				|

		52012DC0327

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Sloveniens nationale reformprogram for 2012 med Rådets udtalelse om Sloveniens stabilitetsprogram for 2012-2015 /* COM/2012/0327 final - 2012/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Sloveniens nationale reformprogram for
2012
med Rådets udtalelse om Sloveniens stabilitetsprogram for 2012-2015
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1],
særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2], særlig artikel 6, stk.
1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutningerne fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske
politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at styrke EU's bæredygtige vækstpotentiale og konkurrenceevne.
(2)       Den 13. juli 2010 vedtog
Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og
Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[5],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 12. juli vedtog Rådet en
henstilling om Sloveniens nationale reformprogram for 2011 og afgav en
udtalelse om Sloveniens opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014.
(4)       Den 23. november 2011 vedtog
Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det
andet europæiske semester for forudgående og integreret politisk samordning,
som er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog
Kommissionen på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011, rapporten om
varslingsmekanismen[6], hvori Slovenien blev
udpeget som et af de lande, for hvilke der ville blive gennemført en
dybdegående analyse.
(5)       Den 2. marts 2012 tilsluttede
Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finansiel stabilitet og finanspolitisk
konsolidering og tiltagene til fremme af vækst. Det understregede behovet for
at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering,
genetablere normale lånemuligheder for erhvervslivet, fremme vækst og
konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen
og modernisere den offentlige forvaltning.
(6)       Den 2. marts 2012 opfordrede
Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til
at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets-
eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
(7)       Den 26. april 2012 afleverede
Slovenien sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2015 og den 13. april 2012
sit nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes
sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Kommissionen
har ligeledes i en dybdegående analyse under artikel 5 i forordning (EU) nr.
1176/2011 vurderet, hvorvidt Slovenien er berørt af makroøkonomiske ubalancer.
Kommissionen har i sin dybdegående analyse konkluderet, at Slovenien er berørt
af interne ubalancer, som har indflydelse på nedgearingen i den
ikke-finansielle sektor og bankernes stabilitet. Der
bør føres nøje tilsyn med disse interne ubalancer og de potentielle eksterne
ubalancer, og de bør fremgå i de betragtningerne om den økonomiske politik, så
risikoen for negative virkninger på økonomien nedsættes. Rekapitaliseringen og salget af den største bank og den stærke
forpligtelse til at overholde fristen om korrektion af det uforholdsmæssigt
store underskud i 2013 er to vigtige og relevante elementer i de
løsningsmuligheder, der påtænkes på nuværende tidspunkt. Risikoen for uforholdsmæssigt store ubalancer kan mindskes ved
en hurtig og gennemgribende gennemførelse på disse områder.
(8)       På baggrund af vurderingen af
stabilitetsprogrammet for 2012 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er optimistisk i sammenligning
med Kommissionens forårsprognose. Formålet med programmets budgetstrategi er at
bringe det offentlige underskud ned under 3 % af BNP i 2013, som er den
frist, der er fastsat af Rådet, og at fortsætte med yderligere nedbringelse af
underskuddet, så Slovenien når sin mellemfristede budgetmålsætning i 2015. Den
mellemfristede budgetmålsætning stiler efter en strukturel balance, hvilket er
det samme som i det forrige program, men som ikke kan anses for tilstrækkeligt
i forbindelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten, fordi det på grundlag
af de aktuelle politikker og fremskrivninger ikke sikrer tilstrækkelige
fremskridt i retning mod en langsigtet holdbarhed. Der er risiko for, at
underskudsresultatet er værre end forventet på grund af: i) mangel på
specifikke foranstaltninger i perioden 2013-2015; ii) de vigtigste aktuelle
udgiftsoverskridelser; iii) færre indtægter på grund af det relativt
optimistiske makroøkonomiske scenarie og usikkerhed om virkningerne af de
nyligt vedtagne skatteforanstaltninger; iv) mulige yderligere tiltag til
kapitalstøtte og effektuering af garantier. På basis af den (genberegnede)
strukturelle saldo[7] forventes den
gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i perioden 2010-2013 at være på
næsten 1 % af BNP, hvilket er en anelse over Rådets anbefaling.
Kommissionens forårsprognose i 2012 antyder dog, at der skal flere
anstrengelser til i 2013 for at overholde henstillingen gennem hele
korrektionsperioden. Efter den planlagte korrektion af det uforholdsmæssigt
store underskud stemmer de årlige fremskridt i at nå de mellemsigtede
budgetmålsætninger ifølge rapporten overens med benchmarket på 0,5 % i
stabilitets- og vækstpagten i 2015, men ikke i 2014, mens vækstraten for de
offentlige udgifter, når der tages højde for diskretionære foranstaltninger på
indtægtssiden, er i overensstemmelse med udgiftsbenchmarket i stabilitets- og
vækstpagten i begge år, så generelt set er der i programmet planlagt en stort
set tilstrækkelig tilpasningsstrategi til at nå de mellemsigtede
budgetmålsætninger. Når der tages højde for de ovennævnte risici, vil
fremskridtene for at nå de mellemsigtede budgetmålsætninger være langsommere,
end det er hensigtsmæssigt, for begge år. Fra at være på ca. 48 % af BNP i
2011 forventes den offentlige bruttogæld at nå sit højdepunkt med 53 % i
2013 (og derved stadig være under referencen på 60 % af BNP), før den
begynder at falde lidt hen imod slutningen af programperioden. Gældsfremskrivningerne
risikerer stadig at blive forhøjet på grund af de større underskud, der er
nævnt ovenfor, og højere stock-flow-justeringer. Sloveniens mellemsigtede
budgetrammer og udgiftsregel er stadig ikke tilstrækkeligt bindende og har ikke
nok fokus på at nå målene for de mellemsigtede budgetmålsætninger og sikre en
langsigtet holdbarhed.
(9)       Den slovenske regering har
hidtil ikke været i stand til at indføre strukturelle ændringer af
pensionssystemet på grund af 12-måneders-moratoriet på lovgivning, efter at et
tidligere udkast til en pensionsreform blev afvist ved folkeafstemning i juni
2011. De kortsigtede foranstaltninger til omkostningsbegrænsning blev dog
forlænget og styrket i december 2011 og maj 2012. Selvom de er relevante og
gavnlige på kort sigt, er disse afhjælpningsforanstaltninger tydeligvis ikke tilstrækkelige
til at håndtere udfordringerne på lang sigt. Regeringen overvejer at gennemføre
en ny pensionsreform i slutningen af 2013, som vil være baseret på et
flersøjlesystem og hæve den effektive pensionsalder. Så længe der ikke
foreligger flere oplysninger, virker ambitionsniveauet for disse planer ikke
særlig højt. I betragtning af udfordringernes omfang er der behov for en
omfattende reform, der tager fat om følgende problemer: en lav lovfæstet
pensionsalder, forskelle i den lovfæstede pensionsalder mellem mænd og kvinder,
brede muligheder for tidlig pensionering og generøse indekseringsordninger for
pensionerne. Indtil videre er der ikke truffet særlige foranstaltninger til at
øge beskæftigelsen for ældre arbejdstagere, selvom retningslinjerne for gennemførelsen
af tiltagene til en aktiv arbejdsmarkedspolitik for 2012-2015 og planen for
gennemførelse af tiltag til aktiv beskæftigelsespolitik for 2012 især er
fokuserer på ældre arbejdsløse.
(10)     Situationen i den slovenske
banksektor synes nu at være endnu mere problematisk end ved vurderingen i 2011.
Sektorens samlede tab i 2011 var betydelige, og på længere sigt vil
opbremsningen i økonomien føre til yderligere tab på udlån, efterhånden som
flere virksomheder kæmper med gældsbetjeningen. De foranstaltninger, der er
blevet indført eller annonceret indtil videre, er meget lidt ambitiøse i
forhold til udfordringernes omfang. Den påtrængte anden rekapitalisering af den
største bank (NLB) er ikke kommet videre. Den nye regering har bebudet sine
intentioner om at nedbringe sine aktieposter i nogle af de største banker til
et blokerende mindretal. Der er behov for at afklare sammenhængen mellem dette
mere langsigtede mål og det umiddelbare og presserende behov for frisk kapital,
hvor staten som hovedaktionær entydigt bærer ansvarsbyrden i sidste ende. En
klar privatiseringsstrategi, som understøttes af rettidige kapitalindskud til
at dække tabene, en garanti for god forvaltning og en professionel,
afpolitiseret ledelse vil gøre denne politik og det eventuelle salg af bankerne
mere troværdige.
(11)     Inden for det seneste år er
der ikke fremlagt konkrete forslag til at mindske ulighederne i den tryghed,
som medarbejderne på faste kontrakter nyder godt af i forhold til medarbejdere
på tidsbegrænsede kontrakter. Der blev påbegyndt forhandlinger med
arbejdsmarkedets parter om en lov om arbejdsforhold i 2011, men der blev ikke
indgået en aftale eller vedtaget ændringer. Det nationale reformprogram anfører
visse foranstaltninger, der skal øge flexicurity og afhjælpe segmenteringen,
men angiver ikke nogen tidshorisont for deres vedtagelse. Den nyligt vedtagne
lov om balance i de offentlige finanser indfører betydeligt højere afgifter
(koncessionsafgifter) for "studenterarbejde" for at nedbringe
fordelene ved denne type arbejdskontrakt, men der er ikke påtænkt andre
supplerende foranstaltninger.
(12)     Uddannelsessystemets lydhørhed
overfor behovene på arbejdsmarkedet er stadig utilstrækkelig, selvom der i
øjeblikket oprettes tjenester til erhvervsvejledning i alle grene af systemet,
og der arbejdes på at give flere oplysninger om fremtidige karriereretninger.
Der er ikke taget konkrete skridt til at oprette et system, der kan afdække den
fremtidige efterspørgsel på arbejdsmarkedet. Der blev lanceret nogle projekter
medfinansieret af Den Europæiske Socialfond med henblik på at fremme erhverv,
som der er stor efterspørgsel efter på arbejdsmarkedet. Det er relevante
tiltag, men i det store hele er de en utilstrækkelig løsning på problemet. Den
eksterne ekspertevaluering af den generelle effektivitet i den slovenske
offentlige arbejdsformidling er ikke tilgængelig.
(13)     På trods af lovmæssige
ændringer i april 2011 om at omlægge den slovenske konkurrencestyrelse til et
uafhængigt organ fra den 1. januar 2012 er den endnu ikke uafhængig på grund af
flere proceduremæssige betingelser, der skal opfyldes inden da. Desuden blev
konkurrencestyrelsens ressourcer reduceret i 2011. Denne udvikling påvirker
styrelsens evne til at udvide dets håndhævelsestiltag og give det institutionel
vægt til at arbejde med konkurrencefremmende reformtiltag. En undersøgelse om
dereguleringen af erhverv er netop afsluttet, men de konkrete politiktiltag på
området er fortsat vage. Generelt kan visse aspekter af de lovmæssige rammer
for oprettelsen af tjenesteydere skabe problemer hvad angår overensstemmelse
med servicedirektivet. Det overordnede erhvervsmiljø er kendetegnet ved
svagheder, der holder indenlandske og udenlandske investorer tilbage, og som
hæmmer den hurtige oprydning af bankernes balancer, såsom statens direkte eller
indirekte økonomiske inddragelse, og fremgangsmåder, der beskytter skyldneren
og undertiden gør konkursbehandlingen problematisk. Endelig er det nationale
transmissionsnet begyndt at blive en flaskehals på grund af Sloveniens øgede betydning
som transitland.
(14)     Efter en kraftig diskretionær
stigning i marts 2010 var mindstelønnen som en procent af gennemsnitslønnen den
højeste i EU i 2011, selvom mindstelønnen stadig ligger under
fattigdomsgrænsen. Indekseringen i de følgende to år har ført til en yderligere
nominel stigning på 4 %. Disse udviklingstendenser belaster de
arbejdskraftintensive industriers konkurrenceevne og forværrer den strukturelle
arbejdsløshed.
(15)     Slovenien har givet en række
tilsagn i europluspagten. Disse tilsagn, og gennemførelsen af tilsagnene fra
2011 omhandler fremme af beskæftigelsen, forbedret konkurrenceevne, større
holdbarhed i de offentlige finanser og en større finansiel stabilitet.
Kommissionen har vurderet gennemførelsen af tilsagnene under europluspagten.
Der er taget hensyn til resultaterne af denne vurdering i disse henstillinger.
(16)     Inden for rammerne af det
europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af
Sloveniens økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det
nationale reformprogram og fremlagt en dybdegående analyse. Den har ikke blot
taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk
politik i Slovenien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med
EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede
økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag
til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske
semester er afspejlet i henstilling 1 - 7 nedenfor.
(17)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet gennemgået Sloveniens stabilitetsprogram og dets udtalelse[8]
afspejles især i henstilling 1 nedenfor.
(18)     På baggrund af Kommissionen
dybdegående analyse og denne vurdering har Rådet vurderet Sloveniens nationale
reformprogram for 2012 og Sloveniens stabilitetsprogram. Dets henstillinger
under artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i følgende
henstilling 3, 4 og 5 nedenfor,
HENSTILLER, at Slovenien bør træffe
foranstaltninger i perioden 2012-2013 med henblik på:
1.           at gennemføre budgettet for
2012 og styrke budgetstrategien for 2013 gennem tilstrækkeligt specificerede
strukturelle foranstaltninger, være beredt på at træffe yderligere
foranstaltninger, således at der sikres en rettidig og holdbar korrektion af
det uforholdsmæssigt store underskud, og den strukturtilpasningsindsatse, der
er anført i Rådets henstillinger i proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud, nås. Derefter bør det med en passende
strukturtilpasningsindsats sikres, at der gøres tilstrækkelige fremskridt for
at nå den mellemsigtede budgetmålsætning, herunder udgiftsbenchmarket. Den
mellemsigtede budgetramme, herunder udgiftsreglen, bør styrkes, ved at den
gøres mere bindende og gennemskuelig,
2.           at tage hurtige skridt til at
sikre pensionssystemets langsigtede holdbarhed, samtidig med at pensionerne
stadig er tilstrækkelige, ved at: i) udligne den lovfæstede pensionsalder for
mænd og kvinder; ii) hæve den lovfæstede pensionsalder i overensstemmelse med
forøgelsen af den forventede levetid; iii) mindske mulighederne for tidlig
tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet; og v) revidere pensionernes
indekseringssystem. Ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens bør øges, ved
at der videreudvikles aktive arbejdsmarkedspolitikker og foranstaltninger for
livslang læring,
3.           at træffe de nødvendige
tiltag til at opbygge tilstrækkelig reservekapital i banksektoren og fremme
oprydningen af balancerne, således at der genoprettes en passende långivning
til produktive aktiviteter. Der bør indhentes fulde efterprøvningner udført af
tredjeparter af vurderingerne af tab på udlån, som konstateres ved stresstests,
af de systemisk vigtige banker,
4.           at tilpasse lovgivningen om
beskæftigelsessikkerhed i forbindelse med faste kontrakter i samråd med
arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis for at
nedbringe segmenteringen på arbejdsmarkedet. Der bør gøres mere for at tackle
problemet med et parallelt arbejdsmarked, der skyldes studenterarbejde,
5.           at forbedre afstemningen af
kvalifikationer med behovene på arbejdsmarkedet, især for lavtuddannede og
personer med en lang videregående uddannelse, samt videreføre reformerne af
erhvervsuddannelserne,
6.           at tage yderlige skridt til
at styrke åbningen af markederne og fremskynde omorganiseringen af de liberale
tjenesteydelser. Erhvervsmiljøet skal forbedres, ved at man i) gennemfører
reformen af konkurrencestyrelsen, ii) opsætter rammer for de statsejede
virksomheder, der sikrer armslængdeprincippet og høje standarder inden for
virksomhedsledelse, og iii) forbedre konkursprocedurerne, især hvad angår
hastighed og effektivitet,
7.           i samråd med arbejdsmarkedets
parter og i overensstemmelse med national praksis at sikre, at lønstigningerne,
herunder tilpasningen af mindstelønnen, bidrager til at fremme konkurrenceevnen
og jobskabelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2012) 327 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 og P7_TA(2012)0047
[5]               Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               Den konlunkturkorrigerede saldo eksklusive
engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger som genberegnet af
Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet og ved hjælp
af den i fællesskab aftalte metode.
[8]               I henhold til artikel 5, stk. 2,
i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

