Avis juridique important

|

31995K0073

KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 73/95/EKSF af 17. januar 1995 om kravet om en eksportlicens i forbindelse med indførsel i Fællesskabet af visse jern- og stålprodukter, der er henhører under EKSF-traktaten

EF-Tidende nr. L 013 af 19/01/1995 s. 0001 - 0002

KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 73/95/EKSF af 17. januar 1995 om kravet om en eksportlicens i forbindelse med indførsel i Fællesskabet af visse jern- og stålprodukter, der er henhører under EKSF-traktaten KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 74, ogud fra følgende betragtninger:Det er i overensstemmelse med artikel 3 i henstilling nr. 3118/94/EKSF (1), hvorved Kommissionen har undergivet indførsel af visse jern- og stålprodukter, der henhører under traktaten om oprettelse af under Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, et fællesskabstilsyn, nødvendigt at opstille en liste over de lande og de varer, for hvilke der kræves eksportlicenser, i et bilag til nævnte henstilling;i afventning af ikrafttrædelsen af aftalen mellem Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Den Russiske Føderation om handel med visse stålprodukter og aftalen mellem Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Ukraine om handel med visse stålprodukter, om hvilke forhandlingerne blev afsluttet i Bruxelles henholdsvis den 15. til 16. december 1994 og den 19. til 22. december 1994, vil der med virkning fra den 23. januar 1995 blive krævet en eksportlicens udstedt af de russiske myndigheder og de ukrainske myndigheder sammen med et oprindelsescertifikat i forbindelse med indførsel i Fællesskabet af de stålprodukter, der er omfattet af disse aftaler -FREMSAT FØLGENDE HENSTILLING:Artikel 1 Det bilag, der er knyttet til denne henstilling, og som indeholder en liste over de lande og de varer, for hvilke der kræves eksportlicenser, føjes til henstilling nr. 3118/94/EKSF som bilag IV.Artikel 2 Denne henstilling træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Denne henstilling anvendes fra den 23. januar 1995.Udfærdiget i Strasbourg, den 17. januar 1995.På Kommissionens vegneLeon BRITTANMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 330 af 21. 12. 1994, s. 6.BILAG »BILAG IVVARER MED OPRINDELSE I DEN RUSSISKE FØDERATION OG UKRAINE FOR HVILKE DER KRÆVES EKSPORTLICENSERA. Fladvalsede produkter1. Bredbånd7208 11 007208 12 107208 12 917208 12 957208 12 987208 13 107208 13 917208 13 957208 13 987208 14 107208 14 917208 14 997208 21 107208 21 907208 22 107208 22 917208 22 957208 22 987208 23 107208 23 917208 23 957208 23 987208 24 107208 24 917208 24 997211 12 107211 19 107211 22 107211 29 107219 11 107219 11 907219 12 107219 12 907219 13 107219 13 907219 14 107219 14 907225 10 107225 20 207225 30 002. Tykke flader7208 31 007208 32 107208 32 307208 32 517208 32 597208 32 917208 32 997208 33 107208 33 917208 33 997208 41 007208 42 107208 42 307208 42 517208 42 597208 42 917208 42 997208 43 107208 43 917208 43 997211 11 007211 21 003. Andre fladvalsede produkter7208 34 107208 34 907208 35 107208 35 907208 44 107208 44 907208 45 107208 45 907208 90 107209 11 007209 12 107209 12 907209 13 107209 13 907209 14 107209 14 907209 21 007209 22 107209 22 907209 23 107209 23 907209 24 107209 24 917209 24 997209 31 007209 32 107209 32 907209 33 107209 33 907209 34 107209 34 907209 41 007209 42 107209 42 907209 43 107209 43 907209 44 107209 44 907209 90 107210 11 107210 12 117210 12 197210 20 107210 31 107210 39 107210 41 107210 49 107210 50 107210 60 117210 60 197210 70 317210 70 397210 90 317210 90 337210 90 357210 90 397211 19 917211 19 997211 22 907211 29 917211 29 997211 30 107211 41 107211 41 917211 49 107211 90 117212 10 107212 10 917212 21 117212 29 117212 30 117212 40 107212 40 917212 50 317212 50 517212 60 117212 60 917219 21 117219 21 197219 21 907219 22 107219 22 907219 23 107219 23 907219 24 107219 24 907219 31 107219 31 907219 32 107219 32 907219 33 107219 33 907219 34 107219 34 907219 35 107219 35 907225 40 707225 40 90B. Lange produkter1. Profiler7207 19 317207 20 717216 31 117216 31 197216 31 917216 31 997216 32 117216 32 197216 32 917216 32 997216 33 107216 33 902. Valstråd7213 10 007213 20 007213 31 207213 31 817213 31 897213 39 107213 39 907213 41 007213 49 007213 50 207213 50 817213 50 897221 00 107221 00 907227 10 007227 20 007227 90 107227 90 307227 90 507227 90 703. Andre lange produkter7207 19 117207 19 147207 19 167207 20 517207 20 557207 20 577214 20 007214 30 007214 40 107214 40 207214 40 517214 40 597214 40 807214 50 107214 50 317214 50 397214 50 907214 60 007215 90 107216 10 007216 21 007216 22 007216 40 107216 40 907216 50 107216 50 917216 50 997216 90 107218 90 507222 10 117222 10 197222 10 217222 10 297222 10 317222 10 397222 10 817222 10 897222 30 107222 40 117222 40 197222 40 307224 90 317224 90 397228 10 107228 10 307228 20 117228 20 197228 20 307228 30 207228 30 417228 30 497228 30 617228 30 697228 30 707228 30 897228 60 107228 70 107228 70 317228 80 107228 80 907301 10 00«


Avis juridique important

|

31995H0144

95/144/EF: Rådets henstilling af 7. april 1995 om ensartede kriterier for vurdering af informationsteknologisk sikkerhed

EF-Tidende nr. L 093 af 26/04/1995 s. 0027 - 0028

RÅDETS HENSTILLING af 7. april 1995 om ensartede kriterier for vurdering af informationsteknologisk sikkerhed (95/144/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 235,som henviser til forslag fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), ogsom tager følgende i betragtning:Fællesskabet har til opgave gennem oprettelsen af et fælles marked og gennem gradvis indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes økonomiske politik at fremme en harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed i Fællesskabet som helhed, en varig og afbalanceret ekspansion, en øget stabilitet, en hurtigere højnelse af levestandarden og snævrere forbindelser mellem de stater, som det forener;elektronisk lagring, behandling og transmission af information spiller en stadig vigtigere rolle for samfundet og erhvervslivet;en effektiv global kommunikation og almindelig brug af elektronisk information understreger behovet for en passende beskyttelse;Europa-Parlamentet har ofte i sine drøftelser og afgørelser understreget, hvor stor vægt det lægger på informationssystemers sikkerhed;Det Økonomiske og Sociale Udvalg har understreget, at det er påkrævet at tage stilling til de aspekter i Fællesskabets foranstaltninger, der vedrører informationssystemers sikkerhed, navnlig i betragtning af virkningerne på gennemførelsen af det indre marked;Kommissionen har fremsat forslag til foranstaltninger vedrørende databeskyttelse og informationssikkerheden (3);informationssystemers sikkerhed er et så komplekst spørgsmål, at der bør vedtages bestemmelser, som muliggør fri udveksling af information inden for det indre marked og tilgodeser sikkerheden overalt i Fællesskabet;denne henstilling berører ikke medlemsstaternes bestemmelser vedrørende offentlig sikkerhed og orden;medlemsstaternes ansvar på dette område forudsætter, at politikken samordnes gennem et tæt samarbejde med højtstående embedsmænd fra medlemsstaterne;ensartede vurderingskriterier for informationsteknologisk sikkerhed er en vigtig forudsætning for gensidig anerkendelse af certificeringer på internationalt plan;foranstaltninger på nationalt, internationalt og fællesskabsplan er et godt grundlag for en harmonisering på fællesskabsniveau og for indgåelse af internationale aftaler;sektorens beslutningstagere er blevet hørt; Gruppen af Højtstående Embedsmænd vedrørende Informationssystemers Sikkerhed (SOG-IS) har anbefalet, at der anvendes ensartede kriterier for vurdering af informationsteknologisk sikkerhed;disse kriterier er nødvendige for oprettelsen af et indre marked for sikre informationsteknologiske produkter; de gør det desuden muligt at opnå stordriftsfordele;brugen af fælles kriterier er desuden en forudsætning for opbygningen af sikre transeuropæiske applikationer og tjenester;disse mål kan ikke nås, hvis der anvendes forskellige kriterier i hvert medlemsland og i hver økonomisk sektor;udvikling af yderligere kriterier ville kræve mangfoldige bilaterale forhandlinger mellem medlemsstaterne og ville betyde urimeligt lange forsinkelser og omstændelige procedurer, herunder et stort antal individuelle forhandlinger, hvilket kan undgås med en koordineret indsats på fællesskabsplan -HENSTILLER:1) at der for en foreløbig periode på to år vedtages kriterier for vurdering af informationsteknologisk sikkerhed (Information Technology Security Evaluation Criteria - ITSEC) (4) som led i visse vurderings- og certificeringsordninger, således at de øjeblikkelige vurderings- og certificeringsbehov i forbindelse med handel og brug af informationsteknologiske produkter, systemer og tjenester kan dækkes2) at der under ledelse af Gruppen af Højtstående Embedsmænd vedrørende Informationssystemers Sikkerhed (SOG-IS) tilstræbes en international harmonisering og standardisering af kriterierne for vurdering af informationsteknologisk sikkerhed3) at der i nævnte foreløbige periode, eller, om nødvendigt, indtil der er opnået enighed om international harmonisering og standardisering, træffes aftale mellem medlemsstaterne eller de organer, de udpeger, om bilateral og helst europæisk eller international anerkendelse af sikkerhedsvurderingscertifikater4) at der efter den foreløbige periode foretages en vurdering og efter indstilling fra SOG-IS-gruppen fremsættes forslag om passende foranstaltninger på grundlag af erfaringerne og resultaterne af det internationale harmoniseringsarbejde.Udfærdiget i Luxembourg, den 7. april 1995.På Rådets vegneJ. ROSSIFormand(1) EFT nr. C 176 af 28. 6. 1993, s. 37.(2) EFT nr. C 73 af 15. 3. 1993, s. 19.(3) EFT nr. C 277 af 5. 11. 1990, s. 3.(4) Se KOM (92) 298 endelig udg., bilag.


