title: Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling af 2. december 2021 om en paneuropæisk ramme for relevante myndigheders koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser (ESRB/2021/17) 2022/C 134/01

text:
               25.3.2022

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 134/1

      DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICIS HENSTILLING
      af 2. december 2021
      om en paneuropæisk ramme for relevante myndigheders koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser
      (ESRB/2021/17)
      (2022/C 134/01)
      DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICI HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
      under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (1), særlig bilag IX,
      under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (2), særlig artikel 3, stk. 2, litra b), og d) og artikel 16 og 18,
      under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 af 20. januar 2011 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (3), særlig artikel 18 til 20, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Som det fremgår af fjerde betragtning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2013/1 (4), er det endelige mål med den makroprudentielle politik at bidrage til at sikre hele det finansielle systems stabilitet, herunder ved at styrke det finansielle systems modstandsdygtighed og mindske opbygningen af systemiske risici, for herved at sikre, at den finansielle sektor yder et holdbart bidrag til den økonomiske vækst. Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) har ansvaret for makrotilsynet med det finansielle system i EU. ESRB bør ved opfyldelsen af sit mandat bidrage til at forebygge og reducere systemiske risici for den finansielle stabilitet, herunder risici i forbindelse med cyberhændelser, og fremsætte forslag til, hvorledes disse risici kan begrænses.

                  (2)

                  Større cyberhændelser kan udgøre en systemisk risiko for det finansielle system som følge af deres potentiale til at forstyrre kritiske finansielle tjenester og operationer. Et første stød vil kunne blive forstærket gennem afsmittende operationelle eller finansielle effekter eller ved, at tilliden til det finansielle system undermineres. Er det finansielle system ikke i stand til at absorbere disse stød, vil den finansielle stabilitet være i fare, og en sådan situation vil kunne medføre en systemisk cyberkrise (5).

                  (3)

                  De stadig mere avancerede cybertrusler og den seneste tids stigning i antallet af større cyberhændelser er tegn på større risici for den finansielle stabilitet i Unionen. Covid-19-pandemien har understreget, hvor vigtig en rolle teknologien spiller i driften af det finansielle system. Myndigheder og institutioner har været nødt til at tilpasse deres tekniske infrastruktur og risikostyringsrammer til en pludselig stigning i antallet af medarbejdere, der arbejdede hjemmefra, hvilket har øget det finansielle systems samlede eksponering mod cybertrusler og givet kriminelle mulighed for både at udtænke nye fremgangsmåder og at tilpasse sig til de eksisterende for at udnytte situationen (6). På den baggrund steg antallet af cyberhændelser, som blev indberettet til ECB Banktilsyn i 2020, med 54 % set i forhold til 2019 (7).

                  (4)

                  Omfanget og den hastighed, hvormed en større cyberhændelse kan forplante sig, kræver en effektiv indsats fra de relevante myndigheder for at afbøde de potentielle negative effekter for den finansielle stabilitet. Hurtig koordinering og kommunikation mellem relevante myndigheder på EU-plan vil kunne bidrage til at vurdere en større cyberhændelses indvirkning på den finansielle stabilitet på et tidligt tidspunkt, bevare tilliden til det finansielle system og begrænse de afsmittende effekter på andre finansielle institutioner og dermed bidrage til at forhindre, at en større cyberhændelse kommer til at udgøre en risiko for den finansielle stabilitet.

                  (5)

                  Det underliggende stød har sine rødder i en ny type situation, som adskiller sig fra de traditionelle finans- og likviditetskriser, som myndighederne normalt står over for. Ud over de finansielle aspekter skal den overordnede risikovurdering omfatte driftsforstyrrelsernes omfang og indvirkning, da disse faktorer kan have betydning for valget af makroprudentielle værktøjer. På samme måde kan den finansielle stabilitet også påvirke cybereksperternes valg af foranstaltninger til modvirkning af driftsforstyrrelserne. Dette kræver en tæt og hurtig koordination samt åben kommunikation for bl.a. at øge situationsbevidstheden.

                  (6)

                  Risikoen for manglende koordination blandt myndighederne er til stede og kræver handling. Det er nødvendigt, at relevante myndigheder i Unionen koordinerer indbyrdes og med andre myndigheder såsom Den Europæiske Unions Agentur for Cybersikkerhed (ENISA) (tidligere Den Europæiske Unions Agentur for Net- og Informationssikkerhed), som de normalt måske ikke samarbejder med. Da et betydeligt antal finansielle institutioner i Unionen har aktiviteter på globalt plan, vil en større cyberhændelse sandsynligvis ikke begrænse sig til Unionen, eller den kan blive udløst uden for Unionen og kræve en globalt koordineret indsats.

                  (7)

                  Det er nødvendigt, at myndighederne er forberedt på et sådant samarbejde. Ellers kan de risikere at træffe inkonsekvente foranstaltninger, der er i modstrid med eller bringer andre myndigheders reaktioner i fare. En sådan mangel på koordination vil kunne forstærke stødet for det finansielle system, idet det kan underminere tilliden til det finansielle systems funktion, hvilket – i værste fald – vil kunne udgøre en risiko for den finansielle stabilitet (8). Det er derfor påkrævet at træffe de nødvendige foranstaltninger for at imødegå den risiko, som manglende koordinering vil kunne medføre for den finansielle stabilitet i tilfælde af en større cyberhændelse.

                  (8)

                  ESRB’s rapport fra 2021 Mitigating systemic cyber risk (9) fastslår, at der er behov for at fastlægge en paneuropæisk ramme for relevante myndigheder i EU’s koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser (herefter »EU-SCICF«). Målet med rammen vil være at øge de relevante myndigheders beredskabsniveau for at fremme en koordineret reaktion på en potentiel større cyberhændelse. ESRB’s rapport fra 2021 Mitigating systemic cyber risk indeholder ESRB’s vurdering af, hvorledes rammen skal se ud – prima facie – for at imødegå risikoen for manglende koordinering.

                  (9)

                  Hovedformålet med denne henstilling er at bygge videre på en af de roller, som de europæiske tilsynsmyndigheder (European Supervisory Authorities, ESA) tillægges i forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om digital operationel modstandsdygtighed i den finansielle sektor (10) (herefter »DORA-forordningen«), og som tager sigte på gradvist at muliggøre en effektiv koordineret indsats på EU-plan i tilfælde af en større grænseoverskridende informations- og kommunikationsteknologirelateret hændelse (herefter »IKT-relateret hændelse«) eller dermed forbundet trussel, som har systemiske virkninger for Unionens finansielle sektor som helhed. Denne proces vil føre til, at der skabes en paneuropæisk ramme for relevante myndigheders koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser (EU-SCICF).

                  (10)

                  Hensigten med EU-SCICF er ikke, at den skal erstatte de eksisterende rammer, men bygge bro over koordinations- og kommunikationshuller indbyrdes mellem de relevante myndigheder og i forhold til andre myndigheder i Unionen og andre centrale aktører på internationalt plan. I den forbindelse bør det overvejes, hvor i landskabet af de eksisterende rammer til håndtering af finansielle kriser og cyberhændelser i Unionen den nye koordineringsramme skal placeres. Hvad angår koordineringen indbyrdes mellem de relevante myndigheder, bør der tages hensyn til faktorer som, men ikke begrænset til, de roller og aktiviteter, som samarbejdsgruppen inden for net- og informationssystemer (Network and Information Systems (NIS) Cooperation Group for financial entities) (herefter »NIS-samarbejdsgruppen«) tillægges i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 (11) og de koordineringsmekanismer, der forventes oprettet gennem etableringen af den fælles cyberenhed sideløbende med inddragelsen af ENISA.