32003H0274

Kommissionens henstilling af 14. april 2003 om beskyttelse og information af offentligheden med hensyn til eksponering for vedvarende radioaktiv cæsiumforurening i visse vilde fødevareprodukter som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl (meddelt under nummer K(2003) 510)

EU-Tidende nr. L 099 af 17/04/2003 s. 0055 - 0056

Kommissionens henstillingaf 14. april 2003om beskyttelse og information af offentligheden med hensyn til eksponering for vedvarende radioaktiv cæsiumforurening i visse vilde fødevareprodukter som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(meddelt under nummer K(2003) 510)(2003/274/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 38, stk. 1, og artikel 124, andet led,som henviser til indstillingen fra gruppen af eksperter, der er blevet udpeget af Det Videnskabelige og Tekniske Udvalg i overensstemmelse med artikel 31 i traktaten, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Efter ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl den 26. april 1986 er store mængder radioaktive stoffer strømmet ud i atmosfæren.(2) Nedfaldet af radioaktivt cæsium fra ulykken i kernekraftværket i Tjernobyl har berørt en lang række tredjelande.(3) Store mængder nedfald har berørt visse dele af en række medlemsstaters og ansøgerlandes områder.(4) I Rådets forordning (EØF) nr. 737/90 af 22. marts 1990 om betingelser for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 616/2002(2), blev der for indførsel af landbrugsprodukter, som er bestemt til menneskeføde, og som har oprindelse i tredjelande, fastsat maksimumstoleranceværdier for radioaktivt cæsium, hvis overholdelse medlemsstaterne skal føre kontrol med.(5) I en udtalelse til Rådet den 12. maj 1986 i forbindelse med vedtagelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 1707/86 af 30. maj 1986 om betingelser for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(3), forpligtede medlemsstaterne sig til at anvende de samme maksimumstoleranceværdier ved handel i Fællesskabet.(6) I Kommissionens forordning (EF) nr. 1661/1999 af 27. juli 1999 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 737/90 om betingelser for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl(4), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1608/2002(5), har man bl.a. indført særlige betingelser, der skærper kontrollen med import af vilde svampe fra en række tredjelande.(7) Medlemsstaterne har anvendt og anvender stadig, når det er nødvendigt, lignende former for kontrol og betingelser ved markedsføring af levnedsmidler fra deres nationale agroindustrielle fødevareforsyningskæder, især når det gælder kød fra får og rensdyr.(8) Foranstaltningerne på stedet på medlemsstaternes område har hjemmel i de eksisterende lovforpligtelser, som er fastlagt i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningen og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling(6) og i Euratom-traktatens artikel 35 og 36.(9) Naturlige og halvnaturlige økosystemer såsom skove og andre bevoksede arealer er i almindelighed naturlige vækststeder for vildt, vilde bær og svampe, og i sådanne økosystemer vil radioaktivt cæsium ofte fortsat være til stede i en cyklisk udveksling mellem den øvre jordbund (det øverste lag af visne blade), bakterier, mikrofauna, mikroflora og vegetation. Herudover vil der i jorden i sådanne økosystemer, der for størstedelen består af organiske materialer, fortsat være en øget biologisk forekomst af radioaktivt cæsium.(10) Vilde bær såsom blåbær, multebær, tranebær, hindbær, brombær og vilde jordbær, spiselige vilde svampe (f.eks. kantareller, rørhatte (bay boletus), pigsvampe), kød fra rådyr eller kronhjorte samt kødædende ferskvandsfisk fra søer (f.eks. gedder og aborrer) i visse af EU's regioner har fortsat et niveau for radioaktivt cæsium, som overstiger 600 Bq/kg.(11) Svampe fra mycorrhizal-arten (f.eks. Boletus edulis) og vildsvinekød blev påvirket langt senere af nedfaldet og har i dag et meget højt niveau af radioaktiv cæsiumforurening i områder med den højeste aflejring.(12) Man antager, at varigheden af radioaktiv cæsiumforurening efter Tjernobylulykken i en række produkter, der stammer fra arter, som lever og vokser i skove og andre naturlige og halvnaturlige økosystemer, hovedsageligt hænger sammen med den pågældende radionuklides fysiske halveringstid på ca. 30 år, og at der derfor i de næste tiår ikke vil kunne konstateres nogen væsentlig ændring med hensyn til den radioaktive cæsiumforurening af disse produkter.(13) I de seneste år har data fra nogle medlemsstater til Kommissionen vist, at der fortsat er et højt niveau for radioaktivt cæsium i vildt, vilde bær og svampe samt kødædende fisk i søer.(14) Markedsføring af spiselige vilde produkter sker ikke nødvendigvis gennem de agroindustrielle fødevareforsyningskæder, og den ved lov fastsatte nationale overvågning og kontrol kunne således blive omgået.(15) Offentlighedens bevidsthed om den fortsatte forurening af vilde fødevareprodukter synes at være faldende, selv om man ikke kan se bort fra sundhedsrisici for de personer, som indtager store mængder af sådanne produkter fra de berørte regioner.(16) Følgerne af vilde produkters forurening for folkesundheden er ikke særligt omfattende, og der er derfor ikke behov for vedtagelse af flere bindende krav.(17) I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed(7) er der fastlagt et system til hurtig udveksling af information. Det er nødvendigt at anvende dette system til udveksling af informationer mellem medlemsstaterne om registrerede tilfælde af en overskridelse af maksimumstoleranceværdierne -HENSTILLER:1. Med henblik på beskyttelse af forbrugernes sundhed bør medlemsstaterne tage passende skridt for at sikre, at de i artikel 3 i forordning (EØF) nr. 737/90 omtalte maksimumstoleranceværdier for cæsium-134 og -137 overholdes i EU ved markedsføring af vildt, vilde bær, vilde svampe og kødædende ferskvandsfisk i søer.2. Medlemsstaterne bør informere befolkningen i regioner, hvor der er mulighed for, at sådanne produkter overskrider maksimumstoleranceværdierne, om den sundhedsrisiko, dette indebærer.3. Medlemsstaterne bør informere Kommissionen og alle andre om registrerede tilfælde af sådanne produkter, som markedsføres i EU, og som overskrider maksimumstoleranceværdierne, ved hjælp af EU's hurtige varslingssystem, som der er fastlagt bestemmelser om i forordning (EF) nr. 178/2002.4. Medlemsstaterne bør informere Kommissionen og de øvrige medlemsstater om aktioner, der er gennemført som reaktion på denne henstilling.Udfærdiget i Bruxelles, den 14. april 2003.På Kommissionens vegneMargot WallströmMedlem af Kommissionen(1) EFT L 82 af 29.3.1990, s. 1.(2) EFT L 75 af 24.3.2000, s. 1.(3) EFT L 146 af 31.5.1986, s. 88.(4) EFT L 197 af 29.7.1999, s. 17.(5) EFT L 243 af 11.9.2002, s. 7.(6) EFT L 159 af 29.6.1996, s. 1.(7) EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Danmarks nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/17

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Danmarks nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2014
   2014/C 247/04
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (4) om Danmarks nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Danmarks opdaterede konvergensprogram for 2013-2016.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de økonomiske politikker. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen endvidere på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Danmark blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånevilkår i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybdegående undersøgelse af Danmark, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Danmarks makroøkonomiske udfordringer i relation til den private gæld og den eksterne konkurrenceevne ikke længere kunne identificeres som ubalancer efter proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer. Navnlig lader der til at være kontrol over tilpasningen på boligmarkedet og den private gælds følger for realøkonomien og stabiliteten i den finansielle sektor. Der skal dog holdes øje med disse udviklinger og drivkræfterne bag den eksterne konkurrenceevne.

               (8)

               Den 15. april 2014 afleverede Danmark sit nationale reformprogram for 2014 og sit konvergensprogram for 2014. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Formålet med den budgetstrategi, der er beskrevet i konvergensprogrammet for 2014, er at sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud og holde den strukturelle budgetsaldo på linje med eller over den mellemfristede budgetmålsætning. Den mellemfristede budgetmålsætning på -0,5 % af BNP afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Danmarks offentlige underskud er i 2013 bragt ned på et holdbart niveau under 3 % af BNP. Konvergensprogrammet tilstræber et offentligt underskud på 1,3 % af BNP i 2014 og 2,9 % af BNP i 2015, hvilket svarer til en (genberegnet) strukturel saldo på linje med eller over den mellemfristede budgetmålsætning. Samlet set er den budgetstrategi, der beskrives i konvergensprogrammet, i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Gældsniveauet, som i 2013 udgjorde 44,5 % af BNP, forventes at stige midlertidigt i 2015 for derefter at falde. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for konvergensprogrammets budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk. Ifølge scenariet forventes en BNP-vækst på 1,6 % i 2014 og 1,9 % i 2015, hvilket stort set svarer til Kommissionens tjenestegrens forårsprognose fra 2014, der opererer med en vækst på 1,5 % og 1,9 %. På baggrund af sin vurdering af konvergensprogrammet for 2014 og Kommissionens prognose finder Rådet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97, at Danmarks offentlige finanser er sunde, og at målene i konvergensprogrammet kan forventes at blive opfyldt.

               (10)

               Danmark har gjort visse fremskridt i forhold til at forbedre forholdene for de grupper, der befinder sig på kanten af arbejdsmarkedet, og i forhold til at øge omkostningseffektiviteten i uddannelsessystemet. Reformerne af førtidspensions- og fleksjobordningerne er begyndt at vise resultater, kontanthjælpsreformen er trådt i kraft, der er vedtaget en sygedagpengereform, og i april fremlagde regeringen et reformforslag vedrørende de aktive arbejdsmarkedspolitikker. Der er stadig udfordringer med at sikre et tilstrækkeligt antal praktikpladser og forbedre denne type uddannelses kvalitet og image, give erhvervsuddannelserne et løft og tackle det høje uddannelsesfrafald. Eftersom gennemførelsen af reformerne befinder sig på et tidligt stadie, mangler de stadig at vise den fulde effekt. For så vidt angår erhvervsuddannelserne blev der i februar 2014 indgået en reformaftale, som forventes at træde i kraft i midten af 2015, og som sigter mod at øge uddannelsernes kvalitet gennem en lang række initiativer.