Avis juridique important

|

31998H0257

98/257/EF: Kommissionens henstilling af 30. marts 1998 om de principper, der finder anvendelse på organer med ansvar for udenretlig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 115 af 17/04/1998 s. 0031 - 0034

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 30. marts 1998 om de principper, der finder anvendelse på organer med ansvar for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet (*) (EØS-relevant tekst) (98/257/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, ogsom tager følgende i betragtning:Rådet understregede i sine konklusioner, vedtaget den 25. november 1996 på mødet i Rådet (forbrugerpolitik), at indsatsen for at styrke forbrugernes tillid til det indre markeds funktion og deres muligheder for at få fuldt udbytte af det indre markeds fordele indebærer, at forbrugerne skal have mulighed for at bilægge eventuelle tvister på en effektiv og passende måde ved hjælp af udenretslige eller lignende procedurer;Europa-Parlamentet fremhævede i sin beslutning af 14. november 1996 (1), hvor stor betydning det har, at disse procedurer opfylder en række minimumskriterier, som garanterer det ansvarlige organs uvildighed, procedurens effektivitet såvel som offentlighed og åbenhed i proceduren, og opfordrede Kommissionen til at fremsætte forslag på området;de fleste tvister på forbrugerområdet er i sagens natur karakteriseret ved et misforhold mellem sagens økonomiske omfang og udgifterne ved en retslig bilæggelse; de problemer, der eventuelt måtte være forbundet med de retslige procedurer, kan ikke mindst ved grænseoverskridende konflikter få forbrugeren til at undlade at gøre sine rettigheder gældende;»grønbogen om forbrugernes klagemuligheder og om bilæggelse af tvister på forbrugerområdet inden for enhedsmarkedet« (2) har været genstand for omfattende høringer, og resultaterne heraf har bekræftet, at det er påtrængende nødvendigt med en fællesskabsaktion, der har til formål at forbedre den nuværende situation;de erfaringer, som flere medlemsstater har gjort sig, viser, at alternative procedurer til udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet kan føre til gode resultater, og det gælder både for forbrugere og for virksomheder, forudsat at visse grundlæggende principper overholdes, samtidig med at udgifterne ved bilæggelse af tvister på forbrugerområdet og bilæggelsens varighed reduceres;med sådanne principper på europæisk plan vil det blive lettere at iværksætte udenretslige procedurer til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet; i forbindelse med grænseoverskridende konflikter ville de eksisterende udenretslige organer i de forskellige medlemsstater have større tillid til hinanden og forbrugerne til de forskellige nationale procedurer; principperne vil endvidere gøre det muligt for udbydere af udenretslige tjenester i én medlemsstat at tilbyde deres tjenester i en anden medlemsstat;i grønbogens konklusioner hedder det, at der bør vedtages en »henstilling fra Kommissionen med henblik på at forbedre og belyse de ombudsmands- og mæglerordninger, som har til opgave at behandle forbrugertvister«;under høringerne om grønbogen blev det fremhævet, at der er behov for en sådan henstilling, hvilket blev bekræftet af langt de fleste berørte parter under høringen om meddelelsen om »Handlingsplanen« (3);denne henstilling skal begrænse sig til de procedurer, der uafhængigt af deres benævnelse fører til en bilæggelse af tvisten på foranledning af en tredjemand, som foreslår eller foreskriver en løsning; følgelig er procedurer, som alene går ud på at bringe parterne sammen og forsøge at overtale dem til at finde en løsning i fællesskab, ikke omfattet;de udenretslige organers afgørelser kan være bindende for parterne, have form af en simpel henstilling eller af et forslag til forlig, som skal accepteres af parterne; i forbindelse med nærværende henstilling er disse forskellige muligheder dækket af udtrykket »afgørelse«;for at kunne garantere, at forbrugernes rettigheder beskyttes, og for at øge forbrugernes tillid til de alternative procedurer til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, skal det organ, der er ansvarligt for at træffe afgørelserne, være uvildigt og objektivt;et organ kan kun være uvildigt i forbindelse med udførelsen af sine opgaver, hvis det ikke udsættes for påvirkninger, der kan influere dets afgørelser; dets uafhængighed bør derfor sikres, uden at det af den grund skal være nødvendigt at indføre garantier, som er lige så strenge som dem, der har til formål at sikre dommernes uafhængighed i domstolssystemet;når afgørelserne træffes individuelt, kan den ansvarlige persons uvildighed kun garanteres, hvis den pågældende kan godtgøre, at han er uafhængig og har de nødvendige kvalifikationer samt fungerer i omgivelser, som sætter ham i stand til at træffe selvstændige afgørelser; dette forudsætter, at den ansvarlige persons mandat er garanteret i en periode af passende længde, i løbet af hvilken han ikke kan afsættes uden gyldig grund;når afgørelser træffes af et kollegium, er lige deltagelse af repræsentanter for forbrugere og erhvervsdrivende tilstrækkelig til at sikre uafhængighed;for at sikre, at de berørte parter informeres i tilstrækkeligt omfang, er det nødvendigt at garantere åbenhed omkring proceduren og de organer, der er ansvarlige for at bilægge tvisterne; mangel på åbenhed kan være til skade for parternes rettigheder og føre til skepsis over for udenretslige procedurer til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet;parternes interesser kan kun tilgodeses, hvis proceduren sætter dem i stand til at fremføre deres synspunkter over for det kompetente organ og skaffe sig kendskab til de forhold, som modparten fremfører, samt i givet fald til eksperters udtalelser; dette indebærer ikke nødvendigvis, at parterne skal afgive mundtlig forklaring;de udenretslige procedurer tager sigte på at forbedre forbrugernes klagemuligheder; de bør således øge effektiviteten ved at afhjælpe visse problemer på retsområdet, f.eks. store udgifter, lange frister og tunge procedurer;for at gøre proceduren mere effektiv og retfærdig, skal det kompetente organ tildeles en aktiv rolle, som sætter det i stand til at tage hensyn til ethvert forhold, som er nyttigt i forbindelse med tvistens bilæggelse; denne aktive rolle er meget vigtig, for i forbindelse med udenretslige procedurer optræder parterne ofte uden juridisk bistand;de udenretslige organer kan træffe afgørelser på grundlag af retsforskrifter, men også efter billighed samt på grundlag af adfærdskodekser; denne fleksibilitet med hensyn til grundlaget for deres afgørelser må dog ikke medføre, at niveauet for forbrugerbeskyttelse sænkes i forhold til den beskyttelse, som forbrugeren ville være sikret i henhold til fællesskabsretten, hvis domstolene skulle håndhæve lovgivningen;parterne har ret til at blive informeret om afgørelserne og begrundelserne herfor; det er nødvendigt at motivere afgørelserne for at sikre, at der er åbenhed, og at parterne har tillid til den måde, de udenretslige procedurer fungerer på;i henhold til artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention er søgsmålsadgang en grundlæggende rettighed uden undtagelser; når fællesskabsretten sikrer fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser på det indre marked, er det en konsekvens heraf, at de erhvervsdrivende - og forbrugerne - har mulighed for at anlægge sag ved en medlemsstats domstole på samme vilkår som landets egne statsborgere med henblik på at få afgjort tvister, som deres erhvervsmæssige virksomhed kan give anledning til; de udenretslige procedurer kan ikke have til formål at træde i stedet for retssystemet; anvendelse af udenretslige procedurer kan derfor ikke hindre forbrugeren i at benytte sig af sin ret til søgsmål ved domstolene, medmindre vedkommende accepterer det udtrykkeligt med fuldt kendskab til konsekvenserne heraf og efter, at tvisten er opstået;undertiden kan parterne, uafhængig af tvistens genstand og værdi, og særlig forbrugeren »som den part i kontrakten, der må antages at være økonomisk set svagere og retligt set mindre erfaren end medkontrahenten«, have behov for bistand eller juridisk rådgivning fra tredjemand for at kunne forsvare og beskytte deres rettigheder bedre;med henblik på at nå frem til den åbenhed og den udbredelse af kendskabet til de udenretslige procedurer, som kræves under hensyn til de principper, der er beskrevet i henstillingen, og for at fremme netværkssamarbejdet tager Kommissionen initiativ til at oprette en database med oplysninger om de organer med ansvar for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, som giver sikkerhed for, at principperne overholdes; databasen kommer til at indeholde de oplysninger, som de medlemsstater, der ønsker at medvirke i initiativet, indsender til Kommissionen; af hensyn til dataenes standardisering og for at lette dataoverførslen er der blevet udarbejdet et standardoplysningsskema til brug for medlemsstaterne;i betragtning af målsætningen i traktatens artikel 129 A gående ud på at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau forekommer det under de givne omstændigheder og for på et centralt område at støtte og supplere de initiativer, som medlemsstaterne har truffet, at være nødvendigt at fastlægge minimumsprincipper på fællesskabsplan for såvel oprettelse af udenretslige procedurer til bilæggelse af tvister på forbrugerområdet som for den måde, de skal fungere på, under hensyntagen til at disse minimumsprincipper ikke kommer til at overstige det, der er nødvendigt for at sikre, at de udenretslige procedurer fungerer på en hensigtsmæssig måde; minimumsprincipperne er således i overensstemmelse med nærhedsprincippet,HENSTILLER, at ethvert nuværende eller fremtidigt organ, der har kompetence til at bilægge udenretslige tvister på forbrugerområdet, overholder følgende principper:I Princippet om uafhængighed Det organ, der er ansvarligt for at træffe afgørelsen, er uafhængigt, således at det kan garanteres, at dets handlinger er upartiske.Når afgørelsen træffes individuelt, garanteres denne uafhængighed bl.a. ved følgende foranstaltninger:- den person, der udpeges, har den fornødne kapacitet, erfaring og kompetence, bl.a. på det juridiske område, til at varetage funktionen- den person, der udpeges, har et mandat af en varighed, som er tilstrækkelig til at sikre, at vedkommende handler uafhængigt og uden at kunne afsættes uden gyldig grund- når den person, der udpeges, udnævnes eller lønnes af en erhvervsorganisation eller en virksomhed, må vedkommende ikke have arbejdet for den pågældende erhvervsorganisation eller et af dens medlemmer eller for virksomheden de tre sidste år, inden vedkommende indtræder i sin funktion.Når beslutningen træffes af et kollegium, kan det sikres, at det organ, der er ansvarligt for at træffe afgørelsen, er uafhængigt, ved at der er et lige antal repræsentanter for forbrugere og erhvervsdrivende, eller ved at ovennævnte kriterier er opfyldt.II Princippet om åbenhed Der indføres hensigtsmæssige midler til at sikre åbenhed omkring proceduren. De pågældende midler omfatter:1) skriftlig eller anden hensigtsmæssig formidling af følgende oplysninger til enhver, som anmoder derom:- en nøjagtig beskrivelse af den form for tvister, som kan indbringes for organet, samt eventuelle begrænsninger med hensyn til geografisk dækning og sagsgenstandens værdi- regler for indbringelse af sager for organet, herunder eventuelle indledende foranstaltninger, som forbrugeren skal sørge for, samt andre procedureregler, bl.a. om skriftlig eller mundtlig procedure, personligt fremmøde og proceduresprog- eventuelle gebyrer for parterne i forbindelse med proceduren, herunder reglerne om deling af udgifterne, når proceduren er afsluttet- den form for regler, som organets afgørelser er baseret på (retsforskrifter, billighed, adfærdskodekser, etc.)- organets beslutningsproces- afgørelsens retlige status, samtidig med at det tydeligt anføres, om afgørelsen er bindende for den erhvervsdrivende eller for begge parter; hvis afgørelsen er bindende, skal de sanktioner, der anvendes i tilfælde af manglende overholdelse, angives nærmere; det samme gælder eventuelle retsmidler, som den part, der ikke opnår tilfredsstillelse, kan gøre brug af2) offentliggørelse af en årsrapport fra det kompetente organ om dets afgørelser, som gør det muligt at evaluere resultaterne og identificere, hvilken form for tvister der indbringes for organet.III Princippet om kontradiktion Proceduren giver alle de berørte parter mulighed for at fremføre deres synspunkter over for det kompetente organ og skaffe sig kendskab til de holdninger og forhold, som den anden part fremfører, samt i givet fald til ekspertudtalelser.IV Princippet om effektivitet Procedurens effektivitet sikres ved følgende foranstaltninger, som garanterer:- forbrugeren adgang til proceduren, uden at denne er forpligtet til at skaffe sig juridisk bistand- ingen eller eventuelt moderate gebyrer- korte frister mellem sagens indbringelse for organet og den endelige afgørelse- et aktivt kompetent organ, der kan tage hensyn til ethvert forhold, som er nyttigt for tvistens bilæggelse.V Princippet om lovlighed Organets afgørelse kan ikke fratage forbrugeren den beskyttelse, vedkommende sikres i henhold til de præceptive regler i loven i det land, hvor organet er etableret. I forbindelse med grænseoverskridende tvister kan organets afgørelse ikke fratage forbrugeren den beskyttelse, vedkommende sikres i henhold til de præceptive regler under lovgivningen i den medlemsstat, hvor forbrugeren har bopæl i de tilfælde, der er anført i artikel 5 i Rom-konventionen af 19. juni 1980 om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser.Alle afgørelser begrundes og meddeles de berørte parter skriftligt eller på anden hensigtsmæssig måde hurtigst muligt.VI Princippet om frihed Organets afgørelse kan ikke være bindende for parterne, medmindre parterne informeres herom forinden og accepterer det udtrykkeligt.Forbrugerens valg af den udenretslige procedure kan ikke følge af en forpligtelse indgået inden tvistens opståen, når denne forpligtelse medfører, at forbrugeren mister sin ret til at indbringe en sag for de kompetente domstole med henblik på retslig bilæggelse.VII Princippet om repræsentation Proceduren kan ikke fratage parterne deres ret til juridisk bistand eller til at lade sig ledsage af tredjemand på ethvert trin i proceduren.DENNE HENSTILLING henvender sig til de organer, som er ansvarlige for udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet, til enhver fysisk eller juridisk person med ansvar for sådanne organers oprettelse eller funktion samt til medlemsstaterne, for så vidt som de er involverede.Udfærdiget i Bruxelles, den 30. marts 1998.På Kommissionens vegneEmma BONINOMedlem af Kommissionen(*) Den 30. marts 1998 vedtog Kommissionen en meddelelse om udenretslig bilæggelse af tvister på forbrugerområdet. Meddelelsen, som omfatter henstillingen samt et europæisk klageskema for forbrugere, er at finde på Internet-adressen: http://europa.eu.int/comm/dg24.(1) Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens meddelelse »Handlingsplan vedrørende forbrugernes klagemuligheder og bilæggelse af tvister på forbrugerområdet i det indre marked« af 14. november 1996, EFT C 362 af 2. 12. 1996, s. 275.(2) Grønbog om forbrugernes klagemuligheder og om bilæggelse af tvister på forbrugerområdet inden for enhedsmarkedet, KOM(93) 576, endelig udg. af 16. november 1993.(3) »Handlingsplan vedrørende forbrugernes klagemuligheder og bilæggelse af tvister på forbrugerområdet i det indre marked«, KOM(96) 13, endelig udg. af 14. februar 1996.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Slovakiets nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/71

