skal kunne sikre et højt niveau for beskyttelse af folkesundheden, og hvordan mærkningen af solbeskyttelsesmidler kan gøres så enkel og forståelig, at den for forbrugerne tjener som vejledning ved valg af det bedst egnede middel.

               (8)

               Solens stråler består bl.a. af (kortbølgede) ultraviolette B-stråler (»UVB-stråling«) og af (langbølgede) ultraviolette A-stråler (»UVA-stråling«). Forbrænding af huden (»solskoldning«) og den deraf følgende rødmen (erytema) skyldes hovedsagelig UVB-stråling. Selv om UVB-stråling er den væsentligste risikofaktor i forbindelse med kræft, kan der ikke ses bort fra den risiko, som UVA-strålingen indebærer. Desuden bidrager UVA-stråling til, at huden ældes hurtigere. Forskningsresultater viser også, at overdreven udsættelse for UVB- og UVA-stråling har konsekvenser for kroppens immunsystem.

               (9)

               Solbeskyttelsesmidler kan effektivt forebygge solskoldning. Forskningsresultater synes også at vise, at solbeskyttelsesmidler kan forebygge for tidlig ældning af huden, og at de kan beskytte mod lysinduceret immunsuppression. Epidemiologiske undersøgelser viser, at anvendelsen af solbeskyttelsesmidler kan forebygge nogle typer hudkræft.

               (10)

               For at have disse forebyggende egenskaber må solbeskyttelsesmidler beskytte mod både UVB- og UVA-stråling. Selv om solbeskyttelsesfaktoren kun betegner beskyttelsen mod den stråling, som forårsager erytema (hovedsagelig UVB-stråling), bør solbeskyttelsesmidler give både UVB- og UVA-beskyttelse.

               (11)

               Selv solbeskyttelsesmidler, som er meget effektive, og som beskytter mod både UVB- og UVA-stråling, kan ikke garantere fuld beskyttelse mod de sundhedsrisici, som ultraviolet (UV) stråling indebærer. Ingen solbeskyttelsesmidler kan bremse al UV-stråling. Desuden findes der til dato ikke entydig videnskabelig dokumentation for, at anvendelsen af solbeskyttelsesmidler forhindrer melanomer. Solbeskyttelsesmidler bør derfor ikke angive, at de giver total beskyttelse mod risikoen ved overdreven udsættelse for UV-stråling, og de bør ikke give dette indtryk.

               (12)

               Dette gælder særlig spædbørns og småbørns udsættelse for sol. Da udsættelse for sol i barndommen i høj grad kan bidrage til udvikling af hudkræft senere i livet, bør solbeskyttelsesmidler ikke give det indtryk, at de giver spædbørn og småbørn tilstrækkelig beskyttelse.

               (13)

               Fejlagtige opfattelser af solbeskyttelsesmidlers egenskaber forebygges bedst gennem passende advarsler.

               (14)

               På grundlag af en lang række undersøgelser har Det Internationale Kræftforskningscenter under WHO understreget betydningen af sammenhængen mellem en korrekt anvendelse af solbeskyttelsesmidlet og effektiviteten af den solbeskyttelsesfaktor, der er angivet. Særlig vigtigt er det at gentage behandlingen med solbeskyttelsesmiddel ofte. For at nå det beskyttelsesniveau, som angives ved solbeskyttelsesfaktoren, skal solbeskyttelsesmidler desuden påføres i mængder svarende til dem, som anvendes i forbindelse med testningen, dvs. 2 mg/cm2, hvilket svarer til 6 teskefulde solcreme (ca. 36 gram) for en voksen af gennemsnitsstørrelse. Dette er mere end det, forbrugerne normalt anvender. Hvis der anvendes en mindre mængde solbeskyttelsesmiddel, begrænses beskyttelsen uforholdsmæssigt. Hvis der f.eks. kun anvendes halvt så meget solbeskyttelsesmiddel, kan beskyttelsen blive reduceret med op til to tredjedele.

               (15)

               Solbeskyttelsesmidler bør være tilstrækkelig effektive mod UVB- og UVA-stråling for at sikre et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden. Med henblik herpå bør et solbeskyttelsesmiddel give en minimumsbeskyttelse mod UVB- og UVA-stråling. En højere solbeskyttelsesfaktor (dvs. hovedsagelig UVB-beskyttelse) bør også medføre en bedre UVA-beskyttelse. Beskyttelsen mod UVA- og UVB-stråling bør derfor hænge sammen. Forskningsresultater viser, at visse biologiske skader på huden kan forebygges og begrænses, hvis den solbeskyttelsesfaktor, der måles ved en test baseret på vedvarende pigmentering (som hovedsagelig vedrører UVA-stråling), er mindst en tredjedel af den faktor, der måles ved testningen af solbeskyttelsesfaktoren (som hovedsagelig vedrører UVB-stråling). For at sikre en bred beskyttelse anbefaler dermatologer desuden en kritisk bølgelængde på mindst 370 nm.

               (16)

               For at sikre, at den anbefalede minimumsbeskyttelse mod UVB-stråling kan reproduceres og er sammenlignelig, bør »International Sun Protection Factor Test Method (2006)« (international metode for test af solbeskyttelsesfaktoren) i den udformning, der i 2006 er blevet ajourført af den europæiske, japanske, amerikanske og sydafrikanske industri, anvendes. Til vurdering af minimumsbeskyttelsen mod UVA-stråling bør »persistent-pigment darkening method« (metode baseret på vedvarende pigmentering) som anvendt af den japanske industri og ændret af de franske sundhedsmyndigheder (Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé — Afssaps) samt den kritiske bølgelængdetest anvendes. Disse testmetoder er blevet forelagt Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) med henblik på udarbejdelse af europæiske standarder på dette område (2).

               (17)

               Disse testmetoder bør anvendes som referencemetoder, men in vitro-testmetoder, der giver tilsvarende resultater, bør foretrækkes, da in vivo-metoder er etisk problematiske. Industrien bør bestræbe sig yderligere på at udvikle in vitro-testmetoder i forbindelse med beskyttelse mod både UVB- og UVA-stråling.

               (18)

               Angivelser vedrørende solbeskyttelsesmidlers effektivitet bør være enkle og relevante og være baseret på identiske kriterier, så forbrugerne får hjælp til at sammenligne midlerne og vælge det rette middel ved en given udsættelse og hudtype.

               (19)

               Der er særlig behov for en ensartet angivelse vedrørende UVA-beskyttelse for at lette forbrugernes valg af et middel, der beskytter mod både UVB- og UVA-stråling.

               (20)

               Mange forskellige tal på etiketterne til angivelse af solbeskyttelsesfaktoren bidrager ikke til det mål, at angivelser skal være enkle og relevante. Beskyttelsen stiger kun ubetydeligt fra det ene tal til det næste, særlig når der er tale om høje tal. Forbedringen af beskyttelsen er desuden kun lineær, når der er tale om solskoldning, det vil sige et middel med solbeskyttelsesfaktor 30 beskytter dobbelt så godt mod solskoldning som et middel med en solbeskyttelsesfaktor på 15. Et middel med solbeskyttelsesfaktor 15 bremser imidlertid 93 % af UVB-strålingen, mens et middel med solbeskyttelsesfaktor 30 bremser 97 % af UVB-strålingen. Endelig øger solbeskyttelsesfaktorer på over 50 ikke beskyttelsen mod UV-stråling væsentligt. Udvalget af forskellige kategorier af solbeskyttelsesfaktorer kan derfor begrænses, uden at forbrugeren får færre valgmuligheder mellem forskellige styrker.

               (21)

               En mærkning med en af fire kategorier (»lav«, »mellem«, »høj« og »meget høj«) indebærer en enklere og mere relevant angivelse af solbeskyttelsesmidlernes effektivitet end en række forskellige numre. Kategorien bør derfor angives mindst lige så tydeligt som solbeskyttelsesfaktoren.