               (11)

               At puste liv i produktiviteten er fortsat en udfordring for den danske økonomi. Kommissionens vurdering stemmer stort set overens med Produktivitetskommissionens konklusioner. I april 2014 offentliggjorde Produktivitetskommissionen 25 hovedanbefalinger og fremlagde mere end 100 konkrete forslag inden for områder som konkurrence, offentlige udbud, uddannelse, internationalisering, innovation, beskatning og infrastruktur. Skridt henimod at tackle udfordringen med den lave produktivitetsvækst bør tages ved at gennemføre Produktivitetskommissionens anbefalinger.

               (12)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Danmarks økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Danmark, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede styring ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 til 3 nedenfor.

               (13)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor —

         HENSTILLER, at Danmark i perioden 2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud fortsætte med at føre en vækstfremmende finanspolitik og bevare en sund budgetstilling samt sikre fortsat opfyldelse af den mellemfristede budgetmålsætning i hele konvergensprogrammets løbetid.

               2.

               Træffe yderligere foranstaltninger for at fremme beskæftigelsesegnetheden for de personer, der befinder sig på kanten af arbejdsmarkedet. Forbedre uddannelsesresultaterne, navnlig hos de unge med indvandrerbaggrund, og effektivisere erhvervsuddannelserne. Lette overgangen fra uddannelse til arbejdsliv, herunder gennem mere udbredt arbejdspladslæring og flere praktikpladser.

               3.

               Øge indsatsen for at fjerne adgangsbarriererne og reducere de lovgivningsmæssige krav med henblik på at øge konkurrencen i den indenlandske servicesektor, navnlig inden for detailhandel og bygge- og anlæg, som anbefalet af Produktivitetskommissionen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P.C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 18.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2016/1110 af 28. juni 2016 om overvågning af nikkel i foder (EØS-relevant tekst)

text:
               8.7.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 183/68

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2016/1110
   af 28. juni 2016
   om overvågning af nikkel i foder
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Nikkel (Ni) i foder kommer fra både naturlige og menneskeskabte kilder. Desuden indeholder visse fodermidler metallisk nikkel, da dette anvendes som katalysator ved fremstillingen heraf.

               (2)

               Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (i det følgende benævnt »EFSA«) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (i det følgende benævnt »ekspertpanelet«) har afgivet en videnskabelig udtalelse om de risici for dyre- og folkesundheden og for miljøet, der er forbundet med tilstedeværelsen af Ni i foder (1).

               (3)

               Ekspertpanelet konkluderede, at Ni via foder til kvæg, svin, kaniner, ænder, fisk, hunde, høns, heste, får, geder og katte sandsynligvis ikke har negative konsekvenser. For så vidt angår vurderingen af risiciene for menneskers sundhed i forbindelse med tilstedeværelsen af Ni i fødevarer af animalsk oprindelse konkluderede ekspertpanelet, at de nuværende niveauer af kronisk eksponering for NI i den gennemsnitlige befolkning, når man kun tager fødevarer af animalsk oprindelse i betragtning, kan give anledning til bekymring med hensyn til de yngre befolkningsgrupper. For så vidt angår akut eksponering via kosten konkluderede ekspertpanelet, at nikkeloverfølsomme personer også har risiko for udvikling af eksematøse hudreaktioner, der kan blusse op, gennem indtagelse af fødevarer af animalsk oprindelse. Det bidrag, som fødevarer af animalsk oprindelse yder til menneskers eksponering for nikkel, bør derfor ikke undervurderes, navnlig ikke i aldersgrupper med et højt niveau af eksponering for nikkel via kosten. Dog var det ud fra de tilgængelige data ikke muligt at fastsætte overslæbsmængder fra foder til fødevarer af animalsk oprindelse.

               (4)

               Det bemærkes, at de data om forekomst, der anvendes i EFSA's videnskabelige udtalelse, hovedsagelig stammer fra én medlemsstat og derfor ikke nødvendigvis er repræsentative for tilstedeværelsen af Ni i foder i Unionen.

               (5)

               Tilstedeværelsen af Ni i foder bør derfor overvåges i hele Unionen, inden det overvejes at fastsætte maksimalgrænseværdier for Ni i foder eller gennemføre andre risikostyringsforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre et højt niveau af beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør med aktiv inddragelse af foderstofvirksomhedsledere udføre overvågning af tilstedeværelsen af nikkel i foder.

               2.

               For at sikre, at stikprøverne er repræsentative for det parti, hvoraf de er udtaget, bør medlemsstaterne følge prøveudtagningsproceduren i Kommissionens forordning (EF) nr. 152/2009 (2).

               3.

               Medlemsstaterne bør sikre, at analyseresultaterne indberettes regelmæssigt og senest den 31. oktober 2017 til EFSA i EFSA's dataindgivelsesformat i overensstemmelse med kravene i EFSA's vejledning om standardprøvebeskrivelse for fødevarer og foder (3) og EFSA's supplerende specifikke indberetningskrav.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2016.

            På Kommissionens vegne

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden, 2015. Scientific Opinion on the risks to animal and public health and the environment related to the presence of nickel in feed. EFSA Journal 2015;13(4):4074, 76 s. doi:10.2903/j.efsa.2015.4074, www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 152/2009 af 27. januar 2009 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af foder (EUT L 54 af 26.2.2009, s. 1).

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


Avis juridique important

|

31988H0590

88/590/EØF: Kommissionens henstilling af 17. november 1988 om betalingssystemer, herunder navnlig om forholdet mellem kortindehaver og kortudsteder

