title: Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af  16. november 2005  om filmarv og konkurrenceevnen for relaterede industrielle aktiviteter

text:
               9.12.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 323/57

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS HENSTILLING

   af 16. november 2005
   om filmarv og konkurrenceevnen for relaterede industrielle aktiviteter
   (2005/865/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 157,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   efter høring af Regionsudvalget,
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Efter artikel 151, stk. 4, i traktaten skal Fællesskabet tage hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i traktaten, navnlig med henblik på at respektere og fremme sine kulturers mangfoldighed.

               (2)

               Film er en kunstform fastholdt på et skrøbeligt medie, som derfor kræver positiv behandling fra de offentlige myndigheders side for at sikre, at det bevares. Filmiske værker er en væsentlig bestanddel af vor kulturelle arv og fortjener derfor fuld beskyttelse.

               (3)

               Ud over deres kulturelle værdi er filmiske værker også en kilde til oplysning om det europæiske samfunds historie. De er et vigtigt udtryk for historien, for så vidt angår den rigdom, der findes i Europas kulturelle identiteter og mangfoldigheden af dets befolkningsgrupper. Filmiske billeder er afgørende for at kunne lære om fortiden og for at kunne gøre sig samfundsrelevante tanker om vor civilisation.

               (4)

               Formålet med denne henstilling er at fremme en bedre udnyttelse af den europæiske filmarvs industrielle og kulturelle potentiale ved at tilskynde til politikker for innovation, forskning og teknologisk udvikling inden for bevaring og restaurering af filmiske værker. Målet for de nedenfor anbefalede foranstaltninger er at sikre, at de nødvendige betingelser for Fællesskabets filmindustris konkurrenceevne er til stede, og at udviklingen af denne konkurrenceevne fremskyndes.

               (5)

               Filmarven er en vigtig bestanddel af filmindustrien, og fremme af dens bevaring, restaurering og udnyttelse kan bidrage til at forbedre denne industris konkurrenceevne.

               (6)

               Udviklingen af den europæiske filmindustri er af afgørende betydning for Europa i betragtning af dens omfattende potentiale med hensyn til adgang til kultur, økonomisk udvikling og jobskabelse. Det vedrører ikke kun fremstilling og fremvisning af film, men også indsamling, katalogisering, bevaring og restaurering af filmiske værker. Betingelserne for konkurrenceevnen for disse industrielle aktiviteter i relation til filmarven må forbedres, især med hensyn til bedre anvendelse af teknologisk udvikling som f.eks. digitalisering.

               (7)

               En fuldstændig opnåelse af dette potentiale kræver, at der findes en succesrig og innovativ filmindustri i Fællesskabet. Dette kan fremmes ved at forbedre betingelserne for bevaring, restaurering og udnyttelse af filmarven og ved at fjerne hindringer for industriens udvikling og fulde konkurrenceevne, især ved indsamling, katalogisering, bevaring og restaurering af filmarven og ved at gøre den tilgængelig til undervisnings- og forskningsformål, kulturelle formål eller anden tilsvarende ikke-kommerciel anvendelse, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder.

               (8)

               Filmindustriens almindelige konkurrenceevne vil blive forbedret gennem udviklingen af et miljø, som fremmer samarbejdet mellem udpegede organer, som kunne være de europæiske nationale eller regionale arkiver, filminstitutter eller lignende institutioner, i spørgsmål vedrørende bevarelsen og beskyttelsen af filmarven.

               (9)

               I Rådets resolution af 26. juni 2000 om bevaring og udnyttelse af den europæiske filmskat (4) henstilledes det til medlemsstaterne, at de samarbejder om restaurering og bevaring af den europæiske filmskat, herunder brug af digital teknologi, at de udveksler bedste praksis i denne sektor, at de tilskynder til en gradvis etablering af netværk mellem de europæiske arkivers databaser, og at de overvejer muligheden for at anvende disse samlinger til undervisningsformål.

               (10)

               Den europæiske konvention om beskyttelse af den audiovisuelle kulturarv fastsætter, at alle deltagerstaterne ved lovgivning eller på anden hensigtsmæssig vis indfører pligtdeponering af materiale med levende billeder, som er en del af deres audiovisuelle kulturarv, og som er blevet produceret eller co-produceret på deres område.

               (11)

               I Kommissionens meddelelse af 26. september 2001 om visse juridiske aspekter vedrørende biograffilm og andre audiovisuelle værker (5) behandles spørgsmålet om pligtdeponering af audiovisuelle værker på nationalt eller regionalt plan som én af flere måder, hvorpå Europas audiovisuelle kulturarv kan bevares og sikres, og der iværksættes en undersøgelse med henblik på, at man kan danne sig et overblik over situationen med hensyn til deponering af filmiske værker i medlemsstaterne.

               (12)

               Rådets formand konstaterede på mødet i Rådet (kultur/audiovisuelle spørgsmål) den 5. november 2001, at indholdet af Kommissionens meddelelse var blevet positivt modtaget af Rådet.

               (13)

               Europa-Parlamentet understregede i sin beslutning af 2. juli 2002 (6) om Kommissionens meddelelse nødvendigheden af at bevare den filmiske kulturarv og støttede strategien i den europæiske konvention om beskyttelse af den audiovisuelle kulturarv, som er et vigtigt referencepunkt i en tid, hvor der sker omfattende teknologiske ændringer. Den gradvise overgang til digitale teknologier giver den europæiske filmindustri mulighed for at blive mere konkurrencedygtig og bidrager på længere sigt til en reduktion af udgifterne til katalogisering, deponering, bevaring og restaurering af audiovisuelle værker. Samtidig vil den skabe nye muligheder for innovation inden for beskyttelse af filmarven.

               (14)

               I Rådets resolution af 24. november 2003 om deponering af filmiske værker i Den Europæiske Union (7) opfordredes medlemsstaterne til at indføre effektive ordninger for deponering og bevaring af de filmiske værker, som er en del af deres audiovisuelle kulturarv, i deres nationale arkiver, filminstitutter eller lignende institutioner, hvis sådanne ordninger ikke allerede findes.

               (15)

               Alle medlemsstater har allerede etableret ordninger for indsamling og bevaring af filmiske værker, som er en del af deres audiovisuelle kulturarv. Fire femtedele af disse ordninger bygger på en retlig eller kontraktlig forpligtelse om at deponere alle værker eller i det mindste de værker, der har fået offentlig støtte.

               (16)

               »Levende billedmateriale« betyder enhver form for levende billeder, med eller uden lyd, der er i stand til at formidle indtrykket af bevægelse, uanset hvordan og gennem hvilket medie.

               (17)

               »Filmisk værk« betyder levende billedmateriale uanset længden, især filmiske værker, der indeholder fiktion, tegneserier og dokumentarfilm, der er beregnet på fremvisning i biografer.

               (18)

               Ved »filmiske værker, som er en del af deres audiovisuelle kulturarv« forstås filmproduktioner, herunder co-produktioner i samarbejde med andre medlemsstater og/eller tredjelande, der er defineret som sådanne af medlemsstaterne eller organer udpeget af dem på grundlag af objektive, gennemskuelige og ikke-diskriminerende kriterier. Medlemsstaternes audiovisuelle arv som helhed udgør den europæiske audiovisuelle arv.

               (19)

               For at sikre, at den europæiske filmarv videregives til de kommende generationer, skal den systematisk indsamles, katalogiseres, bevares og restaureres, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder.

               (20)

               Europæisk filmarv bør gøres mere tilgængelig til undervisnings- og forskningsformål og til kulturelle formål eller anden tilsvarende ikke-kommerciel anvendelse, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder.

               (21)

               Den fysiske overførsel af et filmisk værk til arkivering medfører ikke, at ophavsretten og de beslægtede rettigheder overføres.

               (22)

               Efter artikel 5, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (8) kan medlemsstaterne indføre undtagelser eller indskrænkninger med hensyn til særlige reproduktionshandlinger, som foretages af offentligt tilgængelige biblioteker eller af arkiver, og som ikke har til formål at opnå direkte eller indirekte økonomiske eller kommercielle fordele —

         TAGER TIL EFTERRETNING, AT KOMMISSIONEN HAR TIL HENSIGT AT:

               1.

               overveje muligheden af at kræve pligtdeponering for modtagere af EU-støtte af et eksemplar af de europæiske film, der har fået EU-støtte, i mindst ét nationalt arkiv

               2.

               støtte samarbejde mellem de udpegede organer

               3.

               overveje finansieringen af forskningsprojekter om langfristet bevaring og restaurering af film

               4.

               fremme europæisk standardisering af katalogiseringen af film med det formål at forbedre databasernes interoperabilitet, herunder ved medfinansiering af standardiseringsprojekter og ved øget udveksling af bedste praksis under hensyntagen til den sproglige mangfoldighed

               5.

               fremme udarbejdelsen af en standardkontrakt på europæisk plan mellem de udpegede organer og rettighedsindehaverne, der fastlægger de vilkår, hvorunder de udpegede organer kan gøre deponerede filmiske værker tilgængelige for offentligheden

               6.

               føre tilsyn med og evaluere, hvorvidt foranstaltningerne i denne henstilling virker effektivt, og overveje, om der er behov for en yderligere indsats

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE at forbedre betingelserne for bevaring, restaurering og udnyttelse af filmarven og fjerne hindringerne for den europæiske filmindustris udvikling og fulde konkurrenceevne derved, at de:

               1.

               fremmer en øget udnyttelse af den europæiske filmarvs industrielle og kulturelle potentiale gennem systematiske bevarings- og restaureringsforanstaltninger ved at skabe incitamenter til innovation, forskning og teknologisk udvikling inden for bevaring og restaurering af filmiske værker

               2.

               senest den 16. november 2007 vedtager lovgivningsmæssige, administrative eller andre passende foranstaltninger for at sikre, at filmiske værker, der indgår i deres audiovisuelle kulturarv, systematisk indsamles, katalogiseres, bevares, restaureres og gøres tilgængelige til undervisnings- og forskningsformål samt til kulturelle formål eller anden tilsvarende ikke-kommerciel anvendelse, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder

               3.

               udpeger egnede organer til uafhængigt og professionelt at udføre de opgaver af offentlig interesse, der er omtalt i punkt 2, og sikrer, at de bedste tilgængelige finansielle og tekniske ressourcer stilles til rådighed for disse organer

               4.

               opfordrer de udpegede organer, efter fælles overenskomst eller ved en kontrakt med rettighedshaverne, at specificere de betingelser, hvorunder de deponerede filmiske værker må gøres tilgængelige for publikum

               5.

               primært med henblik på at fremme filmarven overvejer at oprette eller støtte nationale filmakademier eller tilsvarende organer

               6.

               vedtager hensigtsmæssige foranstaltninger til at udbrede anvendelsen af digitale og nye teknologier ved indsamling, katalogisering, bevaring og restaurering af filmiske værker.