               (22)

               Forbrugerne bør oplyses om risikoen ved overdreven udsættelse for sol. Forbrugerne har desuden brug for vejledende retningslinjer for, hvor effektivt et solbeskyttelsesmiddel de bør vælge under hensyn til graden af udsættelse for sol og hudtypen,

         HENSTILLER:
   AFDELING 1
   EMNE OG DEFINITIONER

               1)

               Denne henstilling indeholder retningslinjer for følgende:

                           a)

                           Afdeling 2 vedrører anvendelsen af artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/768/EØF for så vidt angår visse egenskaber hos solbeskyttelsesmidler og angivelserne i forbindelse med deres effektivitet

                           b)

                           Afdeling 3, 4 og 5 vedrører solbeskyttelsesmidlers minimumseffektivitet med henblik på at sikre et højt beskyttelsesniveau mod UVB- og UVA-stråling samt den enkle og forståelige mærkning af solbeskyttelsesmidler med henblik på at lette forbrugernes valg af det rette middel

               2)

               I denne henstilling forstås ved:

                           a)

                           »solbeskyttelsesmiddel«: ethvert præparat (f.eks. creme, olie, gel, spray), der er bestemt til at komme i kontakt med menneskers hud udelukkende eller hovedsagelig med henblik på at beskytte den mod UV-stråling ved at absorbere, sprede eller reflektere stråling

                           b)

                           »angivelse«: enhver oplysning om et solbeskyttelsesmiddels egenskaber i form af tekst, betegnelser, varemærker, afbildninger eller andre figurer eller symboler på etiketter og salgspakninger samt i forbindelse med reklamering for solbeskyttelsesmidler

                           c)

                           »UVB-stråling«: solstråling i spektret 290-320 nm

                           d)

                           »UVA-stråling«: solstråling i spektret 320-400 nm

                           e)

                           »kritisk bølgelængde«: den bølgelængde, for hvilken det integrerede areal under absorptions(spektrums)kurven begyndende ved 290 nm svarer til 90 % af det integrerede areal mellem 290 og 400 nm

                           f)

                           »erythematøs minimumsdosis«: mængden af erythema-effektiv energi

                           g)

                           »solbeskyttelsesfaktor«: erythematøs minimumsdosis på hud beskyttet af et solbeskyttelsesmiddel i forhold til erythematøs minimumsdosis på samme ubeskyttede hud

                           h)

                           »UVA-beskyttelsesfaktor«: den UVA-minimumsdosis, der er nødvendig for at fremkalde en vedvarende pigmentering på hud, der er beskyttet af et solbeskyttelsesmiddel, i forhold til den UVA-minimumsdosis, der er nødvendig for at fremkalde en minimal pigmentering på samme ubeskyttede hud.

         AFDELING 2
   UVA/UVB-BESKYTTELSE, ANGIVELSER, FORSIGTIGHEDSREGLER VED BRUG, BRUGSANVISNINGER

               3)

               De egenskaber og angivelser, der henvises til i nr. 4 til 8 bør tages i betragtning med henblik på anvendelsen af artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/768/EØF.

               4)

               Solbeskyttelsesmidler bør beskytte mod både UVB- og UVA-stråling.

               5)

               Der bør ikke anvendes angivelser, som giver formodning om følgende egenskaber:

                           a)

                           100 % beskyttelse mod UV-stråling (f.eks. »solblok«, »solblokker« eller »fuldstændig beskyttelse«)

                           b)

                           intet behov for under nogen omstændigheder at påføre midlet igen (f.eks. »beskytter hele dagen«).

               6)

               Der bør på solbeskyttelsesmidler være anført advarsler om, at de ikke giver 100 % beskyttelse, og anvisninger på, hvilke forsigtighedsregler der skal iagttages ud over anvendelsen af sådanne midler. Sådanne advarsler kan f.eks. være:

                           a)

                           »Ophold dig ikke for længe i solen, selv om du bruger et solbeskyttelsesmiddel«

                           b)

                           »Udsæt ikke spædbørn og småbørn for direkte sol«

                           c)

                           »For meget sol udgør en alvorlig risiko for sundheden «.

               7)

               Der bør på solbeskyttelsesmidler være anført brugsanvisninger, som sikrer, at den angivne virkning af solbeskyttelsesmidlet opnås. Sådanne anvisninger kan være:

                           a)

                           »Påfør solbeskyttelsesmidlet, før du går ud i solen«

                           b)

                           »Påfør midlet hyppigt, så du hele tiden er beskyttet, særlig når du har svedt, været i vandet eller tørret dig«.

               8)

               Solbeskyttelsesmidler bør være forsynet med brugsanvisning for at sikre, at der anvendes en tilstrækkelig mængde af midlet på huden således at den angivne virkning opnås. Dette kan f.eks. ske ved at angive den nødvendige mængde ved hjælp af et piktogram, et billede eller en måleanordning. Solbeskyttelsesmidler bør være forsynet med en angivelse af risikoen ved at anvende en for lille mængde af midlet, f.eks. »Advarsel: Anvender du for lidt solbeskyttelsesmiddel, forringes beskyttelsen væsentligt«.

         AFDELING 3
   MINIMUMSEFFEKTIVITET

               9)

               Solbeskyttelsesmidler bør give en minimumsbeskyttelse mod UVB- og UVA-stråling. Beskyttelsesgraden bør måles ved hjælp af standardiserede testmetoder, hvis resultater kan reproduceres, og hvor der tages hensyn til den forringelse af midlet, der sker ved lysets påvirkning. In vitro-testmetoder bør foretrækkes.

               10)

               Solbeskyttelsesmidler bør give følgende minimumsbeskyttelse:

                           a)

                           en UVB-beskyttelse svarende til solbeskyttelsesfaktor 6 under anvendelse af »International Sun Protection Factor Test Method (2006)« eller tilsvarende beskyttelse fastslået ved en in vitro-metode

                           b)

                           en UVA-beskyttelse svarende til en UVA-beskyttelsesfaktor på en tredjedel af solbeskyttelsesfaktoren under anvendelse af »persistent pigment darkening method« som ændret af de franske sundhedsmyndigheder »Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé — Afssaps« eller en tilsvarende beskyttelse fastslået ved en in vitro-metode

                           c)

                           en kritisk bølgelængde på 370 nm som fastslået under anvendelse af den kritiske bølgelængdetest.

         AFDELING 4
   ENKLE OG RELEVANTE ANGIVELSER AF EFFEKTIVITETEN

               11)

               Angivelser af solbeskyttelsesmidlers effektivitet bør være enkle, entydige og relevante og baseret på standardiserede, reproducerbare kriterier.

               12)

               UVB- og UVA-beskyttelse bør kun angives, hvis beskyttelsen er lig med eller overstiger de niveauer, der er fastsat i nr. 10.

               13)

               Solbeskyttelsesmidlers virkning bør angives på etiketten med henvisning til kategorier som f.eks. »lav«, »mellem«, »høj« og »meget høj«. Hver kategori bør svare til en standardiseret grad af beskyttelse mod UVB- og UVA-stråling.

               14)

               Der bør anvendes et begrænset antal tal på etiketterne til angivelse af solbeskyttelsesfaktorerne, så sammenligningen mellem forskellige midler bliver lettere, uden at forbrugerne får et mindre udvalg. I nedenstående skema er angivet de anbefalede solbeskyttelsesfaktorer for hver kategori og den dertil hørende mærkning:

                           Den på etiketten anførte kategori

                           Den på etiketten anførte solbeskyttelsesfaktor

                           Målt solbeskyttelsesfaktor (målt i overensstemmelse med de anbefalede principper i nr. 10, litra a))

                           Anbefalet UVA-minimumsbeskyttelsesfaktor (målt i overensstemmelse med de anbefalede principper i nr. 10, litra b))

                           Anbefalet kritisk minimumsbølgelængde (målt i overensstemmelse med de anbefalede principper i nr. 10, litra c))

                           »Lav beskyttelse«

                           »6«

                           6-9,9

                           1/3 af den mærkede solbeskyttelsesfaktor

                           370 nm

                           »10«

                           10-14,9

                           »Mellem beskyttelse«

                           »15«

                           15-19,9

                           »20«

                           20-24,9

                           »25«

                           25-29,9

                           »Høj beskyttelse«

                           »30«

                           30-49,9

                           »50«

                           50-59,9

                           »Meget høj beskyttelse«

                           »50 +«

                           60 ≤

               15)

               Den kategori, som solbeskyttelsesmidlerne tilhører, bør være mindst lige så fremtrædende på etiketten som solbeskyttelsesfaktoren.

         AFDELING 5
   FORBRUGERINFORMATION

               16)

               Forbrugerne bør oplyses om risikoen ved at udsætte sig for meget for UV-stråling og om, hvilken kategori solbeskyttelsesmiddel der kræves ved en bestemt grad af udsættelse for sol og for en bestemt hudtype. Dette kan f.eks. gøres ved information på nationale websteder eller gennem brochurer eller pressemeddelelser.

         AFDELING 6
   ADRESSATER

               17)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. september 2006.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2006/65/EF (EUT L 198 af 20.7.2006, s. 11).

      (2)  Standardiseringsmandat forelagt CEN vedrørende metoder til testning af effektiviteten af solbeskyttelsesmidler, mandat M/389 af 12. juli 2006.


