title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Ungarns nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/76

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Ungarns nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2015
   (2015/C 272/20)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (4) om Ungarns nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Ungarns opdaterede konvergensprogram for 2014.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Ungarn blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at fremme investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Ungarn for 2015. Rapporten analyserer Ungarns fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Den indeholder også resultaterne af den dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Ungarn har makroøkonomiske ubalancer, som kræver beslutsomme politiske foranstaltninger og overvågning. Opmærksomheden bør navnlig rettes mod de risici, som følger af den internationale nettoposition (som trods en vis forbedring i de eksterne balancer stadig er stærkt negativ), den høje offentlige gæld, den betydelige administrative byrde for den finansielle sektor og den høje andel af misligholdte lån, som gør nedgearing vanskelig.

               (7)

               Den 30. april 2015 forelagde Ungarn sit nationale reformprogram for 2015 og sit konvergensprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Ungarn er i øjeblikket underlagt den præventive del af stabilitets- og vækstpagten og overgangsreglerne vedrørende gældskriteriet for 2013-2015. Ifølge konvergensprogrammet for 2015 er det regeringens plan gradvist at få bragt det samlede underskud ned på 2,4 % af BNP i 2015 og yderligere ned på 1,6 % i 2018, og i henhold til den genberegnede strukturelle saldo (5) forventes den mellemfristede målsætning, dvs. et strukturelt underskud på 1,7 % af BNP, at blive nået i 2017. Endvidere agter regeringen gradvis at reducere gældskvoten til 74,9 % i 2015 og til 68,9 % i 2018. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for disse budgetmæssige fremskrivninger, er i det store hele realistisk indtil 2016 og positivt derefter. De foranstaltninger, der skal bidrage til, at de planlagte mål for underskuddet fra 2016 og fremefter nås, er ikke tilstrækkeligt detaljerede, især ikke efter 2016. Set på baggrund af Kommissionens 2015-forårsprognose tyder både den strukturelle saldo og stigningen i nettoudgifterne på, at der er risiko for en betydelig afvigelse fra den nødvendige tilpasningssti hen imod den mellemfristede målsætning i 2015 og 2016. Derfor bliver der behov for yderligere foranstaltninger i 2015 og 2016. På den anden side forventes Ungarn at overholde overgangsreglerne vedrørende gældskriteriet i 2015 og — efter udløbet af overgangsperioden — gældsreduktionsmålet i 2016. Rådet mener på baggrund af sin vurdering af konvergensprogrammet og Kommissionens 2015-forårsprognose, at der er risiko for, at Ungarn ikke kommer til at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Det ville gavne Ungarns finanspolitiske styring, hvis den allerede vedtagne mellemfristede budgetramme blev anvendt konsekvent, og hvis det finanspolitiske råd fik tildelt en mere fremtrædende analytisk rolle.

               (9)

               Banksektorens største udfordringer i de sidste 12 måneder har fortsat været at genetablere en markedsbaseret långivning ved at skabe bedre muligheder for kapitalakkumulering og at sikre en mere effektiv porteføljesanering. Siden midten af 2013 har bankernes udlån hovedsagelig været baseret på subsidierede ordninger, som bl.a. anvendes til omkring 40 % af långivningen til SMV'er. Kombinationen af betydelige skatte- og lovgivningsmæssige byrder og en høj andel af problematiske lån giver ikke bankerne de nødvendige incitamenter til at øge deres normale ikke-subsidierede udlånsaktivitet. Ungarns eksponering over for udlandet og de hermed forbundne risici for den finansielle stabilitet er faldet betydeligt som følge af den seneste omlægning af realkreditlån i fremmed valuta til lån i landets egen valuta. Ikke desto mindre er arven fra husholdningernes gældsætning i fremmed valuta fortsat den vigtigste årsag til den høje andel af misligholdte lån. Størstedelen af de gældslettelsesordninger for gæld i fremmed valuta, der hidtil er vedtaget, har ikke været rettet mod nødlidende låntagere, med undtagelse af den, som det nationale organ for kapitalforvaltning har iværksat i husholdningssektoren, og det er usandsynligt, at den kan løse problemet med misligholdte lån. Effektiv porteføljesanering hæmmes bl.a. af manglende tvangssikring og ineffektivitet i de retslige og udenretslige afviklingsprocedurer. En aftale, der for nylig er indgået med Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling, omfatter en række tilsagn fra regeringen om at takle udfordringerne i den finansielle sektor, herunder ved gradvist at sænke bankafgiften og overholde princippet om forudgående høring. En konsekvent gennemførelse af disse foranstaltninger vil medvirke til at genskabe solide og forudsigelige finanspolitiske rammer. Ungarn har i det forløbne år gentagne gange udvidet sit direkte ejerskab i banksektoren. Statslig indgriben i banksektoren, der sker via øget direkte ejerskab, kan medføre betydelige finanspolitiske risici, også selv om det kun er midlertidigt.

               (10)

               De seneste ændringer på beskatningsområdet (indførelse af nye skatter og forhøjelse af eksisterende skatter) har betydet en tilbagevenden til den tidligere tendens til at give den sektorspecifikke selskabsbeskatning øget vægt. Uforudsigeligheden og selektiviteten i ændringerne giver anledning til forvridninger i investeringerne på tværs af de forskellige sektorer. Selv om der er indført en række nye foranstaltninger, er skattebyrden for nogle grupper af lavtlønnede fortsat blandt de højeste i Unionen og tynger især enlige. Det burde være muligt at omlægge skattebyrden yderligere på en måde, der i højere grad fremmer væksten. Forskellige tiltag i løbet af det sidste år medvirker til at stramme systemerne til bekæmpelse af skatteunddragelse. Efter den vellykkede gennemførelse af programmet for opkobling af detailforretningers kasseapparater på et onlinesystem er det nu planen at udvide programmet til at omfatte en række markedsmæssige tjenester i 2015. Tærsklen for, hvornår der skal indsendes en specificeret momsangivelse, er blevet sænket. I 2015 er der indført et system til elektronisk vejgodsinspektion, hvis hovedformål er at begrænse momskarusselsvig. Skatteopkrævningen burde dog kunne effektiviseres betydeligt, og overholdelsesomkostningerne bør nedbringes, især for SMV'er.

               (11)

               Generelt oplevede det ungarske arbejdsmarked en forbedring i 2014, og beskæftigelsen steg i den private sektor som følge af det økonomiske opsving. Der er fortsat store udfordringer i forbindelse med den offentlige beskæftigelsesordning, som er blevet udvidet betydeligt siden 2011. Ordningen forekommer at være en ineffektiv og virkningsløs beskæftigelsespolitik, der risikerer at forvride arbejdsmarkedet. Midlerne kunne nok gavne den ungarske økonomi mere, hvis de blev anvendt anderledes. Budgetudgifterne til ordningen er firedoblet i løbet af de sidste fire år, til 0,8 % af BNP, og de forventes at blive fordoblet igen mellem 2015 og 2018. Dette forhindrer, at der bruges ressourcer på væsentlige forbedringer inden for faglig uddannelse og serviceydelser, der er nødvendige for at lette deltagelsen i det åbne arbejdsmarked. Der er risiko for, at en offentlig beskæftigelsesordning af et sådant omfang har en betydelig »fastlåsningseffekt« og permanent erstatter sociale ydelser til lavtuddannede. Ordningen er ikke ordentligt koordineret med andre arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger og fremmer ikke i tilstrækkelig grad reintegration af deltagerne på det åbne arbejdsmarked. Kun 13,8 % af deltagerne i beskæftigelsesordningen fik arbejde på det åbne arbejdsmarked i første halvdel af 2014, hvilket tyder på, at ordningen ikke i tilstrækkelig grad støtter reintegration af deltagerne i arbejdsmarkedet. Selv om ordningen er rettet mod langtidsledige og lavtuddannede (og ledige, der bor i ugunstigt stillede områder), havde 47 % af deltagerne i 2013 en uddannelse på sekundær- eller tertiærtrinnet. Støtteberettigelsesperioden for arbejdsløse (tre måneder) er ikke blevet forlænget og svarer således ikke til den tid, det gennemsnitligt tager (over et år) for jobsøgende at finde arbejde. Der er iværksat en række programmer og et overvågningssystem for at forbedre romaernes integration på arbejdsmarkedet. Strømlinede og koordinerede politiske foranstaltninger, der kan reducere fattigdommen væsentligt, bør udvikles. Selv om fattigdomsindikatorerne tyder på, at situationen er i moderat bedring, viser de, at der stadig er foruroligende høj fattigdom, især blandt romaer og børn. Der er fortsat mangler i både de sociale ydelsers dækning og tilstrækkelighed.

               (12)

               De hindringer for markedsadgang i servicesektoren, der er indført i de seneste år, er ikke blevet ophævet. Tværtimod blev der i 2014 indført yderligere barrierer, der hæmmer en effektiv ressourcefordeling, øger usikkerheden for investorerne og begrænser konkurrencen. Blandt de nye hindringer er et krav om, at mellemstore og store detailforretninger skal godkendes centralt. Korruption og manglende gennemsigtighed i den offentlige forvaltning, beslutningsprocessen og de offentlige indkøb giver stadig anledning til bekymring. Den ringe grad af konkurrence inden for offentlige indkøb og den udbredte brug af direkte tildeling af kontrakter fortsatte i 2014. Forvaltningen af offentlige indkøb blev omlagt i 2014, og resultaterne heraf skal overvåges nøje. I november 2014 forelagde Ungarn en handlingsplan for gennemførelse af de nye direktiver om offentlige indkøb og for fremme af konkurrencen og gennemsigtigheden. Der er også varslet en række tiltag, der skal styrke kampen mod korruption.

