Avis juridique important

|

31992H0048

92/48/EØF: Kommissionens henstilling af 18. december 1991 om forsikringsmæglere

EF-Tidende nr. L 019 af 28/01/1992 s. 0032 - 0033

KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 18. december 1991  om forsikringsmaeglere  (92/48/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, og  som tager foelgende i betragtning:  Forsikringsmaeglere udgoer et vigtigt led i distributionen af forsikringer i medlemsstaterne; realiseringen af det indre marked vil medfoere et stigende udbud af produkter som foelge af retten til fri udveksling af tjenesteydelser; forsikringsmaegleres  faglige kompetence er af afgoerende betydning for beskyttelsen af forsikringstagerne og personer, der soeger en forsikring; ikke alle medlemsstaterne stiller i forbindelse med optagelse af virksomhed som forsikringsmaegler eller i forbindelse med optagelse  af virksomhed inden for specifikke maeglerkategorier krav om generelle, handelsmaessige eller faglige kundskaber og faerdigheder; det er principielt oenskvaerdigt, at forsikringsmaeglere besidder saadanne kundskaber og faerdigheder, og der er behov for en  yderligere samordning;  Raadets direktiv 77/92/EOEF (1) indeholder en raekke foranstaltninger, der i mangel af gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og i mangel af en umiddelbar samordning tjener til at lette den faktiske udoevelse af etableringsfriheden og den fri udveksling  af tjenesteydelser inden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikringsmaegler: der er tale om overgangsforanstaltninger;  det boer overlades til medlemsstaterne eller, i bestemte tilfaelde, deres forsikringsselskaber eller anerkendte branchesammenslutninger, jf. EOEF-Traktaten, at fastsaette de noejagtige krav til de generelle, handelsmaessige og faglige kundskaber, som anses  for noedvendige for at sikre, at forsikringstagerne og personer, der soeger en forsikring, modtager tilstraekkelige oplysninger og tilstraekkelig bistand, idet der ved fastsaettelsen af disse krav tages hensyn til, hvilken type maegler der er tale om;  i det omfang, det er hensigtsmaessigt, er det oenskvaerdigt, at forsikringsmaeglere ogsaa opfylder faglige krav med hensyn til en ansvarsforsikring og egnethed og korrekthed; Faellesskabets bestemmelser om kapitalkrav boer ogsaa finde anvendelse paa maeglere, der  har adgang til kundernes midler i forbindelse med administration og gennemfoerelse af forsikringsaftaler;  der er behov for at klarificere definitionen paa forsikringsmaegleres uafhaengighed med henblik paa anvendelse af de relevante bestemmelser i Raadets direktiv 90/619/EOEF (2) paa forsikringsmaeglere;  kompetente forsikringsmaeglere boer registreres i deres medlemsstat, og denne registrering boer udgoere en betingelse for adgang til og udoevelse af virksomhed som forsikringsmaegler; der boer i centrale registre skelnes mellem ansatte og selvstaendige  forsikringsmaeglere;  en henstilling, der, for saa vidt angaar det resultat, der skal opnaas, ikke er bindende for medlemsstaterne, til hvem den er rettet, men tjener til at skabe et frivilligt samarbejde, skulle vaere tilstraekkelig til at saette dem i stand til at traeffe de  noedvendige foranstaltninger -  HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE: 1) at de sikrer, at forsikringsmaeglere, der er etableret paa deres omraade, underkastes erhvervsmaessige betingelser og registreres i overensstemmelse med bestemmelserne i vedlagte bilag  2) at de inden for de kommende 36 maaneder efter meddelelsen af denne henstilling meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste love, forskrifter og administrative bestemmelser, de udsteder, og underretter Kommissionen om de af branchesammenslutninger  eller forsikringsselskaber trufne foranstaltninger paa dette omraade og om enhver anden aendring paa omraadet. Udfaerdiget i Bruxelles, den 18. december 1991. Paa Kommissionens vegne  Leon BRITTAN  Naestformand   (1) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 14. (2) EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50.    BILAG  ERHVERVSMAESSIGE BETINGELSER FOR OG REGISTRERING AF FORSIKRINGSMAEGLERE  Artikel 1  Definitioner  I denne henstilling forstaas ved »forsikringsmaegler«: en person, der som selvstaendig eller afloennet ansat optager eller udoever den i artikel 2, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 77/92/EOEF beskrevne virksomhed.  Artikel 2  Anvendelsesomraade  1. Denne henstilling finder anvendelse paa alle forsikringsmaeglere som defineret i artikel 1, jf. dog stk. 2 og 3.  2. Det er ikke noedvendigt, at medlemsstaterne anvender denne henstilling paa personer, der tilbyder forsikringer, som ikke kraever generelle eller saerlige kundskaber, og som kun daekker en risiko for tab eller beskadigelse af varer leveret af saadanne  personer, hvis hovederhverv er et andet end at raadgive om og saelge forsikringer.  3. En virksomhed, der optager og udoever forsikringsmaeglervirksomhed, skal ledes af et passende antal personer, der besidder de generelle, handelsmaessige og faglige kundskaber, der stilles krav om i artikel 4, stk. 2.  Det henstilles til medlemsstaterne, at de tilskynder saadanne foretagender til at tilbyde de af deres ansatte, der er involveret i formidling af forsikringsprodukter, en relevant grunduddannelse.  Artikel 3  Maegleres selvstaendighed  De i artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 77/92/EOEF omhandlede personer skal oplyse  - personer, der ved forsikring eller genforsikring soeger daekning af risici, om enhver direkte retlig eller oekonomisk tilknytning til et forsikringsselskab eller enhver aktiepost, som besiddes i eller af saadanne forsikringsselskaber, der vil kunne  paavirke det fuldstaendig frie valg af forsikringsselskab  - det af en medlemsstat udpegede kompetente organ om placeringen af forsikringer hos forskellige forsikringsselskaber i det forloebne aar.  Artikel 4  Faglig kompetence  1. Adgang til og udoevelse af virksomhed som forsikringsmaegler underkastes de i stk. 2 til 5 omhandlede erhvervsmaessige betingelser.  2. Forsikringsmaeglere skal besidde generelle, handelsmaessige og faglige kundskaber og faerdigheder. Medlemsstaterne kraever om noedvendigt forskellige krav til kundskaber og faerdigheder for de forskellige kategorier af maeglere, jf. artikel 3. Kravene til  disse kundskaber og faerdigheder fastlaegges af medlemsstaterne.  Disse krav og deres praktiske haandhaevelse kan ogsaa fastlaegges og administreres af branchesammenslutninger anerkendt af en medlemsstat.  Under medlemsstaternes tilsyn kan disse krav og deres praktiske haandhaevelse ogsaa fastlaegges og administreres af forsikringsselskaber, der paatager sig ansvaret for den virksomhed, der udoeves af den kategori af maeglere, der er defineret i artikel 2, stk.  1, litra b), i direktiv 77/92/EOEF.  3. En forsikringsmaegler skal tegne en ansvarsforsikring eller enhver anden tilsvarende garanti til daekning af ethvert erstatningskrav som foelge af erhvervsmaessig forsoemmelighed, medmindre en saadan forsikring allerede er blevet tegnet af det  forsikringsselskab eller andet selskab, af hvem han er ansat, eller paa hvis vegne han optraeder.  4. En forsikringsmaegler skal fremlaegge bevis for haederlighed. Han maa ikke tidligere have vaeret erklaeret konkurs, medmindre han er blevet rehabiliteret i overensstemmelse med lovgivningen i hans hjemland.  5. Det kan forlanges, at forsikringsmaeglere, jf. definitionen i artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 77/92/EOEF, skal foere bevis for tilstraekkelig finansiel formaaen. Omfanget heraf og typen af kapital, der kraeves, bestemmes af medlemsstaterne.  Artikel 5  Registrering  1. Forsikringsmaeglerne, der opfylder de i artikel 4, stk. 2 til 5, naevnte krav, registreres i den medlemsstat, hvor de er hjemmehoerende. Kun registrerede personer maa faa adgang til og udoeve virksomhed som forsikringsmaegler.  2. Hver medlemsstat udpeger et kompetent organ til at administrere det i stk. 1 omhandlede register. Branchesammenslutninger anerkendt af en medlemsstat kan ogsaa udpeges til at administrere registret. I tilknytning til artikel 4, stk. 2, sidste afsnit,  kan saadanne registre ogsaa administreres af et forsikringsselskab. Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal dog have adgang til registrene.  3. I det tilfaelde, hvor der findes ét centralt register, skelnes der mellem selvstaendige og ansatte forsikringsmaeglere.  4. Forsikringsmaeglere skal underrette offentligheden om, at de er registreret.  Artikel 6  Sanktioner  1. Der skal i medlemsstaterne findes egnede sanktioner og foranstaltninger, der bringes i anvendelse over for personer, der udoever virksomhed som forsikringsmaegler uden at vaere registreret som saadan i en medlemsstat.  2. Der skal i medlemsstaterne findes egnede sanktioner og foranstaltninger, der kan bringes i anvendelse over for forsikringsmaeglere, der ikke laengere opfylder betingelserne i artikel 4 stk. 3, 4, og 5, herunder en mulighed for at slette de paagaeldende  maeglere af registret.