         Indsamling

               7.

               i kraft af en obligatorisk retlig eller kontraktlig forpligtelse til at deponere mindst én kopi af høj kvalitet af filmiske værker hos udpegede organer foretager en systematisk indsamling af de filmiske værker, som er en del af deres audiovisuelle kulturarv. Ved fastlæggelsen af betingelserne for deponeringen bør medlemsstaterne sikre sig, at:

                           a)

                           de i en overgangsperiode dækker de produktioner eller co-produktioner, der har modtaget offentlig støtte på nationalt eller regionalt plan, og at de ved udløbet af denne overgangsperiode så vidt muligt dækker alle produktioner, herunder de produktioner, der ikke har modtaget offentlig støtte

                           b)

                           de deponerede filmiske værker er af god teknisk kvalitet, så de bedre kan bevares og kopieres, og at de ledsages af metadata i standardiseret form i det omfang, det er hensigtsmæssigt

                           c)

                           deponeringen sker på det tidspunkt, filmen gøres tilgængelig for offentligheden, og i hvert fald senest to år derefter

         Katalogisering og oprettelse af databaser

               8.

               træffer passende foranstaltninger (som med tiden vil kunne føre til etablering af et arkiveringskodeks for filmproduktion) med henblik på at fremme katalogiseringen og indekseringen af de deponerede filmiske værker og på at tilskynde til oprettelse af databaser, der indeholder oplysninger om filmene, under anvendelse af europæiske og internationale standarder

               9.

               fremmer europæisk standardisering og interoperabilitet mellem filmografidatabaserne og deres tilgængelighed for publikum, f.eks. gennem internettet, især via aktiv inddragelse af udpegede organer

               10.

               undersøger mulighederne for at etablere et net af databaser, der omfatter den europæiske audiovisuelle arv, i samarbejde med de relevante organisationer, i særdeleshed Europarådet (Eurimages og Det Europæiske Observationsorgan for det Audiovisuelle Område)

               11.

               tilskynder arkiveringsorganerne til at sørge for, at det arkiverede materiale kommer til sin ret ved at organisere det i samlinger på EU-plan, f.eks. efter tema, forfatter og periode

         Bevaring

               12.

               vedtager lovgivning eller anvender andre metoder, der er i tråd med national praksis, for at sikre bevaring af de deponerede filmiske værker. Foranstaltningerne til bevaring skal bl.a. omfatte:

                           a)

                           reproduktion af film på nye medier til opbevaring

                           b)

                           bevaring af udstyr, der kan vise filmiske værker på forskellige medier

         Restaurering

               13.

               indfører alle hensigtsmæssige foranstaltninger, således at de i deres lovgivning tillader reproduktion af deponerede filmiske værker med det formål at restaurere disse, samtidig med at rettighedsindehaverne får mulighed for at drage fordel af, at deres værker som følge af restaureringen får et forbedret industrielt potentiale på basis af en aftale mellem alle interesserede parter

               14.

               fremmer projekter for restaurering af gamle film eller film med høj kulturel og historisk værdi

         Deponerede filmiske værker stilles til rådighed til undervisnings- og forskningsformål og til kulturelle formål eller anden tilsvarende ikke-kommerciel anvendelse

               15.

               træffer alle de nødvendige lovgivningsmæssige eller administrative foranstaltninger, der gør det muligt for de udpegede organer at stille de deponerede filmiske værker til rådighed til undervisnings- og forskningsformål og til kulturelle formål eller anden tilsvarende ikke-kommerciel anvendelse, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder

               16.

               træffer hensigtsmæssige foranstaltninger, der sikrer handicappede adgang til deponerede filmiske værker, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder

         Faglig uddannelse og mediekundskab

               17.

               fremmer faglig uddannelse inden for alle områder af filmarven med henblik på en øget udnyttelse af filmarvens industrielle potentiale

               18.

               fremmer anvendelsen af filmarven med henblik på at styrke den europæiske dimension i undervisningen samt fremmer den kulturelle mangfoldighed

               19.

               tilskynder til og fremmer anvendelse af visuelle midler i undervisningen og undervisning i film- og mediekundskab på alle uddannelsesniveauer samt i faglige uddannelsesprogrammer og europæiske programmer

               20.

               fremmer et nært samarbejde mellem producenter, distributører, tv- og radioselskaber og filminstitutter i undervisningsøjemed, under hensyntagen til ophavsret og beslægtede rettigheder

         Deponering

               21.

               overvejer indførelse af en ordning med en frivillig eller obligatorisk deponering af:

                           a)

                           hjælpe- og reklamemateriale, der er relateret til filmiske værker, der indgår i den nationale audiovisuelle kulturarv

                           b)

                           filmiske værker, der indgår i den nationale audiovisuelle kulturarv fra andre lande

                           c)

                           levende billedmateriale ud over filmiske værker

                           d)

                           historiske filmiske værker

         Samarbejde mellem de udpegede organer

               22.

               tilskynder og støtter de udpegede organer til at udveksle oplysninger og koordinere deres aktiviteter på nationalt og europæisk plan med henblik på f.eks. at:

                           a)

                           sikre sammenhæng i forbindelse med indsamlings- og opbevaringsmetoderne og databasernes interoperabilitet

                           b)

                           udgive arkivmateriale f.eks. på dvd med undertekster på så mange af Den Europæiske Unions sprog som muligt, under alle omstændigheder under overholdelse af ophavsret og beslægtede rettigheder

                           c)

                           udarbejde en europæisk filmografi

                           d)

                           udarbejde en fælles standard for elektronisk informationsudveksling

                           e)

                           udarbejde fælles forsknings- og undervisningsprojekter og fremme udviklingen af et europæisk net af filmskoler og -museer

         Opfølgning på denne henstilling

               23.

               underretter Kommissionen hvert andet år om foranstaltninger, der er truffet i forbindelse med denne henstilling.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 16. november 2005.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J.BORRELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         Bach of LUTTERWORTH

            Formand

      (1)  EUT C 123 af 30.4.2004, s. 4.

      (2)  EUT C 74 af 23.3.2005, s. 18.

      (3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 10.5.2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 24.10.2005.

      (4)  EFT C 193 af 11.7.2000, s. 1.

      (5)  EFT C 43 af 16.2.2002, s. 6.

      (6)  EUT C 271 E af 12.11.2003, s. 176.

      (7)  EUT C 295 af 5.12.2003, s. 5.

      (8)  EFT L 167 af 22.6.2001, s. 10.


Avis juridique important

|

32000H0263

2000/263/EF: Kommissionens henstilling af 20. marts 2000 om ændring af henstilling 98/511/EF om samtrafik på et liberaliseret telemarked (Del 1 - Samtrafiktakster) (meddelt under nummer K(2000) 651) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 083 af 04/04/2000 s. 0030 - 0034

Kommissionens henstillingaf 20. marts 2000om ændring af henstilling 98/511/EF om samtrafik på et liberaliseret telemarked (Del 1 - Samtrafiktakster)(meddelt under nummer K(2000) 651)(EØS-relevant tekst)(2000/263/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne(1), ændret ved direktiv 98/61/EF(2), særlig artikel 7, stk. 5,som har hørt det rådgivende udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net, ONP(3), ændret ved Europa-Parlementets og Rådets direktiv 97/51/EF(4), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Ifølge punkt 9 i Kommissionens henstilling 98/511/EF(5), der ændrer henstilling 98/195/EF(6) om samtrafik på et liberaliseret telemarked (Del 1 - Samtrafiktakster), skal Kommissionen senest den 31. juli 1999 gennemgå og om nødvendigt ajourføre henstillingen, navnlig "bedste gældende praksis"-taksterne i punkt 4 og oplysningerne i bilag II.(2) Som det fremgår af den femte rapport om gennemførelsen af EU's lovpakke for telesektoren(7), er der i en lang række medlemsstater endnu ikke taget passende omkostningsregnskabssystemer i brug, og der er derfor grund til at ajourføre "bedste gældende praksis"-taksterne for år 2000.(3) "Bedste gældende praksis"-taksterne opfylder kravet om, at samtrafiktaksterne skal være omkostningsbaserede. Når de nationale tilsynsmyndigheder skal vurdere de samtrafiktakster for opkaldsterminering, der foreslås af operatører med en stærk markedsposition, og der ikke foreligger fyldestgørende omkostningsregnskaber, fungerer "bedste gældende praksis"-taksterne som en rettesnor for myndighederne.(4) Når denne henstilling tages op til revision ved udgangen af år 2000, bør det navnlig vurderes, om det er nødvendigt fortsat at offentliggøre "bedste gældende praksis"-takster, og metoden til at fastsætte disse takster bør tages op til fornyet overvejelse -HENSTILLER:Artikel 1I henstilling 98/511/EF foretages følgende ændringer:1) Punkt 4a erstattes af følgende: "På grundlag af oplysningerne i bilag II anbefales de følgende 'bedste gældende praksis'-takster som maksimumssamtrafiktakster i perioden efter 1. januar 2000:'Bedste gældende praksis'-takster for samtrafik (angivet i cent, dvs. euro/100)'Bedste gældende praksis'-samtrafiktakster for videresendelse af opkald på LOKALT niveau (dvs. ved en lokal central eller så nær en lokal central som muligt)mellem 0,5 og 0,9 cent pr. minut (spidsbelastningsperioder)'Bedste gældende praksis'-samtrafiktakster for ENKELTTRANSIT-samtrafik (storbyniveau)mellem 0,8 og 1,5 cent pr. minut (spidsbelastningsperioder)'Bedste gældende praksis'-samtrafiktakster for DOBBELTTRANSIT-samtrafik (nationalt niveau - mere end 200 km)mellem 1,5 og 1,8 cent pr. minut (spidsbelastningsperioder)"2) Ordlyden i punkt 9 erstattes af følgende: "Denne henstilling og navnlig behovet for fortsat at offentliggøre 'bedste gældende praksis'-takster samt metoden til at fastsætte taksterne tages op til revision ved udgangen af år 2000".3) Figur 1a i bilag II, afsnit 1, erstattes af følgende: "Figur 1a:Samtrafiktakster for videresendelse af opkald (1. november 1999)>PIC FILE= "L_2000083DA.003101.EPS">"4) Tabellen i bilag II, afsnit 3, erstattes af tabellen i bilaget til nærværende henstilling.Artikel 2Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2000.På Kommissionens vegneErkki LiikanenMedlem af Kommissionen(1) EFT L 199 af 26.7.1997, s. 32.(2) EFT L 268 af 3.10.1998, s. 37.(3) EFT L 192 af 24.7.1990, s. 1.(4) EFT L 295 af 29.10.1997, s. 23.(5) EFT L 228 af 15.8.1998, s. 30.(6) EFT L 73 af 12.3.1998, s. 42.(7) KOM (1999) 537.BILAGTabelOplysninger om samtrafiktaksterne i medlemsstaterne (1. november 1999)>TABELPOSITION>Kilde:Kommissionen og de nationale tilsynsmyndigheder.Noter