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Slovakiets nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2012-2016
   2013/C 217/18
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, som bygger på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Slovakiets nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Slovakiets opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2013 for samordning af den økonomiske politik. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Slovakiet ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 24. april 2013 forelagde Slovakiet sit nationale reformprogram for 2013 og den 30. april 2013 sit stabilitetsprogram, der dækker perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               På grundlag af vurderingen af stabilitetsprogrammet i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Slovakiet har nedbragt det offentlige underskud fra 7,7 % af BNP i 2010 til 4,3 % af BNP i 2012 ved hjælp af en betydelig konsolideringsindsats, og at Slovakiet på basis af gældende forventninger er godt på vej til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne i stabilitetsprogrammet er realistisk. Myndighederne antager BNP-vækstrater i samme størrelsesorden som i Kommissionens prognoser, men med en lidt anden sammensætning. Den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet, har som formål at opnå en budgetstilling, der sikrer de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. For at nå dertil bekræfter regeringen målet om at bringe det samlede underskud ned under referenceværdien på 3 % af BNP i 2013 i overensstemmelse med Rådets henstilling i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Den tilpassede gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i 2010-2013 andrager 1,4 % af BNP, hvilket ligger et stykke over den nødvendige indsats på 1 % af BNP, som Rådet har anbefalet. En stor del af udgiftsbesparelserne i 2013 forventes opnået af lokalmyndigheder og andre offentlige instanser, som de centralstatslige myndigheder ikke har nogen direkte indflydelse på. Der kan derfor være risiko for, at målet ikke nås, også i lyset af tidligere konstaterede udgiftsoverskridelser.
               Stabilitetsprogrammet bekræfter den tidligere mellemfristede budgetmålsætning på – 0,5 % med måldato i 2018. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger på linje med kravene i stabilitets- og vækstpagten. For så vidt angår årene efter den forventede korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud er den fremskrevne forbedring af den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo passende i 2014 og 2015 (hhv. 0,6 og 0,7 procentpoint af BNP), men utilstrækkelig i 2016 (0,3 procentpoint af BNP). Slovakiet forventes af opfylde benchmarket for udgifter i stabilitets- og vækstpagten. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gæld at holde sig under referenceværdien på 60 % af BNP frem til 2016. Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose fra 2013 viser en stigning i gældskvoten til 54,6 % af BNP i 2013 og 56,7 % af BNP i 2014.
               For at sikre den store nedbringelse af det samlede budgetunderskud fra 2011 og frem har myndighederne også skåret ned på investeringer, der finansieres af det samlede offentlige budget, hvilket muligvis hverken kan gennemføres eller er ønskeligt på mellemlangt til langt sigt, og truffet engangsforanstaltninger. Fremadrettet må den igangværende konsoliderings- og konvergensproces sikre udgifter i vækstfremmende kategorier som f.eks. uddannelse, innovation og transportinfrastruktur.