Avis juridique important

|

31984H0646

84/646/EØF: Rådets henstilling af 19. december 1984 til medlemsstaternes nationale jernbanevirksomheder om udbygning af deres samarbejde med hensyn til international passager- og godstrafik

EF-Tidende nr. L 333 af 21/12/1984 s. 0063 - 0067 den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 3 s. 0220  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 3 s. 0220

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 19. december 1984  til medlemsstaternes nationale jernbanevirksomheder om udbygning af deres samarbejde med hensyn til international passager- og godstrafik  (84/646/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 75,  som henviser til forslag fra Kommissionen (1),  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  som henviser til udtalelser fra Det oekonomiske og sociale udvalg (3), og  som tager foelgende i betragtning:  Raadet fastlagde i sin resolution af 15. december 1981 (4) hovedlinjerne for jernbanepolitikken som led i den faelles transportpolitik og erklaerede, at det laegger vaegt paa et bedre samarbejde mellem jernbanevirksomhederne i den internationale trafik;  medlemsstaterne har en saerlig interesse i, at jernbanerne udnytter de muligheder, som Faellesskabet giver dem;  et oeget samarbejde mellem jernbanevirksomhederne i den internationale trafik boer muliggoere en udvikling af denne trafik, en rationalisering af driften og en forbedring af disse virksomheders finansielle situation, og derved vaere et skridt fremad mod gennemfoerelsen af den faelles transportpolitik;  for at sikre dette oegede samarbejde er det oenskeligt, at der goeres en indsats af alle de grene inden for jernbanevirksomhederne (kommercielle, afdelinger for togdrift og de oevrige specialafdelinger), der deltager i produktion og afsaetning af tjenesteydelser i forbindelse med international passager- og godstransport;  denne indsats boer paa laengere sigt foere til, at virksomhederne indskyder deres ressourcer i en faelles pulje med henblik paa en effektiv og rationel behandling af den internationale passager- og godstrafik;  i medfoer af beslutning 75/327/EOEF (5), 82/529/EOEF (6) og 83/418/EOEF (7) og af de af regeringerne vedtagne gennemfoerelsesforanstaltninger har jernbanevirksomhederne tilstraekkelig selvstaendighed med hensyn til driften af international person- og godsbefordring, hvilket navnlig tillader dem at gennemfoere ogsaa mere ambitioese faelles maalsaetninger;  jernbanevirksomhederne boer i den internationale trafik arbejde paa et forretningsmaessigt grundlag, og det paahviler i foerste raekke jernbenerne selv at tilrettelaegge driften saaledes, at dette maal naas;  jernbanevirksomhederne har udfoldet bestraebelser og opbygget strukturer til fremme af en mere effektiv transportpolitik; disse resultater boer suppleres med et udvidet samarbejde, idet man i faellesskab soeger at fjerne hindringerne for en udvikling af den internationale jernbanetrafik og saaledes forbedre baade serviceniveauet og de finansielle resultater -  HENSTILLER:  Artikel 1  ALMINDELIGE PRINCIPPER  Medlemsstaternes jernbanevirksomheder som angivet i bilaget, i det foelgende benaevnt »virksomheder«, opfordres til paa grundlag af den driftsmaessige selvstaendighed, de har faaet ved beslutning 75/327/EOEF, 82/529/EOEF og 83/418/EOEF, at udvikle en aktiv samarbejdspolitik med henblik paa at fremme international jernbanetransport.  Der boer med henblik herpaa ivaerksaettes procedurer og instrumenter baseret paa virksomhedernes faelles interesse, samt en strategi, der giver dem mulighed for at optraede paa det internationale transportmarked som én enkelt transportvirksomhed og vurdere rentabiliteten af de ydelser, der skal tilbydes kunderne, i forhold til de samlede udgifter og indtaegter paa de paagaeldende transportforbindelser, idet indsatsen samles om den rentable trafik.  Paa grundlag af disse principper opfordres virksomhederne til at traeffe de i artikel 2, 3 og 4 omhandlede foranstaltninger.  Artikel 2  PASSAGER- OG GODSTRANSPORT  1. Marketing  - Udvikling af en saerlig marketingsstrategi for international trafik ved oprettelse paa bilateralt eller multilateralt plan af grupper, der er sammensat af sagkyndige baade paa det kommercielle og det togdriftsmaessige omraade;  - udformning og gradvis gennemfoerelse for saa vidt angaar hvert marked af aktivitetsplaner paa mellemlang og lang sigt for hovedlinjer fra det ene land til det andet og paa multilateralt plan;  - faelles udformning af reklame- og salgskampagner, i givet fald med bistand fra turistbureauer og transportomraadets stoetteerhverv.  2. Drift  - OEget samarbejde mellem de kommercielle og togdriftsmaessige afdelinger;  - udvidet delegering af befoejelser, saaledes at de personer, der saelger de internationale tjenesteydelser, hurtigt kan forhandle og indgaa saerlige prisaftaler paa alle virksomhedernes vegne;  - fremme af indtaegtspuljer eller andre nye systemer til fordeling af indtaegterne, der tager hensyn til jernbanernes faelles interesse i den internationale transport.  3. Informationsudveksling  - Udvikling af en bedre gensidig information mellem virksomhederne om trafik, der boer prioriteres paa grund af sin rentabilitet, samt om opfoelgning af salget og udnyttelsen af den kapacitet, der er til raadighed;  - faelles dataoplagring ved hjaelp af moderne databehandlingssystemer og udarbejdelse af harmoniserede fremgangsmaader til cirkulation af de vigtigste oplysninger.  4. Interne hindringer ved graenserne  - Udbygning af bilaterale og multilaterale aftaler om  - afskaffelse af den dobbelte, tekniske vogn- og togkontrol ved graenserne gennem indfoerelsen af en ordning baseret paa gensidig tillid;  - afskaffelse af jernbanernes interne administrative dobbeltarbejde;  - hurtigere afvikling af de formaliteter og den kontrol, som kraeves af myndighederne, gennem en oeget udnyttelse af mulighederne for at anvende telegrafiske eller datamatiserede oplysninger i samarbejde med myndighederne.  5. Ansvar  Forberedelse af faelles forslag med henblik paa inden for rammerne af de gaeldende internationale aftaler at forbedre bestemmelserne om ansvar i tilfaelde af bortkomst, beskadigelse eller forsinkelse.  6. Personale  - Indfoerelse af en saerlig uddannelse og intensivering af undervisningen i fremmede sprog med henblik paa en foroeget effektivitet i de kommercielle tjenestegrene, der varetager den internationale trafik;  - under hensyn til de eksisterende muligheder og med henblik paa en foroegelse af jernbanernes effektivitet og produktivitet skal der ske en oeget udveksling af personale mellem virksomhederne med henblik paa at forbedre sprogkundskaberne og kendskabet til de metoder, der anvendes af virksomhederne i de oevrige medlemsstater. Artikel 3  PERSONBEFORDRING  1. Salg og transportpriser  - Indfoerelse af et integreret europaeisk tarifsystem, som er uafhaengigt af de nationale tarifsystemer, idet der tages hensyn til situationen for saa vidt angaar de paagaeldende omkostninger og markeder;  - naar det er hensigtsmaessigt, harmonisering  - af de nuvaerende saerlige tariffer (aldersgraenser for boern; uddannelsessoegende; familier; aeldre; grupper; personer, der rejser hyppigt);  - af tillaeg og andre saerlige betingelser for rejse med visse tog og paa visse dage med stor rejseaktivitet;  - indfoerelse af faelles saertilbud og udvikling af nye kommercielle tilbud, nanvnlig i samarbejde med turistindustrien, i form af pakkerejser;  - udarbejdelse af en faelles international jernbanekoereplan af intercity-typen med angivelse af tiderne for de europaeiske tog paa hovedstraekningerne.  2. Organisation og tekniske ydelser  - Tilpasning af trafikeringsplanerne for de internationale forbindelser, saaledes at de i videst mulige omfang tilgodeser den internationale trafik frem for den nationale trafik (koereplan, forbindelsernes hyppighed og varigheden af koerslen paa de internationale straekninger);  - forbedring af den vejledende plan for et europaeisk jernbanenet, der goer det muligt gradvis at udnytte hurtige forbindelser kommercielt, og regelmaessig trafik mellem de europaeiske storbyer;  - udvikling af kontinuerlige serviceydelser i den internationale trafik, der bedst imoedekommer de nuvaerende og potentielle kunders behov;  - forbedring og spredning af udbudet af nattog og kombinerede bil- og liggevognstog;  - forbedring af jernbaneforbindelserne mellem tjenestestederne for De europaeiske Faellesskabers institutioner under overholdelse af principperne for forretningsmaessig forsvarlig jernbanedrift.  Artikel 4  GODSTRANSPORT  (herunder kombineret transport)  1. Salg og transportpriser  - Udvikling af et bilateralt eller multilateralt markedssamarbejde, idet salgsstrukturerne tilpasses saaledes, at de efterhaanden daekker alle medlemsstaternes omraader;  - udvikling af faelles tjenester og salgskontorer med personale baade til de tekniske og de kommercielle opgaver samt forbedring af de bestaaende kontorer;  - udvikling af en sektorbestemt forvaltning og fastlaeggelse af det deraf foelgende ansvar;  - undersoegelse af mulighederne for at oprette faelles afdelinger for saa vidt angaar visse godskategorier, som skal varetage driftsmaessige opgaver og navnlig tilbyde virksomhederne tjenesteydelser;  - udvidelse af tarifsystemer, der er uafhaengige af de nationale tariffer, specielt gennem faelles tabeller, under hensyntagen til omkostnings- og markedsstituationen;  - opretholdelse af en vis stabilitet i de offentliggjorte tariffer, saa befragtere lettere kan faa adgang til disse tariffer;  - udvikling af det logistiske tilbud gennem en raekke foranstaltninger, der tager sigte paa at tilbyde kunderne en fuldstaendig tjenesteydelse mellem produktion og afsaetning af de transporterede produkter, herunder intermodal godsbehandling, oplaegning, godsomfordeling, lagerforvaltning;  - tilbud til kunderne om garanterede frister for saerlige transporter.  2. Organisation og tekniske ydelser  - Yderligere anvendelse af de muligheder, der gives i den Internationale konvention om befordring af godt med Jernbane (CIM), med henblik paa at koncentrere trafikken paa de mest effektive forbindelser;  - intensivering af multilaterale foranstaltninger, der vil kunne lede trafikken ind paa disse linjer med henblik paa en nedsaettelse af transporttiden og en stoerre koncentration af trafikstroemmen;  - tilskyndelse over for brugerne for at faa trafikken ledt ind paa disse forbindelser;  - forbedring af de internationale forbindelser gennem en foroegelse af tog, der koerer mellem de nationale jernbaneknudepunkter, og som ikke rangeres ved graenserne;  - udvikling paa det tekniske plan - paa baggrund af kundernes efterspoergsel - af de forskellige former for hele tog eller samlede transporter, der i videst muligt omfang programmeres. 3. Supplerende bestemmelser med hensyn til kombineret transport  Der boer, eventuelt ved forhandling med de beroerte parter, med henblik paa forbedring af de ydelser, der tilbydes, tilstraebes en tilstraekkelig kommerciel handlefrihed for afdelingerne til markedsfoering af jernbanetransportydelser inden for kombineret transport.  Artikel 5  1. Virksomhederne opfordres til samtidig at sende Kommissionen og Raadet  - senest den 30. juni 1985 et handlingsprogram for ivaerksaettelsen af denne henstilling over to aar samt en oversigt over de foranstaltninger, der allerede er truffet;  - senest den 31. december 1986 en faelles rapport om de opnaaede resultater og om de problemer, der er opstaaet i forbindelse med gennemfoerelsen af det i foerste led omhandlede program samt om det oevrige arbejde vedroerende allerede igangvaerende samarbejde, navnlig Basel-pilotforsoeget (Trans-info) og vognpuljen.  2. Paa grundlag af denne rapport tager Kommissionen de nye initiativer, som er noedvendige, for at Raadet kan viderefoere den begyndte indsats.  Artikel 6  Virksomhederne opfordres til at traeffe aftaler med jernbanevirksomhederne i de beroerte tredjelande med henblik paa en samordnet ivaerksaettelse af denne henstilling.  Artikel 7  Denne henstilling er rettet til de i bilaget naevnte jernbanevirksomheder.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. december 1984.  Paa Raadets vegne  J. BRUTON  Formand  (1) EFT nr. C 187 af 13. 7. 1983, s. 7,  EFT nr. C 191 af 16. 7. 1983, s. 10,  EFT nr. C 254 af 22. 9. 1983, s. 6.  (2) EFT nr. C 117 af 30. 4. 1984, s. 213.  (3) EFT nr. C 23 af 30. 1. 1984, s. 3,  EFT nr. C 35 af 9. 2. 1984, s. 24,  EFT nr. C 103 af 16. 4. 1984, s. 6.  (4) EFT nr. C 157 af 22. 6. 1982, s. 1.  (5) EFT nr. L 152 af 12. 6. 1975, s. 3.  (6) EFT nr. L 234 af 9. 8. 1982, s. 5.  (7) EFT nr. L 237 af 26. 8. 1983, s. 32.