Vigtig juridisk meddelelse

|

52007PC0215

Henstilling med henblik på Rådets afgørelse om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 26. juli 1995 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen)  /* KOM/2007/0215 endelig udg. - CNS 2007/0076 */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 25.4.2007KOM(2007) 215 endelig2007/0076 (CNS)Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 26. juli 1995 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen)(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEAkten af 2005 om Bulgariens og Rumæniens[1] tiltrædelse indeholder en ordning, som gør det lettere for Bulgarien og Rumænien at tiltræde de konventioner (og protokoller), som medlemsstaterne har indgået med henvisning til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union (tidl. artikel K.3) eller artikel 293 i traktaten om Det Europæiske Fællesskab. Til forskel fra tidligere er det således ikke længere nødvendigt at forhandle om indgåelsen af særlige protokoller vedrørende tiltrædelsen af disse konventioner (hvilket ville have krævet en ratifikation i 27 lande). I artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten fastsættes det ganske enkelt, at Bulgarien og Rumænien tiltræder disse konventioner og protokoller ved tiltrædelsesakten.Med henblik herpå fastsættes det i artikel 3, stk. 3 og 4, i tiltrædelsesakten, at Rådet vedtager en afgørelse om, hvornår disse konventioner træder i kraft for Bulgarien og Rumænien, og hvordan konventionerne skal tilpasses som følge af de to nye medlemsstaters tiltrædelse (under alle omstændigheder kræves det, at konventionerne vedtages i en bulgarsk og rumænsk version, hvorefter disse sprogversioner vil have "samme gyldighed"). Rådet træffer afgørelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Europa-Parlamentet.Bilag I til tiltrædelsesakten indeholder en liste på syv konventioner og protokoller vedrørende området for retlige og indre anliggender.Listen omfatter konventionen af 26. juli 1995 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen), protokollen af 24. juli 1996 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om præjudiciel fortolkning ved De Europæiske Fællesskabers Domstol af konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed, protokollen af 19. juni 1997 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den europæiske Union og artikel 41, stk. 3, i Europol-konventionen, om privilegier og immuniteter for Europol, medlemmerne af Europols organer samt Europols vicedirektører og personale, protokollen af 30. november 2000 på grundlag af artikel 43, stk. 1, i konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) om ændring af artikel 2 i og bilaget til denne konvention, protokollen af 28. november 2002 om ændring af konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) og protokollen om privilegier og immuniteter for Europol, medlemmerne af Europols organer samt Europols vicedirektører og personale og protokollen af 27. november 2003 udarbejdet på grundlag af artikel 43, stk. 1, i konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) om ændring af denne konvention.Formålet med denne henstilling om Rådets afgørelse er i henhold til artikel 3, stk. 4, i tiltrædelsesakten at foretage de nødvendige tilpasninger af ovennævnte konvention og protokoller som følge af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse.2007/0076 (CNS)Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 26. juli 1995 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union,under henvisning til traktaten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse,under henvisning til akten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse (i det følgende benævnt »tiltrædelsesakten«), særlig artikel 3, stk. 4,under henvisning til henstilling fra Kommissionen[2],under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[3], ogud fra følgende betragtninger:1.  Konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen) (i det følgende benævnt "Europol-konventionen") blev undertegnet i Bruxelles den 26. juli 1995 og trådte i kraft den 1. oktober 1998.2.  Europol-konventionen er blevet suppleret ved to protokoller, som blev undertegnet den 24. juli 1996 og den 19. juni 1997, og som trådte i kraft henholdsvis den 29. december 1998 og den 1. juli 1999[4].3.  Europol-konventionen er blevet ændret ved tre protokoller, som blev undertegnet den 30. november 2000[5], den 28. november 2002[6] og den 27. november 2003[7], og som træder i kraft 90 dage efter, at den sidste medlemsstat blandt de stater, der var medlem af Den Europæiske Union på tidspunktet for Rådets vedtagelse af den akt, der fastlagde denne konvention, har givet meddelelse om ratifikationen.4.  Europol-konventionen trådte i kraft i Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet efter deres tiltrædelse af Den Europæiske Union.5.  I artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten fastsættes det, at Bulgarien og Rumænien tiltræder de konventioner og protokoller, som er indgået mellem medlemsstaterne, og som er opført på listen i bilag I til tiltrædelsesakten, herunder bl.a. Europol-konventionen og protokollerne af 24. juli 1996, 19. juni 1997, 30. november 2000, 28. november 2002 og 27. november 2003. De træder for Bulgariens og Rumæniens vedkommende i kraft på den dato, som fastsættes af Rådet.6.  I henhold til artikel 3, stk. 4, i tiltrædelsesakten foretager Rådet alle de tilpasninger, som kræves i forbindelse med tiltrædelsen af disse konventioner og protokoller -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Europol-konventionen og protokollerne af 24. juli 1996 og 19. juni 1997 træder for Bulgariens og Rumæniens vedkommende i kraft den første i den første måned, der følger efter datoens for denne afgørelses vedtagelse.Artikel 2Protokollerne af 30. november 2000, 28. november 2002 og 27. november 2003 træder for Bulgariens og Rumæniens vedkommende i kraft på protokollernes ikrafttrædelsesdato.Artikel 3Teksten til Europol-konventionen og protokollerne af 24. juli 1996, 19. juni 1997, 30. november 2000, 28. november 2002 og 27. november 2003 på bulgarsk og rumænsk, som er vedlagt denne afgørelse, er autentisk på samme vilkår som for de øvrige versioner af Europol-konventionen og protokollerne af 24. juli 1996, 19. juni 1997, 30. november 2000, 28. november 2002 og 27. november 2003.Artikel 4Denne afgørelse får virkning fra dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende .Udfærdiget i Bruxelles, denPå Rådets vegneFormandBILAG Teksten til Europol-konventionen og protokollerne af 24. juli 1996, 19. juni 1997, 30. november 2000, 28. november 2002 og 27. november 2003 på bulgarsk og rumænsk.[1] EUT L 157 af 21.6.2005, s. 203.[2] EUT C […] af […], s. […].[3] EUT C […] af […], s. […].[4] Protokollen af 24. juli 1996 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om præjudiciel fortolkning ved De Europæiske Fællesskabers Domstol af konventionen om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol) (EFT C 299 af 9.10.1996, s. 2) og protokollen af 19. juni 1997 udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den europæiske Union og artikel 41, stk. 3, i Europol-konventionen, om privilegier og immuniteter for Europol, medlemmerne af Europols organer samt Europols vicedirektører og personale (EFT C 221 af 19.7.1997, s. 2).[5] EFT C 358 af 13.12.2000, s. 2.[6] EFT C 312 af 16.12.2002, s. 2.[7] EUT C 2 af 6.1.2004, s. 3.


title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Italiens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/61

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Italiens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2015
   (2015/C 272/16)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (4) om Italiens nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Italiens opdaterede stabilitetsprogram for 2014. Den 28. november 2014 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) sin udtalelse om Italiens udkast til budgetplan for 2015.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Italien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at stimulere investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Italien for 2015. Den analyserede Italiens fremskridt med gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten omfatter også resultaterne af den dybdegående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Italien har uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer, som kræver afgørende politiske tiltag og specifik overvågning. Det er bl.a. væsentligt at afhjælpe de dybereliggende årsager til arbejdskraftens vedvarende lave produktivitet og den svage konkurrenceevne samt at bringe den nationale gæld ind på en nedadgående kurs. Indsatsen er især nødvendig for at mindske risikoen for negative påvirkninger af Italiens økonomi og — i lyset af økonomiens størrelse — Den Økonomiske og Monetære Union i bredere forstand.

               (7)

               Den 28. april 2015 afleverede Italien sit nationale reformprogram for 2015 og sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Italien er pt. underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsreglen vedrørende gældskriteriet i perioden 2013-2015. Den 27. februar 2015 udsendte Kommissionen en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF, fordi Italien ikke forventedes at gøre tilstrækkelige fremskridt i retning af at opfylde gældskriteriet i 2014-2015. Det blev i analysen konkluderet, at gældskriteriet på daværende tidspunkt skulle anses for opfyldt.

               (9)

               Den 30. april 2015, efter skæringsdatoen for den økonomiske forårsprognose, erklærede den italienske forfatningsdomstol en tidsbegrænset suspendering af højere pensioners indeksregulering i 2012-2013 for forfatningsstridig. Den 18. maj 2015 vedtog regeringen et lovdekret for at imødekomme afgørelsen og bekræftede de finanspolitiske mål i stabilitetsprogrammet. På grundlag af disse oplysninger kan konklusionerne fra februarrapporten i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF på nuværende tidspunkt stadig betragtes som gyldige i vid udstrækning. De nøjagtige budgetmæssige konsekvenser af denne afgørelse vil afhænge af regeringens operationalisering heraf, hvilket endnu ikke er præciseret. I lyset af de nye oplysninger kan det på et senere tidspunkt anses for berettiget at udarbejde en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF. I fravær af dette nye element og i afventen af en yderligere præcisering heraf kan konklusionerne fra februarrapporten på nuværende tidspunkt stadig betragtes som gyldige i vid udstrækning.

               (10)

               Italien anmodede i sit stabilitetsprogram for 2015 om en midlertidig afvigelse på 0,4 % af BNP fra den nødvendige tilpasningssti hen imod den mellemfristede målsætning i 2016 for at tage hensyn til betragtelige strukturreformer med en gunstig påvirkning af de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Enkeltheder, der underbygger disse reformer, er fastsat i Italiens nationale reformprogram for 2015. Reformerne, der ifølge programmet påvirker holdbarheden i de offentlige finanser, omfatter følgende områder: i) den offentlige forvaltning og forenkling, ii) produkt- og tjenestemarkeder iii) arbejdsmarkedet, iv) civilretten, v) uddannelse, vi) en skatteomlægning og vii) en udgiftsanalyse med henblik på en finansieringsforanstaltning. Myndighederne anslår reformernes virkning til 1,8 procentpoint af det reale BNP frem til 2020, hvilket forekommer realistisk. Implementeres disse reformer fuldt ud og i rette tid, vil de få en gunstig virkning på de offentlige finansers holdbarhed. Under forudsætning af, at regeringen i 2015 træffer de nødvendige foranstaltninger for på passende vis at kompensere for de varige virkninger af den ovennævnte afgørelse fra forfatningsdomstolen, således at det sikres, at: i) Italien fortsat er underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, ii) en passende sikkerhedsmargen med hensyn til traktatens referenceværdi bevares, og iii) den mellemfristede målsætning nås inden for stabilitetsprogrammets fireårige løbetid, kan Italien pt. vurderes som berettiget til den ønskede midlertidige afvigelse i 2016, forudsat at Italien på passende måde gennemfører de aftalte reformer, hvilket vil blive overvåget inden for rammerne af det europæiske semester.