Avis juridique important

|

31964H0412

/* 64/412/EØF: Kommissionens henstilling af 29. juni 1964 om anvendelse af toldordning for undervisningsmidler, der midlertidigt indføres fra en medlemsstat til en anden til brug for undervisning eller erhvervsuddannelse i offentlige eller private institutioner, der er godkendt af toldmyndighederne */

EF-Tidende nr. 112 af 14/07/1964 s. 1814 - 1815

 /* Der findes ingen dansk version af dette dokument, da det ikke er indeholdt i den danske Specialudgave. Kriterierne for at udelade retsakter var foelgende:  - akter, som ikke laengere havde virkning paa tidspunktet for Danmarks indtraeden i Faellesskabet (1. jan. 1973)  - akter, hvis virkning automatisk ophoerte paa indtraedelsestidspunktet (f.eks. visse aftaler mellem Faellesskabet og Det Forenede Kongerige, Irland eller Danmark)  - akter, som kun er bindende for dem, de er rettet til, og som derfor kun er autentiske paa originalsproget  - ikke-bindende akter  - akter, som ikke skoennedes tilstraekkeligt betydningsfulde til at blive medtaget  - visse akter, som tilbagekaldtes under udarbejdelsen af specialudgaven.  oknoda73 */


Avis juridique important

|

52004SC0626

Henstilling med henblik på Rådets henstilling til Nederlandene med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør  /* SEK/2004/0626 endelig udg. */

Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING TIL NEDERLANDENE med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEDen 7. april 2004 offentliggjorde Kommissionen sin prognose for foråret 2004 [1]. Ifølge denne prognose, som tog hensyn til data indberettet af de nederlandske myndigheder den 31. marts 2004, nåede det offentlige underskud i 2003 op på 3,2 % af BNP og overskred dermed traktatens referenceværdi på 3 % af BNP og steg kraftigt i forhold til underskuddet i 2002 (1,9 % af BNP). På basis af dette direkte tegn på et uforholdsmæssigt stort underskud indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Nederlandene den 28. april 2004 med vedtagelsen af den rapport, der er omhandlet i traktatens artikel 104, stk. 3 [2].[1]  Kommissionens prognose fra foråret 2004 foreligger på følgende websted:[2]  Rapporten foreligger i sin fulde ordlyd på følgende websted:Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud reguleres af traktatens artikel 104 og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten [3].[3]  EFT L 209 af 2.8.1997.Kommissionens rapport ifølge traktatens artikel 104, stk. 3, konkluderede, at det for store underskud på 3,2 % af BNP i 2003 i forhold til traktatens referenceværdi på 3 % af BNP ikke i stabilitets- og vækstpagtens forstand var en følge af en usædvanlig begivenhed, som ligger uden for de nederlandske myndigheders kontrol, og heller ikke var en følge af et alvorligt økonomisk tilbageslag, som i stabilitets- og vækstpagten er defineret som et årligt fald i BNP i faste priser på mindst 2 %. Det opstod dog i en kontekst med kraftig negativ vækst med en BNP-vækst i faste priser på -0,7 % i 2003 og med et gryende negativt produktionsgab på ca. 2 % af BNP. Dette er hovedforklaringen på forværringen i den offentlige budgetsaldo, som blev yderligere forstærket af provenufald og underskud på de lokale myndigheders budgetter, som begge var større end forventet, samtidig med at udgiftsmålene dog i det store og hele blev overholdt. Hvad angår udviklingen i 2004, forventer Kommissionens forårsprognose et offentligt underskud på 3,5 % af BNP. Efter offentliggørelsen af Kommissionens forårsprognose vedtog regeringen den 16. april 2004 supplerende spareforanstaltninger på 0,6 % af BNP med henblik på at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP igen i 2004, således som det var lykkedes i tidligere år. Ifølge Kommissionens rapport afhænger opfyldelsen af denne målsætning af, at foranstaltningerne giver de forventede resultater, og at de ikke har følgevirkninger for den økonomiske aktivitet og budgetresultatet. Som følge heraf er det sandsynligt, at underskuddet vil forblive på eller netop vil overstige referenceværdien på 3 % af BNP i 2004.Kommissionens rapport konkluderede også på basis af Kommissionens forårsprognose, at gældskvoten androg 54,8 % af BNP i 2003, hvilket er under traktatens referenceværdi på 60 %. Den noterede desuden, at Kommissionen forventer, at gældskvoten vil nå op på 56,3 % af BNP i 2004, hvilket er højere end de 54,5 % af BNP, som de nederlandske myndigheder skønnede i det opdaterede stabilitetsprogram for 2003, men under referenceværdien på 60 % af BNP.Det hedder i artikel 104, stk. 4, at "det i artikel 114 omhandlede udvalg (dvs. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg) afgiver udtalelse om Kommissionens rapport". Udvalget offentliggjorde sin udtalelse den 12. maj 2004 og tilsluttede sig heri den vurdering, Kommissionen havde fremlagt i sin rapport. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg konkluderede bl.a., at Nederlandene i 2003 ikke overholdt budgetdisciplinen med hensyn til underskuddet som defineret i traktatens artikel 104, hvilket tyder på, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene.Det Økonomiske og Finansielle Udvalg fandt også, at det er sandsynligt, at det offentlige underskud vil forblive på eller netop vil overstige traktatens referenceværdi igen i 2004 på trods af de supplerende foranstaltninger, de nederlandske myndigheder har truffet beslutning om, hvorimod bruttogældskvoten vil holde sig under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004.Kommissionen, der har undersøgt alle relevante faktorer, som der tages hensyn til i sin rapport, og som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse, finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene. Kommissionen har afgivet sin udtalelse, som den vedtog den 19. maj 2004, til Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 5. Kommissionen har henstillet, at Rådet træffer afgørelse i overensstemmelse hermed i henhold til artikel 104, stk. 6. Herudover forelægger Kommissionen hermed Rådet en henstilling med henblik på Rådets henstilling, der skal rettes til Nederlandene med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør, jf. traktatens artikel 104, stk. 7.Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING TIL NEDERLANDENE med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophørRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104, stk. 7,som henviser til henstilling fra Kommissionen, ogsom tager følgende i betragtning:(1) I henhold til traktatens artikel 104 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.(2) Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse.(3) Resolutionen om stabilitets- og vækstpagten fra Det Europæiske Råd i Amsterdam den 17. juni 1997 opfordrer højtideligt alle parter, dvs. medlemsstaterne, Rådet og Kommissionen, til at gennemføre traktaten og stabilitets- og vækstpagten strengt og rettidigt.(4) Rådet fastslog den 2. juni 2004 i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene.(5) Efter at Rådet har fastslået, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene, retter det i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 samtidig henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe denne situation til ophør inden for en given frist. Rådets henstilling skal fastsætte en frist på højst fire måneder for Nederlandenes iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud samt en frist for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, som skal gennemføres i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.(6) Efter Rådets opfattelse bør der træffes budgetkonsolideringsforanstaltninger med henblik på at sikre en varig forbedring i den offentlige budgetsaldo, samtidig med at den bør udformes med henblik på at højne kvaliteten af de offentlige finanser og styrke økonomiens vækstpotentiel. De nederlandske myndigheders overordnede finanspolitiske strategi synes at være i overensstemmelse hermed.(7) Ved udformningen af henstillingerne med henblik på korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud bør følgende faktorer tages i betragtning: i) forværringen i konjunkturudviklingen, som bidrog til forringelsen i budgetsituationen i 2003, indtraf pludseligt og uventet, og den nødvendiggjorde en større indsats end ventet i budgettet for 2003 og det opdaterede stabilitetsprogram for 2002 for at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP; ii) ifølge Kommissionen var den akkumulerede forskel mellem BNP-væksten i faste priser og den anslåede potentielle vækstrate i 2003 på 1,7 % af BNP; iii) Kommissionen forventer i sin prognose fra foråret 2004, som blev offentliggjort den 7. april 2004, at det offentlige underskud vil blive på 3,5 % af BNP i 2004 og på 3,3 % af BNP i 2005 ud fra en antagelse om en uændret politik, mens BNP-væksten i faste priser vil blive på 1,0 % i 2004 og på 1,6 % i 2005; iv) de supplerende spareforanstaltninger for 2004, som regeringen prompte traf beslutning om den 16. april 2004, andrager ca. 0,6 procentpoint af BNP og blev ikke taget i betragtning i Kommissionens prognose fra foråret 2004; og v) den nederlandske regering har bebudet, at den har til hensigt at gennemføre supplerende foranstaltninger i 2005 med det formål at sikre et offentligt underskud på under 3 % af BNP, men disse foranstaltninger er endnu ikke blevet specificeret.(8) Hvis de makroøkonomiske resultater ligger på linje med Kommissionens prognose fra foråret 2004, og de foranstaltninger, der blev truffet beslutning om den 16. april 2004, giver de planlagte resultater, vil korrigerende foranstaltninger af primært strukturel karakter i 2005 på 0,5 procentpoint af BNP føre til et underskud på under traktatens referenceværdi på 3 % af BNP fra det år og fremefter -HENSTILLER:De nederlandske myndigheder bør bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97. Rådet fastsætter den 2. oktober 2004 som frist for den nederlandske regerings iværksættelse af korrigerende foranstaltninger af primært strukturel karakter i 2005 på 0,5 procentpoint af BNP.Derudover opfordrer Rådet de nederlandske myndigheder til at sikre, at budgetkonsolideringen i retning af en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud videreføres, efter at det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret, via en nedbringelse af det konjunkturkorrigerede budgetunderskud med mindst 0,5 procentpoint af BNP pr. år.Denne henstilling er rettet til Kongeriget Nederlandene.Udfærdiget i Bruxelles, den 2. juni 2004.På Rådets vegneFormand[...]


title: Rådets henstilling af 16. februar 2010 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (tiende EUF) for regnskabsåret 2008

text:
               20.2.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 45/17

         RÅDETS HENSTILLING
   af 16. februar 2010
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (tiende EUF) for regnskabsåret 2008
   (2010/104/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   som henviser til AVS-EF-partnerskabsaftalen, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), og ændret ved aftalen undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 (2),
   som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand under den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen (3) (i det følgende benævnt »den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Tiende Europæiske Udviklingsfond (tiende EUF), særlig artikel 11, stk. 8,
   som henviser til finansforordningen af 18. februar 2008 vedrørende den 10. Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 142-144,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2008 vedrørende transaktionerne under tiende EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2008 med Kommissionens tilhørende svar (5), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 11, stk. 8, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af tiende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under tiende EUF i regnskabsåret 2008 har været tilfredsstillende —

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under tiende EUF for regnskabsåret 2008.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2010.