title: Kommissionens henstilling af 29. maj 2008 om risikobegrænsende foranstaltninger for stofferne: cadmium og cadmiumoxid (meddelt under nummer K(2008) 2243) (EØS-relevant tekst)

text:
               14.6.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 156/22

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 29. maj 2008
   om risikobegrænsende foranstaltninger for stofferne: cadmium og cadmiumoxid
   (meddelt under nummer K(2008) 2243)
   (EØS-relevant tekst)
   (2008/446/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (1), særlig artikel 11, stk. 2, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               På grundlag af forordning (EØF) nr. 793/93 er følgende stoffer blevet udpeget som prioriterede stoffer, der skal vurderes i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 143/97 af 27. januar 1997 vedrørende den tredje liste over prioriterede stoffer i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 (2)

                           —

                           cadmium

                           —

                           cadmiumoxid.

                     Den referentmedlemsstat, som er udpeget i henhold til forordning (EØF) nr. 793/93 og (EF) nr. 143/97, har afsluttet sin vurdering af disse stoffers risiko for mennesker og miljø i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 af 28. juni 1994 om principperne for vurdering af risikoen for mennesker og miljø ved eksisterende stoffer, i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 793/93 (3) og har foreslået en strategi for risikobegrænsning.

               (2)

               Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø er blevet hørt og har afgivet udtalelse om referentens risikovurderinger. Udtalelserne er offentliggjort på den videnskabelige komités websted.

               (3)

               Risikovurderingens resultater og resultaterne af risikobegrænsningsstrategierne er gengivet i den tilknyttede meddelelse fra Kommissionen (4).

               (4)

               Risikovurderingen giver grundlag for at anbefale en række risikobegrænsende foranstaltninger for bestemte stoffer.

               (5)

               De anbefalede foranstaltninger til begrænsning af risikoen for arbejdstagere bør anskues inden for rammerne af gældende lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne, som anses som en tilfredsstillende ramme for den fornødne begrænsning af risiciene ved de pågældende stoffer.

               (6)

               De risikobegrænsende foranstaltninger i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 793/93,

         HENSTILLER:
   AFDELING 1
   CADMIUM

      (CAS-nr. 7440-43-9; Einecs-nr. 231-152-8)

   Risikobegrænsende foranstaltninger af hensyn til arbejdstagerne (1) og miljøet (2, 3, 4)

               1.

               Arbejdsgivere, der bruger cadmium til formål, der i risikovurderingen betragtes som problematiske, bør være opmærksomme på eventuelle særlige retningslinjer, som er blevet udarbejdet for sektoren på nationalt plan ud fra de praktiske, men ikke bindende retningslinjer, jf. artikel 12, stk. 2, i direktiv 98/24/EF (5).

               2.

               I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF (6) bør de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater i godkendelser, der udstedes på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF, fastsætte betingelser, emissionsgrænseværdier eller tilsvarende parametre eller tekniske foranstaltninger for cadmium, således at driften finder sted på basis af bedste tilgængelige teknik (BAT) under hensyntagen til de berørte anlægs tekniske karakteristika og geografiske beliggenhed og til de lokale miljøforhold.

               3.

               Lokale emissioner til miljøet bør om nødvendigt begrænses ved hjælp af nationale regler, således at der ikke forventes nogen risiko for miljøet.

               4.

               Alle foreliggende oplysninger, herunder fremtidige data om blødt vand, bør tages i betragtning, når der inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (7) fastsættes miljøkvalitetskrav.

         AFDELING 2
   CADMIUMOXID

      (CAS-nr. 1306-19-0; Einecs-nr. 215-146-2)

   Risikobegrænsende foranstaltninger af hensyn til arbejdstagerne (5) og miljøet (6, 7, 8)

               5.

               Arbejdsgivere, der bruger cadmiumoxid til formål, der i risikovurderingen betragtes som problematiske, bør være opmærksomme på eventuelle særlige retningslinjer, som er blevet udarbejdet for sektoren på nationalt plan ud fra de praktiske, men ikke bindende retningslinjer, jf. artikel 12, stk. 2, i direktiv 98/24/EF.

               6.

               I overensstemmelse med direktiv 2008/1/EF bør de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater i godkendelser, der udstedes på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF, fastsætte betingelser, emissionsgrænseværdier eller tilsvarende parametre eller tekniske foranstaltninger for cadmium, således at driften af anlæggene finder sted på basis af bedste tilgængelige teknik (BAT) under hensyntagen til de berørte anlægs tekniske karakteristika og geografiske beliggenhed og til de lokale miljøforhold.

               7.

               Lokale emissioner til miljøet bør om nødvendigt begrænses ved hjælp af nationale regler, således at der ikke forventes nogen risiko for miljøet.

               8.

               Alle foreliggende oplysninger, herunder fremtidige data om blødt vand, bør tages i betragtning, når der inden for rammerne af direktiv 2000/60/EF fastsættes miljøkvalitetskrav.

         AFDELING 3
   ADRESSATER

               9.

               Denne henstilling er rettet til alle sektorer, som importerer, producerer, transporterer, oplagrer, formulerer blandinger af eller på anden måde bearbejder, forarbejder, benytter, bortskaffer eller genvinder disse stoffer, og til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 2008.

            På Kommissionens vegne

         Stavros DIMAS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 84 af 5.4.1993, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EFT L 25 af 28.1.1997, s. 13.

      (3)  EFT L 161 af 29.6.1994, s. 3.

      (4)  EUT C 149 af 14.6.2008, s. 6.

      (5)  EFT L 131 af 5.5.1998, s. 11. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/30/EF (EUT L 165 af 27.6.2007, s. 21).

      (6)  EUT L 24 af 29.1.2008, s. 8.