               (11)

               Ifølge stabilitetsprogrammet for 2015 forventes en gradvis nedbringelse af det samlede underskud til 2,6 % af BNP i 2015 og yderligere til 1,8 % af BNP i 2016. Regeringen forventer ifølge sit stabilitetsprogram for 2015 senest i 2017 at nå den mellemfristede målsætning — en afbalanceret budgetstilling i strukturelle termer. Den genberegnede strukturelle saldo (6) når dog først den mellemfristede målsætning i 2018. Det forekommer hensigtsmæssigt at nå den mellemfristede målsætning senest i 2017 som følge af, at klausulen om strukturreformer tages i anvendelse, og som følge af de forpligtelser, der er nedfældet i stabilitetsprogrammet af 2015.

               (12)

               Statsgældskvoten forventes at toppe i 2015 med 132,5 % og gradvist aftage til 120 % i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Regeringen har endnu ikke specificeret de ekstra udgiftsnedskæringer, der giver den mulighed for at undgå implementeringen af den ved lov fastsatte momsforhøjelse i 2016.

               (13)

               Italien bør forbedre sin strukturelle saldo med 0,25 % af BNP i 2015. Ud fra Kommissionens forårsprognose for 2015 er den forventede strukturelle tilpasning hen imod den mellemfristede målsætning på 0,3 % af BNP i overensstemmelse med Italiens forpligtelser i medfør af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I 2016 bør Italien forbedre sin strukturelle saldo med mindst 0,1 % af BNP, idet der tages hensyn til den godkendte afvigelse i lyset af klausulen om strukturreformer. Men forudsat, at der ikke sker ændringer i politikken, viser Kommissionens prognose en forværring på 0,2 % af BNP, hvilket skaber risiko for en vis afvigelse. Derfor vil der blive behov for yderligere foranstaltninger. Rådet finder ud fra sin vurdering i stabilitetsprogrammet, og idet der tages hensyn til Kommissionens forårsprognose for 2015, at der er risiko for, at Italien ikke vil overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (14)

               Trods Italiens forventede bidrag til den gældsreducerende indsats, der udgør en central udfordring for landet, opstod der visse forsinkelser i 2014 af gennemførelsen af det ambitiøse privatiseringsprogram, som Italiens myndigheder forelagde, og dette resulterede i, at privatiseringsindtægterne i 2014 beløb sig til 0,2 % af BNP og ikke nåede målet (0,7 % pr. år).

               (15)

               I det seneste år har Italien taget vigtige skridt til at lempe beskatningen af arbejdskraft, men den er dog forsat høj. Antallet og omfanget af skatteudgifter, særlig nedsatte momssatser, er stadig uforholdsmæssigt højt. For ejendomsbeskatningens vedkommende er der kun langsomt gjort fremskridt mht. reformen af det matrikulære system, og det er i den forbindelse særligt påkrævet at revidere utidssvarende matrikulære værdier. Hertil kommer, at der fortsat ikke er taget hul på revisionen af miljøbeskatningen og ophævelsen af miljøskadelige subsidier. Italien har nedsat et udvalg om miljøbeskatning. Disse forskellige aspekter indgår i gennemførelsesbestemmelserne til skattereformen, hvis gennemførelse imidlertid er forsinket på grund af manglende lovbekendtgørelser. Trods visse tiltag på området undergraves Italiens skattesystems effektivitet af et vedvarende lavt og omkostningskrævende niveau for overholdelse af skattereglerne og udbredt skatteunddragelse (anslås af regeringen til 91 mia. EUR hvert år eller 5,6 % af BNP). Regeringen har fremlagt foranstaltninger med henblik på at sikre pålidelige selvangivelser, og der er nu behov for at gøre disse fuldt operationelle.

               (16)

               Der er kun opnået begrænsede fremskridt i retning af en varig forbedring af effektiviteten og kvaliteten i forbindelse med anvendelsen af offentlige midler på alle forvaltningsniveauer. De ved lov fastsatte budgetbesparelser, også på regionalt og lokalt niveau, når ikke op på det, der blev stillet i udsigt i det nationale reformprogram fra 2014. Indsatsens overordnede effektivitet på lang sigt tynges af, at udgiftsanalysen endnu ikke er en helstøbt del af budgetproceduren. Forvaltningen af EU-midler påvirkes fortsat af alvorlige svagheder, og dette gælder navnlig i landets sydlige regioner. Der udarbejdes for øjeblikket en national strategisk plan for havne og logistik, men der er kun taget begrænsede skridt til at opgradere havneforvaltningen og forbindelser til baglandet.

               (17)

               Italiens offentlige forvaltning præges stadig af betydelig ineffektivitet, og dette belaster erhvervslivet og landets kapacitet til effektivt at gennemføre reformer. Der er gjort og gøres stadig en indsats for at forbedre den institutionelle ramme og den offentlige forvaltnings samlede effektivitet. Ved udgangen af 2015 forventes en ambitiøs forfatningsreform, som navnlig tilsigter at afklare ansvarsfordelingen mellem de forskellige forvaltningsniveauer. En omfattende reform af den offentlige forvaltning, hvor der bl.a. tages fat på personaleudskiftning, mobilitet og kompensation, er endnu ikke afsluttet. Skønt der er taget en række skridt med henblik på at fremme gennemsigtighed og styrke den nationale korruptionsbekæmpelsesmyndigheds beføjelser, er der stadig ikke foretaget en revision af forældelsesfristerne — der også af andre internationale organisationer anses for et centralt element i bekæmpelsen af korruption i Italien. I de seneste år er der taget væsentlige skridt til såvel at forbedre retsbehandlingen ved at revidere retters geografiske dækningsområde og nedsætte specialretter, som at mindske efterspørgslen efter retsbehandling ved at fremme udenretslig tvistbilæggelse. Sagsbehandlingstiden udgør stadig et alvorligt problem, og resultaterne af de indførte reformer lader vente på sig.

               (18)

               Siden udgangen af 2008 er andelen af misligholdte lån steget markant i den italienske banksektor — navnlig hvad angår bankernes eksponering over for erhvervslivet. Indtil videre er der ikke foretaget en tilstrækkelig sanering af værdiforringede aktiver, og de er kun afhændet i et begrænset omfang. Dette skyldes til dels, at Italiens marked for misligholdt privat gæld er underudviklet. I nyere lovgivning er der taget fat på svagheder i ledelsen af de største andelsbankers virksomhed (banche popolari), mens der i april 2015 blev indgået en aftale mellem fondene og de italienske myndigheder om bl.a. at mindske fondenes indflydelse i styringen af bankerne. De mindre andelsbanker (banche di credito cooperativo) er i øjeblikket ved at udarbejde en ikkebindende forvaltningsreform, der siden skal gennemføres ved lov. Der er behov for yderligere at omstrukturere og konsolidere Italiens banksektor for at forbedre dens finansielle formidling og understøtte den økonomiske genopretning.

               (19)

               En vidtrækkende gennemførelseslovgivning om arbejdsmarkedsreformer (arbejdsmarkedsloven) blev vedtaget i december 2014, og den fastholder den hidtidige reformkurs. Den fastsætter bl.a. ændringer i lovgivningen om sikkerhed i ansættelsen, arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet, forvaltningen og funktionsmåden af aktive og passive arbejdsmarkedspolitikker samt balancen mellem familie- og arbejdsliv. Den effektive gennemførelse af denne lov afhænger i afgørende grad af, at de fornødne gennemførelsesrelaterede lovbekendtgørelser vedtages. Disse berører anvendelsen af løntilskudsordninger, revision af kontraktmæssige ordninger, balance mellem arbejdsliv og privatliv og styrkelsen af aktive arbejdsmarkedspolitikker. Decentrale forhandlinger, der kunne medvirke til dels at forbedre overensstemmelsen mellem løn og produktivitet og dels at tilskynde til vedtagelsen af innovative firmainterne løsninger, er stadig kun en mulighed for et mindretal af virksomhederne. Aftalen fra januar 2014 om fastsættelse af procedurer for måling af fagforeningers repræsentativitet i produktionssektoren kunne bidrage til at fremme decentrale forhandlinger, men den anvendes endnu ikke. Kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet øges, men er fortsat blandt de laveste i Unionen. Dertil kommer, at ungdomsarbejdsløsheden nåede næsten 43 % i tredje kvartal af 2014, og andelen af unge mellem 15 og 24, der ikke er i arbejde, under uddannelse eller oplæring, er den højeste i Unionen. En del af årsagen skal findes i uddannelsessystemet, der stadig præges af uddannelsesmæssige resultater, som ikke lever op til EU-gennemsnittet, og skolefrafaldet er fortsat relativt højt. Blot 54,6 % i aldersgruppen 15-34 år, som har afsluttet første eller andet trin af en videregående uddannelse i de foregående tre år, har fundet beskæftigelse i forhold til EU-gennemsnittet på 78,6 %. Italien har været vidne til en af de kraftigste stigninger i fattigdom og social udstødelse i Unionen, og børn rammes i særlig grad heraf. De sociale bistandsordninger er fortsat opsplittede og ineffektive med hensyn til at imødegå denne udfordring, hvilket resulterer i en betydelig mangel på omkostningseffektivitet.

               (20)

               En række restriktioner for konkurrencen hæmmer fortsat produkt- og tjenestemarkedernes funktion. En lov, der sætter ind over for visse hindringer i et antal sektorer, foreligger til behandling i parlamentet. Der findes fortsat betydelige hindringer i visse sektorer, der er omfattet af lovgivningen (juridiske tjenester og apoteker), samt i andre sektorer, herunder lokale offentlige tjenester, lufthavne og havne, banker og sundhedspleje. Offentlige indkøb præges fortsat af alvorlige svagheder trods en mere udbredt anvendelse af centraliserede indkøb. Lokale offentlige tjenester, der udviser tydelige tegn på ineffektivitet, skærmes fortsat mod konkurrence, og dette påvirker ligeledes de offentlige finanser negativt. Åbent udbud anvendes til en mindre andel af kontrakttildelingerne, men langt størstedelen af kontrakterne indgås via »in house«-tildelinger eller tilsvarende procedurer.