EF-Tidende nr. L 317 af 24/11/1988 s. 0055 - 0058

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 17. november 1988  om betalingssystemer, herunder navnlig om forholdet mellem kortindehaver og kortudsteder  (88/590/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, andet led, og  som tager foelgende i betragtning:  Et af Faellesskabets hovedformaal er, at man senest i 1992 skal have gennemfoert det indre marked, inden for hvilket betalingssystemer er af stor betydning;  i punkt 18 i bilaget til Raadets resolution af 14. april 1975 om Det Europaeiske Faellesskabs foerste program for en politik vedroerende forbrugerbeskyttelse og -oplysning (1) fastsaettes det, at beskyttelsen af forbrugernes oekonomiske interesser skulle baseres paa foelgende principper (2), nemlig principperne om, i) at koeberen af varer og tjenesteydelser skal beskyttes mod standardkontrakter, herunder navnlig mod udelukkelse i kontrakter af vaesentlige rettigheder, ii) at forbrugeren skal beskyttes mod det oekonomiske tab, som utilstraekkelige tjenesteydelser paafoerer ham, og iii) at emballering af og salgsfremmende foranstaltninger for varer eller tjenesteydelser - herunder finansielle tjenesteydelser - ikke maa vaere udformet paa en saadan maade, at de direkte eller indirekte vildleder dem, som tilbuddet gaelder, eller som har anmodet om tilbud; under punkt 24 i bilaget til det naevnte foerste program specificeres det, at beskyttelse af forbrugerne mod urimelige forretningsmetoder, bl.a. hvad angaar kontraktvilkaar, skal tillaegges prioritet ved gennemfoerelsen af samme program;  i Kommissionens Hvidbog om Gennemfoerelse af det interne marked (3) henvises der i punkt 121 til de nye teknologier, der vil aendre de europaeiske markedsfoerings- og distributionssystemer og noedvendiggoere en passende forbrugerbeskyttelse, og i punkt 122 henvises der endvidere til de elektroniske banktransaktioner, betalingskort og videotext;  Kommissionens politiske dokument, der har titlen »Fremstoed paa det Forbrugerpolitiske Omraade«, og som blev forelagt Raadet i juli 1985 (4), og hvorom der blev vedtaget en raadsresolution den 23. juni 1986 (5), henviser i punkt 34 til elektronisk pengeoverfoersel og annoncerer i den som bilag vedlagte tidsplan et direktivforslag om dette emne, der skal vedtages af Raadet i 1989; det er hensigtsmaessigt at fremskynde den finansielle beskyttelse af forbrugeren i forbindelse med betalingssystemer og visse andre former for tjenesteydelser, der staar til raadighed for forbrugeren; de former for finansielle tjenesteydelser, herunder finansiel selvbetjening, og de midler til at koebe varer og tjenesteydelser, som nu er i brug paa markedet i medlemsstaterne (hvoraf nogle endda i forbrugernes hjem), leveres paa kontraktvilkaar og med en forbrugerbeskyttelse, der er forskellig fra medlemsstat til medlemsstat;  der er sket mange aendringer inden for de seneste aar med hensyn til de former for finansielle tjenesteydelser, der stilles til raadighed for og benyttes af forbrugerne, navnlig med hensyn til betalingsmetoder og med hensyn til koeb af varer og tjenesteydelser; nye former for finansielle tjenesteydelser er opstaaet og vil fortsat udvikle sig;  adskillige kontraktvilkaar, der for oejeblikket benyttes paa dette omraade i medlemsstaterne, er ikke alene forskellige fra medlemsstat til medlemsstat (og endog inden for den enkelte medlemsstat), men ogsaa i visse tilfaelde ufordelagtige for forbrugeren; en mere effektiv beskyttelse af forbrugeren kan opnaas ved at indfoere ensartede vilkaar, der skal finde anvendelse paa alle disse former for finansielle tjenesteydelser;  forbrugeren skal gives fyldestgoerende information om kontraktvilkaar, herunder om eventuelle gebyrer og andre omkostninger, som forbrugeren skal betale for disse tjenesteydelser, ligesom han ogsaa skal have fyldestgoerende information om sine rettigheder og pligter i henhold til kontrakten; denne information skal utvetydigt fastslaa, hvilke forpligtelser forbrugeren har som indehaver af et kort eller anden indretning, (i det foelgende benaevnt »den kontraherende kortindehaver«), ved vis hjaelp han kan foretage betalinger til fordel for tredjemand eller foretage visse finansielle transaktioner for sig selv;  beskyttelsen af forbrugeren som kontraherende kortindehaver forbedres yderligere, hvis saadanne kontrakter udfaerdiges skriftligt og indeholder en vis minimumsinformation om kontraktvilkaarene, herunder med angivelse af, hvilket tidsrum der normalt vil gaa, foer kortindehaverens transaktioner krediteres, debiteres eller faktureres;  ingen betalingsindretning, hvad enten der er tale om et plastkort eller andet, maa sendes til en person, medmindre det sker som svar paa en ansoegning fra vedkommende; den kontrakt, der indgaas mellem vedkommende person og udstederen af betalingsindretningen, skal foerst vaere bindende, naar ansoegeren har modtaget betalingsindretningen og ogsaa er blevet gjort bekendt med de gaeldende kontraktvilkaar;  paa grund af karakteren af den teknologi, der for oejeblikket benyttes i forbindelse med betalingsindretninger, herunder baade med hensyn til fremstillingen og brugen heraf, er det vigtigt med en opgoerelse over de transaktioner, der foretages ved hjaelp af disse indretninger, saaledes at transaktioner kan efterspores og fejl berigtiges; da den kontraherende kortindehaver ikke har nogen mulighed for at faa adgang til saadanne opgoerelser, maa bevisbyrden for, at en transaktion har vaeret korrekt registreret og konteret, og at der ikke har vaeret tale om teknisk maskinsvigt eller andre fejl, foelgelig paahvile den person, der i henhold til den kontrakt udleverer betalingsindretningen til den kontraherende part, dvs. kortudstederen;  betalingsinstruktioner, der meddeles elektronisk af den kontraherende kortindehaver, boer vaere uigenkaldelige, saaledes at betaling foretaget i henhold til instruktionerne ikke kan tilbagefoeres; den kontraherende kortindehaver skal have udleveret en udskrift af de transaktioner, han foretager ved hjaelp af betalingsindretningen;  der maa fastsaettes ensartede regler for kortudstederens ansvar for manglende eller ukorrekt udfoerelse af den kontraherende kortindehavers betalingsinstruktioner og dertil knyttede transaktioner samt for transaktioner, som den kontraherende kortindehaver ikke har autoriseret, alt under forbehold af den kontraherende kortindehavers egne forpligtelser i tilfaelde af, at betalingsindretningen bortkommer, bliver stjaalet eller kopieret;  der maa ogsaa fastsaettes ensartede kontraktvilkaar vedroerende konsekvenserne for den kontraherende kortindehaver, dersom han mister sin betalingsindretning, eller den bliver stjaalet eller kopieret;  for at sikre, at elektroniske betalingsnet kan fungere, og betalingsindretninger kan benyttes internationalt, er det noedvendigt, at et vist minimum af oplysninger vedroerende den kontraherende kortindehaver kan videregives paa tvaers af landegraenserne, dog under forbehold af visse betingelser;  Kommissionen vil overvaage gennemfoerelsen af denne henstilling, og hvis den efter tolv maaneder finder, at gennemfoerelsen ikke har fundet sted paa tilfredsstillende maade, vil Kommissionen traeffe de fornoedne foranstaltninger -  HENSTILLER,  at:  1. udstedere af betalingsindretninger og systemleverandoerer - senest tolv maaneder efter henstillingens dato - udoever deres virksomhed i overensstemmelse med de i bilaget indeholdte bestemmelser  2. medlemsstaterne - senest tolv maaneder efter henstillingens dato - med henblik paa at lette udfoerelsen af de i bilaget anfoerte transaktioner sikrer, at oplysninger vedroerende kontraherende kortindehavere kan videregives, dog under forbehold af:  - at de kun videregives i det omfang, det er strengt noedvendigt  - at de behandles som fortrolige af alle de personer, der har faaet kendskab til de paagaeldende oplysninger i forbindelse med udfoerelsen af saadanne transaktioner.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 17. november 1988.  Paa Kommissionens vegne  Grigoris VARFIS  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. C 92 af 25. 4. 1975, s. 1.  (2) Bekraeftet under punkt 28 i det andet program (EFT nr. C 133 af 3. 6. 1981, s. 1).  (3) KOM(85) 310 endelig udg. af 14. 6. 1985.  (4) KOM(85) 314 endelig udg. af 27. 6. 1985.  (5) EFT nr. C 167 af 5. 7. 1986, s. 1.  BILAG  1. Dette bilag finder anvendelse paa foelgende transaktioner:  - elektroniske betalinger ved brug af et kort, navnlig i forretninger  - naar kontanter haeves, naar kontanter og checks saettes ind, og naar der foretages lignende transaktioner via en elektronisk indretning, som f.eks. pengeautomater og automatiske taellemaskiner  - ikke-elektroniske betalinger ved hjaelp af et kort, herunder transaktioner, hvor en underskrift er noedvendig, og hvor der gives kvittering, men ikke kort, hvis eneste funktion er at tjene som sikkerhed for betaling foretaget ved hjaelp af check  - elektroniske betalinger foretaget af en person uden brug af kort, som f.eks. homebanking.  