title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Tjekkiets opdaterede konvergensprogram 2005-2008

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0025

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Tjekkiets opdaterede konvergensprogram 2005-2008  /* SEK/2006/0025 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 11.1.2006SEK(2006) 25 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Tjekkiets opdaterede konvergensprogram 2005-2008(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, bygger på målsætningen om sunde statsfinanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk bæredygtig vækst, der fører til jobskabelse. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Ved reformen blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men man søgte at styrke dens effektivitet og økonomiske fundament samt at sikre holdbarhed i de offentlige finanser på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i pagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- og konvergensprogrammer for Rådet og Kommissionen og årlige opdateringer heraf (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, skal forelægge (årlige) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den, skal forelægge (årlige) konvergensprogrammer). Tjekkiets første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I henhold til forordningen afgav Rådet udtalelse om det den 5. juli 2004 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Efter samme procedure vurderes de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer af Kommissionen og undersøges af det ovenfor nævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.I programmerne skal medlemsstaterne angive deres mellemfristede målsætning for budgetstillingen og redegøre for de økonomisk-politiske foranstaltninger, de træffer for at opnå og fastholde den, herunder de tilgrundliggende økonomiske antagelser. Efter reformen af pagten bør den mellemfristede målsætning differentieres for de enkelte medlemsstater i lyset af den økonomiske og budgetmæssige diversitet i EU, herunder under hensyntagen til den finanspolitiske risiko for holdbarheden i de offentlige finanser. Andre elementer i reformen er, at tilgangen til finanspolitikken bør være mere symmetrisk under konjunkturforløbet ved hjælp af øget budgetdisciplin i økonomisk gode tider, og at der bør tages hensyn til "større strukturreformer" med en kontrollerbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt med henblik på en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede målsætning eller kursen for tilpasning af den.Under hensyntagen til Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der indgår i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2008, har Kommissionen foretaget en gennemgang af den nyligt forelagte opdatering af Tjekkiets konvergensprogram og har på grundlag af følgende vurdering vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse om det.Vurdering1.  Den anden opdatering af Tjekkiets konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2008, blev forelagt den 24. november 2005. Programmet følger i store træk modelstrukturen for stabilitets- og konvergensprogrammer i den nye adfærdskodeks og indeholder alle de obligatoriske og de fleste af de valgfrie data, der er beskrevet heri.2.  Den 5. juli 2004 fastslog Rådet, at Tjekkiets underskud var uforholdsmæssigt stort. I henhold til Rådets henstilling af samme dato efter artikel 104, stk. 7, skal det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres inden 2008. I sin udtalelse af 18. januar 2005 om den tidligere opdatering af Tjekkiets konvergensprogram for perioden 2004-2007 anbefalede Rådet, at Tjekkiet skulle "anvende indtægter ud over de budgetterede til at nedbringe underskuddet og […] konsekvent […] holde sig under de mellemfristede udgiftslofter for centralregeringen, som bliver retligt bindende fra og med 2006". Endvidere blev Tjekkiet opfordret til "at fremskynde pensionsreformen og at gennemføre en reform af sundhedssystemet for at forbedre de offentlige finansers bæredygtighed på lang sigt".3.  Efter at Tjekkiet havde opnået fremskridt med sine økonomiske reformer og stabilisering i midten af 1990’erne, opstod der makroøkonomisk ubalance i landet, hvilket førte til en valutakrise i maj 1997 og økonomisk recession i 1997-1999. Omfattende strukturreformer i finans- og erhvervssektoren var medvirkende til det økonomiske opsving efter 2000. Siden da har den årlige BNP-vækst i gennemsnit ligget omkring 3 %, sammenlignet med en gennemsnitlig årlig vækstrate på 1,7 % i EU.4.  