      (7)  EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2008/32/EF (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 60).


title: Rådets henstilling af 10. februar 2009 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF) for regnskabsåret 2007

text:
               11.2.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 40/35

      RÅDETS HENSTILLING

   af 10. februar 2009
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF) for regnskabsåret 2007
   (2009/112/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til fjerde AVS-EØF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (1), og ændret ved aftalen undertegnet i Mauritius den 4. november 1995 (2),
   som henviser til den interne aftale 91/401/EØF om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for fjerde AVS-EØF-konvention (3) (i det følgende benævnt »den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Syvende Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF), særlig artikel 32, stk. 3,
   som henviser til finansforordningen 91/491/EØF af 29. juli 1991 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EØF-konvention (4), særlig artikel 69-77,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2007 vedrørende transaktionerne under syvende EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2007 med Kommissionens tilhørende svar (5), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 32, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af syvende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under syvende EUF i regnskabsåret 2007 har været tilfredsstillende —

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under syvende EUF for regnskabsåret 2007.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. februar 2009.

            På Rådets vegne

         M. KALOUSEK

            Formand

      (1)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EFT L 266 af 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUT C 286 af 10.11.2008, s. 273.


title: Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Det Forenede Kongeriges opdaterede konvergensprogram, 2000/2001-2006/2007

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

32003H0301

Rådets henstilling af 14. april 2003 om udnævnelse af et medlem af direktionen for Den Europæiske Centralbank

EU-Tidende nr. L 109 af 01/05/2003 s. 0026 - 0026

Rådets henstillingaf 14. april 2003om udnævnelse af et medlem af direktionen for Den Europæiske Centralbank(2003/301/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 112, stk. 2, litra b), og artikel 122, stk. 4, samt artikel 11.2 og artikel 43.3 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank,INDSTILLER:Gertrude Tumpel-Gugerell som medlem af direktionen for Den Europæiske Centralbank for en periode på otte år med virkning fra den 1. juni 2003.Denne henstilling forelægges med henblik på afgørelse, der træffes af stats- og regeringscheferne i de medlemsstater, der har indført euroen, efter høring af Europa-Parlamentet og Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank.Denne henstilling offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.Udfærdiget i Luxembourg, den 14. april 2003.På Rådets vegneA. GiannitsisFormand


Avis juridique important

|

31979K1218

Kommissionens  henstilling nr. 1218/79/EKSF af 19. juni 1979 om supplering af henstilling nr. 935/79/EKSF, 950/79/EKSF og 1083/79/EKSF om antidumpingtold paa visse jern- og staalprodukter

EF-Tidende nr. L 153 af 21/06/1979 s. 0017 - 0017

++++   ( 1 ) EFT nr . L 114 af 5 . 5 . 1977 , s . 6 .   ( 2 ) EFT nr . L 352 af 31 . 12 . 1977 , s . 13 .   ( 3 ) EFT nr . L 21 af 30 . 1 . 1979 , s . 14 .   ( 4 ) EFT nr . L 117 af 12 . 5 . 1979 , s . 16 .   ( 5 ) EFT nr . L 120 af 16 . 5 . 1979 , s . 11 .   ( 6 ) EFT nr . L 135 af 1 . 6 . 1979 , s . 54 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr . 1218/79/EKSF  af 19 . juni 1979  om supplering af henstilling nr . 935/79/EKSF , 950/79/EKSF og 1083/79/EKSF om antidumpingtold paa visse jern - og staalprodukter .  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 og 86 ,  under henvisning til Kommissionens henstilling 77/329/EKSF af 15 . april 1977 om beskvttelse mod dumping , praemier eller subventioner fra lande , der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab ( 1 ) , aendret ved henstillingerne nr . 3004/77/EKSF ( 2 ) og nr . 158/79/EKSF ( 3 ) , saerlig artikel 17 og 19 ,  under henvisning til udtalelserne fra Det raadgivende Udvalg , som er nedsat i henhold til henstilling 77/329/EKSF , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ved henstilling nr . 935/79/EKSF ( 4 ) , 950/79/EKSF ( 5 ) og 1083/79/EKSF ( 6 ) har Kommissionen indfoert endelig antidumpingtold paa visse jern - og staalprodukter med oprindelse i Spanien og Brasilien og indfoert fra et andet tredjeland ;  erfaringerne ved anvendelsen af naevnte henstillinger har vist , at det er noedvendigt at praecisere begrebet udfoert fra , som anvendes deri for at sikre , at arrangementerne med de lande , der leverer jern - og staalprodukter , kan fungere tilfredsstillende _  RETTET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  For saa vidt angaar anvendelsen af henstillingerne nr . 935/79/EKSF , 950/79/EKSF og 1083/79/EKSF og med forbehold af de oevrige gaeldende bestemmelser , forstaas ved landet hvorfra et produkt anses som indfoert det sidste mellemliggende land , hvor det paagaeldende produkt har vaeret genstand for stop eller retlige indgreb , der ikke staar i forbindelse med transporten .  Artikel 2  Denne henstilling meddeles medlemsstaterne .  Den traeder i kraft for hver enkelt medlemsstat paa datoen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende , og anvendes med hensyn til produkter indfoert efter denne dato .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 19 . juni 1979 .  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand


title: Henstilling nr. S1 af 15. marts 2012 om de finansielle aspekter af tværnationale organdonationer fra levende donorer  Tekst af relevans for EØS og for EF/Schweiz-aftalen

text:
               10.8.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 240/3

         HENSTILLING Nr. S1
   af 15. marts 2012
   om de finansielle aspekter af tværnationale organdonationer fra levende donorer
   (Tekst af relevans for EØS og for EF/Schweiz-aftalen)
   2012/C 240/04
   DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR KOORDINERING AF SOCIALE SIKRINGSORDNINGER HAR —
   under henvisning til artikel 72, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (1), i henhold til hvilken den administrative kommission har til opgave at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolkningsspørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009 (2),
   under henvisning til EUF-traktatens artikel 168, stk. 7,
   under henvisning til EUF-traktatens artikel 48,
   idet afgørelsen i sagen er truffet på de betingelser, der er fastsat i artikel 71, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 883/2004, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Unionens indsats respekterer medlemsstaternes ansvar for udformningen af deres sundhedspolitik samt for organisation og levering af sundhedstjenesteydelser og behandling på sundhedsområdet.

               (2)

               Unionens indsats påvirker ikke de nationale bestemmelser om donationer eller medicinsk anvendelse af organer og blod.

               (3)

               Forordning (EF) nr. 883/2004 indeholder ikke en løsning på refusionen af naturalydelser ved sygdom til en levende donor, hvis den lovgivning, der gælder for den pågældende, udelukker eller ikke indeholder bestemmelser om refusionen af omkostninger, og lovgivningen for organmodtageren ikke dækker donorens omkostninger.

               (4)

               Det anerkendes, at organtransplantation er en omkostningseffektiv behandling, der har medført store fordele for patienterne, og det er nødvendigt at udføre donationer fra levende donorer på en måde, som minimerer den sociale risiko for den enkelte donor.

               (5)

               Organmodtagerens kompetente institution bør finde en humanitær ad hoc-løsning og refundere de naturalydelser, der er en følge af en grænseoverskridende donation fra en levende donor, hvis den lovgivning, der gælder for organdonoren, ikke indeholder bestemmelser om refusion til levende organdonorer eller for organdonationer fra levende donorer generelt.

               (6)

               Den levende organdonor skal kunne træffe en uafhængig beslutning ud fra alle relevante oplysninger og bør underrettes på forhånd om dækning af sundhedsydelser, refusion af omkostninger i forbindelse med grænseoverskridende organdonationer og eventuelt indtægtstab, der kompenseres ved kontantydelser ved sygdom —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Når de kompetente myndigheder for en organmodtager forbereder eller bemyndiger donationen af et organ, der kommer fra en levende donor, der er forsikret i en anden medlemsstat, bør de overveje at give den levende donor adgang til en sundhedsordning, hvis der opstår problemer i relation til procedurerne for donation.

               2.

               Organmodtagerens kompetente myndigheder bør finde en humanitær løsning og refundere donoren de naturalydelser, der er en følge af en grænseoverskridende donation fra en levende donor, hvis den lovgivning, der gælder for donoren, ikke indeholder bestemmelser om retten til naturalydelser ved sygdom til donoren.

               3.

               Donorens kompetente myndigheder skal sørge for kontantydelser i anledning af sygdom i overensstemmelse med sin lovgivning, uanset i hvilken medlemsstat organdonationen fandt sted, eller hvilken medlemsstat organmodtageren er fra. Donorens eventuelle indtægtstab i forbindelse med donationen bør behandles som enhver anden uarbejdsdygtighed i donorens lovgivning, da der ikke er nogen grund til at behandle uarbejdsdygtighed i forbindelse med organdonationen på anden måde end andre former for uarbejdsdygtighed af medicinske årsager.

            Formand for den administrative kommission

         Karin MØHL LARSEN

      (1)  EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1 (Berigtiget i EUT L 200 af 7.6.2004, s. 1).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 284 af 30.10.2009, s. 1).


title: 2012/127/EU: Rådets henstilling af 21. februar 2012 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF) for regnskabsåret 2010

text:
               29.2.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 55/32

         RÅDETS HENSTILLING
   af 21. februar 2012
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF) for regnskabsåret 2010
   (2012/127/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   som henviser til fjerde AVS-EØF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (1) og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995 (2),
   som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (3) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den Ottende Europæiske Udviklingsfond (ottende EUF), særlig artikel 33, stk. 3,
   som henviser til finansforordning af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (4), særlig artikel 66-74,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2010 vedrørende transaktionerne under ottende EUF samt Revisionsrettens årsberetning om ottende, niende og tiende Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter (5), vedrørende regnskabsåret 2010, med Kommissionens svar, der er indeholdt i denne beretning, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af ottende EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under ottende EUF i regnskabsåret 2010 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under ottende EUF for regnskabsåret 2010.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2012.