2. I dette bilag forstaas ved:  »betalingsindretning«: et kort eller anden indretning, der giver brugeren mulighed for at foretage transaktioner af den under punkt 1 anfoerte art  »kortudsteder«: en person, der som led i sit erhverv tilbyder offentligheden en betalingsindretning i henhold til en kontrakt, der indgaas med den, til hvem indretningen udleveres  »systemleverandoer«: en person, der stiller et finansielt produkt til raadighed under et saerligt handelsnavn, og som normalt ogsaa stiller et net til raadighed, saaledes at betalingsindretningen kan benyttes til udfoerelsen af transaktioner af den under punkt 1 anfoerte art  »den kontraherende kortindehaver«: en person, der i henhold til en kontrakt indgaaet mellem ham og en kortudsteder er indehaver af en betalingsindretning  »kontokort«: et kort udstedt af en handlende til sin kunde eller udstedt af en sammenslutning af handlende til sine kunder med henblik paa - uden at der gives adgang til en bankkonto - at aabne mulighed for eller lette betalingen af varer og tjenesteydelser, der udelukkende koebes hos den eller de handlende, er har udstedt kortet, eller som koebes hos andre handlende, som i henhold til kontrakt accepterer kortet.  3.1. Hver kortudsteder skal skriftligt udfaerdige fyldestgoerende og rimelige kontraktvilkaar vedroerende udstedelsen og brugen af de af ham udleverede betalingsindretninger.  3.2. Saadanne kontraktvilkaar skal affattes:  - paa en letforstaaelig maade og i en letlaeselig form  - paa det eller de sprog, der normalt benyttes til et saadant eller lignende formaal i det omraade, hvor de paagaeldende kontraktvilkaar tilbydes.  3.3. Kontraktvilkaarene skal angive grundlaget for beregningen af eventuelle gebyrer (inkl. renter), som den kontraherende kortindehaver skal betale til kortudstederen.  3.4. Kontraktvilkaarene skal angive:  - om transaktioners debitering eller kreditering sker straks eller, hvis dette ikke er tilfaeldet, det tidsrum inden for hvilket debitering eller kreditering vil finde sted  - det tidsrum, inden for hvilket transaktioner faktureres, naar der er tale om transaktioner, der faktureres den kontraherende kortindehaver.  3.5. Kontraktvilkaarene maa ikke aendres, medmindre det sker ved aftale mellem parterne; en saadan aftale anses for at foreligge, hvis kortudstederen foreslaar en aendring af kontraktvilkaarene, og den kontraherende kortindehaver efter at have modtaget en meddelelse herom fortsat benytter betalingsindretningen.  4.1. Kontraktvilkaarene skal paalaegge den kontraherende kortindehaver pligt til over for kortudstederen:  a) at traeffe alle rimelige foranstaltninger med henblik paa at sikre opbevaring af betalingsindretningen og med henblik paa at hemmeligholde det identifikationsmiddel (saasom personligt identifikationsnummer eller kode), der muliggoer anvendelse af betalingsindretningen  b) at anmelde dette til kortudstederen eller et centralt organ hurtigst muligt efter at have konstateret, at:  - betalingsindretningen er bortkommet, stjaalet eller kopieret, eller identifikationsmidler, der muliggoer anvendelse af betalingsindretningen, er kommet til uvedkommendes kendskab  - der paa den kontraherende kortindehavers konto er registreret uautoriserede transaktioner  - der er begaaet fejl eller andre uregelmaessigheder i kortudstederens forvaltning af kontoen  c) ikke at anfoere sit eventuelle personlige identifikationsnummer eller kode paa betalingsindretningen, og ej heller at anfoere disse identifikationsdata paa noget, han normalt opbevarer eller baerer sammen med betalingsindretningen, saerlig hvis der er risiko for, at de bortkommer eller bliver stjaalet eller kopieret samtidig  d) ikke at annullere en ordre, som han har afgivet ved hjaelp af sin betalingsindretning. 4.2. Kontraktvilkaarene skal indeholde bestemmelser om, at den kontraherende kortindehaver ikke - naar han har opfyldt de forpligtelser, der er paalagt ham i henhold til naervaerende punkts stk. 1, litra a), litra b), foerste led, og litra c), og at han ikke paa anden maade har handlet groft uagtsomt eller svigagtigt ved brug af betalingsindretningen - efter at have indgivet anmeldelse er ansvarlig for tab, som et saadant brug maatte medfoere.  4.3. Kontraktvilkaarene skal paalaegge kortudstederen en forpligtelse over for den kontraherende kortindehaver til ikke at give andre end denne oplysning om den kontraherende kortindehavers personlige identifikationsnummer eller kode eller eventuelle lignende oplysninger.  5. Der maa ikke fremsendes en betalingsindretning til en person, medmindre det sker som svar paa en ansoegning fra vedkommende; kontrakten mellem kortudstederen og den kontraherende kortindehaver anses som vaerende indgaaet paa det tidspunkt, hvor ansoegeren modtager betalingsindretningen og en kopi af de af ham accepterede kontraktsvilkaar.  6.1. Kortudstedere skal, for saa vidt angaar de i artikel 1 naevnte transaktioner, opbevare eller foranledige opbevaret interne opgoerelser, der er tilstraekkeligt fyldestgoerende til, at transaktioner kan efterspores og fejl berigtiges. Med henblik herpaa skal kortudstederen om fornoedent etablere en ordning med systemleverandoererne.  6.2. Bevisbyrden i en eventuel tvist med den kontraherende kortindehaver vedroerende en af de i punkt 1, foerste, andet og fjerde led, naevnte transaktioner og vedroerende ansvaret for uautoriseret elektronisk pengeoverfoersel paahviler kortudstederen, saaledes at denne skal bevise, at transaktionen har vaeret korrekt registreret og konteret, og at der ikke har vaeret tale om teknisk maskinsvigt eller andre fejl.  6.3. Den kontraherende kortindehaver skal, hvis han anmoder om det, have udleveret en udskrift for hver af sine transaktioner, det vaere sig enten straks eller kort tid efter, at han har gennemfoert transaktionen; er der tale om betaling i en forretning, skal den kvittering, der gives af den handlende ved koebet, og hvori der henvises til betalingsindretningen, anses for at opfylde det i denne bestemmelse fastsatte krav.  7.1. Med forbehold af punkt 4 og 8 er kortudstederen over for den kontraherende kortindehaver ansvarlig:  - for manglende eller ukorrekt udfoerelse af den kontraherende kortindehavers transaktioner, jf. punkt 1, selv om en transaktion er ivaerksat paa elektroniske indretninger, som kortudstederen hverken direkte eller alene kontrollerer  - for transaktioner, som ikke er blevet autoriseret af den kontraherende kortindehaver.  7.2. Med forbehold af naervaerende punkts stk. 3 skal det i stk. 1 omhandlede ansvar begraenses saaledes:  - i tilfaelde af manglende eller ukorrekt udfoerelse af en transaktion er ansvaret begraenset til den beloebsmaessige stoerrelse af den transaktion, der ikke er blevet udfoert, eller som er blevet ukorrekt udfoert  - i tilfaelde af en uautoriseret transaktion er der erstatningspligt helt op til det beloeb, der er noedvendigt for at stille den kontraherende kortindehaver, som om den uautoriserede transaktion ikke havde fundet sted.  7.3. Spoergsmaalet om yderligere oekonomiske konsekvenser, herunder navnlig spoergsmaalet om omfanget af det tab, der skal ydes erstatning for, reguleres efter den lovgivning, der finder anvendelse paa den mellem kortudstederen og den kontraherende kortindehaver indgaaede kontrakt.  8.1. Hver kortudsteder skal traeffe forholdsregler, saaledes at hans kunder paa et hvilket som helst tidspunkt af doegnet kan anmelde, at deres betalingsindretning er bortkommet, stjaalet eller kopieret; er der tale om kontokort, behoever denne mulighed for at foretage anmeldelse kun at staa aaben inden for kortudstederens aabningstid.  8.2. Den kontraherende kortindehaver haefter ikke laengere, naar han har underrettet kortudstederen, saaledes som foreskrevet i punkt 4, stk. 1, litra b); denne bestemmelse skal dog ikke anvendes, hvis kortindehaveren har handlet groft uagtsomt eller svigagtigt.  8.3. Den kontraherende kortindehaver baerer selv det tab, der maatte vaere lidt indtil der tidspunkt, hvor anmeldelse finder sted, og som kan tilskrives den omstaendighed, at betalingsindretningen er bortkommet, stjaalet eller kopieret, dog saaledes at erstatningsansvaret ikke maa overstige et beloeb svarende til 150 ECU pr. tilfaelde, medmindre kortindehaveren har handlet groft uagtsomt eller svigagtigt.  8.4. Kortudstederen er ved modtagelsen af anmeldelse forpligtet til at traeffe alle rimelige foranstaltninger med henblik paa at forhindre yderligere brug af betalingsindretningen, selv om den kontraherende kortindehaver maatte have handlet groft uagtsomt eller svigagtigt.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 8. oktober 2010 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Eesti Pank (ECB/2010/16)