               (13)

               Selv om der er taget skridt til at støtte uddannelsen af romabørn, savnes der stadig en systematisk strategi til fremme af almen, inklusiv uddannelse. Andelen af romabørn, der går i skoler eller klasser, hvor hovedparten af eleverne er romaer, er fortsat høj, og uddannelsesniveauet blandt romaelever er lavere end det nationale gennemsnit. Lærerne uddannes ikke til at yde tilstrækkelig støtte til dårligt stillede grupper. Der skal gøres mere for at forbedre overgangen mellem forskellige former for uddannelse og forskellige uddannelsestrin og fra uddannelse til arbejdsmarkedet. De planlagte ændringer i tildelingen af offentligt finansierede uddannelsespladser på sekundærtrinnet og de stigende adgangskrav på videregående uddannelser kan yderligere begrænse mulighederne for overgang mellem forskellige former for uddannelse, navnlig for de dårligt stillede grupper. Ungarn har en meget høj frafaldsprocent på de videregående uddannelser. Regeringen vedtog en national strategi for videregående uddannelser i december 2014, som bl.a. går ud på at hæve det nationale mål for, hvor stor en andel af befolkningen der skal have afsluttet en videregående uddannelse, til 34 %. Generelt har de seneste foranstaltninger hverken formået at øge dårligt stillede gruppers deltagelse i videregående uddannelser eller at nedbringe frafaldet på uddannelserne. Det nuværende finansieringssystem støtter ikke tilstrækkeligt lige adgang.

               (14)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Ungarns økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Ungarn har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Ungarn, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-5 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles særligt i henstilling 1 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-3 nedenfor,

         HENSTILLER, at Ungarn i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               Gennemføre en finanspolitisk tilpasning på 0,5 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2015 og på 0,6 % af BNP i 2016.

               2)

               Tage skridt til at genetablere normal långivning til realøkonomien og fjerne hindringer for markedsbaseret porteføljesanering; væsentligt nedbringe risiciene i form af de eventualforpligtelser, der er forbundet med øget statsligt ejerskab i banksektoren.

               3)

               Reducere forvridende sektorspecifikke selskabsskatter; fjerne uberettigede adgangsbarrierer i servicesektoren, herunder i detailhandelssektoren; reducere skattekilen for lavtlønnede, bl.a. ved at flytte beskatningen over til områder, hvor den er mindre skadelig for væksten; fortsætte med at bekæmpe skatteunddragelse, nedbringe overholdelsesomkostningerne og forbedre effektiviteten i skatteopkrævningen. Styrke rammer for offentlige indkøb, der fremmer konkurrence og transparens, samt yderligere forbedre grundlaget for bekæmpelse af korruption.

               4)

               Overføre de budgetmidler, der er afsat til den offentlige beskæftigelsesordning, til aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger for at fremme integration i det primære arbejdsmarked samt forbedre de sociale ydelsers og arbejdsløshedsunderstøttelsens dækning og tilstrækkelighed.

               5)

               Øge deltagelsen af dårligt stillede grupper, navnlig romaer, i almindelig, inklusiv uddannelse og forbedre støtten til disse grupper gennem målrettet uddannelse af lærere; styrke foranstaltningerne for at lette overgangen mellem forskellige uddannelsestrin og fra uddannelse til arbejdsmarkedet og forbedre undervisningen i væsentlige kompetencer.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Ungarns nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Ungarns stabilitetsprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 77).

      (5)  Den strukturelle saldo som genberegnet af Kommissionen på grundlag af oplysningerne i konvergensprogrammet efter en metode, der er aftalt i fællesskab.

      (6)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling af 11. februar 2009 om operatørers implementering af et regnskabs- og kontrolsystem for nukleare materialer på nukleare anlæg (meddelt under nummer K(2009) 785)

text:
               12.2.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 41/17

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 11. februar 2009
   om operatørers implementering af et regnskabs- og kontrolsystem for nukleare materialer på nukleare anlæg
   (meddelt under nummer K(2009) 785)
   (2009/120/Euratom)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 77 og 124, og som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Kommissionens forordning (Euratom) nr. 302/2005 af 8. februar 2005 om anvendelse af sikkerhedskontrol inden for Euratom (1) bestemmer arten og rækkevidden af kravene i traktatens artikel 79 med henblik på at muliggøre regnskab for anvendt eller produceret malm, udgangsmaterialer og fissilt materiale.

               (2)

               Artikel 7 i forordning (Euratom) nr. 302/2005 pålægger operatørerne for nukleare anlæg at have et regnskabs- og kontrolsystem for nukleare materialer og opstiller visse krav til et sådant system.

               (3)

               Kommissionens arbejdsdokument om gennemførelse af sikkerhedskontrol under Euratomtraktaten (»Implementing Euratom Treaty Safeguards« (IETS) (2) pålægger Kommissionen at udarbejde en referenceramme for regnskabs- og kontrolsystemer (NMAC-systemer) af høj kvalitet. Det fastsætter også, at en af Kommissionens overvågningsopgaver er at føre kontrol med de nukleare anlægs NMAC-systemer.

               (4)

               ESARDA ((European Safeguards Research and Development Association) fremlagde i 2007 retningslinjer for god praksis angående NMAC-systemer for nukleare materialer, der omhandler de dele heraf, der kan kontrolleres, og de mulige kvalitetsniveaukriterier for hver af disse dele,

         HENSTILLER:
   Afsnit 1 —   Formål og anvendelsesområde
   Denne henstilling beskriver de referencekarakteristikker ved nukleare anlægs NMAC-systemer, der overholder de retlige forpligtelser i forordning (Euratom) nr. 302/2005. Nogle af de karakteristikker, der beskrives i denne henstilling, er kun relevante for anlæg, hvor de tilsvarende aktiviteter finder sted (3).
   Afsnit 2 —   Vilkår og definitioner

               1.

               »Indeslutning« er et strukturelt træk ved et anlæg, en beholder eller udstyr, der anvendes til at oprette et område eller en genstands fysiske integritet (herunder kontroludstyr og data) og opretholde fortsat viden om dette område eller denne genstand ved at forhindre uopdaget adgang til eller flytning af nukleart eller andet materiale eller interferens med den indesluttede genstand. Eksempler er væggene på et lager eller et depot, transportflasker og beholdere til oplagring.

               2.

               »Korrigerende handling« er handling for at fjerne årsagen til en påvist afvigelse, anomali eller anden uønsket situation med hensyn til nukleare anlægs NMAC-systemer. Der tages korrigerende handlinger for at forhindre, at en situation gentager sig. Der er forskel mellem rettelse og korrigerende handling.

               3.

               »Databehandling« er forbindelsen mellem måleresultater og materialesporingsdata og udarbejdelsen af en række forskriftsmæssige rapporter, dokumenter, der tjener til Euratom-verifikation, og interne arbejdsdokumenter om materialesporing foretaget af anlægget.

               4.

               »Kontrol af beholdninger« foretaget af det nukleare anlægs operatør er et kvalitetskontrolprogram, der sigter mod at sikre rettidig overensstemmelse mellem oversigter og den fysiske situation. Kontrol af beholdningerne skal omfatte rapportering og løsning af fundne afvigelser samt afstemning med andre lokale og centrale regnskaber.

               5.

               »Liste over beholdningsartikler« (LII) er en fuldstændig fortegnelse over artikler med nukleart materiale på et materialebalanceområde (MBA) eller en specificeret placering inden for et MBA efter udførelse af anlægsprocedurer. Denne liste kan omfatte materiale, der behandles som et parti. Listen skal omfatte artiklernes og partiernes identitet og placering. Artiklernes og partiernes masse og andre karakteristikker skal være sporbare.

               6.

               »Materialebalanceafprøvning« er en metode til vurdering af materialebalanceværdierne, der tager højde for et begrundet skøn over måleusikkerhederne, og balanceafprøvningen fastlægger, hvorvidt balancen kan godkendes eller ej.

               7.

               »Materialebalanceafvigelse« er en materialebalanceværdi, der ikke godkendes efter materialebalanceafprøvningen.

               8.

               »Måling« er den aktivitet, der bestemmer mængden af og karakteristikkerne ved opgjort nukleart materiale.

               9.

               »Regnskab og kontrol med nukleart materiale« (NMAC) omfatter alle aktiviteter på et nukleart anlæg, der vedrører regnskab for og kontrol med nukleart materiale, herunder bestemmelse, databehandling og rapportering til Kommissionen.

               10.

               »NMAC-afvigelse« er al afvigelse mellem to eller flere NMAC-oplysninger (for eksempel oversigter), hvor afvigelsen ikke kan begrundes, efter at der er taget højde for berettigede måleafvigelser eller berettigede usikkerhedsskøn. NMAC-afvigelser omfatter måleafvigelser, materialebalanceafvigelser og afvigelser i kontrollen med nukleart materiale.

               11.

               »NMAC-anomali« er en NMAC-afvigelse eller serie af afvigelser, der stemmer overens med hensyn til mangel på eller overskud af en betydelig mængde nukleart materiale. En NMAC-anomali kan detekteres i en undersøgelse af alle typer NMAC-afvigelser.

               12.

               »Afvigelse i kontrol af nukleart materiale« er uoverensstemmelse med hensyn til identifikation af eller placeringen af nukleart materiale.

               13.

               »Sporing af nukleart materiale« er dokumentation for identifikation og flytning af hver artikel af nukleart materiale på materialebalanceområdet, disse artiklers placering og grundlæggende karakteristikker. Sporing omfatter navnlig driftsoversigter, der lægges til grund for nydannelse af partier, nye målinger, forskelle i forsendelse-modtagelse og anmeldelser om ændring af kategori.

               14.

               »Nuklear operatør« er en person eller virksomhed, der etablerer eller driver et anlæg til produktion, adskillelse, oparbejdning, oplagring eller anden udnyttelse af udgangsmaterialer eller specielle fissile materialer. Denne term henviser også til den organisation, der i sidste ende er ansvarlig for, at NMAC’en overholder forordning (Euratom) nr. 302/2005.