            På Rådets vegne

         E. SALGADO

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4.

      (3)  EUT L 247 af 9.9.2006, s. 32.

      (4)  EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1.

      (5)  EUT C 269 af 10.11.2009, s. 257.


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Spaniens nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Spaniens stabilitetsprogram for 2012-2015

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/81

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Spaniens nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Spaniens stabilitetsprogram for 2012-2015
   2012/C 219/24
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstillinger fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (4) om Spaniens nationale reformprogram for 2011 og afgav sin udtalelse om Spaniens opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog Kommissionen på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Spanien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Rådet vedtog den 1. december 2011 konklusioner, der opfordrede Udvalget for Social Beskyttelse til i samarbejde med Beskæftigelsesudvalget og andre udvalg at forelægge sine synspunkter vedrørende foranstaltninger, der er anbefalet inden for Europa 2020-politikcyklussen. Disse synspunkter udgør en del af Beskæftigelsesudvalgets udtalelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (7)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 2. marts 2012 opfordrede Rådet tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at give yderligere tilsagn med fokus på et lille antal afgørende, rettidige og målbare reformer, så pagtens mål kan nås.

               (9)

               Den 30. april 2012 forelagde Spanien sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2015 og sit nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Kommissionen har ligeledes i en dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011 vurderet, hvorvidt Spanien er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Kommissionen har i sin dybdegående undersøgelse konkluderet, at Spanien er berørt af ubalancer, som ikke er uforholdsmæssigt store, men som der meget hurtigt bør rettes op på.

               (10)

               Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1466/97, er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for programmet, overordnet set er realistisk for 2012 og optimistisk for de efterfølgende år. Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2012 forventer en vækst i BNP på – 1,8 % i 2012 og – 0,3 % i 2013 i forhold til fremskrivningerne i stabilitetsprogrammet på henholdsvis – 1,7 % og 0,2 %. I overensstemmelse med proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud har den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet, til formål at bringe det offentlige underskud ned under referenceværdien på 3 % af BNP i 2013, hovedsageligt ved hjælp af udgiftsbesparelser, men også gennem visse indtægtsforøgende foranstaltninger. På basis af den (genberegnede) struktursaldo (5) forventes den årlige gennemsnitlige forbedring af struktursaldoen i stabilitetsprogrammet at være 2,6 % af BNP i 2011-2013, hvilket er over den finanspolitiske indsats på gennemsnitligt 1,5 % af BNP i perioden 2011-2013 som anbefalet i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud bekræfter stabilitetsprogrammet den mellemfristede budgetmålsætning om en afbalanceret budgetstilling i strukturelle termer, som næsten vil være nået i 2015 med et strukturelt underskud på 0,2 % af BNP. Den mellemfristede budgetmålsætning afspejler i tilstrækkelig grad kravene i stabilitets- og vækstpagten. Den påtænkte hastighed for den strukturelle tilpasning i 2012-2013 er tilstrækkelig til at opnå fremskridt med at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning, og vækstraten i de offentlige udgifter, når der tages højde for diskretionære indkomstforanstaltninger, er på linje med stabilitets- og vækstpagtens udgiftsbenchmark.
               Stabilitetsprogrammet forventer, at den offentlige gældskvote når sit højdepunkt i 2013, hvorefter den begynder at falde. I 2014 og 2015 vil Spanien befinde sig i en overgangsperiode, og stabilitetsprogrammets planer vil kunne sikre tilstrækkelige fremskridt i at nå stabilitets- og vækstpagtens benchmark for gældsreduktion. Der er betydelige risici forbundet med tilpasningskursen for gæld og underskud.
               Den makroøkonomiske udvikling kan vise sig at være mindre gunstig end forventet. Desuden er foranstaltningerne ikke tilstrækkeligt specificeret fra 2013 og fremefter. De regionale myndigheders hidtil dårlige budgetdisciplin, indtægternes større følsomhed over for de vedvarende strukturtilpasninger, de usikre indtægtsmæssige virkninger af skatteamnestiet og eventuelle yderligere redningsoperationer udgør også en risiko for budgetstrategien. Disse finansielle redningsoperationers eventuelle virkninger på underskuddet vil være et engangsfænomen. En streng håndhævelse af budgetstabilitetslovgivningen og vedtagelsen af stærke finanspolitiske foranstaltninger på regionalt niveau vil afhjælpe risiciene for budgetoverskridelse i regionerne. Da Spaniens offentlige udgifter er decentraliserede, er det afgørende at have stramme finanspolitiske og institutionelle rammer. Rådet ser positivt på Kommissionens intentioner om i løbet af de kommende uger at fremlægge en omfattende vurdering af gennemførelsen af Rådets henstilling vedrørende korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, som også tager den bebudede flerårige budgetplan for 2013-2014 i betragtning.

               (11)

               I 2011 vedtog Spanien en pensionsreform der markerer et vigtigt skridt i retning af bedre sikring af de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Spaniens forværrede økonomiske udsigter begrænser dog virkningen af reformen på de forventede aldersrelaterede offentlige udgifter. Desuden er der stadig behov for at supplere reformen med konkrete tiltag til at underbygge den globale beskæftigelsesstrategi for ældre arbejdstagere for 2012-2014.

               (12)

               Skat/BNP-forholdet i Spanien er blandt de laveste i EU, men effektiviteten i skattesystemet kan forbedres ved at øge andelen af de indirekte afgifter, som er mest vækstfremmende. Der er især mulighed for at udvide momsgrundlaget ved at mindske mulighederne for momsfritagelse og nedsatte satser. Det spanske skattesystem indeholder også en skævhed, der gør det mere favorabelt at være forgældet og erhverve ejendom end at leje på grund af muligheden for at trække renterne på realkreditlån fra i skat.

               (13)

               Spanien har gjort betydelige fremskridt i omstruktureringen af den finansielle sektor. Det er nødvendigt, at omstruktureringen fortsætter, således at det sikres, at banker, der ikke er levedygtige, opløses, og de levedygtige banker kan leve op til deres funktion som kreditydere til realøkonomien på en holdbar måde og uden at fordreje konkurrencen urimeligt. På baggrund af de forværrede makroøkonomiske udsigter kan der være behov for at hæve bankernes kapitalgrundlag.

               (14)

               I februar 2012 vedtog regeringen en gennemgribende reform af jobbeskyttelsesordningen og overenskomstforhandlingssystemet for at håndtere den høje arbejdsløshed og den kraftige segmentering på arbejdsmarkedet. Der bør føres tilsyn med reformens virkninger, særligt hvad angår lønudviklingen og mindskelsen af segmenteringen. For at imødekomme udfordringerne fuldt ud er der behov for, at reformen suppleres med en mere substantiel revision af de aktive arbejdsmarkedspolitikker for at øge beskæftigelsesegnetheden og opnå bedre jobmatching.

               (15)

               For at håndtere Spaniens høje ungdomsarbejdsløshed bør handlingsplanen for unge gennemføres hurtigst muligt, også hvad angår praktikpladser og uddannelsesaftaler. Selv om Spanien har truffet foranstaltninger til at forebygge skolefrafald, er tallene stadig høje og dækker over store uligheder mellem regionerne.

               (16)

               Fattigdommen er steget med 1 mio. flere mennesker i risikogruppen i 2010, og børnefattigdommen er nået et alarmerende højt niveau på 26,2 %. Fattigdomsraten for erhvervsaktive i midlertidige stillinger er mere end dobbelt så stor som for fastansatte arbejdstagere.

               (17)

               De liberale tjenesteydelser i Spanien er stadig beskyttet mod konkurrence. En reform af de liberale tjenesteydelser ville øge det potentielle BNP, idet de yder et vigtigt bidrag til andre sektorer i økonomien. Der bør udvises særlig opmærksomhed om at fjerne de uberettigede og urimelige hindringer for visse erhverv, der er meget regulerede (f.eks. ingeniører, notarer, personale ved matrikelstyrelsen, retlige repræsentanter). Desuden er Spanien det land i Unionen, hvor det tager længst tid at få tildelt en erhvervslicens. Den utilstrækkelige koordination mellem de lokale, regionale og nationale myndigheder har skabt en enorm udbredelse af regler, der indimellem overlapper hinanden, og en segmentering af Spaniens indre marked. Hvis der skal rettes op på de store eksterne ubalancer, skal det gøres nemmere at drive eksport. Spanien står også over for mange og komplekse udfordringer inden for energisektoren, hvilket er en stor hindring for, at produkt- og tjenestemarkedet kan fungere effektivt.