text:
               19.10.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 8. oktober 2010
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Eesti Pank
   (ECB/2010/16)
   2010/C 282/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1 og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB’s Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Ifølge artikel 1 i Rådets beslutning 2010/416/EU af 13. juli 2010 i henhold til traktatens artikel 140, stk. 2, om Estlands indførelse af euroen den 1. januar 2011 (1), opfylder Estland de nødvendige betingelser for indførelse af euroen, og den dispensation, der er indrømmet Estland som henvist til i artikel 4 i Tiltrædelsestraktaten 2003 (2) ophæves med virkning fra den 1. januar 2011.

               (3)

               Eesti Pank har valgt AS Deloitte Audit Eesti som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2011 til 2015 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at AS Deloitte Audit Eesti udnævnes til eksterne revisorer for Eesti Pank for regnskabsårene 2011 til 2015.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 8. oktober 2010.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB

      (1)  EUT L 196 af 28.7.2010, s. 24.

      (2)  EUT L 236 af 23.9.2003, s. 33.


Avis juridique important

|

32002H0515(02)

Rådets henstilling af 25. april 2002 om nødvendigheden af at styrke samarbejdet og informationsudvekslingen mellem de forskellige operative enheder, der er specialiseret i bekæmpelse af ulovlig handel med prækursorer i Den Europæiske Unions medlemsstater