                  (11)

                  Navnlig har forslaget om at iværksætte forberedelserne til EU-SCICF til formål at understøtte den potentielle rolle, som ESA’erne tillægges i henhold til DORA-forslaget. I henhold til forslaget til DORA-forordningen kan »ESA’erne [...] via det fælles Udvalg og i samarbejde med de kompetente myndigheder, ECB og ESRB indføre mekanismer, der gør det muligt at udveksle effektive fremgangsmåder på tværs af finansielle sektorer for at forbedre situationskendskabet og identificere fælles cybersårbarheder og risici på tværs af sektorer« og »udvikle simuleringsøvelser for krisestyring og beredskab, der omfatter cyberangrebsscenarier, med henblik på at udvikle kommunikationskanaler og gradvist muliggøre en effektiv koordineret indsats på EU-plan i tilfælde af en større grænseoverskridende IKT-relateret hændelse eller dermed forbundet trussel, som har systemiske virkninger for Unionens finansielle sektor som helhed« (12). En paneuropæisk koordineringsramme som EU-SCICF findes endnu ikke og bør etableres og udvikles inden for rammerne af DORA.

                  (12)

                  I lyset af den risiko, som cyberrisici udgør for den finansielle stabilitet i Unionen, bør det forberedende arbejde til en gradvis etablering af EU-SCICF påbegyndes allerede nu, i det omfang det er muligt, før de nødvendige retlige og politiske rammer for etableringen af den er fuldt ud fastlagt. Den retlige og politiske ramme vil være fuldt ud fastlagt og vedtaget, så snart de relevante bestemmelser i DORA-forordningen og dens delegerede retsakter finder anvendelse.

                  (13)

                  Effektiv kommunikation bidrager til at skabe situationsbevidsthed blandt relevante myndigheder og er således en absolut nødvendig forudsætning for koordination på EU-plan under større cyberhændelser. I den forbindelse bør kommunikationsinfrastrukturen, som er nødvendig for at koordinere reaktionen på en større cyberhændelse, defineres. Dette omfatter bl.a. at specificere typen af informationer, der skal deles, hvilke kanaler der skal anvendes til at dele sådanne informationer, og de kontaktpunkter, som informationerne skal deles med. Udvekslingen af informationer skal respektere de eksisterende lovkrav. Endvidere kan det være nødvendigt, at de relevante myndigheder fastsætter en klar handlingsplan og de protokoller, der skal følges, for at sikre en korrekt koordinering mellem de myndigheder, der deltager i planlægningen af en koordineret indsats som reaktion på en større cyberhændelse.

                  (14)

                  En systemisk cyberhændelse vil kræve, at der iværksættes et fuldt samarbejde på nationalt plan og EU-plan. Det kan derfor være nyttigt at udpege kontaktpunkterne for ESA’erne, ECB og de enkelte medlemsstater blandt deres relevante nationale myndigheder, som ESA’erne skal informeres om, for at fastlægge de primære samtalepartnere i koordineringsordningen under EU-SCICF, som skal informeres i tilfælde af en større cyberhændelse. Behovet for at udpege kontaktpunkter bør vurderes under udviklingen af EU-SCICF under hensyntagen til det centrale kontaktpunkt, som medlemsstaterne har udpeget for sikkerheden i net- og informationssystemer i henhold til direktiv (EU) 2016/1148 for at sikre et grænseoverskridende samarbejde med andre medlemsstater og NIS-samarbejdsgruppen (13).

                  (15)

                  Afholdelsen af simuleringsøvelser for krisestyring og beredskab vil kunne fremme gennemførelsen af EU-SCICF og gøre det muligt for myndighederne at vurdere deres parathed og beredskab i tilfælde af en systemisk cyberkrise på EU-plan. Sådanne øvelser vil give myndighederne et erfaringsgrundlag og gøre det muligt løbende at forbedre og udvikle EU-SCICF.

                  (16)

                  For at udvikle EU-SCICF er det af afgørende vigtighed, at ESA’erne i fællesskab udfører relevant forberedende arbejde med henblik på at vurdere, hvilke vigtige elementer rammen skal indeholde og hvilke ressourcer og behov, der er nødvendige for at videreudvikle den. Herefter kunne ESA’erne foretage en foreløbig analyse af, om der er eventuelle hindringer for, at ESA’erne og de relevante myndigheder kan oprette en sådan ramme og dele relevante informationer gennem kommunikationskanaler i tilfælde af en større cyberhændelse. En sådan analyse vil være et vigtigt skridt som informationsgrundlag for yderligere foranstaltninger, det være sig af lovgivningsmæssig karakter eller andre støtteinitiativer, som Europa-Kommissionen måtte iværksætte, efter at DORA-forordningen er blevet gennemført —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
      AFSNIT 1

         HENSTILLINGER

         Henstilling A – Oprettelse af en paneuropæisk ramme for koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser (EU-SCICF)

                  1.

                  I overensstemmelse med Kommissionens forslag til Europarlamentets og Rådets forordning om digital operationel modstandsdygtighed i den finansielle sektor (herefter »DORA«) henstilles det, at de europæiske tilsynsmyndigheder (ESA’erne) i fællesskab via Det Fælles Udvalg og i samarbejde med Den Europæiske Centralbank (ECB), Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) og relevante nationale myndigheder begynder at forberede sig på den gradvise udvikling af en effektiv koordineret indsats på EU-plan i tilfælde af en større grænseoverskridende cyberhændelse eller dermed forbundet trussel, som kan have systemiske virkninger for Unionens finansielle sektor. Det forberedende arbejde hen imod en koordineret indsats på EU-plan bør omfatte den gradvise udvikling af en paneuropæisk ramme for koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser (EU-SCICF) for ESA’erne, ECB, ESRB og relevante nationale myndigheder. Arbejdet bør også omfatte en vurdering af, hvilke ressourcer der kræves for at kunne udvikle EU-SCICF effektivt.

                  2.

                  Det henstilles, at ESA’erne i lyset af delhenstilling A(1) og i samråd med ECB og ESRB kortlægger og efterfølgende analyserer, hvilke aktuelle hindringer og hvilke retlige og andre operationelle barrierer der er for en effektiv udvikling af EU-SCICF.

         Henstilling B – Udpegning af kontaktpunkter i EU-SCICF

      Det henstilles, at ESA’erne, ECB og de enkelte medlemsstater blandt deres relevante nationale myndigheder udpeger et primært kontaktpunkt og informerer ESA’erne om dette. Denne liste over kontaktpunkter vil gøre det nemmere at udvikle rammen, og på det tidspunkt hvor EU-SCICF er på plads, er det disse kontaktpunkter og ESRB, der skal informeres i tilfælde af en større cyberhændelse. Der bør også ske en koordinering mellem EU-SCICF og det centrale kontaktpunkt, som medlemsstaterne har udpeget for sikkerheden i net- og informationssystemer i henhold til direktiv (EU) 2016/1148 for at sikre et grænseoverskridende samarbejde med andre medlemsstater og NIS-samarbejdsgruppen.

         Henstilling C – Passende foranstaltninger på EU-plan

      Det henstilles, at Kommissionen på grundlag af resultaterne af den analyse, der foretages i overensstemmelse med henstilling A, vurderer, hvilke foranstaltninger der er nødvendige for at sikre en effektiv koordineret indsats i tilfælde af systemiske cyberhændelser.
      AFSNIT 2

         GENNEMFØRELSE

      1.   Definitioner

      I denne henstilling gælder følgende definitioner:

                  a)

                  »cyber«: vedrørende, i eller gennem et medie i form af den indbyrdes forbundne informationsinfrastruktur af interaktioner mellem mennesker, processer, data og informationssystemer (14)

                  b)

                  »større cyberhændelse«: en IKT-relateret hændelse med en potentielt stor negativ indvirkning på net- og informationssystemer, som understøtter kritiske funktioner i finansielle enheder (15)

                  c)

                  »systemisk cyberkrise«: en større cyberhændelse, der forårsager så omfattende en forstyrrelse i Unionens finansielle system, at den kan have alvorlige negative konsekvenser for det indre markeds smidige funktion og realøkonomiens funktion. En sådan krise kan opstå som følge af en større cyberhændelse, der forårsager stød i en række kanaler, herunder operationelle, tillidsmæssige og finansielle

                  d)

                  »de europæiske tilsynsmyndigheder« (European Supervisory Authorities) eller »ESA’erne«: Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (European Banking Authority), som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (16), sammen med Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (European Insurance and Occupational Pensions Authority), som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (17) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (European Securities and Markets Authority), som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (18)

                  e)

                  »Det Fælles Udvalg« (Joint Committee): Det Fælles Udvalg af Europæiske Tilsynsmyndigheder, som blev nedsat ved artikel 54 i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010

                  f)

                  »relevant national myndighed«:

                              1.