               15.

               »Resultatindikator« er den vigtigste indikator for det niveau, der er opnået af en enkeltperson, team, organisation eller ved en handling.

               16.

               »Opgørelse af den faktiske beholdning« (PIT) er udarbejdelsen af en fuldstændig fortegnelse over artikler af nukleart materiale til brug på et materialebalanceområde som grundlag for den faktiske verifikation, som Kommissionens inspektører foretager.

               17.

               »Verifikation af den faktiske beholdning« (PIV) er en inspektion, der verificerer operatørens udarbejdelse af opgørelsen over den faktiske beholdning og lukker materialebalanceperioden. Grundlaget for en PIV er den af operatøren udarbejdede fortegnelse over beholdningsartikler (LII). LII-data er korrelerede med rapporterne om fortegnelser over de faktiske beholdninger.

               18.

               »Kvalitetskontrol« (QC) er en kontrol, der sigter mod at sikre, at kvalitetskravene opfyldes.

               19.

               »Kvalitetsstyringssystem« er samordnede aktiviteter med henblik på kvalitetsledelse og -kontrol i organisationen.

               20.

               »Kvalitetssikring« (QA) er den del af kvalitetsstyringssystemet, der fokuserer på at sikre opfyldelsen af kvalitetskravene.

               21.

               »Sporing« er muligheden for at spore anvendelsen og placeringen af det, der er genstand for sporingen, samt dettes historik.

         Afsnit 3 —   Forvaltning af et NMAC-system
   Organisation og ansvarsfordeling

               1.

               Den overordnede ledelse skal sikre, at ansvarsfordelinger og bemyndigelser er fastlagte, og at der er oplyst om disse inden for organisationen. Der skal udpeges en person i ledelsen, der — uafhængigt af den ansvarsbyrde, vedkommende ellers har — får ansvaret for årligt skriftligt at underrette den administrerende direktør om, at hele NMAC-systemet er egnet til formålet.

               2.

               Ledelsens roller og ansvarsfordeling skal tilsammen også omfatte de organisatoriske procedurer og kommunikationsmønstre, der

                           a)

                           oplyser NMAC-systemets effektivitet både opad og inden for organisationens funktionelle ansvarsområder

                           b)

                           fastlægger ansvarsfordelingen med hensyn til forbedring af NMAC-systemet efter behov ud fra kriterier til bestemmelse af, hvornår forbedringer er nødvendige

                           c)

                           giver oplysninger til NMAC-forvalteren om anomalier vedrørende NMAC-systemet

                           d)

                           sikrer, at personalet, der beskæftiger sig med NMAC-aktiviteter, er i besiddelse af den nødvendige kompetence

                           e)

                           sikrer, at der er tilstrækkelig kendskab til de retlige forpligtelser angående kontrolforanstaltningerne.

         Kvalitetsstyring og –kontrol

               3.

               Hovedopgaverne skal omfatte foranstaltninger til kvalitetssikrings- og kvalitetskontrolmålinger. Formålene med disse foranstaltninger skal omfatte:

                           a)

                           mindskelse af risikoen for menneskelige fejl

                           b)

                           sikring af, at instrumenter og programmeller fungerer korrekt

                           c)

                           bestemmelse af en række indikatorer til at advare ledelsen i tilfælde af utilfredsstillende resultater (resultatindikatorer)

                           d)

                           interne vurderinger med henblik på at detektere dårlige resultater

                           e)

                           en mekanisme til korrigerende handling i tilfælde af dårlige resultater.

         Afsnit 4 —   Målinger og målekontrol
   Måleprogram

               1.

               Hvor der foretages målinger, skal der oprettes et program til tilstrækkelig korrekt og præcis bestemmelse af mængden af og karakteristikkerne for det materiale, der henvises til i regnskabsoversigten. Måleaktiviteterne skal udføres, så der foreligger sporbare resultater, hvis en anomali skal undersøges. Måleaktiviteterne skal omfatte måling af materialer og de metoder, med hvilke det målte materiale vælges som værende repræsentativt, alle efterfølgende behandlinger af disse prøver (prøveudtagning, forsendelse af prøver og forarbejdning) og de fornødne databehandlingsprocesser. De skal også omfatte de måleaktiviteter, der er nødvendige til målekontrol og kvalitetssikring.

         Krav til regnskabsdata

               2.

               For at sikre, at målingerne er tilstrækkeligt effektive, skal der tages højde for følgende:

                           a)

                           De anvendte målemetoder skal godkendes.

                           b)

                           Måleresultaterne skal kunne spores.

                           c)

                           De skal være præcise og korrekte.

                           d)

                           Hvert måleresultat skal godkendes af den ansvarlige.

                           e)

                           Prøverne skal være repræsentative for materialet.

               3.

               Hvis regnskabdataene er baseret på udregninger, der ikke er direkte målinger, skal værdierne valideres, være sporbare og godkendes. Der gælder tilsvarende krav til optællingen af artikler.

         Målekontrol

               4.

               Der skal oprettes et målekontrolprogram for at sikre, at de måleresultater og tilsvarende måleusikkerheder, der benyttes i regnskabsoversigten, er korrekte.

               5.

               Målekontrolprogrammet skal omfatte:

                           a)

                           foranstaltninger til sikring af, at instrumenterne fungerer efter behov

                           b)

                           sikring af, at udregningen af masseregnskabsværdierne ikke indeholder betydelige fejl, og at skønnet over måleusikkerhederne er passende

                           c)

                           registrering af alle data fra målekontrolprogrammet

                           d)

                           beskrivelse af måleudstyr og -metoder

                           e)

                           godkendelse af måleprocedurerne.

         Afsnit 5 —   Sporing af nukleart materiale

               1.

               Sporingen af nukleart materiale skal dokumentere flytning og placering af hvert nukleart materiale. Det skal også inkludere viden om materialets karakteristikker og dets indeslutning. Enhver handling, der påvirker placeringen, identificeringen, arten eller mængden af det nukleare materiale, skal dokumenteres. Sporing skal navnlig omfatte oversigter, der er grundlag for nydannelse af partier, nye målinger, forskelle i forsendelse-modtagelse og anmeldelser om ændring af kategori.

         Identitet

               2.

               Nukleart materiale skal, når det er praktisk muligt, lukkes inde i beholdere, der har en registreret unik identitet. Hvis det nukleare materiale ikke er i transporterbare beholdere, kan der anvendes en nærmere bestemt proces både til at fastlægge »beholderens« identitet og placeringen af beholderen/materialet. Dette omfatter materiale i procesbeholdere eller andet udstyr. Af hensyn til kontrol af beholdningerne skal beholdernes identitet være permanent og let at læse. Hvis artiklens identitet ændres, skal forbindelsen mellem den gamle og den nye identitet registreres. Hvis det nukleare materiale er dobbelt indesluttet, skal arten af materialet og dets karakteristikker — i hvilken beholder og på hvilken placering det end er — kunne spores ved en identifikationskontrol.

         Identifikation af oplagringssted

               3.

               De steder, hvor det nukleare materiale kan opbevares, skal have identiteter, der ligger til grund for registrering af materialets placering og flytning heraf. Hvor det er hensigtsmæssigt, skal der nævnes specifikke placeringer på området som del af specificeringen af den nøjagtige placering af materialet. Oversigterne til brug i oplagringskontrollen skal sikre, at identiteterne af indholdet på hvert oplagringssted er kendt, og at placeringen af enhver identificeret artikel kan bestemmes herudaf. Hvor materialet end er, skal oplysninger om arten af materialet og dets karakteristikker kunne fremskaffes ved identifikationskontrol eller andre midler.

         Sporing af materiale under produktionsprocesser

               4.

               Når nukleart materiale bliver inddraget i en proces (eller omemballeres) skal det være muligt ud fra produktionsoversigterne at identificere de artikler, hvor materialet, der indgår i processen (eller nye beholdere), stammer fra. Formålet er at sikre sporing af de relevante nukleare karakteristikker af det materiale, der indgår i processen.
               Produktionsoversigterne skal specificere mængden af det materiale, der indgår i processen eller omemballeres, og sporingen af oplysningerne om arten af det nukleare materiale skal opretholdes.
               Når der fremkommer nye artikler eller sæt af materialer ud af processen eller omemballeringen, skal mængdeværdier og identitet af disse artikler bestemmes, og deres identitet skal knyttes til de relevante masseresultater og målehistorikker.

         Kontrol af beholdninger

               5.

               Den nukleare operatørs kontrol af beholdningerne skal:

                           a)

                           sikre, at al overførsel af materiale fra lagringsstedet til procesområdet og fra procesområdet til lagringsstedet registreres (nøglekontrolpunkt, KMP)

                           b)

                           kontrollere regelmæssigt, at lageroversigterne stemmer overens med oversigterne over KMP-flowet, oversigter over oplagringssteder og processer, og samstemme lokale oversigter og centrale materialebalanceområdeoversigter regelmæssigt

                           c)

                           tage højde for driftsoversigterne over de beholdningskontrolforanstaltninger, der sikrer fortsat viden om det nukleare materiale og de nukleare artikler

                           d)

                           kontrollere regelmæssigt, at oplysningerne om tilstedeværende materiale stemmer overens med de faktiske forhold

                           e)

                           rapportere om og løse fundne afvigelser og afstemme med andre lokale og centrale regnskaber.

                     Hvis der sker overførsel af nukleart materiale, der ikke er en overførsel af en indesluttet artikel, skal mængden af det overførte materiale måles.

         Forvaltning af afvigelser

               6.