I programmet anføres tre scenarier for de makroøkonomiske fremskrivninger: et grundscenario, et optimistisk og et pessimistisk scenario. Grundscenariet benyttes som referencescenario i forbindelse med de budgetmæssige fremskrivninger. Heri forventes den årlige reale BNP-vækst at blive på 4,8 % i 2005 og 4,4 % i 2006, hvorefter den falder en smule til 4¼ % i 2007-2008. Dette er i store træk i overensstemmelse med Kommissionens efterårsprognose fra 2005 for perioden 2005-2007. I 2008 ligger væksten noget over den potentielle vækst, Kommissionens tjenestegrene har anslået. De vækstantagelser, der ligger til grund for programmet, kan således betragtes som plausible med en tendens i retning af optimistiske i det sidste år. På grund af en mulig overvurdering af den potentielle vækst må konjunkturerne forventes at være gunstigere end anført i programmets fremskrivninger. Inflationen ventes at stige fra 1,5 % i 2005 til 2,2 % i 2006 og derefter at falde en smule til 2,0 % i 2007, hvilket forekommer ret optimistisk.5.  Efter at korunaen var faldet med næsten 15 % i forhold til euroen i tidsrummet juli 2002 til februar 2004, kom den tjekkiske valuta i lighed med de øvrige valutaer i regionen ind i en periode med stabil appreciering frem til marts 2005, hvor den havde genvundet omkring 12 % i forhold til euroen. Denne trend blev midlertidigt brudt af et fald i marts-april 2005, men korunaen genoptog sin stigning i juni 2005. De tjekkiske lange renter er fortsat lave. Efter rentefaldet i anden halvdel af 2004, svingede spændet i forhold til euroområdet mellem 0 og 40 basispoint i det meste af 2005. I henhold til konvergensprogrammet forbereder Tjekkiet sig på at slutte sig til euroområdet i 2010, og det bekræftes, at deltagelsen i ERM II skal begrænses til det kortest krævede tidsrum. Ifølge en vejledende køreplan for fuld optagelse i euroområdet, som finansministeriet for nylig offentliggjorde, ventes Tjekkiet at træde ind i ERM II i anden halvdel af 2007.6.  Det offentlige underskud for 2005 anslås til 3,2 % af BNP på grundlag af Kommissionens efterårsprognose fra 2005 mod et underskudsmål på 4,7 % af BNP i den foregående opdatering. Underskudsresultatet menes især at være blevet påvirket af de centrale myndigheders budgetresultater, især statens budget, som (på kontantbasis) fik højere skatteindtægter end ventet og lavere udgifter svarende til omkring 1,5 % af BNP.7.  I opdateringen sigter man på at nedbringe det offentlige underskud til under referenceværdien på 3 % af BNP i 2008 i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7. Mere specifikt forventes underskuddet nedbragt med over 2 procentpoint af BNP fra 2005 til 2008, mens det primære underskud reduceres med 2,3 procentpoint. Imidlertid er forbedringen af det nominelle underskud i perioden kun på 1 procentpoint af BNP, når man ikke medregner virkningen af to engangsudgifter i 2005. Nedbringelsen af underskuddet skyldes især en reduktion af udgiftskvoten (på 2,3 procentpoint af BNP) i programperioden, mens indtægterne er stort set uændrede (-0,2 procentpoint). Det offentlige forbrug og sociale overførsler er de udgiftsposter, der ifølge planen skal falde mest udtrykt i procent af BNP. De offentlige investeringer forventes at stige kraftigt fra 5 % af BNP i 2004 til over 6 % af BNP i 2008, hvilket er langt over EU-gennemsnittet (2,5 % af BNP i 2005). I forhold til det tidligere program bekræfter opdateringen fra november 2005 i store træk den planlagte justering, selv om det underliggende makroøkonomiske scenario er væsentligt stærkere.8.  Efter Kommissionens beregninger på grundlag af programmet efter den i fællesskab aftalte metode er den strukturelle saldo kun planlagt at skulle forbedres en smule i programperioden (med ½ procentpoint af BNP). De planlagte finanspolitiske bestræbelser er koncentreret sent i perioden i de år, hvor outputgabet forventes at være positivt. I 2006 forventes statens finanser at forværres. I opdateringen opstilles en mellemfristet målsætning for budgetstillingen, som omhandlet i stabilitets- og vækstpagten, med en strukturel saldo på omkring -1 % af BNP, hvilket man forventer at opnå i 2012.9.  Da programmets mellemfristede målsætning er mere krævende end minimumsreferenceværdien (et anslået underskud på omkring 1,5 % af BNP), skulle opfyldelsen af målsætningen give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Programmets mellemfristede målsætning er passende, idet den i tilstrækkeligt omfang afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på længere sigt.10.  Risiciene i forbindelse med programmets budgetfremskrivninger synes i det store og hele at være i balance. På den ene side tyder den hidtidige forsigtige budgetplanlægning på, at resultaterne kunne blive bedre end målene (som det var tilfældet i 2004, og som Kommissionens tjenestegrene også forventer i 2005). De vækstantagelser, som budgetterne er baseret på, har normalt været realistiske, og antagelserne om skatteelasticiteten har været forsigtige. Endvidere er de budgetterede udgifter ikke altid blevet udnyttet, især fordi det har været muligt at overføre ubrugte midler fra tidligere budgetår. På den anden side henvises der i programmet til en række (foreslåede) foranstaltninger på det sociale område, som vil øge udgifterne under dette område snarere end at begrænse dem, som programmet påregner. Endvidere blev der akkumuleret udgiftsfremførsler for over 1 % af BNP i 2004, og Kommissionens tjenestegrene forventer en endnu større mængde i 2005. Hvis disse omfattende fremførsler bliver brugt ud over alle de budgetterede udgifter – hvilket ikke kan udelukkes, især ikke i valgåret 2006 – kan budgetresultaterne blive værre end målene, især i 2006. Endvidere forekommer vækstantagelserne i det sidste programår at være optimistiske.11.