                              en kompetent myndighed eller tilsynsmyndighed i en medlemsstat som omhandlet i de EU-retsakter, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010, og alle andre kompetente nationale myndigheder som omhandlet i EU-retsakter, der overdrager opgaver til ESA’erne

                              2.

                              en kompetent myndighed i en medlemsstat udpeget i overensstemmelse med:

                                          i.

                                          Artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (19) uden at berøre de specifikke opgaver, der er overdraget til ECB i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (20)

                                          ii.

                                          Artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 (21)

                                          iii.

                                          Artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF (22)

                                          iv.

                                          Artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/2034 (23)

                                          v.

                                          Artikel 3, stk. 1, litra ee), første led, i forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om markeder for kryptoaktiver og om ændring af direktiv (EU) 2019/1937 (24)

                                          vi.

                                          Artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 909/2014 (25)

                                          vii.

                                          Artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 (26)

                                          viii.

                                          artikel 67 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU (27)

                                          ix.

                                          Artikel 22 i forordning (EU) nr. 648/2012

                                          x.

                                          Artikel 44 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (28)

                                          xi.

                                          Artikel 97 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (29)

                                          xii.

                                          Artikel 30 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (30)

                                          xiii.

                                          Artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/97 (31)

                                          xiv.

                                          Artikel 47 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/2341 (32)

                                          xv.

                                          Artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 (33)

                                          xvi.

                                          Artikel 3, stk. 2, og artikel 32 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF (34)

                                          xvii.

                                          Artikel 40 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2016/1011 (35)

                                          xviii.

                                          Artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2020/1503 (36)

                              3.

                              en myndighed, der har til opgave at vedtage og/eller aktivere makroprudentielle politiske foranstaltninger eller andre opgaver med hensyn til finansiel stabilitet såsom opgaver vedrørende understøttende analyser, herunder, men ikke begrænset til, følgende:

                                          i.

                                          en udpeget myndighed i henhold til kapitel 4, afsnit VII, i direktiv 2013/36/EU eller artikel 458, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 Europa-Parlamentets og Rådets (37)

                                          ii.

                                          en makroprudentiel myndighed med de mål, ordninger, beføjelser, instrumenter, ansvarlighedskrav og andre egenskaber, som er fastsat i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2011/3 (38)

                  g)

                  »relevant myndighed«:

                              1.

                              en ESA

                              2.

                              ECB, for så vidt angår de opgaver, som er overdraget til ECB i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, og artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013

                              3.

                              en relevant national myndighed.

            2.   Kriterier for gennemførelse

      Følgende kriterier gælder for gennemførelsen af denne henstilling:

                  a)

                  der bør tages behørigt hensyn til nødvendighedsprincippet og proportionalitetsprincippet henset til målet og indholdet af hver enkelt henstilling

                  b)

                  de specifikke overholdelseskriterier, der er fastsat i bilaget hvad angår hver enkelt henstilling, bør opfyldes.

            3.   Tidsfrister for opfølgning

      I henhold til artikel 17, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1092/2010 skal adressaterne meddele Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og ESRB hvilke handlinger, de har foretaget som svar på denne henstilling, eller begrunde eventuel manglende handling. Adressaterne skal fremsende disse oplysninger i overensstemmelse med følgende tidsfrister:

                  1.

                  Henstilling A

                              a)

                              Senest 30. juni 2023, men tidligst seks måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse, skal ESA’erne fremlægge en midtvejsrapport om gennemførelsen af delhenstilling A(1) for Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og ESRB.

                              b)

                              Senest 30. juni 2024, men tidligst 18 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse, skal ESA’erne fremlægge en endelig rapport om gennemførelsen af delhenstilling A(1) for Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og ESRB.

                              c)

                              Senest 30. juni 2025, men tidligst 30 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse, skal ESA’erne fremlægge en rapport om gennemførelsen af delhenstilling A(2) for Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og ESRB.

                  2.

                  Henstilling B
                  Senest 30. juni 2023, men tidligst seks måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse, skal ESA’erne, ECB og medlemsstaterne fremlægge en rapport om gennemførelsen af henstilling B for Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og ESRB.

                  3.

                  Henstilling C

                              a)

                              Senest 31. december 2023, men tidligst 12 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse, skal Kommissionen fremlægge en rapport om gennemførelsen af henstilling C i lyset af ESA’ernes midtvejsrapport i overensstemmelse med delhenstilling A(1) for Europa-Parlamentet, Rådet og ESRB.

                              b)

                              Senest 31. december 2025, men tidligst 36 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse, skal Kommissionen fremlægge en rapport om gennemførelsen af henstilling C i lyset af ESA’ernes rapport i overensstemmelse med henstilling A for Europa-Parlamentet, Rådet og ESRB.

            4.   Overvågning og vurdering

                  1.

                  ESRB’s sekretariat:

                              a)

                              bistår adressaterne ved at fremme en koordineret rapportering, udarbejde relevante skemaer og, om nødvendigt, ved at give en detaljeret beskrivelse af procedurerne og tidsfristerne for opfølgning,

                              b)

                              kontrollerer adressaternes opfølgning, bistår dem på anmodning og aflægger rapport om opfølgningen til Det Almindelige Råd. Vurderingerne vil blive foretaget som følger:

                                          i)

                                          inden for 12 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse for så vidt angår gennemførelsen af henstilling A og B

                                          ii)

                                          inden for 18 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse for så vidt angår gennemførelsen af henstilling C

                                          iii)

                                          inden for 24 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse for så vidt angår gennemførelsen af henstilling A

                                          iv)

                                          inden for 36 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse for så vidt angår gennemførelsen af henstilling A

                                          v)

                                          inden for 42 måneder efter DORA-forordningens ikrafttrædelse for så vidt angår gennemførelsen af henstilling C.

                  2.

                  Det Almindelige Råd vurderer de foranstaltninger og begrundelser, som adressaterne har meddelt, og træffer, i givet fald, afgørelse med hensyn til, om denne henstilling ikke er blevet fulgt, og om en adressat ikke har givet en tilfredsstillende begrundelse for at have undladt at gennemføre foranstaltninger.

         Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 2. december 2021.

               Leder af ESRB’s sekretariat,

               på vegne af ESRB’s Almindelige Råd

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  EFT L 1 af 3.1.1994, s. 3.

         (2)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

         (3)  EUT C 58 af 24.2.2011, s. 4.

         (4)  Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2013/1 af 4. april 2013 om delmål og instrumenter for den makroprudentielle politik (EUT C 170 af 15.6.2013, s. 1).

         (5)  Se publikationen Systemic cyber risk, ESRB, februar 2020, som findes på ESRB’s websted www.esrb.europa.eu

         (6)  Se Internet Organised Crime Threat Assessment, Europol, 2020, som findes på Europols websted www.europol.europa.eu

         (7)  Se IT and cyber risk: a constant challenge, ECB, 2021, som findes på ECB Banktilsyns websted www.bankingsupervision.europa.eu

         (8)  Se publikationen Systemic cyber risk, ESRB, februar 2020, som findes på ESRB’s websted www.esrb.europa.eu

         (9)  Se Mitigating systemic cyber risk, ESRB, 2021, (kommer snart).