               (21)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Italien har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 til 6 nedenfor.

               (22)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (23)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 6 nedenfor.

               (24)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (8). Som et land, der har euroen som valuta, bør Italien også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Italien i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               Opnå en finanspolitisk tilpasning på mindst 0,25 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2015 og 0,1 % af BNP i 2016 ved at træffe yderligere strukturelle foranstaltninger i både 2015 og 2016, idet der tages hensyn til den tilladte afvigelse som følge af gennemførelsen af større strukturreformer. Sikre at udgiftsanalysen er en integreret del af budgetproceduren. Gennemføre privatiseringsprogrammet hurtigt og grundigt og anvende ekstraordinære indtægter til at gøre yderligere fremskridt med hensyn til at lede den høje offentlige gældskvote i en hensigtsmæssig nedadgående retning. Implementere gennemførelsesbestemmelserne til skattereformen senest i september 2015, og dette gælder bl.a. revisionen af skatteudgifter og matrikulære værdier samt foranstaltningerne med henblik på at øge efterlevelsen af skattereglerne.

               2)

               Vedtage den planlagte nationale strategiske plan for havne og logistik — særlig for at bidrage til at fremme intermodal transport i kraft af bedre forbindelser. Sørge for, at agenturet for territorial samhørighed gøres fuldt operationelt således, at forvaltningen af EU-midler forbedres markant.

               3)

               Vedtage endnu ikke vedtagne love, hvormed det tilsigtes at forbedre den institutionelle ramme og modernisere den offentlige forvaltning. Revidere forældelsesfristerne senest medio 2015. Sørge for, at reformer, som vedtages med henblik på at forbedre civilrettens effektivitet, medvirker til at afkorte sagsbehandlingstiden.

               4)

               Senest ultimo 2015 indføre bindende foranstaltninger med henblik på at håndtere de tilbageværende svagheder i ledelsen af bankers virksomhed, gennemføre den vedtagne reform af fondene og træffe foranstaltninger for at fremskynde en bredt anlagt nedbringelse af misligholdte lån.

               5)

               Vedtage lovbekendtgørelserne om udformning og anvendelse af løntilskudsordninger, revision af kontraktmæssige ordninger, balance mellem arbejdsliv og privatliv og styrkelse af aktive arbejdsmarkedspolitikker. I samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis fremme en effektiv ramme for decentrale kontraktforhandlinger. Vedtage og gennemføre den planlagte skolereform som led i indsatsen for at tackle ungdomsarbejdsløsheden og styrke erhvervsorienterede videregående uddannelser.

               6)

               Gennemføre forenklingsplanen for 2015-2017 for at lette den administrative og reguleringsmæssige byrde. Vedtage konkurrencefremmende foranstaltninger for alle de sektorer, som er omfattet af konkurrencelovgivningen, og yde en beslutsom indsats for at fjerne de tilbageværende hindringer. Sikre, at kontrakter om lokale offentlige tjenester, der ikke opfylder kravene til »in house«-tildelinger, korrigeres senest ved udgangen af 2015.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Italiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 57).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  Kommissionen har genberegnet den strukturelle saldo ud fra oplysningerne i stabilitetsprogrammet efter en i fællesskab aftalt metode.

      (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (8)  EUT C 272 af 18.8.2015, s. 98.


title: Henstilling med henblik på Rådets udtalelse overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Spaniens opdaterede stabilitetsprogram, 2001-2005

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


Avis juridique important

|

31978K0790

Kommissionens henstillling nr. 790/78/EKSF af 19. april 1978 om indførelse af en definitiv antidumpingtold for pladeemner i ruller af jern og stål med oprindelse i Sydkorea

EF-Tidende nr. L 106 af 20/04/1978 s. 0021 - 0023

++++   ( 1 ) EFT nr . L 114 af 5 . 5 . 1977 , s . 6 .   ( 2 ) EFT nr . L 352 af 31 . 12 . 1977 , s . 13 .   ( 3 ) EFT nr . C 19 af 24 . 1 . 1978 , s . 19 .   ( 4 ) EFT nr . L 17 af 21 . 4 . 1978 , s . 27 .   ( 5 ) Jf . Kommissionens meddelelse af 31 . december 1977 om basispriserne paa visse jern - og staalprodukter , EFT nr . L 353 af 31 . 12 . 1977 , s . 1 .   ( 6 ) EFT nr . L 114 af 5 . 5 . 1977 , s . 1 og EFT nr . L 352 af 31 . 12 . 1977 , s . 17 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr . 790/78/EKSF  af 19 . april 1978  om indfoerelse af en difinitiv anti-dumpingtold for pladeemner i ruller , af jern og staal med oprindelse i Sydkorea  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER RETTER _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 og 86 ,  under henvisning til Kommissionens henstilling 77/329/EKSF af 15 . april 1977 om beskyttelse mod dumping , praemier eller subventioner fra lande , der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab ( 1 ) , som aendret ved henstilling nr . 3004/77/EKSF ( 2 ) , saerlig artikel 17 og 19 ,  under henvisning til udtalelse fra Det raadgivende Udvalg nedsat i henhold til henstilling 77/329/EKSF , og  ud fra foelgende betragtninger :  Kommissionen har modtaget en klage , der er indgivet paa den beroerte faellesskabsindustris vegne , og som indeholder beviser for forekomsten af dumping vedroerende ruller med oprindelse i Sydkorea og visse andre lande samt beviser for en deraf foelgende betydelig skade ;  da det fremgik af de modtagne oplysninger , at klagen kunne antages til behandling , og at det kunne blive noedvendigt at traeffe beskyttelsesforanstaltninger , underrettede Kommissionen officielt repraesentanterne for eksportlandet samt de beroerte importoerer og eksportoerer herom ; den offentliggjorde en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende af 24 . januar 1978 om , at en undersoegelse vedroerende den paagaeldende import ( 3 ) ville blive begyndt ; herefter indledtes en undersoegelse af sagen i samarbejde med medlemsstaterne ;  da den foreloebige undersoegelse viste , at der forelaa dumping , samt at der forelaa tilstraekkeligt bevis for skade , og da der i Faellesskabets interesser kraevedes omgaaende handling , indfoerte Kommissionen ved henstilling nr . 112/78/EKSF ( 4 ) en midlertidig antidumpingtold paa importen af de paagaeldende produkter ;  efter begyndelsen af undersoegelsen , som blev tilendebragt efter fastsaettelsen af den midlertidige antidumpingtold , gav Kommissionen de beroerte parter lejlighed til af fremlaegge deres synspunkter ;  for saa vidt den koreanske eksportoer imidlertid ikke benyttede sig af lejligheden til at fremlaegge sine synspunkter eller fremfoere sine argumenter , maatte Kommissionen basere sine konklusioner paa de foreliggende kendsgerninger ;  derfor har Kommissionen besluttet at basere sine dumping-beregninger paa produktionsomkostningerne i et land , der anses for at vaere en af de mest effektive producenter af det paagaeldende produkt ifoelge de seneste offentliggjorte oplysninger ;  beregningerne af disse produktionsomkostninger er foretaget under skyldig hensyntagen til bl . a . : raavarer ( jernmalm , sinter , pellets , skrot , ferrolegeringer og andre jernholdige materialer og sintringsstoffer ) , energiomkostninger ( koks , braendselsolie , elektricitet ) , loenomkostninger , herunder ogsaa til social sikring , andre driftsomkostninger ( f.eks . vedligeholdelsesomkostninger og transportomkostninger ) og kapitalomkostninger , hvortil medregnedes et rimeligt beloeb for administration , salgsomkostninger og eventuelle andre omkostninger samt avance ;  denne beregning har bekraeftet , at de af Kommissionen offentliggjorte basispriser er rimelige ( 5 ) ;  priserne paa de i Faellesskabet importerede produkter , som er genstand for klagen , er blevet sammenlignet med disse basispriser ;  denne prissammenligning skete paa basis af prisen franko Faellesskabets graense , fortoldet ;  undersoegelsen har vist , at de paagaeldende produkter blev tilbudt i Faellesskabet til importpriser , der laa under basispriserne , og at der har fundet dumping sted med en margen svarende til denne prisforskel ;  hvad angaar skaden for den beroerte industrigren , viser de for Kommissionen forelagte oplysninger , at den samlede import i Faellesskabet af de paagaeldende produkter er oeget fra 1 170 000 tons i 1974 til 1 551 000 tons alene i loebet af de foerste seks maaneder af 1977 , medens importen med oprindelse i Sydkorea er steget fra 16 000 tons til 51 000 tons i loebet af samme periode , saaledes at importen har kunnet opnaa en markedsandel i Faellesskabet paa 20 % , i almindelighed , og 14,6 % for saa vidt angaar importvarer med oprindelse i Sydkorea sammen med importvarer med oprindelse i Australien , Oestrig , Bulgarien , Tjekkoslovakiet , Finland , Japan , Sydafrika og Spanien , som ogsaa er genstand for beskyttelsesforanstaltninger eller daekkes af aftaler om staal med EKSF ;  Faellesskabets jern - og staalindustri befinder sig i en krisesituation praeget af et fald i produktionen af de paagaeldende produkter paa ca . 4 % i loebet af perioden 1974-1977 i Faellesskabet , af en nedgang i beskaeftigelsen fra 780 000 til 720 000 i loebet af perioden 1974-1977 samt af forskellige arbejdsfordelingsordninger , hvorfor Faellesskabets jern - og staalindustri har haft faldende overskud eller alvorlige tab i de fleste af de beroerte virksomheder ;  For at boede paa denne situation har Kommissionen isaer indfoert et system med mindstepriser ( 6 ) _ for salg inden for Faellesskabet af visse jern - og staalprodukter fremstillet af den europaeiske jern - og staalindustri ;  importpriserne i Faellesskabet paa produkter med oprindelse i Sydkorea er betydelig lavere end de naevnte mindstepriser ; saadanne underpriser bringer ligevaegten i det samlede prissystem i fare og forvolder eller truer med at forvolde betydelig skade for Faellesskabets industri eller for en stor del af denne ;  importpriserne paa leverancer med oprindelse i Sydkorea er betydelig lavere end Faellesskabets producenters allerede lave priser og forstaerker saaledes prisafmatningen i Faellesskabet ;  det fremgaar af den endelige konstatering af de faktiske forhold , at faellesskabsindustrien har lidt betydelig skade , eller at den , hvis der ikke var truffet midlertidige foranstaltninger , ville have lidt betydelig skade paa grund af importen af varer med oprindelse i Sydkorea sammen med importen af varer fra Australien , Oestrig , Bulgarien , Tjekkoslovakiet , Finland , Japan , Sydafrika og Spanien , som ogsaa er genstand for beskyttelsesforanstaltninger eller , som har oprindelse i lande , som har indgaaet aftaler om staal med Faellesskabet , nemlig Japan , Oestrig , Tjekkoslovakiet , Finland , Sydafrika og Spanien ;  i betragtning af den alvorlige situation , som Faellesskabets jern - og staalindustri befinder sig i , er det i Faellesskabets interesse noedvendigt at indfoere en definitiv anti-dumpingtold og definitivt at opkraeve det beloeb , der er stillet sikkerhed for i form af midlertidig told ;  det definitive toldbeloeb boer svare til forskellen mellem den af Kommissionen offentliggjorte basispris for det paagaeldende produkt og dets importpris i Faellesskabet under skyldig hensyntagen til en eventuel lavere vaerdi , som importoererne maatte paaberaabe sig , og paa tilfredsstillende maade paavise over for de kompetente nationale myndigheder _  FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  1 . Der indfoeres en definitiv anti-dumpingtold paa foelgende produkter med oprindelse i Sydkorea   _ pladeemner i ruller af jern og staal ,   _ position i den faelles toldtarif : 73.08 ,   _ NIMEXE nr . 73.08-01 til 49 .  2 . Toldbeloebet er lig med forskellen mellem den faktiske pris ( basispris plus tillaeg ) ifoelge kontrakt , franko graense , fortoldet , og den faktiske pris ( basispris plus tillaeg ) , som sidst offentliggjordes af Kommissionen for dette produkt paa det tidspunkt , det overgik til fri omsaetning i Faellesskabet .  3 . Toldbeloebet nedsaettes forholdsmaessigt , for saa vidt importoeren over for de kompetente nationale myndigheder godtgoer , at den i stk . 2 ovenfor naevnte prisforskel skyldes en lavere vaerdi som foelge af , at varernes kvalitet er ringere end den ringeste kvalitet , der er beskrevet i Kommissionens seneste offentliggoerelse af basispriser .  4 . Denne told skal opkraeves paa samme basis som toldafgifter .  Artikel 2  De beloeb , der er stillet sikkerhed for i form af midlertidig told i henhold til bestemmelserne i henstilling nr . 112/78/EKSF for produkter med oprindelse i Sydkorea , opkraeves definitivt i det omfang , de ikke overstiger den i denne henstilling fastsatte toldsats .  Artikel 3  Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne .  Den traeder i kraft for hver enkelt medlemsstats vedkommende paa datoen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 19 . april 1978 .  Paa Kommissionens vegne  Etienne DAVIGNON  Medlem af Kommissionen