EF-Tidende nr. C 114 af 15/05/2002 s. 0003 - 0004

Rådets henstillingaf 25. april 2002om nødvendigheden af at styrke samarbejdet og informationsudvekslingen mellem de forskellige operative enheder, der er specialiseret i bekæmpelse af ulovlig handel med prækursorer i Den Europæiske Unions medlemsstater(2002/C 114/02)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til:- FN's konvention af 20. december 1988 imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer,- Den Europæiske Unions narkotikastrategi 2000-2004, godkendt af Det Europæiske Råd i Helsingfors i december 1999,- EU's narkotikahandlingsplan 2000-2004, godkendt af Det Europæiske Råd i Feira i juni 2000,- formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Tammerfors den 15.-16. oktober 1999,- den olitiske erklæring, som blev vedtaget i den særlige samling den 8. til 10. juni 1998 i De Forenede Nationers Generalforsamling (UNGASS), om fælles bekæmpelse af verdens narkotikaproblem, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Ved "prækursorer" forstås de stoffer, der er registreret i overensstemmelse med FN's konvention imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer af 20. december 1988 og omfattet af forordning (EØF) nr. 3677/90(1) og direktiv 92/109/EØF(2).(2) Det Europæiske Fællesskab har vedtaget interne retsforskrifter til så vidt muligt at forebygge anvendelsen af prækursorer til ulovlig fremstilling af narkotika og indført administrative foranstaltninger til kontrol og tilsyn med fremstilling og handel med prækursorer i Fællesskabet samt handelen med prækursorer mellem Fællesskabet og tredjelande.(3) Der er en stigende international bevidsthed om, at det er nødvendigt at bekæmpe kriminel adfærd, der sigter mod at anvende kemiske prækursorer fra det lovlige marked til at fremstille ulovlig narkotika, og foretage en særlig efterforskning på dette område, når det er påkrævet af hensyn til den operative retshåndhævelsesindsats.(4) Det er af voksende betydning at styrke den operative kapacitet hos de forskellige operative myndigheder, der i medlemsstaterne har ansvaret for at bekæmpe ulovlig anvendelse af prækursorer.(5) Internationalt samarbejde har vist sig at være et af de vigtigste elementer i bekæmpelsen af ulovlig anvendelse og handel med kemiske prækursorer. Operationerne Purple og Topaz, der er to globale programmer til overvågning og forebyggelse af ulovlig anvendelse af kaliumpermanganat og eddikesyreanhydrid, viser nytten af dette samarbejde -HENSTILLER:1) at man fremmer en aktion i Den Europæiske Union med henblik på at styrke medlemsstaternes retshåndhævende myndigheders indsats mod anvendelsen af kemiske prækursorer til ulovlig fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer.Den Europæiske Unions aktion skal tage sigte på:- at fremme udvekslingen af erfaringer og bedste praksis mellem de forskellige operative tjenester og retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne gennem en forbedring af de direkte kommunikationskanaler mellem dem, der på nationalt plan har ansvaret for det vigtige spørgsmål om ulovlig anvendelse og handel med prækursorer. Operativ samordning af aktionerne og udveksling af nyttige efterretninger er meget vigtige elementer til bekæmpelse af ulovlig anvendelse af prækursorer- at videregive ajourført viden gennem fælles uddannelseskurser for personale, der medvirker ved efterforskningen af de metoder, former og mekanismer, der anvendes af de kriminelle organisationer i forbindelse med ulovlig anvendelse af prækursorer og ulovlig fremstilling af narkotika, da de kriminelle arbejdsmetoder til stadighed tilpasses, og der ofte opnås et højt teknologisk stade på dette område,2) at man fremmer Den Europæiske Unions indsats i bestemte geografiske områder, hvor der finder kriminelle aktiviteter sted i forbindelse med ulovlig handel med og anvendelse af prækursorer og ulovlig fremstilling af narkotika. Balkan, Centralasien (herunder Afghanistan), visse områder i Latinamerika, Afrika og Det Fjerne Østen kan være særlig vigtige mål for fremtidige aktioner,3) at man maksimerer Europols og Den Europæiske Unions taskforce af medlemsstaternes politichefers og Kommissionens potentiale i forbindelse med de initiativer, der iværksættes mod ulovlige aktiviteter, der er knyttet til ulovlig anvendelse af prækursorer,4) at man om nødvendigt opretter fælles specialiserede operative enheder, der er godt udrustede og udelukkende beskæftiger sig med bekæmpelse af ulovlig handel og anvendelse af prækursorer til fremstilling af heroin, kokain og syntetisk narkotika, såsom ecstasy og amfetamin,5) at man fremmer det løbende samarbejde mellem kontrolmyndighederne og den kemiske industri, navnlig med hensyn til kemiske stoffer, der, selv om de endnu ikke er omfattet af lovgivningen som prækursorer, er opført på Fællesskabets lister vedrørende frivillig overvågning, og som eventuelt anvendes til ulovlig fremstilling af narkotika,6) at man sikrer, at Fællesskabets retningslinjer vedrørende kemiske prækursorer, herunder rådgivning om, hvordan mistænkelige transaktioner kan påvises, ajourføres jævnligt og gøres tilgængelige for den kemiske industri. Den kemiske industri bør desuden tilskyndes til at oplyse de kompetente myndigheder om købsordrer eller køb af kemiske stoffer eller laboratorieudstyr, hvis de har mistanke om, at dele heraf vil kunne blive anvendt til ulovlig fremstilling af narkotika.Udfærdiget i Luxembourg, den 25. april 2002.På Rådets vegneM. Rajoy BreyFormand(1) EFT L 357 af 20.12.1990, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1116/2002 (EFT L 153 af 8.6.2001, s. 4).(2) EFT L 370 af 19.12.1992, s. 76. Senest ændret ved direktiv 2001/8/EF (EFT L 39 af 9.2.2001, s. 31).


title: Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Finlands opdaterede stabilitetsprogram, 2002-2006

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

32003H0010

Kommissionens henstilling af 10. januar 2003 om et koordineret program for offentlig levnedsmiddelkontrol i 2003 (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2002) 5556)