         (10)  COM(2020) 595 final.

         (11)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/1148 af 6. juli 2016 om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles sikkerhedsniveau for net- og informationssystemer i hele Unionen (EUT L 194 af 19.7.2016, s. 1).

         (12)  Jf. udkastet til artikel 43 i forslaget til DORA-forordningen.

         (13)  Se Europa-Kommissionen, NIS-samarbejdsgruppen, som findes på Europa-Kommissionens websted ec.europa.eu

         (14)  Se Cyber Lexicon, FSB, 12. november 2018, som findes på FSB’s websted www.fsb.org

         (15)  Jf. udkastet til artikel 3, punkt 7, i forslaget til DORA-forordningen.

         (16)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12).

         (17)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/79/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 48).

         (18)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/77/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 84).

         (19)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).

         (20)  Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT L 287 af 29.10.2013, s. 63).

         (21)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/2366 af 25. november 2015 om betalingstjenester i det indre marked, og om ændring af direktiv 2002/65/EF, 2009/110/EF og 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 1093/2010 og om ophævelse af direktiv 2007/64/EF (EUT L 337 af 23.12.2015, s. 35).

         (22)  Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF (EUT L 267 af 10.10.2009, s. 7).

         (23)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/2034 af 27. november 2019 om tilsyn med investeringsselskaber og om ændring af direktiv 2002/87/EF, 2009/65/EF, 2011/61/EU, 2013/36/EU, 2014/59/EU og 2014/65/EU (EUT L 314 af 5.12.2019, s. 64).

         (24)  COM/2020/593 final.

         (25)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 909/2014 af 23. juli 2014 om forbedring af værdipapirafviklingen i Den Europæiske Union og om værdipapircentraler samt om ændring af direktiv 98/26/EF og 2014/65/EU samt forordning (EU) nr. 236/2012 (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 1).

         (26)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 648/2012 af 4. juli 2012 om OTC-derivater, centrale modparter og transaktionsregistre (EUT L 201 af 27.7.2012, s. 1).

         (27)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61 (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349).

         (28)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr.1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (EUT L 174 af 1.7.2011, s. 1).

         (29)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (EFT L 302 af 17.11.2009, s. 32).

         (30)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (EUT L 335 af 17.12.2009, s. 1).

         (31)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/97 af 20. januar 2016 om forsikringsdistribution (EUT L 26 af 2.2.2016, s. 19).

         (32)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/2341 af 14. december 2016 om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskassers (IORP’ers) aktiviteter og tilsynet hermed (EUT L 354 af 23.12.2016, s. 37).

         (33)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 af 16. september 2009 om kreditvurderingsbureauer (EUT L 302 af 17.11.2009, s. 1).).

         (34)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (EUT L 157 af 9.6.2006, s. 87).

         (35)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1011 af 8. juni 2016 om indeks, der bruges som benchmarks i finansielle instrumenter og finansielle kontrakter eller med henblik på at måle investeringsfondes økonomiske resultater, og om ændring af direktiv 2008/48/EF og 2014/17/EU samt forordning (EU) nr. 596/2014 (EUT L 171 af 29.6.2016, s. 1).

         (36)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/1503 af 7. oktober 2020 om europæiske crowdfundingtjenesteudbydere for erhvervslivet og om ændring af forordning (EU) 2017/1129 og direktiv (EU) 2019/1937 (EUT L 347 af 20.10.2020, s. 1).

         (37)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1).

         (38)  Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2011/3 af 22. december 2011 om de nationale myndigheders makroprudentielle mandat (EUT C 41 af 14.2.2012, s. 1).

         BILAG
         PRÆCISERING AF DE OVERHOLDELSESKRITERIER, DER GÆLDER FOR HENSTILLINGERNE

            Henstilling A – Oprettelse af en paneuropæisk ramme for koordinering i tilfælde af systemiske cyberhændelser (EU-SCICF)

         For delhenstilling A(1) gælder følgende overholdelseskriterier.

                     1.

                     I forbindelse med forberedelsen af en effektiv koordineret indsats på EU-plan, som bør omfatte den gradvise udvikling af EU-SCICF ved at udøve de beføjelser, som forventes at følge af Europa-Parlamentets og Rådets fremtidige forordning om digital operationel modstandsdygtighed i den finansielle sektor (herefter »DORA«), bør de europæiske tilsynsmyndigheder (ESA’erne), der handler via Det Fælles Udvalg, og i samarbejde med Den Europæiske Centralbank (ECB), Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) og relevante nationale myndigheder og i samråd med Den Europæiske Unions Agentur for Cybersikkerhed (ENISA) (tidligere Den Europæiske Unions Agentur for Net- og Informationssikkerhed) og Kommissionen, hvis det anses for nødvendigt, som minimum overveje at inddrage følgende aspekter i forberedelsen af EU-SCICF:

                                 a.

                                 foretage en analyse af, hvilke ressourcer der kræves for at kunne udvikle EU-SCICF effektivt

                                 b.

                                 udvikle simuleringsøvelser for krisestyring og beredskab, der omfatter cyberangrebsscenarier, med henblik på at udvikle kommunikationskanaler

                                 c.

                                 udvikle et fælles glossar

                                 d.

                                 udvikle en logisk sammenhængende klassifikation af cyberhændelser

                                 e.

                                 oprette sikre og pålidelige kanaler til informationsudveksling, herunder backupsystemer

                                 f.

                                 oprette kontaktpunkter

                                 g.

                                 adressere fortrolighedsspørgsmål i forbindelse med informationsudveksling

                                 h.

                                 tage initiativer til samarbejde og informationsudveksling med cyber-efterretningstjenester i den finansielle sektor

                                 i.

                                 udvikle effektive aktiverings- og eskaleringsprocesser gennem situationsbevidsthed

                                 j.

                                 præcisere, hvilket ansvar der påhviler deltagerne i rammen

                                 k.

                                 udvikle grænseflader til koordinering på tværs af sektorer og, hvor det er relevant, med tredjelande

                                 l.

                                 sikre, at de relevante myndigheder kommunikerer med offentligheden på en sammenhængende måde for at bevare tilliden

                                 m.

                                 oprette forud fastlagte kommunikationslinjer for at sikre rettidig kommunikation

                                 n.

                                 gennemføre passende test af rammen, herunder test på tværs af jurisdiktioner og koordinering med tredjelande, og foretage vurderinger, der kan danne erfaringsgrundlag og bidrage til at udvikle rammen

                                 o.

                                 sikre effektiv kommunikation og modforanstaltninger i tilfælde af misinformation.

            Henstilling B – Udpegning af kontaktpunkter i EU-SCICF

         For henstilling B gælder følgende overholdelseskriterier.

                     1.

                     ESA’erne, ECB og de enkelte medlemsstater blandt deres relevante national myndigheder bør indgå en aftale om en fælles tilgang til deling og opdatering af listen over udpegede kontaktpunkter i EU-SCICF.

                     2.

                     Udpegningen af kontaktpunktet bør vurderes under hensyntagen til det centrale kontaktpunkt, som medlemsstaterne har udpeget for sikkerheden i net- og informationssystemer i henhold til direktiv (EU) 2016/1148 for at sikre et grænseoverskridende samarbejde med andre medlemsstater og NIS-samarbejdsgruppen.