               (18)

               Spanien har givet en række tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de tilsagn, der blev givet i 2011, vedrører fremme af beskæftigelsen, forbedring af konkurrenceevnen, styrkelse af de offentlige finansers holdbarhed og forbedring af den finansielle stabilitet. Kommissionen har vurderet gennemførelsen af tilsagnene givet inden for rammerne af europluspagten, og som helhed er gennemførelsen kun delvis. Der er taget hensyn til resultaterne af denne vurdering i henstillingerne.

               (19)

               Som led i Det Europæiske Semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Spaniens økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram og gennemført en dybdegående undersøgelse. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Spanien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af Det Europæiske Semester er afspejlet i henstilling 1-8 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (21)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 1, 3, 4, 5 og 8 nedenfor,

         HENSTILLER, at Spanien i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               gennemføre en årlig gennemsnitlig strukturel finanspolitisk indsats på over 1,5 % af BNP i perioden 2010-2013, som fastsat i Rådets henstilling i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, ved at gennemføre de foranstaltninger, der er vedtaget i forbindelse med budgettet for 2012 og vedtage den bebudede flerårige budgetplan for 2013-2014 inden udgangen af juli 2012. Vedtage og gennemføre foranstaltninger på regionalt niveau i overensstemmelse med de vedtagne planer for et afbalanceret budget, og håndhæve de nye bestemmelser i lovgivningen om budgetstabilitet vedrørende gennemsigtighed og kontrol med budgetgennemførelsen stramt, og fortsat forbedre budgetrapporteringens rettidighed og nøjagtighed på alle forvaltningsniveauer. Oprette en uafhængig finanspolitisk institution, der kan udarbejde analyser, yde rådgivning og føre tilsyn med finanspolitikken. Gennemføre reformer i den offentlige sektor med henblik på at forbedre effektiviteten og kvaliteten af de offentlige udgifter på alle forvaltningsniveauer

               2)

               sikre, at pensionsalderen hæves i takt med den forventede levealder ved regulering af den holdbarhedsfaktor, som er forudset i den nylige pensionsreform, og understøtte den globale beskæftigelsesstrategi for ældre arbejdstagere med konkrete tiltag til at udvikle livslang læring, forbedre arbejdsforholdene og fremme genindslusningen af denne gruppe på arbejdsmarkedet

               3)

               indføre et beskatningssystem, der er i overensstemmelse med de finanspolitiske konsolideringstiltag og i højere grad fremmer væksten, herunder en omlægning af beskatning af arbejdskraft til forbrugs- og miljøbeskatning. Især rette op på de lave momsindtægter ved at udvide momsgrundlaget. Sikre, at der rettes op på de skattemæssige skævheder, der begunstiger gældsætning og erhvervelse af fast ejendom (i modsætning til at leje)

               4)

               gennemføre reformen af finanssektoren og især supplere den vedvarende omstrukturering af banksektoren ved at rette op på situationen med fortsat svage institutioner, fremsætte en omfattende strategi til effektivt at håndtere overtagne aktiver i bankernes balancer samt fastlægge en klar holdning til finansieringen og anvendelsen af »back-stop facilities«

               5)

               gennemføre arbejdsmarkedsreformerne og tage yderligere skridt til at øge effektiviteten af de aktive arbejdsmarkedspolitikker ved at gøre dem mere målrettede, give bedre adgang til uddannelse, rådgivning og jobmatchingtjenester, styrke deres sammenkædning med passive politikker samt forbedre koordineringen mellem de nationale og de regionale offentlige arbejdsformidlinger, også med henblik på at udveksle oplysninger om ledige stillinger

               6)

               revidere udgiftsprioriteterne og omfordele midlerne, således at små og mellemstore virksomheder, forskning, innovation og de unge får bedre adgang til finansiering. Gennemføre handlingsplanen for unge, specielt hvad angår erhvervsuddannelsernes kvalitet og relevans, og styrke indsatsen for at reducere skolefrafald og opnå større deltagelse i erhvervsuddannelse og skoling via forebyggelses-, indgrebs- og kompensationsforanstaltninger

               7)

               forbedre de sårbare gruppers beskæftigelsesegnethed kombineret med effektive børne- og familiestøtteordninger med henblik på at forbedre situationen for mennesker truet af fattigdom og/eller social udstødelse og dermed opnå velfærd for børn

               8)

               træffe yderligere foranstaltninger til at åbne op for adgangen til liberale tjenesteydelser, herunder de stærkt regulerede erhverv, mindske forsinkelserne i tildelingen af erhvervslicenser og fjerne de hindringer for virksomhedsdrift, der skyldes de mange og overlappende regler på forskellige forvaltningsniveauer. Fuldføre el- og gassammenkoblingerne med nabolandene, og håndtere underskuddet i forbindelse med elafgifterne på en sammenhængende måde, især ved at øge omkostningseffektiviteten i elforsyningskæden.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Bibeholdt for 2012 ved Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (4)  EUT C 212 af 19.7.2011, s. 1.

      (5)  Den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger som genberegnet at Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet og ved hjælp af den i fællesskab aftalte metode.

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 11. juli 2017 om Tysklands nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2017

text:
               9.8.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 261/18

         RÅDETS HENSTILLING
   af 11. juli 2017
   om Tysklands nationale reformprogram for 2017 og med Rådets udtalelse om Tysklands stabilitetsprogram for 2017
   (2017/C 261/05)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1, og
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2017 om samordning af de økonomiske politikker. Den 9.-10. marts 2017 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 16. november 2016 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Tyskland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen desuden en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd godkendte den 9.-10. marts 2017. Den 21. marts 2017 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (»henstillingen til euroområdet«) (3).

               (2)

               Da Tyskland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Tyskland sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen vedrørende euroområdet som afspejlet i henstilling 1 og 2 nedenfor.

               (3)

               Den 22. februar 2017 blev landerapporten for Tyskland 2017 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Tysklands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 12. juli 2016, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Tysklands nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybtgående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, og resultaterne heraf blev offentliggjort den 22. februar 2017. Kommissionen konkluderede på baggrund af sin analyse, at Tyskland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Navnlig det vedvarende store overskud på betalingsbalancens løbende poster har betydning ud over landegrænserne og afspejler — ud over landets vidtgående integration og præstationerne for dets yderst konkurrencedygtige industri i den internationale arbejdsdeling — overskydende besparelser og beskedne investeringer i både den private og den offentlige sektor. Overskuddet på betalingsbalancens løbende poster steg yderligere i 2015, forblev stort set uændret i 2016 og forventes fortsat at ligge på et højt niveau. En afhjælpning af dette overskud kan have indvirkning på udsigterne for nedbringelsen af ubalancerne i resten af euroområdet og Unionen, fordi en mere dynamisk indenlandsk efterspørgsel i Tyskland kan lette behovet for gældsnedbringelse i stærkt forgældede medlemsstater. Til trods for de lave renter, der skaber gunstige finansieringsbetingelser, er erhvervslivets investeringer i forhold til BNP fortsat beskedne. Opsvinget i det private forbrug er fortsat, men husholdningernes opsparing har nået rekordhøje niveauer i Unionen. Behovet for tiltag, der kan mindske risikoen for negative konsekvenser for den tyske økonomi og for Den Økonomiske og Monetære Union som helhed, er særlig stort i betragtning af landets størrelse og den påvirkning, Tysklands situation har på andre lande.

               (4)

               Tyskland fremlagde sit stabilitetsprogram for 2017 den 13. april 2017 og sit nationale reformprogram for 2017 den 28. april 2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (5)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (6)

               Tyskland er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. I sit stabilitetsprogram for 2017 forventer regeringen et budgetoverskud på mellem 0,25 % og 0,50 % af BNP i perioden 2017-2021. Den mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP er fortsat opfyldt med en margen i hele programperioden. Den offentlige gældskvote forventes ifølge stabilitetsprogrammet at falde gradvist til 57 % i 2021. Det makroøkonomiske scenario bag budgetfremskrivningerne, som ikke er blevet godkendt af et uafhængigt organ, er realistisk.

               (7)

               Ifølge Kommissionens forårsprognose for 2017 forventes den strukturelle saldo at opvise et overskud på 0,6 % af BNP i 2017 og 0,3 % af BNP i 2018, hvilket ligger over den mellemfristede budgetmålsætning. Den offentlige gældskvote forventes at falde støt til under kravene i gældsreglen. Rådet er af den generelle opfattelse, at Tyskland kan forventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2017 og 2018. Samtidig er der råderum til at benytte finanspolitikken til at understøtte den indenlandske efterspørgsel, navnlig til at opnå en varig opadgående tendens for så vidt angår investeringer, og til at skabe betingelser, der fremmer en højere vækst i reallønnen.