EF-Tidende nr. L 007 af 11/01/2003 s. 0076 - 0081

Kommissionens henstillingaf 10. januar 2003om et koordineret program for offentlig levnedsmiddelkontrol i 2003(meddelt under nummer K(2002) 5556)(EØS-relevant tekst)(2003/10/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler(1), særlig artikel 14, stk. 3,efter høring af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Med henblik på at sikre det indre markeds funktion er det nødvendigt at tilrettelægge koordinerede levnedsmiddelkontrolprogrammer på fællesskabsplan, der er udformet med henblik på at forbedre en harmoniseret gennemførelse af medlemsstaternes offentlige kontrol.(2) I sådanne programmer lægges der vægt på overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, beskyttelse af folkesundheden, forbrugerinteresser og fair handelspraksis.(3) Ifølge artikel 3 i Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(2) skal de laboratorier, som der henvises til i artikel 7 i direktiv 89/397/EØF, opfylde kriterierne i EN 45000-standarderne, som nu er erstattet af EN ISO 17025:2000.(4) Resultaterne af den samtidige gennemførelse af nationale programmer og koordinerede programmer kan give oplysninger og erfaring, som kan danne grundlaget for fremtidige kontrolaktiviteter og fremtidig lovgivning,HENSTILLER:1. I 2003 bør medlemsstaterne gennemføre tilsyn og kontrol, bl.a. prøvetagning og analysering af disse prøver på laboratorier, når dette er påkrævet, med henblik på:- at overvåge, om olivenolie er tydeligt og korrekt mærket i overensstemmelse med EF-reglerne- at vurdere sikkerheden ved visse fiskerivarer (den bakteriologiske sikkerhed ved kogte krebsdyr og bløddyr og histaminindholdet i fiskearter af familierne Scombridae, Clupeidae, Engraulidae og Coryphaenidae).2. Selv om det i denne henstilling ikke er fastsat, hvor mange prøveudtagninger og/eller tilsyn, der skal foretages, bør medlemsstaterne sikre, at der foretages tilstrækkeligt mange til at give et overblik over det pågældende emne i hver medlemsstat.3. Medlemsstaterne bør tilvejebringe de krævede oplysninger og følge udformningen af registreringsskemaerne i bilaget til denne henstilling for derved i højere grad at gøre resultaterne sammenlignelige. Oplysningerne bør sendes til Kommissionen senest den 1. maj 2004 ledsaget af uddybende forklaringer.4. Levnedsmidler, der skal analyseres i medfør af dette program, bør forelægges laboratorier, der opfylder bestemmelserne i artikel 3 i direktiv 93/99/EØF. Hvis der imidlertid i en medlemsstat ikke findes laboratorier, der kan påtage sig bestemte analyser, som er omfattet af denne henstilling, kan medlemsstaten også udpege andre laboratorier, som kan udføre disse analyser.5. Mærkning af olie fremstillet af oliven5.1. Programmets anvendelsesområdeI 2001 blev der konstateret et problem med kontaminering med polycykliske aromatiske hydrocarboner (PAH, f.eks. benzo[a]pyren) i den lavkategoriolie, der kendes som olie af olivenpresserester. Medlemsstaterne påviste ved deres undersøgelser et problem ved mærkningen af forskellige kategorier af olie fremstillet af oliven, hvor der herskede forvirring med hensyn til olie af olivenpresserester, olivenolie og jomfruolie. Dette gjorde det vanskeligt at styre kontamineringsproblemet. Der blevet fundet ukorrekte eller vildledende varemærkninger vedrørende kategorien/kategorierne af olie i de markedsførte produkter. Det blev endvidere påvist, at der muligvis foregik ulovlig blanding af lavkategoriolie med produkter af højere kategori. Ikke alene vildleder dette forbrugerne, men det udgør også en risiko for folkesundheden, når der eventuelt forekommer kontamineret lavkategoriolie.Formålet med denne del af programmet er at kontrollere, om olieprodukter fremstillet af oliven er korrekt mærket, for at sikre, at der ikke foregår ulovlig blanding med anvendelse af muligvis kontamineret lavkategoriolie, som evt. kan udgøre en sundhedsrisiko for forbrugerne. Det vil medvirke til risikostyringen i forhold til eventuelt kontamineret olie og til at undgå vildledning af forbrugerne.5.2. Prøveudtagnings- og analysemetoderMedlemsstatens kompetente myndigheder bør gennemføre kontrol, om muligt inkl. dokumentkontrol, i produktionsleddet inden markedsføringen, i detailleddet vedrørende produkter til direkte salg til forbrugerne og på relevante steder i engrosleddet vedrørende produkter bestemt til storkøkkener og lignende. Formålet med kontrollen er at verificere, om mærkningen af olie fremstillet af oliven er nøjagtig for så vidt angår kategorien/kategorierne af olie i produktet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler(3), Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer(4) og Kommissionens forordning (EF) nr. 1019/2002 af 13. juni 2002 om handelsnormer for olivenolie(5).Der bør udtages prøver, der analyseres med henblik på at bestemme oliebestanddelene i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2568/91(6) og (EF) nr. 796/2002(7).Det er op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag I.6. Sikkerheden ved fiskerivarer: den bakteriologiske sikkerhed ved kogte krebsdyr og bløddyr6.1. Programmets anvendelsesområdeDen mikrobiologiske kvalitet af kogte krebsdyr og bløddyr er ofte kritisk. Disse produkter kan typisk danne grundlag for vækst af mange forskellige mikroorganismer. Dertil kommer, at særlige produktionsforhold, f.eks. kogning om bord på fiskerfartøjer, nedkøling med havvand, intensiv behandling og lang transport, gør dem modtagelige for uønsket mikrobiologisk kontaminering og vækst.I Kommissionens beslutning 93/51/EØF(8) er der fastsat nogle mikrobiologiske kriterier for de pågældende produkter. Kriterierne omfatter slutproduktkriterier for Staphylococcus aureus og Salmonella og forarbejdningskriterier for Escherichia coli, thermotolerante coliforme bakterier og mesofile aerobe bakterier. På det seneste er der i særlig grad blevet fokuseret på risikoen for menneskers sundhed i forbindelse med forekomst af patogen Vibrio parahaemolyticus i denne produkttype. Der foreligger dog endnu ikke tilstrækkelige videnskabelige oplysninger til, at der kan fastsættes kriterier i EF-lovgivningen for denne patogen/produkt-kombination.Formålet med denne del af programmet er at undersøge den mikrobiologiske sikkerhed ved kogte krebsdyr og bløddyr med henblik på at fremme et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og at indsamle oplysninger om prævalensen af patogene mikroorganismer og indikatormikroorganismer i de pågældende produkter.6.2. Prøveudtagnings- og analysemetoderUndersøgelserne bør omfatte kogte krebsdyr og bløddyr, inden de markedsføres, i produktionsleddet og i markedsføringsleddet. Medlemsstaternes relevante myndigheder bør udtage repræsentative prøver af produkterne i produktionsleddet og i detailleddet med henblik på at kontrollere forekomsten af Salmonella og kimtallet for Staphylococcus aureus og Escherichia coli og totalkimtallet for Vibrio parahaemolyticus. Stikprøverne, som hver udgør mindst 100 g, bør behandles på en hygiejnisk måde, anbringes i kølebeholdere og straks sendes til laboratoriet med henblik på analyse.Det er op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Laboratorierne har lov til selv at vælge, hvilken metode de vil anvende, under forudsætning af at resultaternes kvalitet svarer til de mål, der skal nås. Med hensyn til påvisning af Salmonella henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 6579-standarden, med hensyn til Staphylococcus aureus henstilles det, at man anvender den seneste udgave af EN/ISO 6888-1,2-standarden, med hensyn til Escherichia coli henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 16649-1,2,3-standarden, og med hensyn til Vibrio parahaemolyticus henstilles det, at man anvender den seneste udgave af ISO 8914-standarden med MPN-metode(9). Der kan også anvendes andre tilsvarende metoder, der er anerkendt af de relevante myndigheder.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag II.7. Sikkerheden ved fiskerivarer: histaminindholdet i visse fiskearter7.1. Programmets anvendelsesområdeForbrugerne kan blive syge af at indtage fiskerivarer, der har et højt histaminindhold. Histaminer og andre aminer dannes som følge af visse bakteriers vækst, der skyldes uhensigtsmæssige tids- og temperaturforhold og uhygiejnisk praksis i forbindelse med høst, opbevaring, forarbejdning og distribution af fiskerivarer. Fisk af familierne Scombridae, Clupeidae, Engraulidae og Coryphaenidae, der omfatter tun, sardin, makrel, søøre osv. er dem, der hyppigst forårsager fødevareforgiftning på grund af deres store indhold af aminosyren histidin, som anses for forløber for histamin. I Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer(10) fastsættes der sikkerhedskrav vedrørende de tilladte grænseværdier for histamin, prøveudtagning og analysemetoder.Formålet med denne del af programmet er at kontrollere, om markedsførte fiskerivarer overholder de grænseværdier for histamin, der er fastsat i EF-lovgivningen, med henblik på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.7.2. Prøveudtagnings- og analysemetoderMedlemsstaterne bør foretage kontrol på auktioner og engrosmarkeder, produktionsvirksomheder og i detailleddet med henblik på at kontrollere, om fiskerivarer overholder nedenstående grænseværdier for histamin. Kontrollen bør omfatte fisk af familierne Scombridae, Clupeidae, Engraulidae og Coryphaenidae, såvel ferske som frosne og både tilberedte, forarbejdede og konserverede.I henhold til direktiv 91/493/EØF skal der udtages ni prøver af hvert parti. De skal opfylde følgende krav:- middelværdien må ikke være over 100 ppm- to prøver kan have en værdi på over 100 ppm, men under 200 ppm- ingen prøve må have en værdi på over 200 ppm.Produkter, der har gennemgået en behandling med enzymmodning i saltlage, kan dog have et højere histaminindhold, men det må ikke overstige det dobbelte af ovennævnte værdier.Undersøgelser bør foretages efter pålidelige, videnskabeligt anerkendte metoder, såsom højtryksvæskechromatografi (HPLC).Det er op til medlemsstaternes relevante myndigheder at vurdere, på hvilket niveau prøverne generelt skal tages.Resultaterne af kontrollen bør registreres på skemaet i bilag III.Udfærdiget i Bruxelles, den 10. januar 2003.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 186 af 30.6.1989, s. 23.(2) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(3) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.(4) EFT 172 af 30.9.1966, s. 3025/66.(5) EFT L 155 af 14.6.2002, s. 27.(6) EFT L 248 af 5.9.1991, s. 1.(7) EFT L 128 af 15.5.2002, s. 8.(8) EFT L 13 af 21.1.1993, s. 11.(9) Der anvendes en 3 x 3 MPN-metode med alkalisk saltpeptonvand (ASPW) som berigelseskultur på følgende måde: Der fremstilles en første 10-1-suspension af fødevaren samt to tifoldsfortyndinger heraf (dvs. 10-2- og 10-3-suspensioner), hvor ASPW anvendes som fortyndingsvæske. For hver fortynding tilsættes 1 ml til hvert af 3 rør, der indeholder 9 ml af enkeltstyrke-ASPW. Procedurerne for inkubation, subkultur og identifikation gennemføres ifølge ISO 8914. Et rør, der viser en bekræftet forekomst af V. parahaemolyticus, betragtes som positiv. MPN-tabeller findes i bilag B til ISO 4831. Multiplikation af MPN-indekset med 10 giver V. parahaemolyticus-kimtallet pr. gram.(10) EFT L 268 af 24.9.1991, s. 15.BILAG I>PIC FILE= "L_2003007DA.007902.TIF">BILAG II>PIC FILE= "L_2003007DA.008002.TIF">BILAG III>PIC FILE= "L_2003007DA.008102.TIF">


title: RÅDETS HENSTILLING af 20. marts 1989 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1987 #

text:
Avis juridique important

|

31989H0211

RÅDETS HENSTILLING af 20. marts 1989 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1987  -

EF-Tidende nr. L 080 af 23/03/1989 s. 0080 - 0080

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 20. marts 1989  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsaaret 1987  (89/211/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 206b,  som henviser til Lomé-konventionen AVS/EOEF, undertegnet den 28. februar 1975,  som henviser til Raadets afgoerelse 76/568/EOEF af 29. juni 1976 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1),  som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Faellesskabets bistand (2), undertegnet den 11. juli 1975, saerlig artikel 31, stk. 3,  som henviser til finansforordningen af 27. juli 1976 vedroerende Den Fjerde Europaeiske Udviklingsfond (3), saerlig artikel 64 til 67,  som har gennemgaaet forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1987 vedroerende transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) samt Revisionsrettens beretning vedroerende regnskabsaaret 1987 med Kommissionens tilhoerende svar (4),  som tager i betragtning, at der i henhold til artikel 31, stk. 3, i den interne aftale meddeles Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) efter fremgangsmaaden i artikel 206 i Traktaten, og  som tager i betragtning, at Kommissionens gennemfoerelse af alle transaktioner under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) i regnskabsaaret 1987 har vaeret tilfredsstillende -  HENSTILLER  til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsaaret 1987.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. marts 1989.  Paa Raadets vegne  F. FERNANDEZ ORDOÑEZ  Formand  (1) EFT nr. L 176 af 1. 7. 1976, s. 8.  (2) EFT nr. L 25 af 30. 1. 1976, s. 168.  (3) EFT nr. L 229 af 20. 8. 1976, s. 9.  (4) EFT nr. C 316 af 12. 12. 1988, s. 173 og 303.