               Anlægget skal have en tilgang, der finder frem til regnskabs- og kontrolafvigelser, undersøger disse og dokumenterer, hvordan de behandles. Tilgangen skal:

                           a)

                           for hver type afvigelse indikere de undersøgelsesinitiativer, der skal tages, og de forhold, der tages under betragtning, for at løse afvigelsen. De initiativer, der skal tages, skal omfatte den individuelle ansvarsfordeling og de yderligere oplysninger, der skal anvendes

                           b)

                           foretage de passende ændringer i oversigterne og de retlige anmeldelser, når en afvigelse er blevet løst

                           c)

                           registrere, når en afvigelse forbliver uløst, og de initiativer, der er taget for at løse den.

         Forvaltning af anomalier

               7.

               Anlægget skal have en tilgang, der opfylder rapporteringskravene i forordning (Euratom) nr. 302/2005, jf. artikel 6 og artikel 14 (specialrapporter). Ud over den tilgang til forvaltning af afvigelser, der beskrives i denne henstillings afsnit 5, punkt 6, skal tilgangen:

                           a)

                           fastlægge, undersøge og dokumentere behandlingen af NMAC-anomalier i henhold til artikel 15, litra a), i forordning (Euratom) nr. 302/2005. Sådanne NMAC-undersøgelser skal sigte mod inden for en rimelig frist at udarbejde den regnskabsdokumentation, der viser, at der er gjort rede for alt materiale

                           b)

                           fastlægge, undersøge og dokumentere behandlingen af andre situationer i henhold til artikel 15, litra b), i forordning (Euratom) nr. 302/2005

                           c)

                           bestemme den individuelle ansvarsfordeling og den fornødne interne kommunikationsform, når der er behov for at tage initiativer i henhold til artikel 15, litra a) eller b), i forordning (Euratom) nr. 302/2005. Denne tilgang skal også fastlægge de mekanismer, personalet skal følge for at underrette Kommissionen

                           d)

                           bestemme det individuelle ansvar og de individuelle bemyndigelser, så der kan gives »alle detaljer eller forklaringer«, hvis dette kræves i henhold til artikel 14 i forordning (Euratom) nr. 302/2005.

         Afsnit 6 —   Databehandling og kontrol

               1.

               Der skal implementeres et databehandlingssystem, der

                           a)

                           lagrer alle data, der er nødvendige for, at NMAC-systemet fungerer korrekt, på en sikker måde

                           b)

                           kan fremstille de anmeldelser, der kræves af forordning (Euratom) nr. 302/2005 (rapport om beholdningsændring, rapport om materialebalance, opgørelser over faktiske beholdninger, specialrapporter, forudanmeldelser)

                           c)

                           udregner materialebalancestandardafvigelser med henblik på materialebalanceafprøvninger (hvis hensigtsmæssigt)

                           d)

                           fremstiller forskellige typer af dokumenter til brug til beholdningsændringsanmeldelser såsom dokumentation for forsendelser

                           e)

                           fremstiller arbejdsdokumenter til rutinemæssige kontrol af beholdningerne

                           f)

                           fremstiller arbejdsdokumenter til opgørelser over den faktiske beholdning

                           g)

                           fremstiller en liste over beholdningsartikler, der fremkommer gennem opgørelserne over den faktiske beholdning og er blevet anvendt til verifikationer af den faktiske beholdning eller andre verifikationer.

               2.

               Der skal være oprettet databehandlingsprocedurer med henblik på at korrigere oversigter og fremstille anmeldelser om ændringer efter behov for alle situationer, hvor der er blevet detekteret afvigelser. Sporbarheden skal være opretholdt under disse ændringsprocesser. Kvalitetskontrol og kvalitetssikringsforanstaltninger skal sikre, at databehandlingssystemet er fuldstændigt og korrekt.

               3.

               Databehandlingen skal også kunne:

                           a)

                           fremstille lister over beholdninger, hvormed operatøren kan kontrollere beholdningen

                           b)

                           fremstille lister over beholdninger, der giver de nødvendige oplysninger til identifikation af afvigelser mellem de placeringer, der optræder i oversigterne og de faktiske placeringer

                           c)

                           understøtte afstemningen af de lokale og centrale oversigter over materialebalanceområder, når regnskabet over nukleart materiale under behandling omfatter separat lagring af disse oversigter

                           d)

                           give mulighed for at optage ændringer stammende fra afvigelsesundersøgelserne med henblik på at foretage kontrol og afstemning af beholdningerne

                           e)

                           give dokumentation for resultatet af kontrollen af beholdningerne og databaseafstemning, herunder dokumentation af afvigelser fundet med henblik på udarbejdelse af resultatindikatorerne.

               4.

               Procedurerne for udførelse af databehandlingsaktiviteterne skal give forvalteren af NMAC-systemet oplysninger til at udføre den pålagte tilsynsopgave. Dette skal omfatte oplysning om, hvilket personale der udfører programmellerne, identifikation af anvendte programmer og identifikation af, hvor inddata og uddata findes. Det skal også være muligt at identificere enhver udførelse af et programmel eller adgang til oversigter og data, der ikke er i overensstemmelse med den godkendte databehandlingspolitik.

         Sporbarhed

               5.

               Databehandlingssystemet skal også give de oplysninger, der kræves ved forordning (Euratom) nr. 302/2005, og også opretholde sporbarhed af alle givne oplysninger. Det skal også være muligt at identificere alle oplysninger eller data, der kan være nødvendige for at løse afvigelser og anomalier i henhold til kravene i forordning (Euratom) nr. 302/2005.

         Afsnit 7 —   Materialebalance
   Modtagelser og forsendelser

               1.

               Nukleare anlæg skal anvende modtagelsesprocedurer, der omfatter:

                           a)

                           kontrol af forsendelsesoplysningerne (fuldstændighed, indre overensstemmelse)

                           b)

                           kontrol af transportbeholdernes og forseglingernes art, identitet og integritet og en første kontrol af arten af det nukleare materiale (når det er hensigtsmæssigt)

                           c)

                           optagelse af det modtagne materiale i regnskabsprocesserne

                           d)

                           fastsættelse og behandling af forskelle i forsendelse-modtagelse

                           e)

                           korrigerende handlinger, hvis der er afvigelser

                           f)

                           registrering på en sådan måde, at sporbarheden garanteres

                           g)

                           sikring, af at de krav, der fastsættes i artikel 21 og 22 i forordning (Euratom) nr. 302/2005, overholdes.

               2.

               Nukleare operatører skal anvende forsendelsesprocedurer, der omfatter:

                           a)

                           indholdet af de oplysninger, der sendes til modtageren

                           b)

                           hvordan regnskaberne skal ajourføres

                           c)

                           korrigerende handlinger og hensigtsmæssige initiativer, hvis det viser sig, at der er situationer med afvigelser, som modtageren udpeger

                           d)

                           forberedelse og udførelse af forsendelsesprocessen

                           e)

                           forvaltning af oversigterne på en sådan måde, at sporbarheden garanteres

                           f)

                           aktiviteter til sikring af, at de krav, der fastsættes i artikel 21 og 22 i forordning (Euratom) nr. 302/2005, overholdes.

         Opgørelse af den faktiske beholdning (PIT)

               3.

               Den faktiske beholdning af hvert materialebalanceområde skal opgøres hvert kalenderår, og der må højst forløbe 14 måneder mellem to på hinanden følgende opgørelser af den faktiske beholdning. PIT-procedurerne skal omfatte rapporteringen til Kommissionen og tilvejebringe listen over beholdningsartikler til brug ved verifikationen af den faktiske beholdning (PIV). Nukleare operatører skal navnlig have PIT-procedurer, der tager højde for følgende behov:

                           a)

                           bestemmelse af PIT-arbejdsmetoderne og ansvarsfordelingen på hvert oplagringsområde og procesområde

                           b)

                           oprettelsen af en pålideligt specificeret liste over alt materiale på hvert af materialebalanceområdets steder. Sådanne procedurer skal udformes således, at intet materiale overses

                           c)

                           udførelsen af opgørelsen over den faktiske beholdning skal registreres

                           d)

                           hvis der udføres PIT-aktiviteter, der omfatter fysisk kontrol (kontrol af mærkninger eller målinger), skal procedurerne omfatte regler for bestemmelsen af de nødvendige rettelser i databehandlingssystemet (når der findes afvigelser) og regler for videregivelse af disse rettelser til databehandlingsafdelingen

                           e)

                           den MBA-liste over beholdningsartikler, der forelægges Kommissionens inspektører som grundlag for verifikation af den faktiske beholdning, skal attesteres ved en underskrift af den ansvarlige person, før den videregives

                           f)

                           hvis tilgangen til opgørelserne over den faktiske beholdninger udelukkende baseres på oversigter over overførslerne, skal denne tilgang styrkes gennem:

                                       i)

                                       kvalitetskontrol- og kvalitetssikringsbestemmelser til udarbejdelsen af oversigterne over overførsler

                                       ii)

                                       kvalitetskontrol- og kvalitetssikringsforanstaltninger, der sikrer pålidelig registrering af oplagringsstederne

                                       iii)

                                       rutinemæssig registrering af, at kvalitetssikrings- og kvalitetskontrolbestemmelserne er blevet fulgt

                                       iv)

                                       attestation af, at den materielle integritet er bevaret under tilstedeværelsen på området

                                       v)

                                       uafhængig bekræftelse af, at oversigterne over overførslerne er fuldstændige.

               4.

               Listen over beholdningsartikler, der er beregnet til formel verifikation, skal for hver artikel omfatte:

                           a)

                           placering og oplagringssted inden for denne placering

                           b)

                           type af beholder og beholderens identitet (hvis det er relevant)

                           c)

                           materialetype

                           d)

                           massen af nukleart materiale for hver artikel (brutto-, tara- og nettovægt)

                           e)

                           berigelse af uran

                           f)

                           den isotopiske sammensætning af plutonium (hvis den findes).