               (8)

               De offentlige investeringer målt i forhold til BNP har været stort set konstante og ligger under gennemsnittet i euroområdet. Der er fortsat et efterslæb af offentlige investeringer, især på kommunalt plan, hvor nettoinvesteringerne var negative i 2016, og dette til trods for, at der i de seneste år er truffet foranstaltninger, og at de offentlige investeringer på føderalt niveau er steget stærkt i 2015 og 2016. I 2016 blev der truffet yderligere foranstaltninger, der skulle øge omfanget af de offentlige investeringer, både på forbundsstatsligt og kommunalt niveau. Foranstaltningerne omfatter en reform af de finanspolitiske relationer mellem forbundsmyndighederne og delstaterne, som, når den er vedtaget, vil træde i kraft i 2020. Desuden vil en udvidelse af rådgivningen om planlægning af investeringer i infrastruktur til også at omfatte kommunerne forbedre planlægningen og gennemførelsen af investeringer i infrastruktur på kommunalt plan. Det forekommer særlig relevant, da investeringsprojekter for infrastruktur i delstaterne og kommunerne kun gennemføres i begrænset omfang og er påvirket af begrænsninger i kapacitet og planlægning. Den gunstige budgetstilling er generelt en indikator for det disponible finanspolitiske råderum, f.eks. til at tilvejebringe supplerende midler til at øge de offentlige investeringer på alle forvaltningsniveauer.

               (9)

               Samlet set har de offentlige og private udgifter til uddannelse og forskning i de seneste år været forholdsvis stabile i forhold til BNP, men for uddannelse ligger de fortsat under EU-gennemsnittet. Med samlede udgifter til uddannelse og forskning på 9,1 % i 2015 blev det nationale mål på 10 % af BNP ikke nået. Yderligere investeringer i uddannelse, forskning og innovation er afgørende for Tysklands fremtidige økonomi, navnlig for en vellykket integration af nyligt ankomne asylansøgere, flygtninge og migranter. Tyskland har gjort en betydelig indsats for at opnå sidstnævnte, navnlig inden for erhvervsuddannelser. I de kommende år vil indsatsen på tværs af hele uddannelsessektoren skulle opretholdes.

               (10)

               Det tyske skattesystem er fortsat komplekst, omkostningerne i forbindelse med skatteforvaltningen er høje, og mange af selskabsskattebestemmelserne kan lægge hindringer i vejen for de private investeringer. Virksomhedernes kapitalomkostninger er blevet reduceret væsentligt i Tyskland, men de er stadig blandt de højeste i EU-28. Når der tages højde for den kommunale selskabsskat (Gewerbesteuer) og solidaritetsbidraget, nåede topskattesatsen for selskabsbeskatning op på 30,2 % i 2016, hvilket er betydeligt højere end det ikkevægtede EU-gennemsnit på 22,8 %. Den effektive gennemsnitlige skattesats er på 28,2 % sammenlignet med et ikkevægtet gennemsnit på 21,1 % for Unionen. Det incitament til gældsætning, som selskabsskattereglerne indeholder, var det syvende højeste i Unionen i 2016. På aktionærniveau er der en lignende gældsfremmende virkning. Det gælder navnlig for SMV'er, der som regel har nationale aktionærer. Lavere kapitalomkostninger for egenkapital kan øge de private investeringer og styrke det underudviklede tyske venturekapitalmarked. Andre aspekter af skattesystemet, der kan forvride finansierings- og investeringsbeslutninger, er medtagelse af elementer, der ikke giver værdi, i skattegrundlaget for den kommunale selskabsskat, begrænsninger i fremførsel af underskud samt og skattebetingede forvridninger med hensyn til valg af juridisk virksomhedsform. Andre bestemmelser, der kan gøre skattesystemet mindre investeringsvenligt, er afskrivningsreglerne, rentesatsen til beregning af fradragsberettigede hensættelser til pension, beskatningen af kapitalgevinster og kasseregnskaber i forbindelse med merværdiafgift. Hvis den anvendes effektivt, kan den føderale skatteforvaltnings supplerende generelle og IT-specifikke myndighed i forhold til forbundsstaternes skattemyndigheder, der blev vedtaget som led i reformen af de finanspolitiske relationer mellem forbundsmyndighederne og delstaterne, bidrage til at fremskynde moderniseringen af skatteforvaltningen.

               (11)

               Venturekapitalinvesteringerne er steget i Tyskland, men markedet er efter international målestok stadig underudviklet. Venturekapitalinvesteringerne tegnede sig i 2015 for ca. 0,03 % af BNP, hvilket er en anelse over EU-gennemsnittet, men de ligger stadig under niveauet i medlemsstater som Finland, Det Forenede Kongerige, Sverige, Irland og Frankrig og langt under niveauet i lande uden for EU såsom Israel og USA. Navnlig kan venturekapitalmarkedet i Tyskland tilsyneladende ikke tilbyde midler til større investeringer i et sent stadium af virksomhedsudviklingen. Forbundsregeringen har truffet en række foranstaltninger til støtte for venturekapitalinvesteringer. Blandt andet har den forenklet beskatningen af investeringsfonde, forbedret mulighederne i selskabsskattesystemet for fremførsel af underskud og udvidet INVEST-programmet for business angels.

               (12)

               Overgangen til vedvarende energi kræver betydelige investeringer i eltransmissions- og distributionsnettene. Ikke desto mindre er de planlagte investeringer i den indenlandske elinfrastruktur blevet væsentligt forsinket. Kun ca. 35 % af de projekter vedrørende stærkstrømsnettet, som loven om udbygning af energinettet fra 2009 indeholdt bestemmelser om, var blevet gennemført ved udgangen af 2016, hovedsagelig på grund af modstand fra offentligheden. Af de i alt 6 100 km stærkstrømsledninger, der skal etableres i perioden frem til 2024/2025 i henhold til forbundsplanloven, som trådte i kraft i 2015, er kun ca. 6 % blevet godkendt, og kun 1 % er blevet realiseret.

               (13)

               Der er stadig hindringer for fuldt ud at udnytte fordelene ved digitaliseringen. For eksempel har Tyskland ikke opnået tilfredsstillende resultater, hvad angår tilgængeligheden af højhastighedsbredbånd og ultrahurtigt bredbånd, navnlig i bymæssige områder og landdistrikter. Unge tyskeres anvendelse af computer er begrænset sammenlignet med andre lande, og mange skoler har ikke adgang til bredbånd. Udbuddet af digitale offentlige tjenester ligger også under EU-gennemsnittet. Navnlig små og mellemstore virksomheder er nødt til at indhente det forsømte, hvad angår digitalisering. Kun en femtedel af de små og mellemstore virksomheder har en digitaliseringsstrategi. Der er etableret et netværk af ekspertisecentre for små og mellemstore virksomheder for at styrke og fremskynde digitaliseringen af små og mellemstore virksomheder, og »Industrie 4.0«-platformen samler alle relevante interessenter. Virksomhedernes FoU-investeringer stiger, og Tyskland er tæt på at nå intensitetsmålet for FoU i forbindelse med Europa 2020, men investeringerne er i stigende grad koncentreret i store virksomheder, mens SMV'ernes bidrag er faldende. Også den aldrende befolkning kan få en indvirkning på iværksætteriet i de kommende år.

               (14)

               Der er stadig høje lovgivningsmæssige restriktioner i sektoren for erhvervstjenester og lovregulerede erhverv. Der er strengere restriktioner sammenlignet med EU-gennemsnittet, navnlig for arkitekter, ingeniører, advokater og revisorer/skatterådgivere. Derudover er antallet af virksomhedsåbninger i forhold til antallet af lukninger for disse erhverv betydeligt lavere end gennemsnittet i Unionen, hvilket synes at tyde på en relativt lav dynamik og konkurrence inden for de liberale erhverv i Tyskland. Der er bl.a. restriktioner vedrørende virksomhedsform og ejerforhold for arkitekter og ingeniører, og restriktioner vedrørende virksomhed på flere områder for arkitekter, ingeniører og advokater. En mindskelse af disse barrierer kan føre til en mere intens konkurrence og således tiltrække flere virksomheder til markedet og give forbrugerne fordele i form af lavere priser og et bredere udbud. I januar 2017 fremlagde Kommissionen som led i en pakke af foranstaltninger, der havde til formål at opbløde hindringer på markedet for tjenesteydelser, anbefalinger til reformer af reguleringen af liberale erhverv.

               (15)

               Beskæftigelsen er stadig stigende, og arbejdsløsheden er faldet til et historisk lavt niveau. Stigningen i beskæftigelsen skyldes imidlertid til en vis grad det øgede deltidsarbejde, navnlig blandt kvinder, og er kun slået delvis igennem på reallønsvæksten, der var faldende i 2016. Ulemper for sekundære forsørgere til at komme i arbejde og det udbredte deltidsarbejde lægger hindringer i vejen for en fuld udnyttelse af beskæftigelsespotentialet. En bedre adgang til økonomisk overkommelig fuldtidsbørnepasning af høj kvalitet, heldagsskoler og den nye langtidsplejereform vil være et afgørende bidrag til at øge beskæftigelsesfrekvensen for kvinder. Fælles beskatning af indkomst for ægtefæller og gratis sygesikringsdækning for ikkearbejdende ægtefæller afholder sekundære forsørgere — i mange tilfælde kvinder — fra at søge arbejde eller øge antallet at arbejdstimer. Den lavere tilknytning til arbejdsmarkedet skal desuden ses i sammenhæng med en høj kønsbestemt lønforskel på 22 % sammenlignet med et EU-gennemsnit på 16,3 % i 2015.