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 29. november 2007 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta (ECB/2007/17)

text:
               15.12.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 304/1

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 29. november 2007
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta
   (ECB/2007/17)
   (2007/C 304/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »ESCB statutten«), særlig artikel 27.1, og
   og ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Ifølge artikel 1 i Rådets beslutning 2007/504/EF af 10. juli 2007 i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Maltas indførelse af den fælles valuta den 1. januar 2008 (1), opfylder Malta nu de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta, og den dispensation, der er indrømmet Malta som henvist til i artikel 4 i Tiltrædelsestraktaten 2003 ophæves med virkning fra den 1. januar 2008.

               (3)

               I medfør af artikel 20 i den ændrede lov om Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta, som træder i kraft den 1. januar 2008, revideres årsregnskaberne for Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta i overensstemmelse med artikel 27 i ESCB statutten.

               (4)

               Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta har valgt PricewaterhouseCoopers og Ernst & Young i fællesskab som uafhængige eksterne revisorer for regnskabsåret 2008 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers og Ernst & Young i fællesskab udnævnes som uafhængige eksterne revisorer for Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta for regnskabsåret 2008.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 29. november 2007.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB

      (1)  EUT L 186 af 18.7.2007, s. 32.


				|

		52013PC0709

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om gensidig bistand til Rumænien /* COM/2013/0709 final - 2013/ () */