            Henstilling C – Ændringer af EU’s retlige ramme

         For henstilling C gælder følgende overholdelseskriterier.
         Kommissionen bør overveje, hvorvidt der er behov for foranstaltninger, herunder ændringer af den relevante EU-lovgivning, som konsekvens af den analyse, der er udført i overensstemmelse med henstilling A, for at sikre, at ESA’erne, via Det Fælles Udvalg og sammen med ECB, ESRB og relevante nationale myndigheder, kan udvikle EU-SCICF i overensstemmelse med delhenstilling A(1), og for at sikre, at ESA’erne, ECB, ESRB og de relevante myndigheder, såvel som andre myndigheder, kan deltage i koordinerende tiltag og udveksle informationer, der er tilstrækkeligt detaljerede og konsistente til at støtte en effektiv koordineringsramme (EU-SCICF).


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 25. marts 2022 om ændring af henstilling ECB/2017/10 om fælles specifikationer for kompetente nationale myndigheders udøvelse af nogle af de valgmuligheder og skøn, der gives i henhold til EU-retten, for så vidt angår mindre signifikante institutter (ECB/2022/13) 2022/C 142/01

text:
                  30.3.2022

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  C 142/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
         af 25. marts 2022
         om ændring af henstilling ECB/2017/10 om fælles specifikationer for kompetente nationale myndigheders udøvelse af nogle af de valgmuligheder og skøn, der gives i henhold til EU-retten, for så vidt angår mindre signifikante institutter
         (ECB/2022/13)
         (2022/C 142/01)
         STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
         under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (1), særlig artikel 4, stk. 3, og artikel 6, stk. 1, og 5, litra c), og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Den 4. april 2017 vedtog Den Europæiske Centralbank (ECB) henstilling ECB/2017/10) (2) (herefter »henstillingen om valgmuligheder og skøn«), hvorefter de fælles specifikationer for de kompetente nationale myndigheders udøvelse af visse valgmuligheder og skøn i henhold til EU-retten i forhold til mindre signifikante institutter blev fastsat. Nogle af de valgmuligheder og skøn, der er fastsat i henhold til EU-retten, og som var omhandlet i henstillingen om valgmuligheder og skøn, er i den lovgivning, der er indført siden vedtagelsen af henstillingen om valgmuligheder og skøn, blevet ændret eller slettet, og ECB’s vejledning om valgmuligheder og skøn i EU-retten fra november 2016 (herefter »ECB’s vejledning«) er også blevet opdateret. Det er derfor nødvendigt at foretage visse konsekvensændringer af henstillingen om valgmuligheder og skøn.

                     (2)

                     Med hensyn til de valgmuligheder og skøn, der vedrører konsolideret tilsyn og undtagelser fra tilsynskrav, bør de kompetente nationale myndigheder opfordres til at anvende en forsigtig fremgangsmåde i forbindelse med sådanne undtagelser på individuelt grundlag, på linje med præciseringerne i afsnit II i kapitel 1 i ECB’s vejledning. Reglerne om identifikation af den konsoliderende tilsynsmyndighed og metoderne til og omfanget af konsolidering og delkonsolidering bør også anvendes i overensstemmelse med ECB’s vejledning.

                     (3)

                     Med hensyn til likviditetsundtagelser på grænseoverskridende niveau anbefaler ECB en specifik fremgangsmåde for mindre signifikante institutter, da ikke alle specifikationer til vurderingen af ansøgninger omfattet af ECB’s vejledning er relevante for disse institutter.

                     (4)

                     ECB henstiller til en konsekvent og forsigtig tilgang til valgmuligheder og skøn, der vedrører kapitalgrundlagskrav i overensstemmelse med specifikationerne i kapitel 2, afsnit II, i ECB’s vejledning. Med henblik på at afspejle mindre signifikante institutters særlige forhold hvad angår overskydende kapitalmargenkrav for reduktioner af kapitalgrundlaget er det nødvendigt at foretage visse justeringer af disse specifikationer.

                     (5)

                     ECB anbefaler en konsekvent og forsigtig fremgangsmåde med hensyn til de valgmuligheder og skøn, der vedrører likviditetskrav, som bør følge de specifikationer, der er fastsat i afsnit II i kapitel 6 i ECB’s vejledning, da disse valgmuligheder og skøn påvirker beregningen af likviditetsdækningskravene, eksempelvis ved at specificere behandlingen af specifikke indgående og udgående pengestrømme.

                     (6)

                     Hvad angår udgående pengestrømme fra ikke-balanceførte handelsfinansieringsprodukter, er der tilføjet specifikationer til ECB’s vejledning for at tage hensyn til ECB’s nye politik, som giver mulighed for yderligere fleksibilitet ved fastsættelsen af udgående pengestrømssatser. For at sikre konsekvens i anvendelsen af udgående pengestrømssatser på ikke-balanceførte handelsfinansieringsprodukter blandt signifikante og mindre signifikante institutter bør de kompetente nationale myndigheder derfor følge specifikationerne i ECB’s vejledning.

                     (7)

                     Hvad angår de pengestrømssatser, der skal anvendes på detailindskud, har visse faktorer hæmmet den praktiske anvendelse af det skøn, der er omhandlet i artikel 13 i Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) 2016/445 (ECB/2016/4) (3), hvorefter de kompetente myndigheder kan give institutter tilladelse til at anvende en udgående pengestrømssats på 3 % på stabile detailindskud, der er omfattet af en indskudsgarantiordning, med forbehold af Europa-Kommissionens forudgående godkendelse i henhold til artikel 24, stk. 4 og 5, i delegeret forordning (EU) 2015/61 (4). Yderligere dokumentation og analyse er nødvendig for at påvise, at afviklingssatserne for stabile detailindskud, der er dækket af en indskudsgarantiordning, som omhandlet i artikel 24, stk. 5, i delegeret forordning (EU) 2015/61, vil være under 3 % i en stressperiode i overensstemmelse med de scenarier, der er omhandlet i artikel 5 i delegeret forordning (EU) 2015/61. Hvor en sådan dokumentation og analyse ikke foreligger, er den generelle specifikation af en udgående pengestrømssats på 3 % blevet fjernet fra Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2017/9 (5) om kompetente myndigheders udøvelse af de valgmuligheder og skøn, der gives i henhold til EU-retten, for så vidt angår mindre signifikante institutter. ECB’s holdning til denne mulighed er beskrevet i afsnit III i ECB’s vejledning. For at sikre konsekvens i udøvelsen af valgmuligheder og skøn i forhold til signifikante og mindre signifikante institutter bør de kompetente nationale myndigheder indtage samme holdning.

                     (8)

                     Hvad angår valgmuligheder og skøn vedrørende gearingsgraden henstiller ECB til en konsekvent og forsigtig tilgang, der er fælles med specifikationerne i kapitel 3, afsnit I og kapitel 7, afsnit II i ECB’s vejledning.

                     (9)

                     Hvad angår valgmuligheder og skøn vedrørende intermediære moderselskaber og de kompetente myndigheders mulighed for at tillade to eller flere institutter i Unionen, som er en del af den samme tredjelandskoncern, at have to intermediære moderselskaber i Unionen i henhold til artikel 21b, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (6), og hvad angår relevansen af en sådan mulighed for mindre signifikante institutter henstiller ECB til, at de kompetente nationale myndigheder anvender en tilgang, der er i overensstemmelse med den, der er fastsat i kapitel 9 i afsnit II i ECB’s vejledning, for at sikre lige vilkår.

                     (10)

                     Hvad angår valgmuligheder og skøn vedrørende indberetningskrav for institutter, navnlig vedrørende værdiansættelse af aktiver og ikke-balanceførte poster og vedrørende fritagelse for indberetning, henstiller ECB, til at de kompetente nationale myndigheder følger den fremgangsmåde, der er beskrevet i kapitel 8 i afsnit II i ECB’s vejledning, for at sikre både en konsekvent anvendelse af standarder i hele den fælles tilsynsmekanisme og lige vilkår.

                     (11)

                     Hvad angår valgmuligheder og skøn vedrørende ledelse bør henstillingen om valgmuligheder og skøn ændres for at afspejle de lovgivningsmæssige ændringer vedrørende den tilsynsmæssige behandling af (blandede) finansielle holdingselskaber.