                     Fortegnelsen over beholdningsartikler skal omfatte linjer for materiale, det er svært at måle, enten på grund af dets placering (standsede procesbeholdere), eller fordi det forefindes i en form, der ikke kan måles passende. I sådanne tilfælde skal operatøren anmelde vurderede værdigrænser for massen af hver artikel, og de data, der er indgået i vurderingen, skal kunne spores. Vurderinger af massen af materiale, der ikke er tilgængelig eller i procesbeholdere, skal omfatte materialets placering. Masseværdierne for målte udledninger, utilsigtede tab og overførsler til affald skal have en sporbar historik.

         Materialebalanceafprøvning

               5.

               På et massebalanceområde, der omfatter behandling eller genmåling, skal materialebalancen, der fremkommer af en PIT, og også den behandlingsområdematerialebalance, der er del af en beholdningskontrol, afprøves med henblik på godkendelse ved anvendelse af balancestandardafvigelser, der tager højde for begrundede måleusikkerheder og, i tilfælde af vurderede mængder, usikkerhederne omkring processerne og måleusikkerhederne. Disse afprøvninger skal være en integreret del af kvalitetssikringssystemet.
               Procedurerne for alle balanceafprøvninger skal tage højde for følgende:

                           a)

                           Programmellerne til programmering af standardafvigelser for alle balancer skal være omfattet af de anvendte kvalitetsmetoder for programmeller og brug heraf.

                           b)

                           Data fra regnskabs- og målemetoder, der anvendes til programmering af standardafvigelser, skal for alle balancer være omfattet af de anvendte kvalitetsmetoder for data og brug heraf.

                           c)

                           De algoritmer, der anvendes til at programmere standardafvigelser, skal være beskrevet i et teknisk dokument.

                           d)

                           Metoden skal angive balancestandardafvigelse, der korrekt afspejler mønstret i behandlingen i balanceintervallet, og korrekt afspejler målehistorikken (eller vurderingsmetoden) for de masseværdier, der anvendes til at programmere balancen.

                           e)

                           Hvor vurderingerne af materiale, der er under behandling, er baseret på tidligere oplysninger eller på modeller, skal vurderingsmetoderne og metoderne for fastsættelse af usikkerhederne være beskrevet i et teknisk dokument.

                           f)

                           Arbejdsprocedurerne for balanceafprøvning, brugsanvisningen til programmellet, beskrivelsen af programmellet og dokumenterne om den tekniske metode skal være skrevet således, at det kan fastslås, at de er fuldstændige og indbyrdes sammenhængende.

      Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.
      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. februar 2009.

            På Kommissionens vegne

         Andris PIEBALGS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 54 af 28.2.2005, s. 1.

      (2)  SEK(2007) 293.

      (3)  Henvisningerne til målinger og materialebalanceafprøvning er irrelevante for et anlæg, hvor der ikke foretages målinger.


Avis juridique important

|

E1995C0608(01)

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING af 17. marts 1995 om et koordineret program for officiel kontrol med levnedsmidler for 1995

EF-Tidende nr. L 125 af 08/06/1995 s. 0026 - 0027

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING af 17. marts 1995 om et koordineret program for officiel kontrol med levnedsmidler for 1995 EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 109 og protokol 1,under henvisning til tilsyns- og domstolsaftalen, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1,under henvisning til den i kapitel XII, punkt 50, i bilag II til EØS-aftalen omhandlede retsakt (Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler (1)), særlig artikel 14, stk. 3, og ud fra følgende betragtninger:For at Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde kan fungere efter hensigten, må der tilrettelægges koordinerede programmer for kontrol med levnedsmidler inden for EØS;EFTA-staterne blev konsulteret i EFTA-Levnedsmiddelkomitéen, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, den 17. november 1994;sådanne programmer bør ikke blot sikre overholdelse af den gældende lovgivning i henhold til EØS-aftalen, men bør også tjene til kontrol af, at levnedsmidlerne er egnede til menneskeføde;gennemførelsen af såvel nationale programmer som koordinerede programmer vil gøre det muligt at indhøste erfaringer, der stadig i høj grad mangler på indeværende tidspunkt -VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:1. Det henstilles, at EFTA-staterne udtager prøver af følgende produkter og analyserer de angivne parametre i 1995:1) Forfalskning af pulverkaffe med andet materiale end bønner2) Listeria monocytogenes, escherichia coli og aeromonas i kølede salater og tilberedt råkost3) Botaniske og geografiske angivelser vedrørende honning, såvel honning, der er produceret i EØS, som honning, der er importeret fra tredjelande4) Temperaturen på lynfrosne levnedsmidler, der sælges i detailleddet.2. Det henstilles til EFTA-staterne, at de opstiller et koordineret kontrolprogram som omhandlet i artikel 14, stk. 3, i Rådets direktiv 89/397/EØF. Emnerne er blevet drøftet med EFTA-staterne, og de udvalgte emner dækker beskyttelsen af folkesundheden og forbrugernes interesser og loyal forretningsskik.3. Hvor det er relevant, foreslås der for hvert emne en analysemetode. Hvad angår prøvetagningen, er der ikke fastsat noget ensartet antal. Antallet af udtagne prøver bør være stort nok til at give et overblik over markedet for de pågældende levnedsmidler i hver enkel EFTA-stat.4. Antallet af prøver og de benyttede analysemetoder bør nævnes eller kort beskrives i rapportformularerne.I. Forfalskning af pulverkaffe Pulverkaffe kan undertiden være forfalsket med andet materiale end bønner fra kaffeplanten såsom skaller, hinder, stængler og stilke eller maltodextriner. Dette er ikke i overensstemmelse med den retsakt, der omhandles i kapitel XII, punkt 14, i bilag II til EØS-aftalen (Rådets direktiv 77/436/EØF (2)).II. Listeria monocytogenes, escherichia coli og aeromonas i kølede salater og tilberedt råkost Epidemilogiske undersøgelser viser tilfælde af listeriose i forbindelse med indtagelse af rå grøntsager, og forskellige videnskabelige publikationer henviser til, at disse produkter kan være kontamineret med escherichia coli, listeria monocytogenes og aeromonas spp.III. Botaniske og geografiske angivelser vedrørende honning, såvel honning der er produceret i EØS, som honning, der er importeret fra tredjelande I den senere tid er der opstået alvorlig konkurrence på markedet for honning i EØS, og undersøgelser tyder på, at der fremsættes urigtige angivelser såvel om produktets botaniske oprindelse som det område, det stammer fra.IV. Temperaturen på lynfrosne levnedsmidler, der sælges i detailhandelen I betragtning af forholdet mellem letfordærvelige levnedsmidlers holdbarhed og opbevaringstemperatur forekommer det hensigtsmæssigt at kontrollere lynfrosne levnedsmidlers temperatur, især i de tilfælde, hvor håndteringen er et kritisk punkt.Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 1995.På EFTA-TilsynsmyndighedensvegneKnut ALMESTADFormand(1) EFT nr. L 186 af 30. 6. 1989, s. 23.(2) EFT nr. L 172 af 12. 7. 1977, s. 20.


title: EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling nr. 93/13/KOL af 21. februar 2013 om en koordineret kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer

text:
               30.4.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 118/44

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLINGNr. 93/13/KOL
   af 21. februar 2013
   om en koordineret kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR —
   under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 109 og protokol 1,
   under henvisning til aftalen mellem EFTA-landene om oprettelse af en Tilsynsmyndighed og en Domstol, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1,
   under henvisning til den retsakt, der er nævnt i kapitel XII, punkt 54zzzi i bilag II til EØS-aftalen (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes), som berigtiget og ændret, særlig artikel 53,
   under henvisning til EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse 75/13/KOL af 19. februar 2013 om bemyndigelse af det kompetente medlem af kollegiet til at vedtage den endelige henstilling som godkendt af EFTA-udvalget for dyre- og plantesundhed (registreringsnr. 663341) og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 53 i forordning (EF) nr. 882/2004 kan EFTA-Tilsynsmyndigheden ("Tilsynsmyndigheden") anbefale koordinerede planer, der om fornødent tilrettelægges på ad hoc-basis, navnlig med henblik på at bestemme prævalensen af farer i foderstoffer, fødevarer eller dyr.

               (2)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemslandenes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (1) er der fastsat EØS-regler om mærkning af fødevarer, der gælder for alle fødevarer.

               (3)

               I henhold til direktiv 2000/13/EF må mærkningen og metoderne ikke vildlede forbrugeren, især med hensyn til fødevarens egenskaber, herunder dens egentlige art og dens identitet. I mangel af specifik EØS-lovgivning eller national lovgivning gælder det desuden, at varebetegnelsen udgøres af det navn, der har vundet hævd i det EØS-land, hvor salget finder sted, eller af en beskrivelse af fødevaren, der skal være så nøjagtig, at køberen oplyses om dens egentlige art.

               (4)

               Endvidere skal alle ingredienser anføres på etiketten af færdigpakkede fødevarer, der er bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener. Navnlig skal det på fødevarer, der indeholder kød som ingrediens, når varen er bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener, også angives, hvilke dyrearter kødet hidrører fra, direkte på emballagen eller på en vedhæftet etiket. Hvis en ingrediens nævnes i fødevarebetegnelsen, skal mængden heraf udtrykt i procent også angives i ingredienslisten, så forbrugeren ikke vildledes med hensyn til fødevarens identitet og sammensætning.

               (5)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (2) er der fastsat supplerende mærkningskrav, der gælder for specifikke fødevarer. Det fastsættes deri bl.a., at pakker, der er beregnet til den endelige forbruger, og som indeholder hakket kød fra bl.a. enhovede dyr, skal være forsynet med en oplysning om, at produktet skal koges eller steges, inden det indtages, hvis og i det omfang det kræves af den nationale lovgivning i det medlemsland, på hvis område produktet markedsføres.