               (16)

               Til trods for et mindre fald er minijob stadig meget udbredte, idet ca. 4,8 millioner personer i september 2016 havde et minijob som eneste beskæftigelse. Antallet af vikaransatte er tredoblet siden 2005 og nåede i juni 2016 op på ca. 1 million (næsten 3 % af den samlede beskæftigelse). Beskyttelsen mod potentielt misbrug i vikaransættelsesforhold og arbejdskontrakter for vikarer forventes at blive forbedret, men udviklingen bør overvåges. Også den ikkejusterede lønforskel mellem tidsbegrænsede og tidsubegrænsede kontrakter virker forholdsvis høj.

               (17)

               Skattekilen for lavtlønnede er høj i sammenligning med andre medlemsstater, hvilket begrænser incitamenterne til at arbejde og reducerer nettolønnen og forbrugsmulighederne. Tyskland har øget personfradraget og børnetilskuddene og foretaget en justering af skattetrinene for personlig indkomst. Disse foranstaltninger har en tendens til at komme de lave og mellemste indkomstgrupper til gode, men den samlede virkning på skattekilen vil være begrænset. På trods af de seneste betydelige stigninger i den disponible realindkomst har der i en længere periode været en uensartet udvikling i lønninger og produktivitet, hvorved der er opstået en betragtelig forskel. En højere vækst i reallønnen vil også bidrage til at mindske de høje eksterne ubalancer.

               (18)

               Tyskland har gjort en betydelig indsats for at modtage asylansøgere og integrere flygtninge og andre migranter. Yderligere forbedringer burde dog være mulige, idet antallet af arbejdssøgende flygtninge i 2016 er steget, således at disse nu udgør ca. 9 % af alle arbejdssøgende. Integration af personer med migrantbaggrund på arbejdsmarkedet, navnlig kvinder, er stadig en stor udfordring, som bl.a. på grund af uddannelsessystemet også gælder for børn født i Tyskland af forældre, der ikke er født i Unionen.

               (19)

               Ikke alle samfundsborgere har i lige høj grad nydt godt af de seneste års generelt positive udvikling i økonomien og på arbejdsmarkedet. Den stigende indkomstulighed er først for nylig aftaget, mens uligheden i formue fortsat er blandt de højeste i euroområdet. Endvidere har den gunstige udvikling på arbejdsmarkedet ikke ført til en mindskelse af risikoen for fattigdom. Risikoen for fattigdom blandt ældre ligger over EU-gennemsnittet, og antallet af personer, der trues af fattigdom i alderdommen, vil formentlig stige i de kommende år. Kompensationsgraden for den lovbestemte pensionsordning forventes at falde yderligere. Samtidig er der for få indmeldelser i pensionssystemets anden og tredje søjle til at opveje faldet i kompensationsgraden i første søjle for alle. Uden kompensation forventes pensionernes tilstrækkelighed således at blive forringet. Det er endnu uvist, hvor effektivt de seneste reformer med henblik på at øge incitamenterne til at gå senere på pension (Flexi-Rente) vil kunne modvirke de incitamenter til at gå tidligt på pension, som blev indført i 2014.

               (20)

               Som led i det europæiske semester 2017 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Tysklands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2017. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2017, det nationale reformprogram for 2017 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Tyskland i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Tyskland, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

               (21)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Tysklands stabilitetsprogram for 2017 og er af den opfattelse (5), at Tyskland ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

               (22)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2017 og stabilitetsprogrammet for 2017. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 2 nedenfor,

         HENSTILLER, at Tyskland i 2017 og 2018 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Under hensyntagen til målet på mellemlang sigt benytte finans- og strukturpolitikken til at stimulere den potentielle vækst og den indenlandske efterspørgsel og opnå en varig opadgående tendens for så vidt angår investeringer. Fremskynde offentlige investeringer på alle forvaltningsniveauer, særligt i uddannelse, forskning og innovation, og afhjælpe de kapacitets- og planlægningsmæssige begrænsninger for investeringer i infrastruktur. Gøre skattesystemet mere effektivt og investeringsvenligt. Fremme konkurrencen inden for erhvervstjenester og lovregulerede erhverv.

               2.

               Mindske de negative incitamenter for sekundære forsørgere til at komme i arbejde og lette overgangen til almindelige ansættelsesformer. Mindske den høje skattekile for lavtlønnede. I samarbejde med arbejdsmarkedets parter skabe betingelser, der fremmer en højere vækst i reallønnen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2017.

            På Rådets vegne

         T. TÕNISTE

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 92 af 24.3.2017, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

31977K0518

77/518/EKSF: Kommissionens Henstilling af 28. juli 1977 til medlemsstaternes regeringer om ændring af varelisten i bilaget til henstilling 77/330/EKSF med henblik på oprettelse af fællesskabstilsyn med importen til Fællesskabet af visse jern- og stålprodukter henhørende under traktaten om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab og med oprindelse i tredjelande

EF-Tidende nr. L 209 af 17/08/1977 s. 0018 - 0018

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 28 . juli 1977  til medlemsstaternes regeringer om aendring af varelisten i bilaget til henstilling 77/330/EKSF med henblik paa oprettelse af faellesskabstilsyn med importen til Faellesskabet af visse jern - og staalprodukter henhoerende under traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab og med oprindelse i tredjelande   ( 77/518/EKSF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 , stk . 3 , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ved henstilling 77/330/EKSF af 15 . april 1977 ( 1 ) indfoerte Kommissionen faellesskabstilsyn med importen til Faellesskabet af visse jern - og staalprodukter henhoerende under EKSF-traktaten isaer med henblik paa at kunne foelge udviklingen og drage omsorg for , at importen eller de betingelser , hvorunder denne sker , ikke truer med at skabe alvorlige vanskeligheder for faellesskabsproduktionen ;  dette tilsyn omfatter ikke indfoersel af kulstofrigt ferromangan fra tredjelande , som i oevrigt er steget betydeligt i 1976 , og som paa grund af priserne har bidraget til en forringelse af prisniveauet i Faellesskabet ;  denne kritiske situation bestaar fortsat og det faellesskabstilsyn , som indfoertes ved henstilling 77/330/EKSF , boer derfor udvides til ogsaa at gaelde for indfoersel af kulstofrigt ferromangan , som foelgelig boer optages i varelisten i bilaget til ovennaevnte henstilling -  RETTET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  Varelisten i bilaget til henstilling 77/330/EKSF udvides med foelgende vare :  Position i den faelles toldtarif * Varebeskrivelse *  73.02 A I * Ferromangan indeholdende over 2 vaegtprocent kulstof ( kulstofrigt ferromangan )  ( EKSF ) *  Artikel 2  Denne henstilling tilstilles medlemsstaternes regeringer og offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Den traeder i kraft for hver medlemsstat paa datoen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 28 . juli 1977 .  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  ( 1 ) EFT nr . L 114 af 5 . 5 . 1977 , s . 15 .


title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Sveriges nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/53

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Sveriges nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2016
   (2016/C 299/13)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Sverige blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Sverige 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Sveriges fremskridt med hensyn til gennemførelsen af den landespecifikke henstilling, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Sveriges nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer i sin analyse, at Sverige oplever makroøkonomiske ubalancer. Især husholdningernes store og voksende gæld, der hænger sammen med høje og stigende boligpriser i en kontekst med positive kreditstrømme, indebærer en risiko for en ukontrolleret korrektion med følger for realøkonomien og banksektoren. Der er truffet politiske foranstaltninger på det makroprudentielle område, som dog muligvis kan være utilstrækkelige. Der forekommer stadig huller i den politik, der føres i forhold til boligrelaterede skatter, amortiseringen af realkreditlån og den måde, som ejerbolig- og lejeboligmarkedet fungerer på.