                     (12)

                     Henstilling ECB/2017/10 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

               VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

            FØRSTE DEL

            Ændringer

         Henstilling ESRB/2017/10 ændres som følger:

                     1.

                     I første del affattes afsnit I, punkt 2, således:

                                 »2.

                                 Definitioner
                                 I denne henstilling finder definitionerne i forordning (EU) nr. 1024/2013, forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17), forordning (EU) nr. 575/2013, direktiv 2013/36/EU, Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/61 (*1) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU (*2) anvendelse.

                        (*1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/61 af 10. oktober 2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår likviditetsdækningskrav for kreditinstitutter (EUT L 11 af 17.1.2015, s. 1)."

                        (*2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15. maj 2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 190).«"

                     2.

                     I anden del indsættes følgende som afsnit IIa:
                     »IIa.

                        Kapitalgrundlagskrav

                                 1.

                                 Artikel 78, stk. 1, litra b) i forordning (EU) nr. 575/2013: fradrag af kapitalgrundlag - overskydende kapitalmargenkrav

                                             1.1

                                             En kompetent national myndighed bør fastsætte den overskydende margen, der kræves i henhold til artikel 78, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013 med henblik på en reduktion af kapitalgrundlaget, forudsat at betingelserne i artikel 78, stk. 1, er opfyldt, og efter at have foretaget en vurdering af alle følgende faktorer:

                                                         a)

                                                         hvorvidt et kreditinstitut, der træffer en af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 77, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, inden for en treårig horisont fortsat vil overstige de samlede kapitalkrav, der er fastsat i den seneste afgørelse om tilsynskontrol- og vurderingsprocessen (SREP), mindst med den vejledning om yderligere egenkapital, der er fastsat i samme afgørelse om tilsynskontrol- og vurderingsprocessen

                                                         b)

                                                         hvorvidt et kreditinstitut, der træffer en af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 77, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, inden for en treårig horisont fortsat vil overstige kravene i direktiv 2014/59/EU med mindst den margen, som den nationale afviklingsmyndighed eller Den Fælles Afviklingsinstans efter aftale med den kompetente nationale myndighed anser for nødvendige for at opfylde betingelsen i artikel 78a i forordning (EU) nr. 575/2013

                                                         c)

                                                         virkningen af den planlagte reduktion på det relevante kapitalgrundlag

                                                         d)

                                                         om det kreditinstitut, der træffer en af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 77, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, inden for en treårig horisont fortsat vil overstige gearingsgradkravet i artikel 92, stk. 1, litra d), i nævnte forordning og det yderligere egenkapitalkrav for at imødegå risikoen for overdreven gearing som fastsat i den senest gældende afgørelse om tilsynskontrol- og vurderingsprocessen, mindst med den vejledning om yderligere egenkapital til adressering af risikoen for overdreven gearing, der er fastsat i samme afgørelse om tilsynskontrol- og vurderingsprocessen.

                                             1.2

                                             Ansøgninger om reduktion af egenkapital fra kreditinstitutter, der ikke overholder ovennævnte margener, bør stadig godkendes på grundlag af en individuel vurdering, hvis de er behørigt begrundede ud fra velfunderede argumenter. I tilfælde, hvor margenen i stk. 1.1, litra b), ikke overholdes, bør den kompetente nationale myndighed indhente en udtalelse fra den nationale afviklingsmyndighed eller Den Fælles Afviklingsinstans om, hvorvidt reduktionen af kapitalgrundlaget kan bringe opfyldelsen af kravene til kapitalgrundlag og nedskrivningsrelevante passiver i direktiv 2014/59/EU i fare.

                                             1.3

                                             I tilfælde, hvor kreditinstituttet med henblik på stk. 1.1, litra a) eller d), ikke er underlagt vejledning om yderligere egenkapital, skal margenen fastsættes på grundlag af en individuel vurdering under hensyn til kreditinstituttets særlige omstændigheder.

                                 2.

                                 Artikel 78, stk. 1, andet underafsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013: reduktion af kapitalgrundlaget: generel forudgående tilladelse
                                 En kompetent national myndighed bør indrømme den generelle forudgående tilladelse, der er omhandlet i artikel 78, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013, såfremt de deri fastsatte betingelser og betingelserne i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 241/2014 (*3) er opfyldt. En kompetent national myndighed bør fastsætte den margen, der er omhandlet i artikel 78, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 575/2013, efter at have vurderet alle de faktorer, der fremgår af denne henstillings afsnit IIa, stk. 1.

                                 3.

                                 I del 2 udgår afsnit V.

                                 4.

                                 Bilaget erstattes af bilaget til denne henstilling.

            ANDEN DEL

            Adressater

         Denne henstilling er rettet til de kompetente nationale myndigheder i de deltagende medlemsstater.
         Det henstilles, at de kompetente nationale myndigheder anvender denne henstilling fra datoen for dens vedtagelse.

            Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 25. marts 2022.

               Christine LAGARDE

                  Formand for ECB

            (1)  EUT L 287 af 29.10.2013, s. 63.

            (2)  Den Europæiske Centralbanks henstilling af 4. april 2017 om fælles specifikationer for kompetente nationale myndigheders udøvelse af nogle af de valgmuligheder og skøn, der gives i henhold til EU-retten, for så vidt angår mindre signifikante institutter (ECB/2017/10) (EUT C 120, 13.4.2017, s. 2).

            (3)  Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) 2016/445 af 14. marts 2016 om udøvelsen af de valgmuligheder og skøn, der gives i henhold til EU-retten (ECB/2016/4) (EUT L 78 af 24.3.2016, s. 60).

            (4)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/61 af 10. oktober 2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår likviditetsdækningskravene for kreditinstitutter (EUT L 11 af 17.1.2015, s. 1).

            (5)  Den Europæiske Centralbanks retningslinje (EU) 2017/697 af 4. april 2017 om kompetente nationale myndigheders udøvelse af de valgmuligheder og skøn, der gives i henhold til EU-retten, for så vidt angår mindre signifikante institutter (ECB/2017/9) (EUT L 101 af 13.4.2017, s. 156).

            (6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).

            BILAG
            Bilaget til henstilling ECB/2017/10 erstattes af følgende:

                     »BILAG

                                 Retsgrundlag for valgmuligheden og/eller skønnet

                                 Anbefalet fremgangsmåde: Konsistens med hensyn til politikken vedrørende valgmuligheder og skøn for signifikante institutter

                                       Konsolideret tilsyn og undtagelser fra tilsynsmæssige krav

                                 Artikel 7, stk. 1-3, i forordning (EU) nr. 575/2013: kapitalundtagelser

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 8, stk. 1 og 3, i forordning (EU) nr. 575/2013: likviditetsundtagelser

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 4, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 9 i forordning (EU) nr. 575/2013: individuel konsolideringsmetode

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 5, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 10, stk. 1 og 2, i forordning (EU) nr. 575/2013: undtagelser for kreditinstitutter, som er fast knyttet til et centralt organ

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 6, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 18, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013: konsolideringsmetoder for virksomheder i henhold til artikel 22, stk. 7, i direktiv 2013/34/EU

                                 Afsnit III, kapitel 1, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 18, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013: konsolideringsmetoder i tilfælde af andre kapitalinteresser eller kapitalbånd end dem, der er omhandlet i artikel 18, stk. 1 og 4

                                 Afsnit III, kapitel 1, stk. 2, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 18, stk. 6, i forordning (EU) 575/2013: konsolidering i tilfælde af betydelig indflydelse og fælles forvaltning

                                 Afsnit III, kapitel 1, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 18, stk. 7, i forordning (EU) nr. 575/2013: konsolidering

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 8, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 18, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013: konsolidering

                                 Afsnit III, kapitel 1, stk. 4, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 19, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013: undladelse fra konsolidering