            På Rådets vegne

         M. VESTAGER

            Formand

      (1)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

      (5)  EUT C 326 af 10.11.2011, s. 251.


Avis juridique important

|

32003H0556

Kommissionens henstilling af 23. juli 2003 om retningslinjer for udvikling af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens mellem genetisk modificerede afgrøder og konventionelt og økologisk landbrug (meddelt under nummer K(2003) 2624)

EU-Tidende nr. L 189 af 29/07/2003 s. 0036 - 0047

Kommissionens henstillingaf 23. juli 2003om retningslinjer for udvikling af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens mellem genetisk modificerede afgrøder og konventionelt og økologisk landbrug(meddelt under nummer K(2003) 2624)(2003/556/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211,som henviser til meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om "Biovidenskab og bioteknologi - En strategi for Europa"(1), særlig aktion 17, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Ingen form for landbrug, det være sig konventionelt landbrug, økologisk landbrug, eller landbrug, der anvender GMO'er, bør udelukkes i EU.(2) Muligheden for at opretholde forskellige landbrugsproduktionssystemer er en forudsætning for at give forbrugerne en bred vifte af valgmuligheder.(3) Sameksistens giver landbrugerne mulighed for at træffe et reelt valg mellem produktion af konventionelle, økologiske og genetisk modificerede afgrøder under overholdelse af retsforskrifterne for mærkning og/eller renhedsnormer.(4) Hvis specifikke foranstaltninger for sameksistens til beskyttelse af miljøet og menneskers sundhed, er påkrævede, indgår de i den endelige tilladelse i godkendelsesproceduren i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF(2) med en retligt bindende forpligtelse til at gennemføre dem.(5) Spørgsmålet om sameksistens, der behandles i denne henstilling, vedrører de potentielle økonomiske tab og virkninger af blanding af GM- og ikke-GM-afgrøder og de mest hensigtsmæssige forvaltningsforanstaltninger, der kan træffes for at minimere blanding.(6) Bedriftsstrukturer og driftssystemer samt de økonomiske forhold og de naturlige forudsætninger, som landbrugerne i EU arbejder under, er meget forskelligartede, og effektive og omkostningseffektive foranstaltninger for sameksistens er meget forskelligt udformet i de forskellige dele af EU.(7) Europa-Kommissionen mener, at medlemsstaterne bør udvikle og gennemføre foranstaltningerne for sameksistens.(8) Europa-Kommissionen bør støtte og rådgive medlemsstaterne i denne proces ved at give retningslinjer for, hvordan spørgsmålet om sameksistens bør gribes an.(9) Disse retningslinjer bør indeholde en liste over generelle principper og faktorer med henblik på udvikling af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens.(10) To år efter offentliggørelsen af denne henstilling i Den Europæiske Unions Tidende og på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de erfaringer, der er gjort i medlemsstaterne med gennemførelsen af foranstaltninger for sameksistens, herunder, hvis det er relevant, en evaluering og vurdering af alle de skridt, som det er muligt og nødvendigt at tage -HENSTILLER:1. Ved udviklingen af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens bør medlemsstaterne følge retningslinjerne i bilaget til denne henstilling.2. Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juli 2003.På Kommissionens vegneFranz FischlerMedlem af Kommissionen(1) KOM(2002) 27 endelig (EFT C 55 af 2.3.2002, s. 3).(2) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1.BILAGINDHOLDSFORTEGNELSE>TABELPOSITION>1. INDLEDNING1.1. Begrebet sameksistensDyrkningen af genetisk modificerede organismer (GMO'er) i EU vil sandsynligvis få konsekvenser for tilrettelæggelsen af landbrugsproduktionen. På den ene side er det i betragtning af muligheden for tilfældig (utilsigtet) tilstedeværelse af genetisk modificerede afgrøder i ikke-genetisk modificerede afgrøder spørgsmålet, hvordan det kan sikres, at producenterne frit kan vælge mellem de forskellige produktionstyper. I princippet bør landbrugerne frit kunne vælge, hvilke typer landbrugsafgrøder de vil dyrke - det være sig GM-afgrøder, konventionelle afgrøder eller økologiske afgrøder. Ingen af disse former for landbrug bør udelukkes i EU.På den anden side hænger spørgsmålet også sammen med forbrugernes valg. For at give de europæiske forbrugere et reelt valg mellem GM-fødevarer og ikke-GM-fødevarer bør der ikke kun være et sporbarheds- og mærkningssystem, som fungerer ordentligt, men også en landbrugssektor, der kan levere de forskellige typer produkter. Fødevareindustriens mulighed for at levere en bred vifte af produkter efter forbrugernes valg går hånd i hånd med landbrugssektorens mulighed for at opretholde forskellige produktionssystemer.Sameksistens går på landbrugernes mulighed for at træffe et reelt valg mellem produktion af konventionelle, økologiske og genetisk modificerede afgrøder under overholdelse af retsforskrifterne for mærkning og/eller renhedsnormer.Tilfældig tilstedeværelse af GMO'er over den tolerancetærskel, der er fastsat i EF-forskrifterne, gør det nødvendigt, at en afgrøde, der oprindelig var bestemt til at være en ikke-GMO-afgrøde, mærkes som indeholdende GMO'er. Dette kan forårsage indkomsttab på grund af en lavere markedspris for afgrøden eller problemer med at sælge den. Desuden kan landbrugerne få ekstraomkostninger, hvis de skal indføre overvågningssystemer og foranstaltninger til at minimere blanding af GM- og ikke-GM-afgrøder. Sameksistens har derfor at gøre med den potentielle økonomiske virkning af blandingen af GM- og ikke-GM-afgrøder, indkredsning af brugbare forvaltningsforanstaltninger til minimering af blanding og omkostningerne ved disse foranstaltninger.Sameksistens mellem forskellige produktionstyper er ikke noget nyt i landbruget. For eksempel har frøproducenter stor erfaring med at arbejde med driftsmetoder, der skal sikre, at frøene overholder renhedsnormerne. Blandt de andre eksempler på adskilte produktionslinjer kan nævnes gul hestetandsmajs til foderbrug, som i europæisk landbrug med godt resultat sameksisterer med "specialmajs", der dyrkes til konsum, og voksmajs, der er bestemt for stivelsesindustrien.1.2. Økonomiske aspekter af sameksistens over for miljø- og sundhedsaspekterDet er vigtigt, at man klart skelner mellem de økonomiske aspekter af sameksistens og de miljø- og sundhedsmæssige aspekter, der omhandles i direktiv 2001/18/EF om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer.Ifølge den procedure, der er fastsat i direktiv 2001/18/EF, skal der foretages en omfattende vurdering af risiciene for menneskers sundhed og for miljøet, før der kan gives tilladelse til udsætning af GMO'er i miljøet. Risikovurderingen kan give et af følgende resultater:- der påvises en risiko for uønskede virkninger på miljøet eller sundheden, som ikke kan håndteres, i hvilket tilfælde der ikke gives tilladelse- der påvises ingen risiko for uønskede virkninger på miljøet eller sundheden, i hvilket tilfælde der gives tilladelse uden krav om yderligere forvaltningsforanstaltninger bortset fra dem, der specifikt er foreskrevet i lovgivningen- der påvises risici, men de kan håndteres ved hjælp af de relevante foranstaltninger (f.eks. fysisk adskillelse og/eller overvågning); i dette tilfælde medfører tilladelsen en forpligtelse til at gennemføre foranstaltninger for miljørisikoforvaltning.Hvis der påvises en risiko for miljøet eller sundheden, efter at tilladelsen er givet, kan der indledes en procedure for tilbagekaldelse af tilladelsen eller for ændring af betingelserne for tilladelsen i henhold til beskyttelsesklausulen i direktivets artikel 23.Da der kun kan dyrkes tilladte GMO'er i EU(1), og de miljø- og sundhedsmæssige aspekter allerede er omfattet af direktiv 2001/18/EF, vedrører de udestående spørgsmål i forbindelse med sameksistens de økonomiske aspekter af blanding af GM- og ikke-GM-afgrøder.1.3. Rundbordskonference om sameksistensEuropa-Kommissionen var vært ved en rundbordskonference i Bruxelles den 24. april 2003, hvor man gennemgik de seneste resultater af forskningen i sameksistensen mellem GM- og ikke-GM-afgrøder. Den fokuserede på sameksistensspørgsmål, der opstod ved indførelsen af GM-majs og GM-raps i EU-landbruget. Ekspertpaneler præsenterede de videnskabelige resultater, som derpå blev drøftet med repræsentanter for landbrugssektoren, industrien, ngo'er, forbrugere og andre interesserede parter. Ved rundbordskonferencen søgte man baseret på landbrugets praktiske erfaringer at skabe et videnskabeligt og teknisk grundlag for de agronomiske og andre foranstaltninger, der kan blive nødvendige for at lette en bæredygtig sameksistens mellem disse forskellige landbrugsproduktionstyper.De foreliggende retningslinjer bygger på resultaterne af rundbordskonferencen, hvoraf en gruppe deltagende videnskabsmænd har udarbejdet et resumé, som står på følgende internetadresse: http://europa.eu.int/comm/ research/biosociety/index.1.4. SubsidiaritetDe