               (6)

               I henhold til afsnit III i bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 skal fødevarevirksomhedsledere, der driver slagterier, anmode om, modtage, kontrollere og skride ind på grundlag af oplysninger om fødevarekæden med hensyn til alle dyr, bortset fra vildtlevende vildt, der er sendt eller er bestemt til at blive sendt til slagteriet. De relevante oplysninger om fødevarekæden skal især vedrøre indgivne veterinærlægemidler, som dyrene har fået i løbet af en relevant periode, når tilbageholdelsesperioden har været på over 0 dage, samt behandlingsdato og tilbageholdelsesperioder. Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 af 29. april 2004 om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af animalske produkter til konsum (3) kræves det bl.a., at embedsdyrlægen varetager audit- og inspektionsopgaver. Embedsdyrlægen skal navnlig kontrollere og analysere de relevante oplysninger i registrene på den bedrift, som de dyr, der skal slagtes, kommer fra, og tage hensyn til de dokumenterede resultater af denne kontrol og analyse, når han foretager inspektion før og efter slagtning.

               (7)

               Den offentlige kontrol, som siden december 2012 er blevet foretaget i en række EU-medlemsstater, har vist, at visse færdigpakkede varer indeholdt hestekød, som ikke er opført på ingredienslisten, der er angivet direkte på emballagen eller på en vedhæftet etiket. I stedet henviste betegnelsen på visse sådanne fødevarer og/eller de medfølgende ingredienslister på misvisende vis udelukkende til forekomst af oksekød.

               (8)

               I henhold til artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (4) skal ledere af fødevare- og foderstofvirksomheder sikre, at de krav i fødevarelovgivningen, der er relevante for deres aktiviteter, er opfyldt i alle produktions-, tilvirknings- og distributionsled i den virksomhed, som er under deres ledelse, og kontrollere, at de pågældende krav overholdes.

               (9)

               Heste er en dyreart, der kan være "fødevareproducerende" eller "ikke-fødevareproducerende". Phenylbutazon er et veterinærlægemiddel, hvis brug er tilladt til ikke-fødevareproducerende dyr i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 37/2010 af 22. december 2009 om farmakologisk virksomme stoffer og disses klassifikation med hensyn til maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i animalske fødevarer (5). Ikke-fødevareproducerende heste, som er blevet behandlet med phenylbutazon på et eller andet tidspunkt i deres liv, må således ikke indgå i fødevarekæden. I betragtning af den svigagtige praksis vedrørende tilstedeværelse af hestekød i visse fødevarer, uden at det fremgår af mærkningen, bør det af forebyggelseshensyn fastslås, om heste, som er blevet behandlet med phenylbutazon, er kommet ind i fødevarekæden.

               (10)

               Det er derfor nødvendigt, at Tilsynsmyndigheden henstiller til Norge og Island at gennemføre et koordineret kontrolprogram med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer i en periode på en måned. Denne periode kan forlænges med en periode på yderligere to måneder.

               (11)

               Den anbefalede kontrolplan bør omfatte to foranstaltninger.

               (12)

               Den første foranstaltning bør bestå af passende kontroller, der gennemføres i detailleddet, af fødevarer, der er bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener, og som er markedsført og/eller mærket som indeholdende oksekød. Disse kontroller kan også udvides til at omfatte andre virksomheder (f.eks. kølehuse). Formålet med disse kontroller er at fastslå, om sådanne produkter indeholder hestekød, som ikke er angivet behørigt på emballagen, eller, når det drejer sig om ikke-færdigpakkede fødevarer, hvis forekomst forbrugeren eller storkøkkenerne ikke er blevet oplyst om. Kontrollerne bør foretages på en repræsentativ prøve.

               (13)

               Der findes pålidelige metoder, som med en tilstrækkelig grad af nøjagtighed kan påvise forekomst af proteiner fra ikke-angivne arter i en prøve. EU-referencelaboratoriet for animalske proteiner i foderstoffer kan give nyttige oplysninger om disse metoder og deres anvendelse. De kompetente myndigheder i Norge og Island bør opfordres til at søge rådgivning hos dette laboratorium om, hvilke metoder der kan anvendes.

               (14)

               Den anden foranstaltning bør bestå af passende kontroller, der gennemføres på virksomheder, der håndterer hestekød til konsum, herunder fødevarer, der har oprindelse i tredjelande, med henblik på påvisning af restkoncentrationer af phenylbutazon. Kontrollerne bør ligeledes foretages på en repræsentativ prøve under hensyntagen til produktions- og importmængder. Der bør i dette tilfælde henvises til metoder, der er fastsat i Kommissionens beslutning 2002/657/EF af 12. august 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 96/23/EF for så vidt angår analysemetoders ydeevne og fortolkning af resultater (6).

               (15)

               Norge og Island bør meddele resultaterne af kontrollen til Tilsynsmyndigheden regelmæssigt med henblik på en vurdering af resultaterne og en afgørelse om, hvilken indsats der er bedst. Disse resultater indberettes til Europa-Kommissionen.
               Foranstaltningerne i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra EFTA-udvalget for dyre- og plantesundhed, der bistår Tilsynsmyndigheden —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   Norge og Island bør anvende en koordineret kontrolplan, jf. bilaget til denne henstilling, som består af følgende foranstaltninger:

               a)

               offentlig kontrol af fødevarer, der er bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener, og som er markedsført og/eller mærket som indeholdende oksekød, og

               b)

               offentlig kontrol af hestekød til konsum med henblik på påvisning af restkoncentrationer af phenylbutazon.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2013.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Medlem af kollegiet

         Xavier LEWIS

            Direktør

      (1)  Der er henvist til retsakten i kapitel XII, punkt 18, i bilag II til EØS-aftalen.

      (2)  Der er henvist til retsakten i kapitel I, punkt 6.1.17, i bilag I til EØS-aftalen.

      (3)  Der er henvist til retsakten i kapitel I, punkt 1.1.12, i bilag I til EØS-aftalen.

      (4)  Der er henvist til retsakten i kapitel XII, punkt 54zzzc, i bilag II til EØS-aftalen.

      (5)  Der er henvist til retsakten i kapitel XIII, punkt 13, i bilag II til EØS-aftalen.

      (6)  Der er henvist til retsakten i kapitel I, punkt 7.2.19, i bilag I til EØS-aftalen.

      BILAG

         Koordineret kontrolplan med henblik på at bestemme prævalensen af svigagtig praksis ved markedsføring af visse fødevarer

      I.   DEN KOORDINEREDE KONTROLPLANS FORANSTALTNINGER OG OMFANG
      Den koordinerede kontrolplan bør omfatte to foranstaltninger.

         FORANSTALTNING 1:   Kontrol af fødevarer, der er markedsført og/eller mærket som indeholdende oksekød

      A.   Berørte produkter

                  1.

                  Fødevarer, der er markedsført og/eller mærket som indeholdende oksekød (f.eks. hakket kød, kødprodukter og tilberedt kød) henhørende under følgende kategorier:

                              a)

                              færdigpakkede fødevarer, der bestemt til den endelige forbruger eller storkøkkener, og som er mærket som indeholdende oksekød

                              b)

                              fødevarer, der udbydes til den endelige forbruger eller til storkøkkener uden at være færdigpakkede, og fødevarer, der emballeres på salgsstedet efter forbrugerens anmodning eller er færdigpakkede med henblik på direkte salg, og som markedsføres og/eller på anden måde angives at indeholde oksekød.

                  2.

                  I forbindelse med denne koordinerede kontrolplan forstås ved "færdigpakkede fødevarer""færdigpakkede levnedsmidler" som defineret i artikel 1, stk. 3, litra b), i direktiv 2000/13/EF.

                  3.

                  I forbindelse med denne koordinerede kontrolplan gælder definitionerne af "hakket kød", "tilberedt kød" og "kødprodukter" i punkt 1.13, 1.15 og 7.1 i bilag I til forordning (EF) nr. 853/2004.

            B.   Formål

      De kompetente myndigheder i Norge og Island bør gennemføre offentlig kontrol for at fastslå, om de produkter, der er nævnt i litra A, indeholder hestekød, som ikke er angivet behørigt på emballagen, eller, når det drejer sig om ikke-færdigpakkede fødevarer, hvis forekomst forbrugeren eller storkøkkenerne ikke er blevet oplyst om i overensstemmelse med EØS-lovgivning og i givet fald de nationale bestemmelser.
      C.   Prøveudtagningssteder og -procedure

                  1.

                  Prøven skal være repræsentativ for de pågældende produkter og dække et bredt udsnit af produkter.

                  2.

                  Prøveudtagningen bør udføres i detailleddet (f.eks. supermarkeder, mindre butikker og slagtere) og kan også udvides til at omfatte andre virksomheder (f.eks. kølehuse).

            D.   Antal prøver og nærmere bestemmelser

      Skemaet nedenfor indeholder en oversigt over det vejledende anbefalede minimumsantal prøver, der skal udtages i den periode, der er anført i afsnit II. De kompetente myndigheder i Norge og Island opfordres til om muligt at udtage et højere antal prøver. Fordelingen af prøver pr. land er baseret på befolkningstal, dog udtages der mindst 10 prøver af de pågældende produkter pr. land pr. kalendermåned som anført i afsnit II.

                  Fødevarer, der er markedsført og/eller mærket som indeholdende oksekød

                  Salgsland

                  Vejledende anbefalede antal prøver pr. måned

                  Norge

                  50

                  Island

                  10

            E.   Metoder

      De kompetente myndigheder i Norge og Island bør fortrinsvis anvende den/de metode(r), der anbefales af EU-referencelaboratoriet for animalske proteiner i foder.