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 9, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 24, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013: værdiansættelse af aktiver og ikke-balanceførte poster - anvendelse af internationale regnskabsstandarder til tilsynsmæssige formål

                                 Afsnit II, kapitel 1, stk. 10, i ECB’s vejledning

                                       Egenkapital

                                 Artikel 26, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013: efterfølgende udstedelsers klassifikation som egentlige kernekapitalinstrumenter

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) 575/2013: fradrag af beholdninger i forsikringsselskaber

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 5, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 49, stk. 2, i forordning (EU) 575/2013: fradrag af beholdninger i enheder i den finansielle sektor

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 6, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 54, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 575/2013: beregning af udløsningsmekanismen for hybride kernekapitalinstrumenter udstedt af datterselskaber etableret i tredjelande

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 7, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 78, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013: fradrag af kapitalgrundlag - gensidige selskaber, sparekasser og andelsselskaber

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 10, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 78, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013: fradrag af hybride kernekapitalinstrumenter eller supplerende kernekapitalinstrumenter

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 11, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 79, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013: fradrag af hybride kernekapitalinstrumenter eller supplerende kernekapitalinstrumenter

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 12, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 83, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013: undtagelse for hybride kernekapitalinstrumenter og supplerende kapitalinstrumenter, som er udstedt af en enhed med særligt formål

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 13, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 84, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013: minoritetsinteresser omfattet af konsolideret egentlig kernekapital

                                 Afsnit II, kapitel 2, stk. 14, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 142, stk. 1, i direktiv 2013/36/EU: manglende opfyldelse af kombineret bufferkrav eller gearingsgradbufferkrav

                                 Afsnit II, kapitel 11, stk. 12, i ECB’s vejledning

                                       Kapitalkrav

                                 Artikel 113, stk. 6, i forordning (EU) nr. 575/2013: beregning af risikovægtede eksponeringsbeløb - gruppeinterne eksponeringer

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 162, stk. 1, i forordning (EU) 575/2013: eksponeringernes løbetid

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 5, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 225, stk. 2, i forordning (EU) 575/2013: egne estimater af volatilitetsjusteringer

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 6, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 244, stk. 2, og andet afsnit af artikel 245, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013: væsentlig risikooverførsel

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 9, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 283, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013: gennemførelse af metoden med interne modeller

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 8, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 284, stk. 4 og 9, i forordning (EU) nr. 575/2013: beregning af eksponeringsværdien for modpartsrisikoen

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 9, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 366, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013: beregning af value-at-risk-nummeret

                                 Afsnit II, kapitel 3, stk. 13, i ECB’s vejledning

                                       Institutsikringsordninger

                                 Artikel 8, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013: likviditetsundtagelser for medlemmer af institutsikringsordninger

                                 Afsnit II, kapitel 4, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                       Store eksponeringer

                                 Artikel 396, stk. 1, i forordning (EU) 575/2013: opfyldelse af kravene til store eksponeringer

                                 Afsnit II, kapitel 5, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 400, stk. 2, litra c), i forordning (EU) 575/2013: opfyldelse af kravene til store eksponeringer

                                 Afsnit II, kapitel 5, stk. 4, i ECB’s vejledning

                                       Likviditet

                                 Artikel 414 i forordning (EU) 575/2013: opfyldelse af likviditetskravene

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 422, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013 og artikel 29 i delegeret forordning (EU) 2015/61: Koncerninterne udgående pengestrømme

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 10, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 425, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013 og artikel 34 i delegeret forordning (EU) 2015/61: Koncerninterne indgående pengestrømme

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 14, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 8, stk. 1, i delegeret forordning (EU) 2015/61: spredning af beholdninger af likvide aktiver

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 5, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 8, stk. 3, litra c), i delegeret forordning (EU) 2015/61: forvaltning af likvide aktiver

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 6, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 8, stk. 6, i delegeret forordning (EU) 2015/61: valutamismatch

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 4, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 17, stk. 4, i delegeret forordning (EU) 2015/61: undtagelse fra anvendelse af afviklingsmekanismen

                                 Afsnit I, kapitel 3, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 23, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/61: udgående pengestrømme fra andre produkter og tjenester

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 7, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 24, stk. 4 og 5, i delegeret forordning (EU) 2015/61: udgående pengestrømme fra stabile detailindskud

                                 Afsnit III, kapitel 3, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 24, stk. 6, i delegeret forordning (EU) 2015/61: multiplikator for detailindskud, som er omfattet af en indskudsgarantiordning

                                 Afsnit III, kapitel 3, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 25, stk. 3, i delegeret forordning (EU) 2015/61: højere udgående pengestrømssats

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 8, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 26, i delegeret forordning (EU) 2015/61: udgående pengestrømme med indbyrdes afhængige indgående pengestrømme

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 9, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 29, i delegeret forordning (EU) 2015/61: præferencebehandling inden for en koncern eller en institutsikringsordning

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 10, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 30, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/61: supplerende udgående pengestrømme i form af sikkerhed fra nedjusteringsudløsere

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 11, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 33, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/61: loft på indgående pengestrømme

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 12, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 33, stk. 3-5, i delegeret forordning (EU) 2015/61: specialiserede kreditinstitutter

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 13, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 34, i delegeret forordning (EU) 2015/61: indgående pengestrømme i en koncern eller en institutsikringsordning

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 14, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 428b, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013: net stable funding requirement (NSFR) - begrænsning for valutamismatch

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 15, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 428f, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013: NSFR — indbyrdes afhængige aktiver og passiver

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 16, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 428h i forordning (EU) nr. 575/2013: NSFR - præferencebehandling inden for en koncern eller en institutsikringsordning

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 17, i ECB’s vejledning.

                                 Artikel 428p, stk. 7, i forordning (EU) nr. 575/2013: NSFR - behandling af ikke-standardiserede centralbankoperationer

                                 Afsnit I, kapitel 3, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 428ai i forordning (EU) nr. 575/2013: NSFR - anvendelse af det forenklede krav til stabil nettofinansiering (sNSFR)

                                 Afsnit II, kapitel 6, stk. 18, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 428aq, stk. 7, i forordning (EU) nr. 575/2013- NSFR - behandling af ikke-standardiserede centralbankoperationer (sNSFR)

                                 Afsnit I, kapitel 3, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 8 i forordning (EU) nr. 575/2013: likviditetsundtagelser

                                 Afsnit II, kapitel 4, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                       Gearing

                                 Artikel 429a, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013: særbehandling til fordel for offentlige udviklingsbanker

                                 Afsnit II, kapitel 7, stk. 3, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 429a, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013: udelukkelse af centralbankreserver fra beregningen af gearingsgraden

                                 Afsnit I, kapitel 3, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 429b, stk. 3, i forordning (EU) No 575/2013: særbehandling for fiktiv cash pooling

                                 Afsnit II, kapitel 7, stk. 4, i ECB’s vejledning

                                       Indberetningskrav

                                 Artikel 430, stk. 11, i forordning (EU) 575/2013: indberetning af tilsynskrav og finansielle oplysninger

                                 Afsnit II, kapitel 8, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                       Generelle krav vedrørende adgangen til at udøve virksomhed som kreditinstitut

                                 Artikel 21, stk. 1, i direktiv 2013/36/EU: undtagelser for kreditinstitutter, som er fast knyttet til et centralt organ

                                 Afsnit II, kapitel 9, stk. 1, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 21b, stk. 2, i direktiv 2013/36/EU: intermediært moderselskab

                                 Afsnit II, kapitel 9, stk. 2, i ECB’s vejledning

                                       Ledelsessystemer og finansielt tilsyn

                                 Artikel 88, stk. 1, litra e), i direktiv 2013/36/EU: kombinering af formandens og den administrerende direktørs funktioner

                                 Afsnit II, kapitel 11, stk. 4, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 91, stk. 6, i direktiv 2013/36/EU: supplerende bestyrelsesposter