europæiske landbrugere arbejder under meget forskelligartede betingelser. Bedrifternes og markernes størrelse, produktionssystemerne, sædskifterne, dyrkningsmønstrene og de naturlige forudsætninger varierer enormt i Europa. Det er nødvendigt at tage hensyn til denne forskelligartethed ved udformningen, gennemførelsen, overvågningen og koordineringen af foranstaltninger for sameksistens. De foranstaltninger, der anvendes, skal være specifikke for bedriftsstrukturerne, driftssystemerne, dyrkningsmønstrene og de naturlige forudsætninger i en region.Derfor gik Kommissionen på sit møde den 5. marts 2003 ind for en strategi, der lader det være op til medlemsstaterne at udvikle og gennemføre forvaltningsforanstaltninger for sameksistens. Det bliver Kommissionens rolle at indsamle og koordinere de relevante oplysninger baseret på løbende undersøgelser på EU-plan og nationalt plan, at rådgive og at give retningslinjer, som hjælper medlemsstaterne med at fastlægge bedste praksis for sameksistens.Strategier og bedste praksis for sameksistens må udvikles og gennemføres på nationalt eller regionalt plan med deltagelse af landbrugere og andre interesserede parter og under hensyntagen til nationale og regionale faktorer.1.5. Retningslinjernes formål og anvendelsesområdeDe foreliggende retningslinjer, der har form af ikke-bindende henstillinger til medlemsstaterne, bør ses i denne sammenhæng. Deres anvendelsesområde afhænger af den vegetabilske produktion på bedriften frem til første salgssted, dvs. "fra frø til silo"(2).Dokumentet skal hjælpe medlemsstaterne med at udvikle nationale strategier og fremgangsmåder, når det gælder sameksistens. Retningslinjerne, som hovedsagelig fokuserer på tekniske og proceduremæssige aspekter, indeholder en liste over generelle principper og faktorer, som skal hjælpe medlemsstaterne med at fastlægge bedste praksis for sameksistens.Dokumentet skal ikke fastlægge et detaljeret sæt foranstaltninger, som direkte kan anvendes i medlemsstaterne. Mange faktorer, der har betydning ved udviklingen af en bedste praksis for sameksistens, som er både effektiv og omkostningseffektiv, er specifikke for de nationale og regionale forhold.Desuden er udvikling af forvaltningsordninger og bedste praksis for sameksistens en dynamisk proces, som bør rumme mulighed for forbedringer i tidens løb og tilgodese ny udvikling baseret på videnskabelige og tekniske fremskridt.2. GENERELLE PRINCIPPERDette afsnit indeholder en liste over generelle principper og faktorer, som det tilrådes medlemsstaterne at tage hensyn til ved udviklingen af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens.2.1. Principper for udviklingen af strategier for sameksistens2.1.1. Gennemskuelighed og involvering af de interesserede parterNationale strategier og bedste praksis for sameksistens bør udvikles i samarbejde med alle de relevante aktører og på en gennemskuelig måde. Medlemsstaterne bør sørge for tilfredsstillende spredning af information om de foranstaltninger for sameksistens, som de beslutter at indføre.2.1.2. Videnskabsbaserede beslutningerForvaltningsforanstaltningerne for sameksistens bør afspejle de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger om sandsynligheden for og kilderne til blanding af GM- og ikke-GM-afgrøder. De bør gøre det muligt at dyrke GM- og ikke-GM-afgrøder og samtidig sikre, at ikke-GM-afgrøderne ikke overskrider tærskelværdierne for mærkning og renhedsnormer i forbindelse med genetisk modificerede fødevarer og genetisk modificeret foder og frø som defineret i EU-forskrifterne.De foreliggende videnskabelige oplysninger bør løbende evalueres og ajourføres for at tage hensyn til resultaterne af overvågningsundersøgelser af eksperimentel og kommerciel dyrkning af GM-afgrøder og til resultaterne af nye undersøgelser og modeller, der er bekræftet gennem praktiske erfaringer.2.1.3. Foranstaltninger baseret på eksisterende adskillelsesmetoder/-praksisForvaltningsforanstaltningerne for sameksistens bør baseres på allerede eksisterende adskillelsesmetoder/-praksis og på landbrugets erfaringer med håndtering af identitetsbeskyttede afgrøder og frøproduktionsmetoderne.2.1.4. ProportionalitetForanstaltningerne for sameksistens bør være effektive, omkostningseffektive og proportionelle. De må ikke være mere vidtgående, end hvad der er nødvendigt for at sikre, at utilsigtede spor af GMO'er ligger et godt stykke under de tolerancetærskler, der er fastsat i EF-forskrifterne. De bør ikke være til unødvendig byrde for landbrugere, frøproducenter, sammenslutninger og andre aktører, der har at gøre med en produktionstype.Ved valget af foranstaltninger bør der tages hensyn til regionale og lokale begrænsninger og forhold og til den pågældende afgrødes specifikke egenskaber.2.1.5. Foranstaltninger på rette niveauNår de foreliggende muligheder overvejes, bør bedriftsspecifikke forvaltningsforanstaltninger og foranstaltninger for koordinering mellem nabobedrifter prioriteres.Foranstaltninger på regionalt plan kan overvejes. Sådanne foranstaltninger bør kun gælde for specifikke afgrøder, som det ikke er muligt at dyrke i sameksistens, og deres geografiske udstrækning bør være så begrænset som muligt. Regionsomfattende foranstaltninger bør kun komme i betragtning, hvis en tilstrækkelig renhedsgrad ikke kan opnås med andre foranstaltninger. Disse må begrundes særskilt for hver afgrøde og hver produkttype (f.eks. frø eller planter).2.1.6. Foranstaltningernes specificitetBedste praksis for sameksistens bør tilgodese forskellene mellem afgrødearter og-sorter og produkttyper (f.eks. produktion af planter eller frø). Der bør også tages hensyn til forskelle i regionale aspekter (f.eks. klimaforhold, topografi, dyrkningsmønstre og sædskiftesystemer, bedriftsstrukturer og afgrødespecifik GMO-andel i en region), som kan influere på graden af blanding mellem GM- og ikke-GM-afgrøder, for at det kan sikres, at foranstaltningerne er egnede.Medlemsstaterne bør i første omgang fokusere på afgrøder, for hvis vedkommende der allerede er eller snart vil blive godkendt GM-sorter, og som efter al sandsynlighed vil blive dyrket i væsentligt omfang på deres område.2.1.7. Gennemførelse af foranstaltningerDe nationale strategier for sameksistens bør sikre, at landbrugernes interesser tilgodeses inden for alle produktionstyper. Samarbejdet mellem landbrugere bør fremmes.Det tilrådes medlemsstaterne at indføre mekanismer, som fremmer koordinering og frivillige ordninger mellem nabobedrifter, og at fastlægge procedurer og regler, der finder anvendelse i tilfælde af uenighed mellem landbrugere om gennemførelsen af de pågældende foranstaltninger.Under indførelsen af en ny produktionstype i en region bør de erhvervsdrivende (landbrugere), der indfører den nye produktionstype, som et generelt princip bære ansvaret for gennemførelsen af de forvaltningsforanstaltninger på bedrifterne, der er nødvendige for at begrænse genflowet.Landbrugerne bør frit kunne vælge den produktionstype, de foretrækker, uden at det er nødvendigt at påtvinge nabobedrifterne en ændring af allerede etablerede produktionsmønstre.Landbrugere, der vil dyrke GM-afgrøder på deres bedrifter, bør underrette nabobedrifterne om deres hensigt.Medlemsstaterne bør sørge for grænseoverskridende samarbejde med nabolande for at sikre, at foranstaltninger for sameksistens fungerer effektivt i grænseområder.2.1.8. Politiske instrumenterDer findes ikke noget bestemt politisk instrument, som på forhånd kan anbefales til sameksistens. Medlemsstaterne foretrækker måske at prøve at anvende forskellige politiske instrumenter, f.eks. frivillige aftaler, "blød lovgivning" og lovgivning, og vælge den kombination af instrumenter og den grad af regulering, der med størst sandsynlighed resulterer i effektiv gennemførelse, overvågning, evaluering og kontrol af foranstaltningerne.2.1.9. Regler for erstatningsansvarDen type instrumenter, der indføres, kan få indvirkning på anvendelsen af de nationale regler for erstatningsansvar i tilfælde, hvor der opstår økonomiske tab som følge af blanding. Det tilrådes medlemsstaterne at undersøge deres love om civilretligt ansvar for at fastslå, om de eksisterende nationale love rummer tilstrækkelige og lige muligheder i denne henseende. Landbrugere, frøleverandører og andre erhvervsdrivende bør være fuldt informeret om de kriterier for erstatningsansvar, der gælder i deres land i tilfælde af skade forårsaget af blanding.I denne forbindelse kunne medlemsstaterne undersøge, om det er muligt og hensigtsmæssigt at tilpasse eksisterende forsikringsordninger eller at indføre nye ordninger.2.1.10. Overvågning og evalueringDe forvaltningsforanstaltninger og instrumenter, der indføres, bør løbende overvåges, så deres effektivitet kan kontrolleres og de oplysninger, der er nødvendige for at forbedre foranstaltningerne hen ad vejen, kan fremskaffes.Medlemsstaterne bør indføre hensigtsmæssige kontrol- og inspektionssystemer for at sikre, at foranstaltningerne for sameksistens fungerer ordentligt.Bedste praksis for sameksistens bør revideres med mellemrum for at tage hensyn til ny udvikling, der følger af de videnskabelige og tekniske fremskridt, og som kan lette gennemførelsen af sameksistens.2.1.11. Tilvejebringelse og udveksling af oplysninger på europæisk planUden at dette berører de allerede eksisterende EF-forskrifter og procedurer for anmeldelse, bør medlemsstaterne meddele Kommissionen deres nationale strategier for sameksistens og de individuelle foranstaltninger, der indføres, tillige med resultaterne af overvågning og evaluering. Kommissionen koordinerer udvekslingen af medlemsstaternes oplysninger om foranstaltninger, erfaringer og bedste praksis. Udveksling af oplysninger på rette tidspunkt kan skabe synergier og medvirke til at undgå unødvendigt dobbeltarbejde i de forskellige medlemsstater.2.1.12. Forskning og fælles udnyttelse af forskningsresultaterMedlemsstaterne bør i partnerskab med de interesserede parter fremme og støtte forskningsaktiviteter for at øge deres viden om, hvordan sameksistens bedst kan sikres. Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om igangværende og planlagt forskning på dette område. Der bør kraftigt tilskyndes til fælles udnyttelse af forskningsresultater medlemsstaterne imellem.Der kan også ydes støtte til forskningsprojekter for sameksistens som led i det sjette EF-rammeprogram for forskning. Der vil blive gennemført yderligere projekter for sameksistens af Det Fælles Forskningscenter.Kommissionen vil lette udvekslingen af oplysninger om igangværende og planlagte forskningsprojekter på nationalt plan og EF-plan. Informationsudvekslingen kan forbedre koordinationen af nationale forskningsaktiviteter mellem medlemsstaterne og med de aktiviteter, der gennemføres som led i det sjette EF-rammeprogram for forskning.2.2. Faktorer, der skal tages i betragtningDette afsnit indeholder en ikke udtømmende liste over faktorer, der bør tages i betragtning ved udviklingen af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens.2.2.1. Tilstræbt grad af sameksistensProblemet med sameksistens mellem GM- og ikke-GM-afgrøder kan opstå på forskellige niveauer. Som eksempel kan nævnes:- GM- og ikke-GM-afgrøder, der produceres samtidig eller i på hinanden følgende år på en enkelt bedrift- GM- og ikke-GM-afgrøder, der produceres på nabobedrifter i det samme år- GM- og ikke-GM-produktionstyper, der anvendes i samme region, men på bedrifter, der ligger i nogen afstand fra hinanden.Foranstaltningerne for sameksistens bør være specifikke for den tilstræbte grad af sameksistens.2.2.2. Kilder til utilsigtet blandingDer er forskellige kilder til blanding af GM- og ikke-GM-afgrøder, herunder:- overførsel af pollen over kortere eller længere afstande mellem nabomarker (afhængig af arter og andre faktorer, der kan influere på genoverførsel)- blanding af afgrøder under og efter høst- overførsel af frø eller andet levedygtigt plantemateriale under høst, transport og oplagring, og til en vis grad via dyr- spildfrø (frø, der forbliver i jorden efter høst og frembringer nye planter i efterfølgende år). Denne kilde til blanding kan spille en større rolle for nogle afgrøders vedkommende (f.eks. raps) end for andres, bl.a. afhængig af klimaforholdene (således kan f.eks. majssædekorn muligvis ikke overleve frost)- urenheder i frø.Det er vigtigt at erkende den kumulative effekt af de forskellige kilder til blanding, herunder kumulative virkninger i tidens løb, som kan påvirke frøbanken eller anvendelsen af frø fra egen avl.2.2.3. Tærskelværdier for mærkningNationale strategier og bedste praksis for sameksistens bør kædes sammen med de lovfæstede tærskelværdier for mærkning og de gældende renhedsnormer for GM-fødevarer, - foder og -frø.For øjeblikket er der ved Rådets forordning (EF) nr. 1139/98(3), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 49/2000(4), fastsat en tærskelværdi for mærkning af fødevarer på 1 %. De fremtidige tærskelværdier for både fødevarer og foder er fastsat i forordningen om GM-fødevarer og -foder. Disse tærskelværdier skal både gælde for konventionelt og økologisk landbrug. Der findes ingen lovfæstede tærskelværdier for utilsigtet tilstedeværelse af ikke-GMO'er i GMO'er. For frø af GM-sorter gælder de generelle afgrødespecifikke krav vedrørende renhedsnormer i frøproduktionen.I forordningen om økologisk landbrug(5) er det fastsat, at der ikke må anvendes GMO'er i produktionen. Materiale, herunder frø, der er mærket som indeholdende GMO'er, kan således ikke anvendes. Frøpartier, der indeholder GM-frø under tærskelværdierne for frø (som ikke vil kræve mærkning for denne GMO-tilstedeværelse) kan dog anvendes. Ifølge forordningen om økologisk landbrug kan der fastsættes en specifik tærskelværdi for uundgåelig tilstedeværelse af GMO'er, men en sådan tærskelværdi er ikke blevet fastsat. Uden en sådan specifik tærskelværdi finder de generelle tærskelværdier anvendelse.2.2.4. Specificitet for arter og sorter af afgrøder- afgrødespecifik grad af krydsbestøvning. For eksempel er hvede, byg og sojabønner hovedsagelig selvbestøvende afgrøder, mens majs, sukkerroer og rug er krydsbestøvende afgrøder- afgrødespecifikke former for krydsbestøvning (f.eks. vind eller insekter)- afgrødespecifikt potentiale for at danne selvsåede planter og den tid, frøene forbliver levedygtige i jorden- arts- og sortsspecifikt potentiale for krydsbestøvning med nært beslægtede, dyrkede eller vildtvoksende planter. Dette påvirkes bl.a. af graden af selv- og krydsbestøvning, blomsternes modtagelighed på det tidspunkt, hvor der frigives pollen, og foreneligheden mellem pollenet og modtagerplanten- pollenkildens og modtagerpopulationens blomstringstid - grad af overlapning mellem de respektive blomstringsperioder- varigheden af pollenets levedygtighed, der afhænger af plantearten, sorten og forholdene i det omgivende miljø, såsom luftfugtighed- konkurrencen mellem pollene, der påvirkes af pollenproduktionen i modtagerpopulationen og pollentrykket fra pollenkilden, der kan være forskelligt alt efter sort. Ved hybridplanteproduktion kan der produceres et stort antal sterile hanplanter, som ikke selv producerer pollen og derfor er mere sårbare over for pollentryk udefra- produktion af foderkorn over for produktion af konsumkorn (f.eks. ensileringsmajs og kornmajs): forskelle i driftssystem og i dyrkningsprocessens varighed- den grad, hvori genudvekslingen via pollentransport påvirker blandingsraten i den høstede afgrøde. For eksempel er der ingen påvirkning, når det gælder høstede kartofler eller roer. Ved produktion af ensileringsmajs består det høstede materiale i større eller mindre grad af kolber, som kan påvirkes af genudveksling, og plantemateriale, som ikke påvirkes.2.2.5. Produktion af afgrøder over for frøproduktion- Der kommer til at gælde forskellige tærskelværdier for mærkning for produktion af afgrøder og frøproduktion- for frøproduktion vil der blive vedtaget særlige bestemmelser, som Kommissionen for øjeblikket er i færd med at udarbejde.2.2.6. Regionale aspekter- afgrødespecifik GMO-andel i regionen- antal og typer af afgrødesorter (GM og ikke-GM), der skal sameksistere i en bestemt region- form og størrelse af markerne i en region. Mindre marker har en forholdsmæssigt større pollentilførsel end større marker- opsplitningen og den geografiske spredning af marker tilhørende individuelle bedrifter- regionale driftsmetoder- sædskiftesystemer og dyrkningsmønstre i en region under hensyntagen til frøenes afgrødespecifikke levedygtighed- bestøvernes aktivitet, adfærd og populationsstørrelse (insekter m.v.)- klimaforhold (f.eks. nedbørsfordeling, fugtighed, vindretning og -styrke, luft- og jordtemperatur), som influerer på bestøvernes aktivitet og på transporten af luftbåren pollen og kan påvirke den type afgrøder, der dyrkes, startdatoen for og varigheden af dyrkningsprocessen, antallet af produktionscykler pr. år m.v.