         FORANSTALTNING 2:   Kontrol af hestekød bestemt til konsum

      A.   Berørte produkter

      Hestekød samt kød af æsler, muldyr eller mulæsler, fersk, kølet eller frosset, der er henhørende under KN-kode 0205, og som er bestemt til konsum.
      B.   Formål

      De kompetente myndigheder i Norge og Island bør gennemføre offentlig kontrol med henblik på påvisning af eventuel forekomst af restkoncentrationer af phenylbutazon i de produkter, der er omhandlet i litra A.
      C.   Prøveudtagningssteder og -procedure

      Der bør udtages prøver af produkterne på virksomheder og steder, hvor man håndterer de produkter, der er omhandlet i litra A (f.eks. slagterier og grænsekontrolsteder).
      D.   Antal prøver og nærmere bestemmelser

      Det anbefalede minimumsantal prøver, der skal udtages i den periode, der er fastsat i afsnit II, bør fastsættes til 1 prøve for hver 50 tons af de produkter, der er omhandlet i litra A, dog mindst 5 prøver pr. land.
      E.   Metoder

      De kompetente myndigheder i Norge og Island bør anvende metoder, der er valideret i overensstemmelse med Kommissionens beslutning 2002/657/EF. Sådanne metoder findes på webstedet for EU-referencelaboratoriet for restkoncentrationer af veterinærlægemidler og forurenende stoffer i animalske fødevarer for så vidt angår restkoncentrationer som anført i bilag I, gruppe A 5), og gruppe B 2) a), b) og e), til direktiv 96/23/EF
          (1).
      II.   VARIGHEDEN AF DEN KOORDINEREDE KONTROLPLAN
      Den koordinerede kontrolplan bør gennemføres i 1 måned at regne fra vedtagelsen af denne henstilling eller senest fra den 1. marts 2013.
      III.   INDBERETNING AF RESULTATER

                  1.

                  De kompetente myndigheder i Norge og Island bør indberette et sammendrag af følgende oplysninger for hver af de foranstaltninger, der er omhandlet i afsnit I i dette bilag:

                              a)

                              antal udtagne prøver pr. produktkategori

                              b)

                              hvilke(n) metode(r) der er anvendt til analyse, og hvilken type analyse der er udført

                              c)

                              antal positive resultater

                              d)

                              opfølgende kontrol vedrørende positive resultater med hensyn til produkter, der er omhandlet i litra A under foranstaltning 1, i de tilfælde, hvor den konstaterede forekomst af hestekød overstiger 1 %

                              e)

                              opfølgende kontrol vedrørende positive resultater med hensyn til produkter, der er omhandlet i litra A under foranstaltning 2

                              f)

                              resultater af opfølgende kontrol

                              g)

                              for så vidt angår positive resultater med hensyn til produkter, der er omhandlet i litra A under foranstaltning 2, det land, hvor der blev udstedt certifikat for det pågældende dyr bestemt til slagtning.

                        Rapporten sendes til Tilsynsmyndigheden senest 15 dage efter udløbet af den periode på 1 måned, der er nævnt i afsnit II.
                  Rapporten skal forelægges i overensstemmelse med et format, som Tilsynsmyndigheden vil fastlægge.

                  2.

                  De kompetente myndigheder i Norge og Island bør straks underrette Tilsynsmyndigheden om eventuelle positive resultater af den offentlige kontrol, der er gennemført under foranstaltning 1 og 2 i afsnit I, via det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder (RASFF).

                  3.

                  De kompetente myndigheder i Norge og Island bør også underrette Tilsynsmyndigheden om resultaterne af evt. egenkontrol udført på deres foranledning af fødevarevirksomhedslederne. Sådanne oplysninger bør være ledsaget af de i punkt 1 nævnte oplysninger og forelægges i overensstemmelse med et format, som Tilsynsmyndigheden vil fastlægge.

         (1)  Der er henvist til retsakten i kapitel 1, del 7.1, punkt 2 i bilag I til EØS-aftalen.


				|

		52014DC0401

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om gennemførelse af de overordnede retningslinjer i den økonomiske politik i de lande, der har euroen som valuta /* COM/2014/0401 final */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om gennemførelse af de overordnede
retningslinjer i den økonomiske politik i de lande, der har euroen som valuta
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse
fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
som tager følgende i betragtning:
Den aktuelle økonomiske situation i
euroområdet er kendetegnet ved et jævnt, men stadig svagt, økonomisk opsving. I
2013 og begyndelsen af 2014 faldt inflationen i euroområdet markant og
forventes kun at stige meget gradvist i løbet af prognoseperioden, hvilket
afspejler den nuværende stilstand og de igangværende relative prisjusteringer i
de sårbare økonomier og fortsatte opskrivninger af euroen.
Mens opsvinget får mere bredt fat i hele området, er der
dog stadig store forskelle mellem eurolandene.
Euroområdet er mere
end blot summen af dets medlemmer. Den økonomiske og
finansielle krise blotlagde de nære indbyrdes forbindelser i euroområdet og
fremhævede nødvendigheden af, at medlemsstaterne i euroområdet styrker
samordningen af deres finanspolitik, økonomiske politik og strukturpolitik for
at sikre en sammenhængende fælles politisk linje i hele euroområdet. Ved at undertegne traktaten om stabilitet, samordning og
styring i Den Økonomiske og Monetære Union den 2. marts 2012 har
medlemsstaterne i euroområdet givet tilsagn om en række vidtrækkende
politikreformer og politisk samordning. Ikrafttrædelsen af "twopack"‑forordningerne
i 2013 har yderligere uddybet samordningen af den budgetmæssige og økonomiske
politik i euroområdet. Medlemsstaterne i euroområdet har et særligt ansvar for
effektivt at gennemføre de nye rammer for styring. Det betyder, at de i
højere grad skal presse og støtte hinanden i gennemførelsen af nationale
reformer og i at føre en forsigtig finanspolitik, i højere grad vurdere de
nationale reformprogrammer fra euroområdets perspektiv, internalisere
eventuelle afsmittende virkninger og stimulere politiske tiltag, der er særlig
vigtige for en velfungerende ØMU.
 (3)      I betragtning af den store
indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaterne i euroområdet er der risiko for
store afsmittende virkninger i forbindelse med gennemførelsen af
strukturreformer, som der skal tages højde for for at sikre den bedst mulige
udformning og gennemførelse af politikker for eurolandene individuelt og for
hele euroområdet.  Hvis reformerne f.eks. i højere grad gennemføres i
fællesskab, ville der være større konvergens mellem medlemsstaterne. Derfor er
det særlig vigtigt, at medlemsstaterne i euroområdet på et tidligt tidspunkt
drøfter deres reformplaner med udgangspunkt i den eksisterende praksis og at de
gennemfører proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer effektivt.
(4)       En af de største udfordringer
for euroområdet er at nedbringe den offentlige gæld ved at føre en
differentieret og vækstfremmende finanspolitik, samtidig med at vækstpotentialet
i euroområdet øges. Takket være den store
konsolideringsindsats i løbet af de seneste år er den finanspolitiske situation
i euroområdet forbedret, men en række medlemsstater skal stadig fortsætte
indsatsen med at reducere deres meget høje gældsniveauer. Alle medlemsstaterne
i euroområdet bør forbedre deres offentlige finanser med henblik på at sætte
gang i produktiviteten og beskæftigelsen.
(5)       Investeringerne i euroområdet faldt markant i begyndelsen af krisen, og
er endnu ikke tilbage på deres gennemsnitlige langsigtede niveau. Manglen på
investeringer skyldes en kombination af fortsat nedgearing i den private
sektor, finansiel fragmentering og den nødvendige finanspolitiske
konsolidering, som har sat en dæmper på de offentlige investeringer.  Det er afgørende at øge investeringerne i infrastruktur og
kvalifikationer for at holde opsvinget i gang og stimulere den potentielle
vækst. En stor del af investeringerne kommer fra den private sektor, men de
offentlige myndigheder kan også spille en vigtig rolle ved at skabe de rette
betingelser.
(6)       Kreditstrømmene til
realøkonomien i euroområdet er fortsat svage, og fragmenteringen af de
finansielle markeder er stadig stor på trods af det mindskede pres på den
offentlige gæld. Mange medlemsstater
kæmper stadig med en nedsat adgang til finansiering, især for SMV, hvilket
risikerer at bremse det økonomiske opsving. Det kræver initiativer til at
genoprette kreditstrømmene, uddybe kapitalmarkederne og øge den langsigtede
finansiering til økonomien. Ved at fortsætte med at rette
op på bankernes balance, styrke deres egenkapitalbuffere, hvor der er behov for
det, og gennemføre kvalitetsvurderinger af aktiverne og stresstests vil det
være lettere at identificere de sidste sårbare elementer og øge tilliden til hele
sektoren. Der er opnået betydelige
fremskridt med hensyn til indførelsen af en bankunion, navnlig med oprettelsen
af den fælles tilsynsmekanisme og aftalen om den fælles afviklingsmekanisme.
(7)       Finanskrisen
har afdækket hullerne i Den Økonomiske og Monetære Unions arkitektur. Den 28.
november 2012 fremlagde Kommissionen en plan for en udbygget og egentlig
økonomisk og monetær union med henblik på at indlede en europæisk debat. Den
5. december 2012 udsendte formanden for Det Europæiske Råd er rapport, som
var udarbejdet i tæt samarbejde med formændene for Europa-Kommissionen,
Eurogruppen og Den Europæiske Centralbank, og som byggede videre på en række
ideer i Kommissionens plan og indeholdt en tidsplan med de forskellige etaper
for gennemførelsen af en egentlig ØMU. Europa-Parlamentet gav udtryk for sin
holdning i sin beslutning af 20. november 2012. Siden da er der taget
betydelige skridt fremad.  En yderligere udvikling af ØMU vil kræve en gradvis
tilgang, hvor disciplin kombineres med solidaritet.  I slutningen af 2014 vil
der blive foretaget en første vurdering af gennemførelsen af sixpack- og
twopack-lovgivningen,
HENSTILLER, at medlemsstaterne i
euroområdet i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger på egen hånd og i
fællesskab, uden at det berører Rådets beføjelser vedrørende samordning af
medlemsstaternes økonomiske politik, men især i forbindelse med samordningen af
den økonomiske politik inden for rammerne af Eurogruppen med henblik på
følgende:
1.            i tæt samarbejde med
Kommissionen fremme og overvåge gennemførelsen af strukturreformer på de
områder, der er særligt vigtige for et velfungerende euroområde, med henblik på
at fremme konvergens og tilpasning af de interne og eksterne ubalancer. Vurdere
og stimulere fremskridtene med gennemførelsen af reformer i de medlemsstater,
der oplever uforholdsvis store ubalancer, og i de medlemsstater, der oplever
ubalancer, som kræver øjeblikkelig handling, for at begrænse negative
afsmittende virkninger til resten af euroområdet og for at fremme hensigtsmæssige
politiske tiltag i de lande, der har store overskud, for at optimere de
positive afsmittende virkninger heraf. Regelmæssigt afholde tematiske
drøftelser om strukturpolitiske tiltag, der potentielt kan have betydelige
afsmittende virkninger, med fokus på at reducere den store skattekile på
arbejde og reformere tjenestemarkederne
2.           i tæt samarbejde med
Kommissionen samordne finanspolitikken i medlemsstaterne i euroområdet, navnlig
i forbindelse med vurderingen af udkastene til budgetplan, for at sikre en sammenhængende
og vækstfremmende finanspolitisk linje i hele euroområdet. Forbedre kvaliteten
og holdbarheden af de offentlige finanser ved at optrappe de materielle og
immaterielle investeringer på nationalt plan og på EU-plan. Sikre, at de
nationale finanspolitiske rammer, herunder de nationale finansråd, styrkes
3.           sikre et
robust banksystem, navnlig ved at træffe de nødvendige foranstaltninger ved
opfølgningen på kvalitetsvurderingerne af aktiverne og stresstestene og ved at
gennemføre lovgivningen vedrørende bankunionen, herunder fortsætte arbejdet i
relation til overgangen til den fælles afviklingsmekanisme. Stimulere den private sektors investeringer og øge
kreditstrømmene til økonomien ved at forbedre SMV'ers adgang til finansiering,
uddybe kapitalmarkederne og genoprette markedet for sekuritiseringer i
overensstemmelse med forslagene og tidsplanen i Kommissionens meddelelse om
langsigtet finansiering til den europæiske økonomi
4.           videreføre arbejdet med at uddybe Den
Økonomiske og Monetære Union og bidrage til at forbedre de økonomiske
tilsynsrammer som led i den forventede revision heraf i 2014.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 401 final.