			   	BEGRUNDELSE
1. Indledning
Efter EU's og IMF's fælles mellemfristede
finansielle bistandsprogram for Rumænien fra foråret 2009 til foråret 2011,
hvor EU udbetalte 5 mia. EUR og IMF 12,9 mia. EUR, vedtog Rådet for Den
Europæiske Union den 12. maj 2011 en afgørelse om et forebyggende
opfølgningsprogram, hvor der blev stillet mellemfristet finansiel bistand på op
til 1,4 mia. EUR til rådighed for Rumænien[1]. Under det andet program, som
også var et fælles EU-IMF-program, blev der i overensstemmelse med programmets
forebyggende karakter hverken udbetalt støtte af EU eller IMF.
I lyset af de resterende risici for landets
betalingsbalance anmodede de rumænske myndigheder den 4. juli 2013 EU om et
tredje mellemfristet finansielt bistandsprogram, som igen skulle være omfattet
af en standby-aftale med IMF. Bistanden fra EU og IMF forventes atter at være
af forebyggende karakter uden at føre til egentlige udbetalinger. Den
9. juli godkendte Det Økonomiske og Finansielle Udvalg anmodningen og gav
Kommissionen mandat til at forhandle et nyt forebyggende program mellem EU og
IMF på plads.
Fra den 17. til den 31. juli 2013 foretog
Kommissionens tjenestegrene og IMF et fælles forhandlingsbesøg i Bukarest, hvor
man på embedsmandsplan blev enig om programmets indhold og betingelser. Det nye
program støtter fortsat Rumæniens økonomiske program, der bl.a. har til formål
at konsolidere den makroøkonomiske, finanspolitiske og finansielle stabilitet,
øge robustheden og vækstpotentialet i økonomien, forbedre den administrative
kapacitet, reformere skatteforvaltningen og forbedre den offentlige forvaltning
af og kontrol med finanspolitikken. Det nye program spænder over 24 måneder og
består af forebyggende bistand fra EU på op til 2 mia. EUR og fra IMF på op til
1,75 mia. SDR (ca. 2 mia. EUR), som understøttes af en standby-aftale.
Derudover vil Verdensbanken fortsætte med at yde den tidligere vedtagne bistand
på 891 mio. EUR, hvoraf 514 mio. EUR stadig mangler at blive udbetalt.
2. Makroøkonomisk udvikling og udsigter
Der er registreret positiv økonomisk vækst i
Rumænien siden 2011. Den seneste udvikling tyder på, at væksten i 2013 vil være
på omkring 2 %, hvilket er noget højere end fremskrivningen på 1,6 %
i Kommissionens forårsprognose. Fremragende eksportresultater (navnlig takket være
bil- og serviceindustrien) og en god høst er de vigtigste drivkræfter for
væksten. De positive tendenser skygger dog for en svag indenlandsk
efterspørgsel, hvor forbruget er stagnerende, og investeringerne er faldet i
første halvdel af 2013.
Hvis vi ser fremad, skønnes det, at væksten
gradvist vil blive styrket, efterhånden som strukturreformerne begynder at få
virkning og EU-midlerne udnyttes bedre, samtidig med at eksporten fortsat vil
være stærk, efterhånden som der kommer gang i den europæiske økonomi. Under
forudsætning af en gennemsnitlig høst forventes væksten at være en anelse over
2 % i 2014. Den indenlandske efterspørgsel forventes at være den største
drivkraft for væksten, idet den understøttes af stigninger i investeringerne og
privatforbruget, samtidig med at nettoeksporten forventes at yde et mindre
negativt bidrag, idet importen ventes atter at genoptage i 2014 med
udgangspunkt i den stigende indenlandske efterspørgsel.
Inflationen målt ved det harmoniserede
forbrugerprisindeks forblev høj på ca. 6 % i perioden 2009-2011, men faldt
i 2012 til et gennemsnit på 3,4 %. Priserne begyndte dog atter at blive
presset opad ved udgangen af 2012 og i første halvdel af 2013. Som følge af et
støt fald i fødevarepriserne og en ændring i basiseffekterne forventes
inflationen at falde i løbet af anden halvdel af 2013, til under 3,5 % ved
udgangen af 2013, hvilket er inden for den rumænske centralbanks målinterval
(2,5 % ± 1 procentpoint). Der forventes et yderligere fald i 2014.
3. De
offentlige finanser
Rumænien har med succes konsolideret sine
offentlige finanser i løbet af de seneste år, og budgetunderskuddet er faldet
fra 9 % af BNP i 2009 til lige under 3 % i 2012. Denne præstation
gjorde det muligt for Rådet at ophæve proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud for Rumænien den 21. juni 2013. Det nye program vil støtte
Rumæniens yderligere bestræbelser for finanspolitisk konsolidering, som sigter
mod at nå landets mellemfristede målsætning om et strukturelt budgetunderskud
på 1 % af BNP i 2015. Myndighederne arbejder fortsat på at nå det
foregående programs underskudsmål på 2,4 % i ESA-termer i 2013. Der er
planlagt yderligere konsoliderende foranstaltninger for 2014 i overensstemmelse
med stabilitets- og vækstpagten. Indtil videre tyder alt på, at Rumænien vil nå
målet om et underskud på 2 % i ESA-termer i overensstemmelse med landets
opdaterede konvergensprogram fra 2013.
Ved forhandlingerne under besøget i juli
vedtog man en halvårlig budgetændring, der gav plads til at foretage ændringer
i indtægter og udgifter, samtidig med at det overordnede underskudsmål for 2013
på 2,3 % i nominelle termer og 2,4 % i ESA-termer blev fastholdt. Det
reviderede budget tilgodeser lavere indtægter og sætter en dæmper på de
indenlandske kapitalinvesteringer, reducerer hensættelserne til korrektioner i
forbindelse med EU-midler og reducerer overførslerne til andre offentlige
myndigheder. Hvad angår budgettet for 2014, er myndighederne i færd med at
undersøge, hvordan man kan øge indtægterne, navnlig ved at udvide
indtægtsgrundlaget. En væsentlig udfordring på udgiftssiden er indfasningen af
den lønlov, der blev vedtaget som led i det første program.
Eftersom størstedelen af den nødvendige
finanspolitiske konsolidering er opnået, vil det nye program fokusere på en
forbedring af den finanspolitiske styring. Det vil sigte mod at opgradere de
finanspolitiske rammer, så de er i overensstemmelse med finanspagten, samt mod
at indføre en række andre forbedringer af den finanspolitiske strategi og af
gennemsigtigheden i budgetlægningen. Det vil kræve forbedringer i planlægningen
af de årlige og mellemfristede kapitalinvesteringer, færdiggørelsen af systemet
til kontrol af forpligtelser (for at forhindre nye restancer) samt forbedringer
af skatteforvaltningen med henblik på at sikre en mere effektiv
skatteopkrævning.
4. Udviklingen på de finansielle markeder
og i banksektoren
Situationen på de finansielle markeder er
betydeligt forbedret siden sommeren 2012 som følge af en bedre stemning på det
globale marked, og efter at den indenrigspolitiske situation er blevet mere
stabil hen imod årets udgang. Det er er stort set sket i takt med udviklingen i
de øvrige lande i regionen og er forblevet forholdsvis gunstig i første halvdel
af 2013. Det 5‑årige CDS-spread på rumænske statsobligationer faldt fra
knap 500 basispoint i maj 2012 til under 200 basispoint i begyndelsen af januar
2013 og har ligget en anelse over 200 basispoint siden slutningen af juni 2013.
Efter at have oplevet betydelige tab i maj 2012 rejste BET‑aktieindekset
sig atter indtil udgangen af 2012, hvorefter det har været forholdsvis
volatilt, dog med en stigning på ca. 10 % indtil udgangen af september
2013.
Til trods for stigningen i værdiforringede
aktiver (andelen af misligholdte lån nåede 20,3 % i juni 2013), ligger
banksektorens kapitalgrundlag fortsat på et godt niveau (solvensprocenten lå på
14,7 % i juni). Risiciene i forbindelse med stigningen i misligholdte lån
er blevet begrænsede som følge af en forsigtig hensættelsespolitik til at
imødegå tab på udlån, selv om hensættelserne sætter en dæmper på rentabiliteten
(egenkapitalforrentningen nåede op på 6 % i første kvartal af 2013
efter 3 år med tab). Den rumænske centralbank fører fortsat nøje tilsyn med
banker, der har moderbanker i de perifere eurolande, som har opretholdt
hensigtsmæssige kapitalbuffere. De afsmittende virkninger af krisen i Cypern
blev afbødet gennem aftalen om at overføre de lokale indlånsbase af den
rumænske filial af Bank of Cyprus til Marfin Bank, som er et datterselskab i
Laiki-koncernen. Nedgearingen af de udenlandske banker og reduktionen af
finansieringen fra moderbanker (-14,6 % siden december 2012) følger den
regionale udvikling og foregår forholdsvis velordnet, men kræver dog stadig
særlig opmærksomhed fra tilsynsmyndigheden.
5.
Betalingsbalance og eksterne finansieringsbehov
Rumænien forventes i løbet af den planlagte
programperiode (24 måneder) at opretholde fuld adgang til statsgældsmarkedet,
dog under forudsætning af at der ikke sker en negativ ekstern udvikling.
CDS-spreadene er på det laveste niveau siden 2010. Underskuddet på de løbende
poster forventes at falde fra ca. 4 % af BNP i 2012 til ca. 2 % i
2013, hvilket hovedsagelig kan tilskrives et fald i handelsunderskuddet.
Ifølge basisscenariet bør der hverken opstå et
internt eller eksternt finansieringsunderskud i de næste to år. Rumænien er dog
fortsat sårbar over for udsving i valutakursen og volatile internationale
kapitalbevægelser. I et negativt scenarie kan det blive svært at opretholde
finansieringen af de løbende poster, og adgangen til statsgældsmarkedet kan
blive forringet. I sidstnævnte tilfælde vil det første forsvarsværk være
statskassens kontantreserver (som dækker finansieringsbehovet i ca. 6 måneder)
og i mindre grad den rumænske centralbanks valutareserver. Hvis Rumænien
oplever langvarige og akutte finansieringsproblemer, aktiveres det forebyggende
program, og de disponible midler (2 mia. EUR fra EU, som udbetales i to
trancher af 1 mia. EUR og op til 2 mia. EUR via IMF’s standby-aftale) vil dække
landets finansielle og budgetmæssige forpligtelser. Det nye program vil også
skabe tillid på de finansielle markeder til, at Rumænien er engageret i en
ambitiøs økonomisk reformdagsorden.
6. EU-bistand under
betalingsbalancemekanismen som led i en international indsats
I lyset af de resterende svagheder ved og
risici for betalingsbalancen og på betingelse af, at de rumænske myndigheder
forpligter sig til at gennemføre et finanspolitisk, finansielt og strukturelt
tilpasningsprogram, henstiller Kommissionen, efter at have hørt Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg den 3. oktober 2013, at Rådet vedtager en afgørelse om
yderligere gensidig bistand til Rumænien, som omhandlet i EUF-traktatens
artikel 143. Rumænien skal gennemføre sit økonomiske program for at imødekomme
de resterende svagheder, afværge de tilbageværende trusler mod holdbarheden i
betalingsbalancen og udvikle den nødvendige kapacitet til at udforme og
gennemføre de økonomiske politikker uden at ty til international bistand.
Desuden foreslår Kommissionen efter høring af
Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, at Rådet vedtager en afgørelse om
forebyggende mellemfristet finansiel bistand på op til 2 mia. EUR til
Rumænien for at sikre holdbarheden i landets betalingsbalance. Den forebyggende finansielle bistand vil kunne aktiveres og
udbetales frem til den 30. september 2015.
7. Hovedindholdet af det nye program
Den nye forebyggende finansielle bistand
støtter Rumæniens økonomiske program, der bl.a. har til formål at konsolidere
den makroøkonomiske, finanspolitiske og finansielle stabilitet, øge robustheden
og vækstpotentialet i økonomien, forbedre den administrative kapacitet,
reformere skatteforvaltningen og forbedre den offentlige forvaltning af og
kontrol med finanspolitikken. De nærmere økonomisk-politiske betingelser vil
blive fastsat i et aftalememorandum mellem Kommissionen og de rumænske
myndigheder. Det fastholder resultaterne af de to foregående programmer og
viderefører de endnu uindfriede forpligtelser af det andet program.
A: Finanspolitisk konsolidering
Efter korrektionen af det uforholdsmæssigt
store underskud forventes Rumænien at korrigere sin strukturelle saldo i
overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten, indtil landet når
sin mellemfristede målsætning om et strukturelt offentligt underskud på
1 % af BNP i 2015, som derefter opretholdes. Programmet vil endvidere
fortsat have fokus på at forbygge akkumuleringen af offentlige restancer, både
på centralt og lokalt plan. Lønomkostningerne i den offentlige sektor skal
fortsat have et bæredygtigt grundlag med begrænsede lønstigninger og begrænset
beskæftigelse i sektoren.
B: Finanspolitisk styring og finanspolitisk
strukturreform
For at sikre en velforankret finanspolitisk
konsolidering vil der med programmet blive indført en yderligere styrkelse af
de finanspolitiske rammer. I den forbindelse er det afgørende at gennemføre
finanspagten samt forbedringerne af den flerårige budgetplanlægning, som vil
garantere en mere holdbar finanspolitik.
Rumænien vil få støtte af bred teknisk bistand
fra IMF og Verdensbanken inden for offentlig finansforvaltning og -kontrol.
Indførelsen af et system til kontrol af forpligtelser, som vil blive iværksat i
flere trin, vil bidrage til at sikre reduktionen af og kontrollen med
restancer. Budgetkontrolmekanismerne i sundhedssektoren vil blive styrket
gennem bedre rapportering og overvågning, navnlig med hensyn til hospitaler og
udgifter til medicin, for at undgå, at der igen opstår betalingsrestancer. Der
indføres yderligere prioriteringer af de offentlige investeringer for at øge
landets vækstpotentiale.
C: Offentlig gældsforvaltning
Myndighederne vil træffe de nødvendige
foranstaltninger for at forbedre den offentlige gældsforvaltning med henblik på
at begrænse finansieringsomkostningerne og -risiciene og øge den gennemsnitlige
forfaldstid for den offentlige gæld.
D: Regulering af og tilsyn med
finanssektoren
Hvad angår finanssektoren, vil myndighederne
fortsætte med at forbedre rammerne for bankafvikling og lovgivningen om
indskudsgarantiordningen ved at ændre lov GO 39/1996 og GEO 99/2006. For at
fremskynde processen med at rydde op i balancen har Rumæniens centralbank
præciseret bestemmelserne for afskrivning af lån for den rumænske
banksammenslutning og vil foretage en omfattende analyse af kvaliteten af aktiverne
i banksektoren. Med henblik på yderligere at udvikle kapitalmarkedet og
diversificere bankernes finansieringskilder agter myndighederne at ændre
lovgivningen om dækkede obligationer. En stram kreditdisciplin og forhindring
af "moral hazard" blandt debitorer bidrager i høj grad til at øge den
finansielle stabilitet. Derfor vil regeringen fortsat afholde sig fra at tage
lovgivningsmæssige initiativer (såsom loven om personlig insolvens) og indføje
bestemmelser i loven om gældsinddrivelse, der vil kunne underminere
kreditdisciplinen. Myndighederne vil i vid udstrækning høre alle relevante
interesserede parter og tage højde for den rumænske nationalbanks
konsekvensanalyse i forbindelse med de nye bestemmelser om urimelige
kontraktvilkår i lovgivningen vedrørende anvendelsen af den civile
retsplejelov. De vil sikre, at retssager vedrørende urimelige
kontraktbestemmelser behandles af højere rangerende retsinstanser eller af en
specialiseret domstol og vil træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at
sikre en ensartet anvendelse af disse bestemmelser. For at styrke tilsynet med
ikke-bankmæssige finansielle markeder og fremme forbrugerbeskyttelsen vil
myndighederne sikre, at lovgivningen om den integrerede ikke-bankmæssige
finansielle tilsynsmyndighed, finanstilsynet, ændres, så den er i
overensstemmelse med international god praksis.
E: Strukturreformer
Strukturreformerne tager sigte på at forbedre
den måde, markedet fungerer på, øge modstandsdygtigheden over for eksterne chok
og styrke Rumæniens vækstpotentiale på lang sigt. Programmets strukturelle
reformdagsorden er en del af den bredere dagsorden i Rumæniens nationale
reformprogram og er omfattet af de landespecifikke henstillinger rettet til
Rumænien som led i det europæiske semester.
Omstruktureringen af statsejede virksomheder,
herunder privatiseringer, vil blive forstærket for at mindske risikoen for det
offentlige budget fra de akkumulerede restancer og driftstab, samtidig med at
den finansielle levedygtighed af de fleste af disse selskabers aktiviteter
øges. Myndighederne vil tage skridt til at styrke virksomhedsledelsen i
statsejede virksomheder, herunder i den finansielle sektor.
I energisektoren vil de resterende
foranstaltninger, der blev vedtaget i de to foregående programmer, blive
gennemført, herunder køreplanerne for liberalisering af gas- og elmarkedet.
Et andet vigtigt element af strukturreformerne
er en forbedring af erhvervsklimaet og bedre adgang til finansiering for
SMV'er. Programmet har til formål at reducere SMV'ernes administrative byrde,
give dem bedre adgang til bank- og egenkapitalfinansiering, mindske den retlige
usikkerhed ved at forbedre registreringen af jord og ejendomme samt hjælpe
SMV’erne med at etablere sig i udlandet. Endvidere støtter programmet reformen
af reglerne for intellektuelle ejendomsrettigheder, især i forbindelse med
patenter, med henblik på at tiltrække direkte udenlandske investeringer i
forsknings- og innovationsaktiviteter.
Hvad angår arbejdsmarkedet, støtter programmet
gennemførelsen af pensionsreformen fra 2010 ved at udligne forskellene i
pensionsalderen for mænd og kvinder.
Foruden de mange ovennævnte foranstaltninger
for at forbedre effektiviteten i den offentlige administration på områder, der
er af afgørende betydning for gennemførelsen af programmet, opfordres de
rumænske myndigheder til hver sjette måned at rapportere til Det Økonomiske og
Finansielle Udvalg/Udvalget for Økonomisk Politik om de fremskridt, der er
gjort på området.
F: Pengepolitik
Pengepolitikken vil fortsat have fokus på at
sikre prisstabilitet med henblik på at holde inflationen inden for den rumænske
centralbanks inflationsmål (2,5 % ± 1 procentpoint).
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om gensidig bistand til Rumænien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 143,
under henvisning til Europa-Kommissionens
henstilling efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Rumænien har siden 2009
gennemført et omfattende reformprogram. Under to betalingsbalanceprogrammer har
Rumænien i vidt omfang korrigeret sine eksterne makroøkonomiske ubalancer, og
proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud blev ophævet af
Rådet den 21. juni 2013. Den finanspolitiske konsolidering bør fastholdes i
overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten med henblik på at
opfylde den mellemfristede målsætning i 2015. Rumænien har genvundet fuld
adgang til markedsbaseret finansiering og valutakursen har overvejende været
stabil siden midten af 2009.
(2)       Den makroøkonomiske og
finansielle stabilitet bør konsolideres gennem forsigtige politikker. De
strukturreformer, der blev iværksat i forbindelse med de foregående programmer,
bør videreføres og eventuelt styrkes med henblik på at reducere sårbarheden og
styrke grundlaget for fremtidig vækst og økonomisk opsving.
(3)       Rådet vil regelmæssigt
gennemgå Rumæniens økonomiske politikker, navnlig i forbindelse med den årlige
analyse af landets opdaterede konvergensprogram og gennemførelsen af det
nationale reformprogram samt i forbindelse med den regelmæssige gennemgang af
Rumæniens fremskridt som led i konvergensberetningen.
(4)       I henhold til det økonomiske
programs basisscenarie er der sikret fuld dækning af det samlede
bruttofinansieringsbehov frem til udgangen af 2015, og Rumænien vil fortsat
have adgang til markedsbaseret finansiering, men risiciene for basisscenariet
danner belæg for Rumæniens anmodning om at få stillet forebyggende bistand til
rådighed som opfølgning på den bistand, der blev ydet i henhold til Rådets
beslutning 2009/458/EF[2]
og Rådets afgørelse 2011/289/EU[3].
(5)       De rumænske myndigheder har
anmodet Unionen og andre internationale finansieringsinstitutter om bistand til
støtte for holdbarheden i landets betalingsbalance og for at sikre, at landets
internationale valutareserver kan holdes på sikkert niveau, selv i tilfælde af
en ugunstig økonomisk udvikling.
(6)       Til trods for en forbedring
af de løbende poster er Rumænien fortsat sårbar over for udsving i valutakursen
og volatile internationale kapitalbevægelser. I et negativt scenario, hvor den
aktuelle rigelige likviditet indskrænkes, kan der opstå en situation, hvor
Rumæniens finansieringsomkostninger stiger meget brat. Endvidere vil en negativ
udvikling i euroområdet kunne medføre fornyet pres på banksektoren. De
resterende svagheder retfærdiggør ydelse af gensidig bistand fra EU —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Eneste artikel
Unionen yder gensidig bistand til Rumænien.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
BUDGETMÆSSIG KONSEKVENSANALYSE
(jf.
artikel 16 i de interne regler)
POLITIKOMRÅDE: AFSNIT 01 – ØKONOMISKE
OG FINANSIELLE ANLIGGENDER
AKTIVITET: FINANSIELLE TRANSAKTIONER OG
INSTRUMENTER
1.           FORSLAGETS BETEGNELSE,
BUDGETPOST OG BETEGNELSE
Forslag til Rådets afgørelse om forebyggende
mellemfristet finansiel EU-bistand til Rumænien i sammenhæng med henstillingen
med henblik på Rådets afgørelse om gensidig bistand til Rumænien.
01 04 01 01 Den Europæiske Unions
sikkerhedsstillelse for lån optaget af EU med henblik på
betalingsbalancestøtte.
2.           RETSGRUNDLAG:
Artikel 143 i TEUF, Rådets forordning (EF) nr.
332/2002.
3.           SAMLEDE TAL FOR
REGNSKABSÅRET (EUR)
I dette punkt vises strukturen for den garanti,
som stilles af Den Europæiske Union. Den gør Kommissionen i stand til at
afdrage på gælden (hovedstol, renter og andre omkostninger), i fald skyldneren
(Rumænien) ikke betaler.
Når der er anført et "p.m." i budgettet,
betyder det, at budgetgarantien kun aktiveres, hvis garantien faktisk kræves
indfriet. Det forventes normalt, at der ikke vil blive gjort brug af garantien.