               (10)

               Slovakiet har råderum til at rejse yderligere midler ved at udvide skattegrundlaget, begrænse mulighederne for skatteunddragelse og skattesvig og ved i højere grad at benytte skatter, der er mindre skadelige for væksten, f.eks. ejendoms- og miljøskatter. I 2012 blev der vedtaget en handlingsplan for bekæmpelse af skattesvig med særligt fokus på moms. Hvis strategien skal lykkes, må der træffes yderligere foranstaltninger, især for at forbedre it-infrastrukturen, give myndighederne bredere kompetencer og revisionskapacitet og sikre retlig opfølgning.

               (11)

               Slovakiet vedtog en pensionsreform i 2012 for at styrke de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. Dette har reduceret det anslåede langsigtede holdbarhedsgab med 2 %; dog ligger gabet med 4,9 % af BNP stadig et stykke over EU-gennemsnittet på 3 % af BNP. Denne manko svarer i vid udstrækning til virkningerne af befolkningens aldring, idet pensionsudgifterne bidrager med 1,5 procentpoint af BNP og sundhedsudgifterne med 2 procentpoint af BNP. Da Slovakiets sundhedsudgifter forventes at stige stærkt på langt sigt, må fremskridt med hensyn til pensionssystemets holdbarhed ledsages af reformer af sundhedssystemet for at få gjort de offentlige finanser holdbare. Indførelse af effektive incitamentstrukturer og kontrolmekanismer ville bidrage til at forbedre sundhedssystemets omkostningseffektivitet.

               (12)

               Den fortsat høje arbejdsløshed, særlig i forbindelse med en langsom genopbygning efter krisen, er en af den slovakiske økonomis hovedudfordringer. I de senere måneder har Slovakiet taget skridt til at reformere den aktive arbejdsmarkedspolitik. Reformens succes vil dog i høj grad afhænge af den offentlige arbejdsformidlings evne til at gennemføre den effektivt. Derudover er der behov for flere målrettede foranstaltninger for de mest ugunstigt stillede jobsøgere. Udbetalingen af social bistand bør i højere grad gøres afhængig af aktivering, og der er behov for at fjerne elementer i samspillet mellem beskatning og understøttelse, som gør det uattraktivt at tage lavtlønnet arbejde. En stigende arbejdsmarkedsdeltagelse for kvinder og ældre ville bidrage til at øge den samlede beskæftigelsesfrekvens, så den kan komme op på det nationale mål for beskæftigelsen på 72 % i 2020. Dog gør utilstrækkelige børnepasningsmuligheder, især for børn under tre år, det svært for mødre at vende tilbage til arbejdsmarkedet.

               (13)

               Ungdomsarbejdsløsheden i Slovakiet er en af de højeste i Unionen. Trods reforminitiativer i 2012, der skulle forbedre uddannelsernes kvalitet og arbejdsmarkedsrelevans, er overgangen fra skole til arbejde stadig svær, og uddannelsessystemet synes ikke at reagere kvikt på arbejdsmarkedets behov. Når uddannelser finansieres i forhold til elevtal, begunstiges kvantitet frem for kvalitet, og den andel af finansieringen, der tilføres undervisningsaktiviteter (lærere, materialer og udstyr), er lav. Kvalitetsforbedring af de videregående uddannelser og samarbejde mellem virksomheder og uddannelsesinstitutioner kunne også bidrage til at udvikle en velfungerende videntrekant, gøre investeringer i forskning og udvikling mere effektive og attraktive og forbedre den slovakiske økonomis innovationsevne.

               (14)

               Problemet med underudnyttet arbejdskraftpotentiale er også relevant for marginaliserede samfundsgrupper, som møder betydelige barrierer, når de søger at komme ind på arbejdsmarkedet og i uddannelsessystemet. Efter at have vedtaget Den Slovakiske Republiks strategi for integration af romaer indtil 2020 blev der ikke truffet effektive foranstaltninger i 2012, og de marginaliserede samfundsgrupper, herunder romaerne, har stadig vanskelige levevilkår. Det er vigtigt at fremskynde indsatsen for at forbedre uddannelsesresultaterne for de marginaliserede grupper, og at tilvejebringe målrettede aktiveringstiltag for voksne.

               (15)

               Trods bemærkelsesværdige fremskridt har Slovakiet stadig femtepladsen på listen over de mest energiintensive medlemsstater, hvad der delvis forklares af, at landet har den største industriandel i økonomien (25,9 % af BNP). Samtidig er elpriserne forholdsvis høje, især for små og mellemstore industrikunder. Slovakiet har i de senere år bestræbt sig på en delvis liberalisering af energimarkedet, men markedets funktionsmåde kan stadig forbedres, især i kraft af større gennemskuelighed – også af fastsættelsen af nettakster – og ved at forbedre lovgivningsbeslutningernes økonomiske grundlag og forudsigelighed. Der er også muligheder for at forbedre forsyningssikkerheden og for at sætte sig mere ambitiøse mål for energieffektiviteten.

               (16)

               I 2012 iværksatte Slovakiet en større reform af den offentlige forvaltning for at forbedre kundeorienteringen i den offentlige service over for borgere og virksomheder. På nuværende tidspunkt, med undtagelse af lokale agenturer, har reformen ikke fokus på centralstatslige myndigheder og deres overordnede kvalitet og effektivitet. Da der ikke er gjort fremskridt med at reformere retssystemet, trækker retssager stadig i langdrag, især i insolvenssager, og alternativ tvistbilæggelse anvendes ikke i tilstrækkeligt omfang. Slovakiet har for nylig reformeret sine regler for offentlige udbud og herunder styrket det offentlige udbudskontors uafhængighed, men erfaringer med gennemførelsen af EU's strukturfonde tyder på, at der stadig ligger en udfordring i at anvende reglerne for offentlige udbud effektivt.

               (17)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Slovakiets økonomiske politik. Den har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Slovakiet, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles særlig i henstilling 1 og 2 nedenfor.

               (19)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også analyseret den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (6). Som et land, der har euroen som valuta, bør Slovakiet også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Slovakiet i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Gennemføre budgettet for 2013 planmæssigt, således at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres på en holdbar måde, og så den finanspolitiske indsats, der er specificeret i Rådets henstilling som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, gennemføres. Når det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, videreføre en strukturtilpasningsindsats, der vil sætte Slovakiet i stand til at nå den mellemfristede budgetmålsætning i 2017. Undgå nedskæringer i de vækstfremmende udgifter og øge bestræbelserne på at forbedre de offentlige udgifters effektivitet. På grundlag af den vedtagne pensionsreform yderligere forbedre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed ved at mindske finansieringsmankoen i det offentlige pensionssystem og øge sundhedssektorens omkostningseffektivitet.

               2.

               Fremskynde gennemførelsen af handlingsplanen for at bekæmpe skattesvig og fortsætte indsatsen for at forbedre momsopkrævningen, især ved at styrke skatteforvaltningens analyse- og revisionskapacitet. Forbedre overholdelsen af skattereglerne. Kæde beskatningen af fast ejendom sammen med ejendommens markedsværdi.

               3.

               Træffe foranstaltninger for at øge den offentlige arbejdsformidlings kapacitet til at yde personlig service over for arbejdssøgende og øge sammenkædningen mellem aktiveringsforanstaltninger og social bistand. Bekæmpe langtidsarbejdsløshed mere effektivt ved hjælp af aktiveringsforanstaltninger og målrettet uddannelse. Styrke incitamenterne for kvinder i beskæftigelse ved at øge udbuddet af børnepasningsmuligheder, især for børn under tre år. Reducere skattekilen for lavtlønnede, og tilpasse understøttelsessystemet.

               4.

               Optrappe indsatsen mod ungdomsarbejdsløshed, f.eks. gennem en ungdomsgaranti. Tage skridt til at tiltrække unge til lærergerningen og forbedre de uddannelsesmæssige resultater. Styrke udbuddet af læring på arbejdspladsen inden for erhvervsuddannelserne. Oprette flere joborienterede bachelorprogrammer inden for de videregående uddannelser. Fremhjælpe effektiv videnoverførsel ved at fremme samarbejdet mellem den akademiske verden, forskningen og erhvervslivet. Optrappe indsatsen for at forbedre de marginaliserede samfundsgruppers, herunder romaernes, adgang til integrerende førskole- og skoleuddannelser af høj kvalitet.

               5.

               Øge indsatsen for at få energimarkedet til at fungere bedre og herunder navnlig gøre prisfastsættelsesmekanismen mere gennemskuelig og forbedre muligheden for at drage tilsynsmyndigheden til ansvar. Styrke sammenkoblingen med nabolandene. Øge energieffektiviteten, især i bygninger og industrien.

               6.