Avis juridique important

|

31982H0922

82/922/EØF: Kommissionens henstilling af 17. december 1982 til de nationale jernbanevirksomheder om fastlæggelse af en ordning for international personbefordring af høj kvalitet

EF-Tidende nr. L 381 af 31/12/1982 s. 0038 - 0039 den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 3 s. 0149  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 3 s. 0149

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 17. december 1982  til de nationale jernbanevirksomheder om fastlaeggelse af en ordning for international personbefordring af hoej kvalitet  (82/922/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  som tager i betragtning, at den internationale personbefordring er af vaesentlig betydning baade for jernbanevirksomhederne og for brugerne;  som tager i betragtning, at der er behov for en yderligere forbedring af tjenesteydelserne;  som tager det samlede udbud af international personbefordring af hoej kvalitet i betragtning;  som har taget jernbanevirksomhedernes bestraebelser paa dette omraade til efterretning -  OPFORDRER de nationale jernbanevirksomheder til:  - paa grundlag af retningslinjerne i bilaget at undersoege de driftsmaessige muligheder og betingelser for en ordning for international personbefordring af hoej kvalitet;  - inden den 1. maj 1983 at underrette Kommissionen om, hvilke skridt der er taget for at foelge denne henstilling.  Denne henstilling er stilet til:  Société Nationale des Chemins de fer Belges,  85, rue de France,  B-1070-Bruxelles;  De danske Statsbaner,  Generaldirektionen,  Soelvgade 40,  DK-1307 Koebenhavn K;  Société Nationale des Chemins de Fer Français,  88, rue Saint-Lazare,  F-75436, Paris, Cedex 09;  Deutsche Bundesbahn,  Haupsverwaltung,  Friedrich-Ebert-Anlage 43-45,  D-Frankfurt/Main, RFA;  oeOrganismós Sidirodrómon Elládos, AE,  Kentrikí Diéfthynsi,  Karóloy 1,  oeAthína 107,  Elláda;  Coras Iompair Eireann,  Heuston Station,  IR-Dublin-8;  Azienda Autonoma delle Ferrovie dello Stato,  Piazza della Croce Rossa,  I-Roma;  Société Nationale des Chemins de fer luxembourgeois,  9, Place de la Gare,  L-Boîte Postale, 1803;  N. Nederlandse Spoorwegen,  Moreelsepark 1,  NL-3500 HA Utrecht;  British Railways Board,  222, Marylebone Road,  UK-London NW1 6JJ;  Northern Ireland Railways Company Limited, (Central Station),  East Bridge Street,  UK-Belfast BT1 3PB.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 17. december 1982.  Paa Kommissionens vegne  Giorgios CONTOGEORGIS  Medlem af Kommissionen  BILAG  Faktorer, der skal tages i betragtning ved fastlaeggelsen af en ordning for international personbefordring - dag og nat - af hoej kvalitet  1. De permanente markedsundersoegelser maa intensiveres for hver enkelt linje for at fastslaa stoerrelsen af udbudet og de naermere enkeltheder vedroerende trafikken paa hovednettet bestaaende af forbindelserne mellem stoerre europaeiske bycentre.  2. Disse undersoegelser kan ligeledes omfatte mulighederne for udvikling og specialisering af nattog og biltog.  3. Hovedsigtet skal vaere at oprette et internationalt net af hoej kvalitet, hvis tekniske og kommercielle drift i videst muligt omfang er frigjort fra den nationale jernbanedrifts begraensninger samtidig med, at den absolut noedvendige sammenhaeng med denne drift sikres.  4. Jernbanerne skal snarest muligt efter faerdiggoerelsen af markedsundersoegelserne ivaerksaette bestemmelser, som de indbyrdes vedtager om drift af internationale tog af hoej kvalitet, om:  - regelmaessighed og hoej gennemsnitshastighed,  - anvendelse af de bedst egnede tekniske midler til at sikre togforbindelser af hoej kvalitet (sammensaetning af togstammer, lokomotiver),  - etablering af gode tilslutningsmuligheder,  - kundebetjening (catering, oplysning, telekommunikationsmidler og forbindelser med andre transportformer).  5. De nationale jernbanevirksomheder i Faellesskabet foerer forhandlinger med jernbanevirksomhederne i de beroerte tredjelande om samordnet ivaerksaettelse af foranstaltningerne.


title: Rådets henstilling af 19. marts 2007 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF) for regnskabsåret 2005

text:
               8.5.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 103/2

      RÅDETS HENSTILLING

   af 19. marts 2007
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF) for regnskabsåret 2005
   (2007/C 103/02)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til fjerde AVS-EF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé (1), og ændret ved aftalen undertegnet i Mauritius den 4. november 1995 (2),
   som henviser til den interne aftale 91/401/EØF om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for fjerde AVS/EF-konvention (3) herunder oprettelsen af Den Syvende Europæiske Udviklingsfond (syvende EUF), særlig artikel 33, stk. 3, i den aftale,
   som henviser til finansforordningen af 29. juli 1991 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (4), særlig artikel 69-77,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2005 vedrørende transaktionerne under syvende EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2005 med Kommissionens tilhørende svar (5), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af syvende EUF efter henstilling fra Rådet, og

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under syvende EUF i regnskabsåret 2005 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under syvende EUF for regnskabsåret 2005.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 2007

            På Rådets vegne

         H. SEEHOFER

            Formand

      (1)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.

      (2)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 3.

      (3)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 288.

      (4)  EFT L 266 af 21.9.1991, s. 1.

      (5)  EUT C 263 af 31.10.2006, s. 205.


Avis juridique important

|

31985H0386

85/386/EØF: Rådets henstilling af 10. juni 1985 om indehavere af et eksamensbevis på arkitekturområdet udstedt i et tredjeland

EF-Tidende nr. L 223 af 21/08/1985 s. 0028 - 0028 den spanske specialudgave: Kapitel 06 bind 3 s. 0022  den portugisiske specialudgave: Kapitel 06 bind 3 s. 0022

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 10. juni 1985  om indehavere af et eksamensbevis paa arkitekturomraadet udstedt i et tredjeland  (85/386/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER -  som godkender Raadets direktiv nr. 85/384/EOEF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturomraadet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udoevelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (1);  som konstaterer, at dette direktiv alene tager sigte paa eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som er udstedt til statsborgere i medlemsstaterne af de oevrige medlemsstater;  som imidlertid oensker at tage hensyn til den saerlige situation for de af medlemsstaternes statsborgere, der har studeret i et tredjeland, og som er indehavere af et eksamensbevis paa arkitekturomraadet, der anerkendes i en medlemsstats lovgivning -  HENSTILLER  til medlemsstaternes regeringer at lette disse personers adgang til at optage og udoeve virksomhed inden for arkitekturomraadet i Faellesskabet ved at anerkende disse eksamensbeviser paa deres omraade.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 10. juni 1985.  Paa Raadets vegne  M. FIORET  Formand  (1) Se side 15 i denne Tidende.