3a – Løbende regnskabsår
Ikke relevant
   ||   || FB
 Bevillinger ved regnskabsårets begyndelse (budget) ||   ||
 Overførsler ||   ||
 Yderligere bevillinger ||   ||
 Samlede bevillinger ||   ||
 Bevillinger, som allerede er sat til side gennem et andet arbejdsprogram ||   ||
 Disponibel saldo ||   ||
 Beløb til den foreslåede foranstaltning ||   ||
3b – Overførsler
Ikke relevant
   ||   || FB
 Overførsler ||   ||
 Bevillinger, som allerede er sat til side gennem et andet arbejdsprogram ||   ||
 Disponibel saldo ||   ||
 Beløb til den foreslåede foranstaltning ||   ||
3c – Følgende regnskabsår
Ikke relevant
   ||   || FB
 Bevillinger ved regnskabsårets begyndelse (budget) ||   || p.m.
 Overførsler ||   ||
 Yderligere bevillinger ||   ||
 Samlede bevillinger ||   ||
 Bevillinger, som allerede er sat til side gennem et andet arbejdsprogram ||   ||
 Disponibel saldo ||   ||
 Beløb til den foreslåede foranstaltning ||   || p.m.
4.           BESKRIVELSE AF
FORANSTALTNINGEN
Den foreslåede forebyggende mellemfristede
finansielle EU-bistand til Rumænien omfatter, hvis den aktiveres, et lån fra EU
på op til 2 mia. EUR (der finansieres ved, at EU optager lån på de
internationale kapitalmarkeder eller finansieringsinstitutter). Den indgår i en
international finansieringspakke, som navnlig omfatter et IMF-lån på 1,75 mia. SDR
(ca. 2 mia. EUR), der understøttes af en standby-aftale. Verdensbanken har
stillet 1 mia. EUR til rådighed i form af et lån som led i
udviklingspolitikken med mulighed for betalingsudskydelse. Derudover vil
Verdensbanken fortsætte med at yde den tidligere vedtagne bistand på
891 mio. EUR, hvoraf 514 mio. EUR stadig mangler at blive udbetalt.
EU's forebyggende mellemfristede finansielle bistand til Rumænien tjener til at
imødekomme de resterende risici for holdbarheden i Rumæniens betalingsbalance.
Selv om underskuddet på de løbende poster er faldet markant, udgør de volatile
kapitalstrømme en risiko for landets finansieringsmuligheder. Den forebyggende
bistand understøtter også regeringens økonomiske program, der bl.a. har til
formål at konsolidere den makroøkonomiske, finanspolitiske og finansielle
stabilitet, styrke den administrative kapacitet, reformere skatteforvaltningen,
forbedre forvaltningen af og kontrollen med de offentlige finanser og øge
modstandsdygtigheden og vækstpotentialet i den rumænske økonomi. Endelig
tilskynder støtten, som forvaltes af Kommissionen i samråd med Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg, til, at den økonomiske politik i Rumænien er i
overensstemmelse med landets tilsagn i EU‑sammenhæng og Rådets
henstillinger, herunder navnlig gennemførelsen af det nationale reformprogram
og konvergensprogrammet.
De midler, som EU henter på kapitalmarkederne
eller hos finansieringsinstitutter med henblik på at yde lån til Rumænien, hvis
landet anmoder herom, og hvis Kommissionen og Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg stiller sig positivt hertil, er dækket af EU-garantien. Lånet optages på
kapitalmarkederne eller hos finansieringsinstitutter. Hovedstolen for de lån,
der kunne blive ydet til Rumænien, vil udgøre op til 2 mia. EUR.
Den garanti, der stilles af EU, er sammensat på en
sådan måde, at den vil sætte Kommissionen i stand til at afdrage på gælden,
hvis Rumænien ikke betaler.
For at opfylde sine forpligtelser kan Kommissionen
midlertidigt trække på sine egne kontante ressourcer for at betale renter og
afdrag på gælden. I dette tilfælde finder artikel 12 i Rådets forordning (EF,
Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse
2007/436/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter anvendelse
(EFT L 130 af 31.5.2000, s. 1).
5.           BEREGNINGSMETODE
Ikke relevant.
6.           BETALINGSSKEMA (EUR)
Ikke relevant.
 Udgiftsområde || Bevillinger || Betalinger
   ||   ||   || År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || Følgende regnskabsår
   || År n ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || År n+1 ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || År n ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || År n+1 ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || I alt ||   ||   ||   ||   ||   ||
[1]               Det første program blev vedtaget ved Rådets beslutning
2009/459/EF og det andet program ved Rådets afgørelse 2011/288/EU.
[2]               EUT L 150 af 13.6.2009, s. 6.
[3]               EUT L 132 af 12.5.2011, s. 28.