               Træffe foranstaltninger, herunder ved at ændre tjenestemandsloven, for at styrke den offentlige forvaltnings uafhængighed. Forbedre ledelsen af de menneskelige ressourcer i den offentlige administration. Optrappe indsatsen for at styrke analysekapaciteten i centrale ministerier, også med henblik på at forbedre udnyttelsen af EU-midler. Træffe foranstaltninger for at forbedre effektiviteten i retssystemet. Fremme alternative tvistbilæggelsesprocedurer og tilskynde til at de anvendes mere.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Bibeholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 74.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  Se side 97 i denne EUT.


Avis juridique important

|

31989H0350

89/350/EØF: Kommissionens henstilling af 10. maj 1989 om indførelse af et europæisk ældrekort for personer, der er fyldt 60 år

EF-Tidende nr. L 144 af 27/05/1989 s. 0059 - 0061

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 10. maj 1989  om indfoerelse af et europaeisk aeldrekort for personer, der er fyldt 60 aar  (89/350/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER,  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 155, og  som tager foelgende i betragtning:  Faellesskabets opgave er at skabe et stadig staerkere baand mellem de europaeiske befolkninger og med dette for oeje boer det medvirke til, at borgerne faar bedre kendskab til og forstaaelse for hinanden og herved bliver sig faellesskabsdimensionen bedre bevidst;  de aeldre boer opfordres til i hoejere grad at udnytte de muligheder for personlig berigelse, der foreligger i de forskellige medlemsstater, saaledes at de bliver mere selvstaendige og uafhaengige, og deres deltagelse i samfundslivet lettere;  ifoelge EOEF-Traktatens artikel 7, 48, 52 og 59 har borgere, der er fyldt 60 aar, ret til samme fordele paa transport- og kulturomraadet i den medlemsstat, hvor de befinder sig, som den tilsvarende personkategori med bopael i den paagaeldende medlemsstat; indfoerelsen af et europaeisk kort ville skabe mere opmaerksomhed omkring og lette udoevelsen af denne ret;  Kommissionen har i sin meddelelse om en faellesskabsindsats paa turistomraadet, som blev fremsendt til Raadet den 31. januar 1986 (1), tilsluttet sig tanken om indfoerelse af et saadant kort, og dette gaelder ligeledes Europa-Parlamentet, der i sin beslutning af 14. maj 1986 om en faellesskabsaktion til forbedring af de aeldres stilling (2) anmodede om indfoerelsen af et aeldrekort;  et aeldrekort falder i oevrigt i traad med den tanke om et Borgernes Europa, som er omhandlet i Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet af 24. juni 1988 med titlen: »Borgernes Europa« (3), og som Det Europaeiske Raad og Kommissionen betragter som prioriteret;  FREMSAETTER FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  Det henstilles til medlemsstaterne  - at traeffe de noedvendige foranstaltninger med henblik paa indfoerelse af et europaeisk kort for personer, der er fyldt 60 aar, som giver indehaveren ret til de fordele, der eksisterer paa transport- og kulturomraadet  - at indfoere et kort i overensstemmelse med modellen i bilaget og udstede det til de beroerte personer paa den mest hensigtsmaessige maade  - at traeffe enhver nyttig foranstaltning til oplysning af de paagaeldende myndigheder og instanser, som skal yde fordele og rabatter til indehaverne af dette kort.  Artikel 2  Det henstilles til medlemsstaterne at tage kortet i brug senest den 1. januar 1991.  Artikel 3  Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de fordele og rabatter, der ydes den paagaeldende personkategori paa deres territorium, samt om, hvilke myndigheder der har ansvaret for udstedelsen af kortet.  Paa grundlag af disse oplysninger udarbejder Kommissionen en vejledning for aeldre.  Artikel 4  Medlemsstaterne underretter inden den 1. marts 1991 Kommissionen om de foranstaltninger, de traeffer for at efterkomme denne henstilling.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. maj 1989.  Paa Kommissionens vegne  Vasso PAPANDREOU  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. C 114 af 14. 5. 1986, s. 7.  (2) EFT nr. C 148 af 16. 6. 1986, s. 61.  (3) Dok. KOM(88) 331 endelig udg.  BILAG  MODEL FOR DET EUROPAEISKE AELDREKORT  FORM OG DIMENSIONER  Kortet udformes enten i lighed med et pas eller med et identitetskort, der er overtrukket med plastik.  (Forside)  1.2 //  //  // DET EUROPAEISKE FAELLESSKAB  //  // MEDLEMSSTAT  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  // Blaa baggrund,   //  // gule stjerner  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  // //  //  //  //  //  //  // Indehaveren  af dette kort har i EF's medlemsstater ret til de fordele paa transport- og kulturomraadet, som ydes til personer, der er fyldt 60 aar.   // 1.2.3 //   //   //   //   //   //  1.2 // Udstedt i henhold til Kommissionens henstilling 89/350/EOEF af 10. maj 1989.   //  //    // (Bagside) 1.2 //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  //  // FOTO  // Efternavn:   //   // Fornavn:   //   // Foedselsdato:   //  // Nationalitet:   //   // Adresse:   //  1.2 //  //  //  //  //  //  //  //  //  // - Den udstedende myndigheds stempel   //  //  //  //  //  //  //  // - Udstedelsesdato


title: 2011/516/EU: Kommissionens henstilling af 23. august 2011 om reduktion af forekomsten af dioxiner, furaner og PCB'er i foder og fødevarer  EØS-relevant tekst

text:
               24.8.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 218/23

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 23. august 2011
   om reduktion af forekomsten af dioxiner, furaner og PCB'er i foder og fødevarer
   (EØS-relevant tekst)
   (2011/516/EU)
   EUROPA–KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Som led i en overordnet strategi for at reducere forekomsten af dioxiner, furaner og PCB'er i miljøet, i foder og i fødevarer er der vedtaget en række foranstaltninger.

               (2)

               Der er fastsat grænseværdier for dioxiner, summen af dioxiner og dioxinlignende PCB'er ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (1) og for fødevarer ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (2).

               (3)

               Ved Kommissionens henstilling 2006/88/EF af 6. februar 2006 om reduktion af forekomsten af dioxiner, furaner og PCB'er i foderstoffer og fødevarer (3) er der fastsat indgrebsværdier for dioxiner og dioxinlignende PCB'er i fødevarer at anspore til en proaktiv fremgangsmåde, der skal reducere forekomsten af dioxiner og dioxinlignende PCB'er i fødevarer. Sådanne indgrebsværdier er et redskab, som de kompetente myndigheder og virksomhedslederne kan anvende til at fremhæve de tilfælde, hvor det er relevant at identificere en forureningskilde, og til at træffe foranstaltninger, der reducerer eller fjerner den. Da dioxiner og dioxinlignende PCB'er har forskellige kilder, bør der fastsættes separate indgrebsværdier for dioxiner på den ene side og for dioxinlignende PCB'er på den anden side.

               (4)

               Ved direktiv 2002/32/EF er der fastsat indgrebstærskler for dioxiner og dioxinlignende PCB'er.

               (5)

               Den 28.-30. juni 2005 arrangerede Verdenssundhedsorganisationen (WHO) en ekspertworkshop om reevaluering af de TEF (toxic equivalency factors), som WHO fastsatte i 1998. En række TEF-værdier blev ændret, bl.a. for PCB'er, octachlorerede kongenere og pentachlorerede furaner. Dataene om virkningerne af de nye TEF-værdier og den seneste forekomst er samlet i Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) videnskabelige rapport »Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed« (Resultater af overvågning af dioxinindholdet i fødevarer og foder) (4). Indgrebsværdierne bør derfor revideres under hensyntagen til de nye TEF-værdier.

               (6)

               Erfaringerne har vist, at det for visse fødevarer ikke er nødvendigt at foretage undersøgelser, når indgrebsværdierne overskrides. I sådanne tilfælde hænger overskridelsen af indgrebsværdien ikke sammen med en specifik forureningskilde, som kan reduceres eller fjernes, men med den generelle miljøforurening. Der bør derfor ikke fastsættes indgrebsværdier for sådanne fødevarer.

               (7)

               Henstilling 2006/88/EF bør følgelig afløses af nærværende henstilling —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   1.   Medlemsstaterne bør gennemføre stikprøveundersøgelser af forekomsten af dioxiner og dioxinlignende PCB'er og ikke-dioxinlignende PCB'er i foder og fødevarer i et omfang, der står i forhold til deres produktion, anvendelse og forbrug af foder og fødevarer.
   2.   Medlemsstaterne bør i samarbejde med erhvervslivet i tilfælde af manglende overholdelse af direktiv 2002/32/EF og forordning (EF) nr. 1881/2006 og i tilfælde, hvor der konstateres overskridelser af indgrebsværdierne for dioxiner og/eller dioxinlignende PCB'er angivet i bilaget til denne henstilling for så vidt angår fødevarer og i bilag II til direktiv 2002/32/EF for så vidt angår foder:

               a)

               iværksætte undersøgelser med henblik på at identificere forureningskilden

               b)

               træffe foranstaltninger med henblik på at mindske eller fjerne forureningskilden.

         3.   Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af deres undersøgelser og om de foranstaltninger, de har truffet for at mindske eller fjerne forureningskilden.
   Henstilling 2006/88/EF ophæves pr. 1. januar 2012.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. august 2011.

            På Kommissionens vegne

         John DALLI

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 140 af 30.5.2002, s. 10.

      (2)  EUT L 364 af 20.12.2006, s. 5.

      (3)  EUT L 42 af 14.2.2006, s. 26.