                                 Afsnit II, kapitel 11, stk. 5, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 108, stk. 1, i direktiv 2013/36/EU: proces til vurdering af den interne kapital for kreditinstitutter, som er fast knyttet til et centralt organ

                                 Afsnit II, kapitel 11, stk. 6, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 117 og 118 i direktiv 2013/36/EU: samarbejdsforpligtelser

                                 Afsnit II, kapitel 11, stk. 9, i ECB’s vejledning

                                 Artikel 142 i direktiv 2013/36/EU: kapitalbevaringsplaner

                                 Afsnit II, kapitel 11, stk. 12, i ECB’s vejledning

               «


title: Kommissionens henstilling (EU) 2022/553 af 5. april 2022 om overvågning af forekomsten af Alternaria-toksiner i fødevarer

text:
               6.4.2022

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 107/90

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2022/553
      af 5. april 2022
      om overvågning af forekomsten af Alternaria-toksiner i fødevarer
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA's) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (CONTAM) vedtog i 2011 en videnskabelig udtalelse om de risici, som forekomsten af Alternaria i fødevarer udgør for dyre- og folkesundheden (1).

                  (2)

                  EFSA offentliggjorde også for nylig en videnskabelig rapport om vurderingen af eksponering via kosten for Alternaria-toksiner i den europæiske befolkning (2). Den konkluderede, at den anslåede kroniske eksponering via kosten for Alternaria-toksinerne alternariol, alternariolmonomethylether og tenuazonsyre overstiger den relevante tærskelværdi for toksikologiske betænkeligheder, hvilket tyder på, at der er behov for yderligere komponentspecifikke toksicitetsdata.

                  (3)

                  EFSA anbefalede, at der indsamles flere data om forekomsten af Alternaria-toksiner i relevante fødevarer (bl.a. frugt og frugtprodukter, tomater og produkter baseret på tomater og fødevarer baseret på cerealier til spædbørn og småbørn). EFSA anbefalede også, at der anvendes mere følsomme analysemetoder for at mindske usikkerheden om eksponeringen for de forskellige Alternaria-toksiner på grund af den høje andel af data, der er indberettet som »under bestemmelsesgrænsen (LOQ)« i det datasæt, der er til rådighed på nuværende tidspunkt, da de anvendte analysemetoder ikke altid var tilstrækkeligt følsomme.

                  (4)

                  God landbrugspraksis, gode opbevarings- og transportforhold og god fremstillingspraksis kan reducere eller forebygge forekomsten af Alternaria-toksiner i fødevarer. Der skal dog indsamles flere oplysninger om de faktorer, der fører til et relativt højt niveau af Alternaria-toksiner i visse fødevarer, for at kunne identificere de foranstaltninger, der skal træffes for at undgå eller reducere forekomsten af disse Alternaria-toksiner i disse fødevarer.

                  (5)

                  For at vejlede om, hvornår det vil være hensigtsmæssigt at identificere de faktorer, der fører til relativt høje eller endog betydelige niveauer af Alternaria-toksiner i fødevarer, er det nødvendigt at fastsætte vejledende værdier for fødevarer på grundlag af de data, der findes i EFSA's database. Der er kun fastsat vejledende niveauer for de fødevarer, for hvilke der foreligger tilstrækkelige data om forekomst.

                  (6)

                  Det bør derfor anbefales at overvåge Alternaria-toksiner i fødevarer og identificere de faktorer, der resulterer i høje niveauer af disse toksiner i visse fødevarer —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

                  (1)

                  Medlemsstaterne bør i tæt samarbejde med fødevarevirksomhedslederne overvåge Alternaria-toksinerne alternariol, alternariolmonomethylether og tenuazonsyre i fødevarer, navnlig i forarbejdede tomatprodukter, paprikapulver, sesamfrø, solsikkefrø, solsikkeolie, trænødder, tørrede figner og fødevarer baseret på cerealier til spædbørn og småbørn. Om muligt bør andre Alternaria-toksiner også analyseres, og resultaterne indberettes til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.

                  (2)

                  For at sikre, at prøverne er repræsentative, bør medlemsstaterne følge de relevante prøveudtagningsprocedurer i Kommissionens forordning (EF) nr. 401/2006 af 23. februar 2006 (3). For forarbejdede tomatprodukter bør prøveudtagningsproceduren gennemføres i overensstemmelse med reglerne i del H (flydende produkter) eller del I (faste produkter) i bilag I til forordning (EF) nr. 401/2006. Hvis den prøveudtagningsprocedure, som fødevarevirksomhedslederne anvender, fraviger proceduren i forordning (EF) nr. 401/2006, bør den være repræsentativ for det parti, hvoraf prøverne er udtaget.

                  (3)

                  Til bestemmelse af alternariol og alternariolmonomethylether bør LOQ ikke være højere end 2 μg/kg i fødevarer baseret på cerealier til spædbørn og småbørn og 4 μg/kg i andre fødevarer, og til bestemmelse af tenuazonsyre bør LOQ ikke være højere end 20 μg/kg i alle fødevarer.

                  (4)

                  Medlemsstaterne bør med aktiv inddragelse af fødevarevirksomhedslederne gennemføre undersøgelser for at identificere de faktorer, der resulterer i, at disse niveauer ligger over de vejledende niveauer, og på forarbejdningens virkninger for niveauet af disse Alternaria-toksiner, jf. bilaget til denne henstilling.

                  (5)

                  Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør senest den 30. juni hvert år forelægge EFSA data for det foregående år, så disse data kan samles i én database i overensstemmelse med kravene i EFSA's vejledning om standardprøvebeskrivelse for fødevarer og foder og EFSA's supplerende specifikke rapporteringskrav (4).

         Udfærdiget i Bruxelles, den 5. april 2022.

               På Kommissionens vegne

            Stella KYRIAKIDES

               Medlem af Kommissionen

         (1)  EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden, Scientific Opinion on the risks for animal and public health related to the presence of Alternaria toxins in feed and food. EFSA Journal 2011;9(10):2407. [97 s.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2407. Findes på: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

         (2)  EFSA, Arcella D, Eskola M og Gómez Ruiz JA, 2016. Scientiﬁc report on the dietary exposure assessment to Alternaria toxins in the European population. EFSA Journal 2016;14(12):4654, 32 s. doi:10.2903/j.efsa.2016.4654.

         (3)  Kommissionens forordning (EF) nr. 401/2006 af 23. februar 2006 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af indholdet af mykotoksiner i fødevarer (EUT L 70 af 9.3.2006, s. 12).

         (4)  https://www.efsa.europa.eu/en/call/call-continuous-collection-chemical-contaminants-occurrence-data-0.

         BILAG
         Vejledende niveau for alternariol, alternariolmonomethylether og tenuazonsyre i visse fødevarer baseret på de tilgængelige data i EFSA's database, over hvilken der bør foretages undersøgelser af de faktorer, der fører til forekomst af Alternaria-toksiner eller af virkningen af fødevareforarbejdning. De vejledende niveauer er ikke fødevaresikkerhedsniveauer.

                     Fødevarer

                     Alternariol (AOH)
                     (μg/kg)

                     Alternariolmonomethylether (AME)
                     (μg/kg)

                     Tenuazonsyre (TeA)
                     (μg/kg)

                     Forarbejdede tomatprodukter

                     10

                     5

                     500

                     Paprikapulver

                     —

                     —

                     10 000

                     Sesamfrø

                     30

                     30

                     100

                     Solsikkefrø

                     30

                     30

                     1 000

                     Solsikkeolie

                     10

                     10

                     100

                     Trænødder

                     —

                     —

                     100

                     Tørrede figner

                     —

                     —

                     1 000

                     Fødevarer baseret på cerealier til spædbørn og småbørn

                     2

                     2

                     500