- topografi (f.eks. påvirker dale eller vandoverflader luftstrømme og vindstyrker)- de omgivende strukturer, såsom hække, skove, uopdyrkede områder og markernes placering.2.2.7. KrydsbestøvningsbarriererBiologiske metoder til reduktion af genflowet kan mindske risikoen for krydsbestøvning (f.eks. apomixis (dvs. ukønnet frøproduktion), cytoplasmatisk hansterilitet, chloroplast-transformation).3. VEJLEDENDE KATALOG OVER FORANSTALTNINGER FOR SAMEKSISTENSDette afsnit indeholder et ikke udtømmende katalog over driftsforanstaltninger og andre foranstaltninger for sameksistens, der i større eller mindre grad og i forskellige kombinationer kommer til at indgå i nationale strategier og bedste praksis for sameksistens.3.1. Foranstaltningernes additivitetForanstaltninger, der skal forhindre pollenflow til nabomarker, er til en vis grad additive og kan også have synergieffekt. For eksempel kan minimumsisolationsafstanden mellem marker med den samme afgrøde reduceres, hvis der samtidig træffes andre egnede foranstaltninger (planlægning af forskellige blomstringstider, anvendelse af sorter med nedsat pollenproduktion, pollenfælder, levende hegn m.v.).Det mest effektive og omkostningseffektive sæt foranstaltninger afhænger af de faktorer, der er nævnt i afsnit 2.2, og kan variere betydeligt fra den ene afgrøde til den anden og fra region til region.3.2. Foranstaltninger på bedriften3.2.1. Forberedelse af såning, plantning og jordbearbejdning- isolationsafstanden mellem GM- og ikke-GM-marker med samme arter og, hvis det er relevant, samme slægter(6):- isolationsafstandene bør fastlægges som en funktion af afgrødens krydsningspotentiale. For fremmedbestøvende afgrøder, såsom raps, er store afstande påkrævet. For selvbestøvende afgrøder og planter, hvor det høstede produkt ikke er et frø, såsom roer og kartofler, er kortere afstande mulige. Isolationsafstandene skal minimere, men ikke nødvendigvis eliminere genflowet ved pollenoverførsel. Formålet er at opnå et niveau for utilsigtet tilstedeværelse under tolerancetærsklen- hvis der findes forskellige tærskler, f.eks. for produktion af afgrøder og for frøproduktion, bør isolationsafstandene tilpasses herefter- stødpudezoner som et alternativ eller supplement til isolationsafstande (herunder muligheden for braklægning og udtagning af arealer)- pollenfælder eller -barrierer (f.eks. levende hegn)- hensigtsmæssige sædskiftesystemer (f.eks. forlængelse af sædskiftet ved hjælp af en forårsafgrøde, hvor selvsåede planter ikke kan blomstre, eller minimumsintervaller mellem dyrkning af GM- og ikke-GM-sorter af den samme art og også mellem nogle forskellige arter af de samme slægter)- planlægning af afgrødernes produktionscyklus (f.eks. plantning tilrettelagt efter forskellige blomstrings- og høstperioder)- reduktion af frøbankens størrelse ved hjælp af passende jordbearbejdning (f.eks. ingen pløjning med muldfjældsplov efter høst af raps)- forvaltning af populationer i markbræmmer ved hjælp af egnede dyrkningsmetoder, anvendelse af selektive herbicider eller metoder til integreret ukrudtsbekæmpelse- valg af optimale datoer for såning og hensigtsmæssige dyrkningsmetoder, så der bliver så få stokløbere som muligt- omhyggelig håndtering af frø for at undgå blanding, herunder pakning og mærkning af frøene med tydelig angivelse af forskellene og separat oplagring af frø- anvendelse af sorter med nedsat pollenproduktion eller hansterile sorter- rensning af såmaskiner før og efter brug for at forhindre, at der overføres frø fra tidligere arbejdsprocesser, og for at undgå utilsigtet spredning af frø på bedriften- kun benyttelse af såmaskiner sammen med landbrugere, der har den samme produktionstype- forhindring af, at der falder frø ud ved tilkørsel til og frakørsel fra marken og i markbræmmer- bekæmpelse/destruktion af selvsåninger kombineret med hensigtsmæssige såningsperioder med henblik på den kommende vækstperiode for at undgå, at der udvikles selvsåninger.3.2.2. Markbehandling under og efter høst- kun opbevaring af frø fra egnede marker og markområder- minimering af frøtab under høsten (f.eks. ved optimering af høsttiden for at opnå mindst muligt frøspild)- rensning af høstmaskiner før og efter brug for at forhindre, at der overføres frø fra tidligere arbejdsprocesser, og for at undgå utilsigtet spredning af frø- kun benyttelse af høstmaskiner sammen med landbrugere, der har den samme produktionstype- hvis andre foranstaltninger findes utilstrækkelige til at holde den utilsigtede tilstedeværelse under tærskelværdien for mærkning, kan markbræmmer afhøstes særskilt fra resten af marken. Høsten fra selve marken bør derpå adskilles fra høsten fra markbræmmerne.3.2.3. Transport og oplagring- der sikres fysisk adskillelse af GM- og ikke-GM-afgrøder efter høst frem til det første salgssted- der anvendes egnede ordninger og metoder til oplagring af frø- der undgås spild under transport af den høstede afgrøde på bedriften og fra bedriften til det første salgssted.3.2.4. MarkovervågningOvervågning af steder, marker og markbræmmer, hvor kan forekomme frøspild med risiko for selvsåninger.3.3. Samarbejde mellem bedrifter i et område3.3.1. Oplysninger om dyrkningsplanerUnderretning af de bedrifter, der ligger inden for det område, der er relevant for dyrkningsplanerne for den næste vækstperiode. Underretning bør finde sted, inden frøene til den næste vækstperiode bestilles.3.3.2. Koordinerede forvaltningsforanstaltninger- frivillig gruppering af forskellige bedrifters marker i klynger til dyrkning af samme slags sorter (GM, konventionelle eller økologiske) i et produktionsområde- anvendelse af sorter med forskellige blomstringstider- tilrettelæggelse af forskellige såningstider for at undgå krydsbestøvning under blomstring- koordinering af sædskifter.3.3.3. frivillige aftaler mellem landbrugere om zoner med en enkelt produktionstypeGrupper af nabobedrifter kan opnå en betydelig reduktion af omkostningerne ved adskillelse af GM- og ikke-GM-produktionstyper, hvis de koordinerer deres produktion på grundlag af frivillige aftaler.3.4. Overvågningsordninger- indførelse af rapporteringssystemer, der tilskynder landbrugerne til at rapportere problemer eller uventede hændelser ved gennemførelsen af foranstaltninger for sameksistens- anvendelse af tilbagemeldingerne fra overvågningen som grundlag for yderligere tilpasning og forbedring af nationale strategier og bedste praksis for sameksistens- indførelse af effektive kontrolordninger/-organer på kritiske kontrolpunkter for at sikre, at foranstaltningerne for sameksistens fungerer korrekt.3.5. Register- det register, der er oprettet i henhold til artikel 31, stk. 3, litra b), i direktiv 2001/18/EF, kan være et nyttigt hjælpemiddel i overvågningen af udviklingen af GM-afgrøder, hjælpe landbrugerne med at koordinere lokale produktionsmønstre og overvåge udviklingen inden for de forskellige typer afgrøder. Det kan udbygges med et kort over GM-, ikke-GM- og økologiske markers beliggenhed baseret på GPS-systemet. Oplysningerne kan gøres tilgængelige for offentligheden via internettet eller andre kommunikationssystemer- indførelse af et identifikationssystem for marker, hvor der dyrkes GM-afgrøder.3.6. RegistreringUdvikling af ordninger for registrering på bedriften af relevante oplysninger om:- dyrkningsprocessen og håndtering, oplagring, transport og afsætning af GM-afgrøder - det vil blive fastsat, at landbrugerne skal have systemer til identifikation af, hvem de har modtaget GMO'er fra, og hvem de har leveret GMO'er til, herunder GM-afgrøder og -frø, når forslaget til forordning om GMO'ers sporbarhed og mærkning er blevet vedtaget(7)- driftsforanstaltninger for sameksistens, der gennemføres på bedriften.3.7. Kurser og rådgivningsprogrammerMedlemsstaterne bør tilskynde til, at der indføres frivillige eller obligatoriske kurser for landbrugerne og rådgivningsprogrammer for at bevidstgøre landbrugerne og andre interesserede parter og formidle teknisk viden om gennemførelsen af foranstaltninger for sameksistens. Heri kan eventuelt indgå uddannelse af specialiseret personale, som kan rådgive landbrugerne i driftsforanstaltninger for sameksistens.3.8. Tilvejebringelse og udveksling af oplysninger samt konsulenttjenester- medlemsstaterne bør sørge for, at landbrugerne er fuldt informeret om konsekvenserne af indførelsen af en bestemt produktionstype (GM eller ikke-GM, navnlig med hensyn til deres ansvar for gennemførelsen af foranstaltninger for sameksistens og de regler for erstatningsansvar, der finder anvendelse i tilfælde af økonomiske tab som følge af blanding- alle de pågældende erhvervsdrivende bør være tilstrækkeligt informeret om de særlige foranstaltninger for sameksistens, der skal gennemføres. En mulighed for spredning af sådanne særlige oplysninger er at kræve, at frøleverandøren vedlægger frøpartierne de relevante oplysninger- medlemsstaterne bør fremme en effektiv og regelmæssig informationsudveksling og etablering af net mellem landbrugerne og andre aktører- medlemsstaterne bør overveje at oprette informationstjenester via internet eller telefon ("GMO-hotlines", som besvarer spørgsmål og rådgiver landbrugere og andre erhvervsdrivende i tekniske, kommercielle og juridiske spørgsmål i forbindelse med GMO'er.3.9. Forligsprocedurer i tilfælde af tvisterDet tilrådes medlemsstaterne at træffe foranstaltninger til at indføre forligsprocedurer for at bilægge tvister mellem nabobedrifter om gennemførelsen af foranstaltninger for sameksistens.(1) For at kunne dyrkes i EU skal GMO'en være godkendt til dyrkning i henhold til direktiv 2001/18/EF.(2) Retningslinjerne tager sigte på produktion af frø og afgrøder i handelsøjemed. Udsætning af GMO-afgrøder i forsøgsøjemed er ikke taget i betragtning.(3) EFT L 159 af 3.6.1998, s. 4.(4) EFT L 6 af 11.1.2000, s. 13.(5) Rådets forordning (EF) nr. 1804/1999 (EFT L 222 af 24.8.1999, s. 1).(6) Slægter er et taksonomisk udtryk for en gruppe beslægtede arter.(7) Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om sporbarhed og mærkning af genetisk modificerede organismer og sporbarhed af fødevarer og foder fremstillet af genetisk modificerede organismer og om ændring af direktiv 2001/18/EF (KOM(2001) 182 endelig).


Den Europæiske Centralbanks henstilling af 8. april 1999 om den bogføringsmæssige behandling af udgifter i forbindelse med seddeludstedelse (ECB/1999/NP7)