      (4)  EFSA Journal 2010; 8(3):1385, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1385.pdf/

      BILAG
      Dioxiner (summen af polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD'er) og polychlorerede dibenzofuraner (PCDF'er) udtrykt som WHO's toksicitetsækvivalent med anvendelse af WHO-TEF (toxic equivalency factors)) og dioxinlignende polychlorerede biphenyler (PCB'er), udtrykt som WHO's toksicitetsækvivalent med anvendelse af WHO-TEF). WHO-TEF til vurdering af risikoen for mennesker baseret på konklusionerne fra WHO's ekspertmøde i Genève i juni 2005 om det internationale program for sikkerhed i forbindelse med kemikalier (IPCS) (Martin van den Berg et al., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds. Toxicological Sciences 93(2), 223–241 (2006)).

                  Produkt

                  Indgrebsværdi for dioxiner + furaner (WHO-TEQ) (1)

                  Indgrebsværdi for dioxinlignende PCB'er (WHO-TEQ) (1)

                  Kød og kødprodukter (undtagen spiselige slagtebiprodukter) af følgende dyr (2):

                              —

                              kvæg og får

                  1,75 pg/g fedt (3)

                  1,75 pg/g fedt (3)

                              —

                              fjerkræ

                  1,25 pg/g fedt (3)

                  0,75 pg/g fedt (3)

                              —

                              svin

                  0,75 pg/g fedt (3)

                  0,5 pg/g fedt (3)

                  Blandet fedt

                  1,00 pg/g fedt (3)

                  0,75 pg/g fedt (3)

                  Fiskekød (muskelkød) fra opdrættede fisk og akvakulturprodukter

                  1,5 pg/g vådvægt

                  2,5 pg/g vådvægt

                  Rå mælk (2) og mejeriprodukter (2), herunder smørfedt

                  1,75 pg/g fedt (3)

                  2,0 pg/g fedt (3)

                  Hønseæg og ægprodukter (2)

                  1,75 pg/g fedt (3)

                  1,75 pg/g fedt (3)

                  Frugt, grøntsager og korn

                  0,3 pg/g produkt

                  0,1 pg/g produkt

         (1)  Øvre koncentrationer: De øvre koncentrationer beregnes ud fra den antagelse, at alle værdier af de forskellige kongenere, som ligger under bestemmelsesgrænsen, er lig med bestemmelsesgrænsen.

         (2)  Fødevarer i denne kategori som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (EUT L 139 af 30.4.2004, s. 55).

         (3)  Indgrebsværdierne gælder ikke for fødevarer, der indeholder < 2 % fedtstof.


				|

		52012PC0005

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om konstatering af, at Ungarn ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling af 7. juli 2009 /* COM/2012/05 final - 2012/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om konstatering af, at Ungarn ikke har
truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling af
7. juli 2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 8,
under henvisning til henstilling fra
Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til traktatens artikel 126 skal
medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
(2)
Stabilitets- og vækstpagten er baseret på
målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke
forudsætningerne for prisstabilitet og for en holdbar og stærk vækst, som fører
til øget beskæftigelse. Stabilitets- og vækstpagten omfatter Rådets forordning
(EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af
gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[1], der blev vedtaget for at
fremme en hurtig korrektion af uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
(3)
Rådet, der træffer afgørelse på grundlag af en
henstilling fra Kommissionen, fastslog den 5. juli 2004 i overensstemmelse med traktatens
artikel 104, stk. 6, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn[2]. Samme dag, og ligeledes på
basis af en henstilling fra Kommissionen, vedtog Rådet henstillinger i henhold
til artikel 104, stk. 7, hvori de ungarske myndigheder blev bedt om at tage
skridt til på mellemlang sigt at reducere underskuddet til under 3 % af BNP
senest i 2008.
(4)
I januar 2005 konstaterede Rådet i henhold til
artikel 104, stk. 8, i TEF, at Ungarn ikke havde truffet virkningsfulde
foranstaltninger til opfølgning af dets henstilling, og udstedte en ny
henstilling efter artikel 104, stk. 7, i TEF i marts 2005, hvori det bekræftede
fristen, nemlig 2008, for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.
Efter en betydelig forværring af de budgetmæssige udsigter i Ungarn fastslog
Rådet i november 2005, at Ungarn for anden gang havde undladt at efterkomme
henstillinger i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF. Rådet rettede derfor en
tredje henstilling i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF til Ungarn i
oktober 2006, hvori fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store
underskud blev udsat til 2009. I juli 2009 konkluderede det, at de ungarske
myndigheder kunne anses for at have truffet virkningsfulde foranstaltninger til
opfølgning af henstillingerne fra oktober 2006. På baggrund af den alvorlige
nedgang i forbindelse med den økonomiske og finansielle krise offentliggjorde det
en revideret (tredje) henstilling efter artikel 104, stk. 7, i TEF.
(5)
Rådets henstilling fra juli 2009 opfordrede de
ungarske myndigheder til at bringe situationen med det uforholdsmæssigt store
underskud til ophør senest i 2011. Ungarn blev specifikt opfordret til at
begrænse forværringen af budgetsituationen i 2009 ved at sikre en fuldstændig
gennemførelse af vedtagne og bebudede korrigerende foranstaltninger for at
opfylde målet på 3,9 % af BNP. Desuden blev det henstillet, at landet fra 2010
strengt skulle gennemføre de nødvendige konsolideringsforanstaltninger for at
sikre et fortsat fald i det strukturelle underskud og et nyt fald i det samlede
underskud med en øget anvendelse af strukturelle foranstaltninger, så der
sikres en varig forbedring af de offentlige finanser. Rådet henstillede også
til, at der i rette tid præciseres og vedtages foranstaltninger, som er
nødvendige for at opnå en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud
senest i 2011 og mindst sikre en kumuleret finanspolitisk indsats på 0,5 % af
BNP i 2010 og 2011. Det blev ligeledes henstillet til de ungarske myndigheder at
sikre, at den offentlige gældskvote blev bragt ind på en støt nedadgående kurs.