               (3)

               Den 28. april 2016 fremlagde Sverige sit nationale reformprogram for 2016 og sit konvergensprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Sverige er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2016 har regeringen planlagt at nå en samlet saldo på — 0,4 % af BNP og fortsat opfylde den mellemfristede målsætning om et strukturelt underskud på 1 % af BNP i hele programperioden. Ifølge konvergensprogrammet ventes gældskvoten at falde til 42,5 % i 2016 og fortsætte faldet til 39,1 % i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk frem til 2016 og forsigtigt derefter. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 ventes den strukturelle saldo at udgøre — 0,5 % af BNP i 2016 og — 0,9 % i 2017 og dermed ligge over den mellemfristede budgetmålsætning. Eventuelle fremtidige afvigelser vil blive vurderet i forhold til kravet om at fastholde den strukturelle saldo på samme niveau som den mellemfristede budgetmålsætning. På grundlag af sin vurdering af konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at Sverige forventes at være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (6)

               Husholdningernes gæld ligger på et meget højt niveau i Sverige og er vokset med en af de hurtigste vækstrater i Unionen i de seneste ti år. Husholdningernes gæld i forhold til den årlige disponible indkomst udgjorde 175 % i 2015 ifølge Riksbankens beregninger og 87 % i forhold til BNP. Sverige har et af de største skatteincitamenter til at eje fast ejendom i Unionen på grund af de forholdsvis lave ejendomsskatter og den høje rentefradragsret på realkreditlån. Husholdningernes høje gæld udgør en risiko for den makroøkonomiske stabilitet. Regeringen har taget visse skridt til at dæmme op for husholdningernes gældsætning, herunder lovgivning, der pålægger obligatoriske amortiseringskrav i forbindelse med nye realkreditlån, som Rigsdagen vedtog den 23. marts 2016. Vedtagelsen af denne vigtige foranstaltning blev betydeligt forsinket, fordi der blev rejst spørgsmål om Sveriges makroprudentielle myndigheds juridiske mandat til at indføre dette krav. Der er risiko for, at de yderligere foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at tackle Sveriges stigende ubalancer, ligeledes kan blive forsinket, medmindre de juridiske forhold omkring den makroprudentielle myndigheds mandat revideres. Endelig har regeringen ikke taget skridt til at justere de skattemæssige incitamenter ved f.eks. at reducere rentefradragsretten på realkreditlån eller ændre ejendomsbeskatningen.

               (7)

               Det svenske boligmarked udgør fortsat en potentiel kilde til ustabilitet. Boligpriserne er steget næsten konstant i de sidste 20 år, især i og omkring Stockholm og Göteborg. Boligpriserne stiger ikke kun på grund af stærke fundamentale økonomiske forhold, f.eks. væksten i den disponible indkomst, men også på grund af en strukturel ineffektivitet på boligmarkedet. Boligudbuddet hæmmes af en ineffektiv udnyttelse af boligmassen, en høj grad af huslejekontrol, en svag konkurrence i byggesektoren, utilstrækkelig adgang til jordarealer til nybyggeri og langvarige og komplekse planlægningsprocedurer. Den nuværende beskatning af kapitalgevinster fra salg af fast ejendom begrænser potentialet for en mere effektiv udnyttelse af den eksisterende boligmasse. Strukturelle skævheder resulterer i utilstrækkelige boliginvesteringer og udbredt boligmangel og bidrager til konstant stigende boligpriser. Manglen på ledige og økonomisk overkommelige boliger begrænser også mobiliteten på arbejdsmarkedet og udgør en hindring for en effektiv integration af migranter på arbejdsmarkedet. Regeringen har truffet visse foranstaltninger, herunder øget offentlig finansiering til investeringer i boligsektoren og forenkling af visse planlægningsprocedurer. I december 2015 fremkom der i forbindelse med en undersøgelse af konkurrencen i bygge- og anlægssektoren forslag til en række mulige foranstaltninger, herunder større gennemsigtighed, når det gælder offentlige boligkontrakter. Regeringen har imidlertid ikke gjort fremskridt med at reformere reglerne for huslejefastsættelse.

               (8)

               Trods de relativt gode investeringsresultater står Sverige over for en række udfordringer, der kan få negativ indvirkning på landets langsigtede konkurrenceevne. Navnlig den strukturelle ineffektivitet på boligmarkedet hæmmer investeringer på dette område. Investeringer i infrastruktur med henblik på at forbedre forbindelserne i og mellem byområder er utilstrækkelige i betragtning af de begrænsninger, der følger af manglen på boliger.

               (9)

               Sverige har ifølge PISA-undersøgelsen oplevet det største fald i uddannelsesresultaterne blandt de 15-årige i samtlige OECD-lande i de sidste ti år, og niveauet ligger nu under både EU- og OECD-gennemsnittet. Denne forværring af uddannelsesresultaterne risikerer at lægge pres på Sveriges konkurrenceevne og innovationskapacitet på lang sigt. Udfordringen på uddannelsesfronten skærpes af store forskelle mellem resultaterne blandt unge med og uden indvandrerbaggrund. Denne forskel kræver særlig opmærksomhed, når henses til det store antal unge migranter, der er ankommet for nylig, og som skal integreres i uddannelsessystemet. Uklare skolefinansieringsmekanismer kombineret med en usystematisk kontrol med anvendelsen af midler på forskellige niveauer af skolesystemet hindrer en effektiv udnyttelse af ressourcer. Regeringen har bevilget supplerende midler til forbedring af resultaterne og ligheden i skolerne, og den tager skridt til at integrere de nyankomne migranter i uddannelsessystemet.

               (10)

               Den store tilstrømning af flygtninge det seneste år har en række sociale og økonomiske konsekvenser for Sverige. Mens de mange flygtninge på kort sigt vil få de offentlige udgifter til at stige og øge den indenlandske efterspørgsel og dermed BNP, afhænger den mellemfristede effekt for beskæftigelse og vækst af, at det lykkes at indsluse flygtningene på arbejdsmarkedet og at integrere dem socialt, bl.a. gennem støtte til uddannelse. Dette emne står højt på den politiske dagsorden på både EU- og medlemsstatsniveau og vil blive overvåget og analyseret nøje i bl.a. landerapporten for 2017.

               (11)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Sverige i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Sverige, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 nedenfor.

               (12)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet og er af den opfattelse (4), at Sverige forventes at være i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.

               (13)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Sverige i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Sætte ind over for stigningen i husholdningernes gæld ved at tilpasse skatteincitamenterne, navnlig ved gradvist at nedsætte rentefradragene i forbindelse med realkreditlån eller øge de løbende ejendomsskatter. Sikre, at den makroprudentielle myndighed har retlige beføjelser til at gennemføre foranstaltninger for at sikre den finansielle stabilitet i tide. Fremme boliginvesteringer og forbedre effektiviteten på boligmarkedet, bl.a. ved at indføre større fleksibilitet i fastsættelsen af huslejer og ved at revidere udformningen af kapitalvindingsskatten for at lette bolighandelen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (4)  I medfør af artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 3. marts 2008 om tilpasning af henstilling 98/376/EF om parkeringskort for mennesker med handicap som følge af Republikken Bulgariens, Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Rumæniens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse

text:
               7.3.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 63/43

      RÅDETS HENSTILLING

   af 3. marts 2008
   om tilpasning af henstilling 98/376/EF om parkeringskort for mennesker med handicap som følge af Republikken Bulgariens, Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Rumæniens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse
   (2008/205/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til tiltrædelsesakten af 2003, særlig artikel 57,
   som henviser til tiltrædelsesakten af 2005, særlig artikel 56,
   som henviser til forslag fra Kommissionen, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               For visse retsakter, som fortsat er gyldige efter den 1. januar 2007, og som skal tilpasses på grund af tiltrædelsen, er de nødvendige tilpasninger ikke foretaget i tiltrædelsesakterne.

               (2)

               I henhold til artikel 57 i tiltrædelsesakten af 2003 og i henhold til artikel 56 i tiltrædelsesakten af 2005 skal Rådet vedtage tilpasninger i alle de tilfælde, hvor Rådet har vedtaget den oprindelige retsakt.

               (3)

               Rådets henstilling 98/376/EF af 4. juni 1998 om parkeringskort for mennesker med handicap (1) bør derfor ændres i overensstemmelse hermed,

         HENSTILLER:
   Henstilling 98/376/EF ændres som fastlagt i bilaget.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 3. marts 2008.

            På Rådets vegne

         J. PODOBNIK

            Formand

      (1)  EFT L 167 af 12.6.1998, s. 25.

      BILAG
      Henstilling 98/376/EF ændres således:

                  1)

                  I bilagets syvende led i punkt D erstattes listen over nationalkendetegn af følgende liste:

                              »B

                              :

                              Belgien

                              BG

                              :

                              Bulgarien

                              CZ

                              :

                              Den Tjekkiske Republik

                              DK

                              :

                              Danmark

                              D

                              :

                              Tyskland

                              EST

                              :

                              Estland

                              IRL

                              :

                              Irland

                              EL

                              :

                              Grækenland

                              E

                              :

                              Spanien

                              F

                              :

                              Frankrig

                              I

                              :

                              Italien

                              CY

                              :

                              Cypern

                              LV

                              :

                              Letland

                              LT

                              :

                              Litauen

                              L

                              :

                              Luxembourg

                              H

                              :

                              Ungarn

                              M

                              :

                              Malta

                              NL

                              :

                              Nederlandene

                              A

                              :

                              Østrig

                              PL

                              :

                              Polen

                              P

                              :

                              Portugal

                              RO

                              :

                              Rumænien

                              SLO

                              :

                              Slovenien

                              SK

                              :

                              Slovakiet

                              FIN

                              :

                              Finland

                              S

                              :

                              Sverige

                              UK

                              :

                              Det Forenede Kongerige«

                  2)

                  I bilagets punkt E affattes andet afsnit således:
                  »Såfremt en medlemsstat ønsker at affatte disse påtegninger på et andet nationalt sprog end et af de følgende: bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tysk, tjekkisk eller ungarsk, udformer den pågældende medlemsstat, med forbehold af de ovenfor stående bestemmelser i dette bilag, under anvendelse af et af de førnævnte sprog en tosproget udgave af parkeringskortet.«