(6)
Den 27. januar 2010 vedtog Kommissionen en
meddelelse til Rådet, hvori den konstaterede, at på grundlag af de oplysninger,
der var til rådighed på det tidspunkt, fandt den, at Ungarn havde truffet
virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstillinger af juli
2009, navnlig under hensyntagen til konsolideringsforanstaltninger på 1½ % af
BNP for at opfylde underskudsmålet i 2009 på 3,9 % af BNP, strukturreformer af
pensions- og socialsikringssystemet som støtte til virkeliggørelsen af målet
for underskuddet i 2010 på 3,8 % af BNP og fremskridt med hensyn til gennemførelsen
af den nye finanspolitiske ramme, men advarede samtidig mod betydelige risici.
(7)
En ny vurdering af de foranstaltninger, som Ungarn
havde truffet for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i
2011 til opfølgning af Rådets henstilling i henhold til traktatens artikel 104,
stk. 7, baseret på bl.a. 9. situationsrapport om proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud, som blev fremsendt til Kommissionen og Rådet
den 15. december 2011, fører til følgende konklusioner:
–
I 2010 overskred det faktiske budgetunderskud målet
med 0,4 % af BNP, mens den økonomiske vækst var stærkere i 2010 end forudset i
Kommissionens forårsprognose fra 2009, som dannede grundlag for Rådets henstillinger
af juli 2009. I 2011 forventes det (ifølge både regeringen og Kommissionens prognose
fra efteråret 2011), at den offentlige saldo vil give overskud, men kun takket
være engangsindtægter på 9¾ % af BNP i forbindelse med overførslen af
pensionsaktiver fra de private pensionsordninger til den statslige søjle og på
0,9 % af BNP fra sektorbestemte afgifter (på telekommunikation, energi,
detailhandel og finansielle sektorer). Uden engangsforanstaltninger ville
underskuddet have nået omkring 6 % af BNP og langt oversteget traktatens
referenceværdi på 3 % af BNP. I deres indberetning i anledning af proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud fra efteråret 2011 forventede
de ungarske myndigheder et overskud på 3,9 % af BNP. I Kommissionens
efterårsprognose fra 2011 forventes der et noget lavere overskud (3,6 % af
BNP), især fordi den omfattede overtagelsen af en del af de offentlige
selskabers gæld (0,2 % af BNP). Baseret på de seneste oplysninger om
engangsforanstaltninger modtaget efter skæringsdatoen for efterårsprognosen fra
2011 kan overskuddet endog blive lavere. Det strukturelle underskud forværredes
med 1½ % i 2010 og med 1¼ % i 2011, kumuleret 2¾ % af BNP, i strid med Rådets henstilling
om at sikre mindst en kumuleret finanspolitisk indsats på 0,5 % af BNP i disse
to år, som er nødvendig for at korrigere underskuddet på en holdbar måde senest
i 2011. Denne strukturelle forværring er en afspejling af, at skattelettelser
på over 2 % af BNP ikke i tilstrækkelig grad opvejedes af
strukturforanstaltninger.
–
Hvad angår 2012 sigtes der i budgetudkastet mod et
underskud på 2,5 % af BNP i overensstemmelse med 2011-opdateringen af
konvergensprogrammet. For at opnå dette indeholder budgetforslaget en række
foranstaltninger, som i alt beløber sig til næsten 4 % af BNP ifølge
myndighederne, mens der afsættes 0,7 % af BNP som en ekstraordinær reservestødpude.
I modsætning hertil forventes det offentlige underskud i 2012 ifølge Kommissionens
efterårsprognose fra 2011 at nå op på 2,8 % af BNP. I forhold til budgetudkastet
afspejler dette højere underskudstal bl.a. en lavere fremskrivning af den
økonomiske vækst for 2012 med 1 procentpoint samt en mere forsigtig vurdering
af indtægts- og udgiftsudviklingen. Samtidig antages det i overensstemmelse med
den relevante lovgivning, at den ekstraordinære reserve ikke forventes at blive
brugt. Tærsklen på 3 % af BNP overholdes imidlertid kun på grundlag af en engangsindtægt
på tæt ved 0,9 % af BNP fra ovennævnte ekstraordinære afgifter.
–
Ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2011 og
på grundlag af den sædvanlige antagelse om en uændret politik forventedes
budgetunderskuddet atter at blive forværret til 3,7 % i 2013. Dette skyldes
primært, at udfasningen af de ekstraordinære afgifter på ca. 0,9 % af BNP ikke
forventes at blive opvejet af de yderligere besparelser som følge af
strukturreformprogrammet for det pågældende år.
–
Baseret på budgetudviklingen siden
offentliggørelsen af efterårsprognosen fra 2011 forekommer 2012-fremskrivningen
på 2,8 % af BNP stadig at være plausibel (uden hensyntagen til den seneste
forværring i det makroøkonomiske miljø). Dette skyldes, at den
underskudsbegrænsende virkning af den nye konsolideringspakke på 0,4 % af BNP,
som regeringen vedtog den 15. december 2011, stort set opvejes af de
underskudsforøgende ændringer af budgetudkastet samt af nettobudgetudgifterne
ved aftalen med banksektoren af 15. december 2011, som endnu ikke i
tilstrækkelig grad udlignes af supplerende konsolideringsforanstaltninger.
–
Under hensyntagen til en række yderligere
præciseringer af det strukturelle reformprogram (relaterede stats- og
parlamentsbeslutninger er nærmere beskrevet i situationsrapporten fra december
2011), den positive basiseffekt fra 2012 og nettoomkostningerne som følge af
aftalen med banksektoren kunne den fremskrivning af underskuddet for 2013, som
er indeholdt i efterårsprognosen fra 2011, sænkes fra 3,7 % af BNP til 3¼ % af
BNP, hvilket stadig er klart over underskudstærsklen på 3 %. Forskellen mellem
denne opdaterede vurdering og det officielle mål (2,2 % af BNP) skyldes navnlig,
at i mangel af særlige foranstaltninger kunne omkring halvdelen af
strukturreformprogrammet ikke tages i betragtning. Den resterende forskel i
forhold til det officielle mål hænger sammen med højere forventede udgifter,
især i forbindelse med statsejede transportvirksomheder og vedligeholdelse af
veje, og omfatter desuden visse forskelle i vækstantagelser.
–
Risiciene i forbindelse med disse opdaterede
mellemfristede fremskrivninger er negative. Der er en vis positiv risiko,
navnlig som følge af fortsat bedre end forventede indtægter i 2012 og 2013. Den
forventes imidlertid at blive mere end opvejet af negative risici. Navnlig
rentesatserne for alle løbetider er steget, valutakursen er svækket, og de
økonomiske udsigter på mellemlang sigt synes at være blevet værre, siden
efterårsprognosen fra 2011 blev offentliggjort den 10. november 2011. Hvis
disse faktorer blev taget i betragtning, ville fremskrivningerne af
underskuddet i både 2012 og 2013 samlet set blive øget yderligere med ½ % af
BNP, hvilket fører til underskud på lige over henholdsvis 3 % af BNP og 3¾ % af
BNP.
–
Ifølge prognosen fra efteråret 2011 forventes den offentlige
bruttogæld, i betragtning af de forventede underskudstal og antagelserne om vekselkursen,
igen at stige til næsten 77 % af BNP i 2013, efter et midlertidigt fald i 2011
på grund af overtagelsen af de private pensionsaktiver. Hvis de mellemsigtede
budgetfremskrivninger blev ajourført udelukkende på grundlag af nye
foranstaltninger vedtaget efter skæringsdagen for prognosen, ville den fremskrevne
gældskvote for 2012 blive stort set uændret og kun forbedres lidt i 2013. Yderligere
mulige revisioner i budgetfremskrivningerne, under hensyntagen til navnlig de
øgede udbytter, vekselkursen mellem HUF/EUR på 311 ved udgangen af 2011
(hvilket er ca. 12 % lavere end den tekniske antagelse, der blev anvendt i prognosen
fra efteråret) samt det dårligere makroøkonomiske miljø, vil resultere i en
gældskvote på omkring 80 % i 2011, hvorefter den vil stabilisere sig på ca.
78,5 % i både 2012 og 2013, mens Rådet anbefalede, at bruttogældskvoten skulle
bringes ind på en støt nedadgående kurs.
(8)
Den samlede konklusion er, at mens Ungarn formelt overholder
referenceværdien på 3 % af BNP i 2011, er dette ikke baseret på en strukturel
og holdbar korrektion. Budgetoverskuddet i 2011 afhænger af betydelige
engangsindtægter på over 10 % af BNP og er ledsaget af en kumuleret strukturel
forværring i 2010 og 2011 på 2¾ % af BNP i forhold til en anbefalet kumuleret
finanspolitisk forbedring på 0,5 % af BNP. Mens myndighederne gennemfører
betydelige strukturelle foranstaltninger i 2012, overholdes referenceværdien på
3 % af BNP endvidere igen blot takket være engangsforanstaltninger på tæt ved 1
% af BNP. Endelig forventes underskuddet i 2013 (3¼ % af BNP) på ny at overstige
referenceværdien i traktaten selv under hensyntagen til de supplerende
foranstaltninger, der er bebudet siden Kommissionens efterårsprognose fra 2011.
Det højere underskud i 2013 hænger hovedsagelig sammen med det forhold, at
midlertidige engangsindtægter udfases som planlagt, mens ikke alle planlagte
strukturreformer er tilstrækkeligt specificerede. Dette støtter som helhed den
konklusion, at de ungarske myndigheders opfølgning af Rådets henstilling i
henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, af 7. juli 2009 har været
utilstrækkelig -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Ungarn har ikke truffet virkningsfulde
foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling i henhold til traktatens artikel
104, stk. 7, af 7. juli 2009.
Artikel 2
Denne afgørelse
er rettet til Ungarn.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11.1.2012.
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[2]               EUT L 389 af 30.12.2004, s. 27. Alle dokumenter
vedrørende proceduren i forbindelse med det uforholdsmæssigt store underskud i
Ungarn kan findes på følgende websted: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm


				|

		52014DC0407

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Estlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Estlands stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0407 final */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Estlands nationale reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Estlands stabilitetsprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik,
og som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa
2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer
på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas
potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet
den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21.
oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og
regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling om
Estlands nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Estlands
opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2017. Den 15. november 2013 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 473/2013[4]
sin udtalelse om Estlands udkast til budgetplan for 2014[5].
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[6],
som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[7], hvori Estland ikke
blev identificeret som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle
gennemføres en dybdegående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske
Råd sig prioriteterne for at sikre finansiel stabilitet, finanspolitisk
konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at
fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering,
genetablere normale låneforhold i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne,
håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere
den offentlige forvaltning.
(7)
Den 8. maj 2014 afleverede Estland sit nationale
reformprogram for 2014 og den 29. april 2014 sit stabilitetsprogram for 2014.
For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de
blevet vurderet samtidig.
(8)
Formålet med den budgetstrategi, der er beskrevet i
stabilitetsprogrammet for 2014, er at opfylde den mellemfristede
målsætning og opbygge tilstrækkelige finanspolitiske stødpuder til at kunne
klare tider med økonomisk tilbagegang. I programmet bekræftes den forrige
mellemfristede målsætning om et strukturelt overskud, der er større end kravet
i stabilitets- og vækstpagten. Det forventes, at Estlands genberegnede
strukturelle budgetsaldo vil blive forværret med 0,1 procentpoint af BNP i
2014 og dermed afvige fra den nødvendige tilpasning, inden den i 2015
forbedres med 0,4 procentpoint af BNP og i 2016-2017 mere eller mindre vil
være i balance. I programmet påpeges desuden en risiko for, at landet ikke vil
kunne overholde benchmarket for udgifter i 2014, og en risiko for en
markant afvigelse i 2015. Generelt udgør den planlagte tilpasning med
henblik på opfyldelsen af den mellemfristede målsætning en risiko med hensyn
til overholdelsen af stabilitets- og vækstpagtens krav. Det makroøkonomiske
scenarie, der danner grundlag for de finanspolitiske fremskrivninger i
programmet, som ikke er blevet godkendt af en uafhængig instans, er realistisk
og generelt i tråd med Kommissionens prognose fra foråret 2014. Ifølge
Kommissionens prognose forventes en forværring af det strukturelle underskud på
0,1 % af BNP i 2014, hvilket vil medføre en afvigelse på 0,3 %
af BNP sammenlignet med den nødvendige tilpasning og en markant afvigelse
set over en periode på to år. I 2015 forventer Kommissionen på ny en
forværring af den strukturelle saldo, denne gang på 0,2 % af BNP, hvilket
indikerer, at der vil ske en markant afvigelse fra den nødvendige tilpasning
med henblik på opfyldelsen af den mellemfristede målsætning. Der forventes også
en markant afvigelse fra benchmarket for udgifter i perioden 2014-2015. På
grundlag af vurderingen af stabilitetsprogrammet for 2014 og Kommissionens
prognose og i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 finder Rådet, at der
er risiko for en markant afvigelse fra den mellemfristede målsætning i 2014 og
2015. Reglen om strukturel balance med henblik på overholdelse af traktaten om
stabilitet, samordning og styring trådte i kraft ved Estlands nye lov om
statsbudgettet den 23. marts 2014, men reglen er endnu ikke blevet suppleret af
en stramning af de flerårige udgiftsmåls bindende elementer.
(9)
Med hensyn til arbejdsmarkedet er der gjort
væsentlige fremskridt med hensyn til at nedbringe ungdomsarbejdsløsheden og
langtidsledigheden. Der skal lægges særlig vægt på foranstaltninger, som giver
lavtlønnede incitamenter til at arbejde. Der skal gøres en yderligere indsats
for at løse de stigende problemer med mangel på arbejdskraft, især de
problemer, der skyldes tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet på grund af alder,
sygdom eller handicap. Det er derfor yderst vigtigt, at
arbejdskapacitetsreformen bliver vedtaget og gennemført i tide, og at der
samtidig sikres adgang til støttetjenester. De familiepolitiske udgifter kan
gøres mere omkostningseffektive, bl.a. ved at overføre midler fra
forældreydelser til eksempelvis børnepasningsordninger. Dette forventes at
kunne få kvinderne hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet og mindske den forsat
høje lønforskel mellem mænd og kvinder. Det er nødvendigt at optrappe indsatsen
for at fremme iværksætteriet og beskæftigelsen i regioner uden for Tallinn og
Tartu for at forhindre de økonomiske udviklingsforskelle i at blive større og
for at mindske arbejdsløsheden, især blandt lavtuddannede.
(10)
På uddannelsesområdet er de reformer, der skal
sikre en tilpasning af uddannelserne efter behovene på arbejdsmarkedet, for
nylig blevet vedtaget. Det bliver nødvendigt at gøre en større indsats for at
lette overgangen fra uddannelse til beskæftigelse. Der skal gøres en
systematisk indsats, der navnlig inddrager arbejdsmarkedets parter, for at øge
optaget på erhvervsuddannelserne og de praktiske uddannelser, og især skal
antallet af praktikpladser øges. Gennemførelsen af strategien for livslang
læring vil kræve en særlig stor indsats, hvis den stærkt tiltrængte
opkvalificering og omskoling skal realiseres og kvalifikationsniveauet højnes,
især når det drejer sig om personer, der står svagt i forhold til
arbejdsmarkedet. Der er udarbejdet en intelligent specialiseringsstrategi, der
omfatter strategien for iværksætteri og vækst og strategien for forskning,
udvikling og innovation, og som har fokus på fælles prioriteter, men samtidig
sikrer en yderligere specialisering af de tematiske områder. Indsatsen for at
internationalisere og prioritere forsknings-, udviklings- og
innovationssystemet bør fortsætte i betragtning af økonomiens lille størrelse.
(11)
Estlands ressourceintensitet er stadig meget høj.
Der er gjort fremskridt med hensyn til at forbedre offentlige bygningers
energieffektivitet, men det er nødvendigt at fastholde og øge indsatsen, især i
bolig- og erhvervssektorerne. Der er gjort markante fremskridt med hensyn til
affaldshåndtering og deponering, men det er nødvendigt at sikre genanvendelsens
økonomiske bæredygtighed. Foranstaltningerne i transportudviklingsplanen skal
gennemføres, så Estland navnlig bliver i stand til at begrænse CO2-emissionerne
i de sektorer, der ikke er omfattet af emissionshandelsordningen.
Godstransportens energieffektivitet kan forbedres gennem anvendelsen af mere
bæredygtige transportformer. Brugen af offentlig transport kan øges yderligere
ved at styrke de regionale transportnets komplementaritet og ved at sikre en
bedre koordinering af bus- og togforbindelserne. Privatbilismen stiger, og
bilparken er i gennemsnit næsten dobbelt så gammel som EU-gennemsnittet, og nye
personbiler er blandt de mest forurenende i EU. Der er behov for en markant
styrkelse af miljøincitamenterne, bl.a. afgiftsincitamenterne. Der er iværksat
lovende tiltag vedrørende grænseoverskridende energiforbindelser, men det vil
kræve både tid og investeringer i fuldt omfang at få knyttet Estlands
energimarked til EU.
(12)
Øgede regionale forskelle kombineret med en negativ
demografisk udvikling, ineffektivitet og manglende samarbejde mellem lokale
myndigheder hæmmer Estlands udviklingspotentiale. . Dette afspejler delvist den fortsatte uoverensstemmelse mellem den
finanspolitiske kapacitet og de decentraliserede
ansvarsopgaver i små kommuner samt begrænsede stordriftsfordele. En mere
effektiv og lettere adgang til lokale offentlige tjenester af høj kvalitet, der
er baseret på serviceområder og minimumsservicestandarder, især inden for
transport, langtidspleje, førskoleundervisning og sociale tjenester, er en
forudsætning for effektive aktiverings- og arbejdsmarkedsforanstaltninger.
(13)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Estlands økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Kommissionen har
ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Estland, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger som
led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling (1) til (5) nedenfor.
(14)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Estlands stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[8]
afspejles særligt i henstilling (1) nedenfor.
(15)
Inden for rammerne af det europæiske semester har
Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet
som helhed. På grundlag af denne analyse har Rådet fremsat specifikke
henstillinger til de medlemsstater, der har euroen som valuta. Estland bør også
sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Estland i perioden
2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på at:
1.           Styrke
budgetforanstaltningerne for 2014 i lyset af den begyndende afvigelse på
0,3 % af BNP på grundlag af Kommissionens prognose fra foråret 2014,
eftersom der er risiko for en markant afvigelse fra stabilitets- og
vækstpagtens krav. I 2015 væsentligt styrke budgetstrategien for at sikre, at
den mellemfristede målsætning nås og efterfølgende fastholdes. Supplere
budgetreglen med flere bindende flerårige udgiftsregler inden for den
mellemfristede budgetramme og fortsat styrke effektiviteten af de offentlige
udgifter.
2.           Forbedre incitamenterne til
at arbejde ved hjælp af foranstaltninger, der er målrettet lavtlønnede. Sikre,
at aktiveringsindsatsen målrettes de personer, der er længst væk fra
arbejdsmarkedet, især ved at sørge for, at arbejdskapacitetsreformen vedtages
og gennemføres i tide. Øge familiepolitikkens virkning og
omkostningseffektivitet og samtidig forbedre udbuddet og adgangen til
børnepasning. Anvende koordinerede foranstaltninger til fremme af økonomisk
udvikling og iværksætteri i regioner med høj arbejdsløshed.
3.           Forbedre færdigheds- og
kvalifikationsniveauet med henblik på at sikre, at uddannelsessystemet er
arbejdsmarkedsrelevant, ved at udvide foranstaltningerne vedrørende livslang
læring og systematisk øge optaget på erhvervsuddannelserne og skabe flere
praktikpladser. Yderligere styrke prioriteringen og specialiseringen i
forsknings- og innovationssystemerne og styrke samarbejdet mellem
erhvervslivet, videregående uddannelsesinstitutioner og forskningsinstitutter med
henblik på at forbedre den internationale konkurrenceevne.
4.           Optrappe indsatsen for at
forbedre energieffektiviteten, især i boliger og erhvervsejendomme. Markant
styrke miljøincitamenterne, så transportsektoren kan bidrage til at sikre en
mindre ressourceintensiv mobilitet. Videreudvikle de grænseoverskridende
forbindelser til nabomedlemsstater for at diversificere energikilderne og
fremme konkurrencen gennem en bedre integrering af de baltiske energimarkeder.
5.           Skabe en bedre balance mellem
de lokale myndigheders indtægter og de decentraliserede ansvarsområder.
Forbedre de lokale myndigheders effektivitet og sikre offentlige tjenester af
høj kvalitet på lokalt plan, navnlig sociale tjenester, der supplerer
aktiveringsforanstaltningerne.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 407 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[4]               EUT L 140 af 27.5.2013, s.11.
[5]               C(2013) 8002 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af  14. marts 2006  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (9. EUF) for regnskabsåret 2004

text:
               18.3.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 81/12

      RÅDETS HENSTILLING

   af 14. marts 2006
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (9. EUF) for regnskabsåret 2004
   (2006/223/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til AVS-EF-partnerskabsaftalen, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1),
   som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for finansprotokollen til fjerde AVS-EF-partnerskabsaftale (2), herunder oprettelsen af Den Niende Europæiske Udviklingsfond (9. EUF), særlig artikel 32, stk. 3, i denne aftale,
   som henviser til finansforordningen af 27. marts 2003 vedrørende den 9. Europæiske Udviklingsfond (3), særlig artikel 96-103,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2004 vedrørende transaktionerne under 9. EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2004 med Kommissionens tilhørende svar (4),
   som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 32, stk. 3, i førnævnte interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af 9. EUF efter henstilling fra Rådet, og
   som tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under 9. EUF i regnskabsåret 2004 har været tilfredsstillende,
   HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under 9. EUF for regnskabsåret 2004.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. marts 2006.

            På Rådets vegne

         K.-H. GRASSER

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

      (3)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

      (4)  EUT C 301 af 30.11.2005, s. 249.