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at efterkomme Rådets henstilling om at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden 2008, hvor programmet udløber. Den påtænkte justeringsplan kunne imidlertid skærpes strukturelt, især når man inddrager muligheden for et langt bedre resultat i 2005 og den opadgående justering af vækstudsigterne.12.  Fra 2005 til 2008 forventes den offentlige gæld at stige med ½ procentpoint af BNP til knap 38 % af BNP, altså langt under referenceværdien på 60 % af BNP. Den negative virkning af det primære underskud forventes i vid udstrækning at blive kompenseret af en positiv sneboldeffekt, hvor det negative bidrag fra en let stigende implicit rente skulle blive mere end udlignet af en fortsat høj nominel BNP-vækst. Stock-flow-tilpasningen forventes desuden at dæmpe gældsstigningen.13.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, synes Tjekkiet at stå over for en stor risiko på grund af de store forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Mens gældskvoten i øjeblikket er forholdsvis lav i EU-sammenhæng, bidrager det store underskud til at forøge den i de langfristede fremskrivninger frem til 2050, hvilket udgør en væsentlig risiko for holdbarheden i gældsudviklingen. Samtidig må de planlagte store stigninger i pensionsudgifterne i referenceperioden forventes at belaste de offentlige finanser væsentligt. En stringent gennemførelse af den planlagte konsolidering af de offentlige finanser på mellemlang sigt og en yderligere styrkelse af budgetstillingen gennem supplerende strukturreformer for at begrænse stigningen i aldersrelaterede udgifter, især til pensioner og sundhedsvæsen, synes at være af afgørende betydning for at mindske risiciene for de offentlige finansers holdbarhed[3].14.  De påtænkte foranstaltninger med hensyn til de offentlige finanser er stort set forenelige med de overordnede økonomiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2008. Mere specifikt omhandler programmet en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i henhold til Rådets henstilling. Det præsenterer også foranstaltninger for at fremme en vækst- og beskæftigelsesorienteret allokering af ressourcerne, især ved at mindske den offentlige sektors vægt i økonomien og ved at flytte skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning. Selv om regeringen er bevidst om problemet med langfristet holdbarhed, indeholder programmet imidlertid ingen konkrete initiativer til at løse det.15.  I Tjekkiets nationale reformprogram, der blev fremlagt den 14. oktober 2005 i forbindelse med den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, peges der på langfristet holdbarhed som den største udfordring med implikationer for de offentlige finanser. De budgetmæssige virkninger af det begrænsede antal konkrete reformforanstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles i konvergensprogrammets budgetfremskrivninger. De påtænkte foranstaltninger i konvergensprogrammet med hensyn til de offentlige finanser er forenelige med de initiativer, der indgår i det nationale reformprogram. Mere specifikt skitserer konvergensprogrammet foranstaltninger til fremme af beskæftigelse og vækst gennem ændringer i indtægts- og udgiftsstrukturen (især en omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning og en nedskæring i det offentlige forbrug og overførsler) og ved at gøre offentlige investeringer til en udgiftsprioritet, men det indeholder ingen konkrete reformtiltag for at løse problemet med langfristet holdbarhed. I programmet forestiller man sig desuden en styrkelse af de mellemfristede udgiftslofters rolle ved at indføre bindende forskrifter for udgiftsområderne i statens budget og de statslige midler og ved at inddrage de lokale myndigheder i budgetplanlægningen.På baggrund af ovenstående vurdering og i lyset af Rådets henstillinger i henhold til artikel 104, stk. 7, af 5. juli 2004 bør Tjekkiet:i) styrke sine bestræbelser for at foretage strukturelle budgetjusteringer på grund af den lille margen op til referenceværdien for 2008 (som er fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud) og for at drage fuld fordel af den opadgående justering af vækstudsigterne i forhold til grundlaget for Rådets henstillingerii) forbedre kvaliteten af sin budgetplanlægning, især ved at analysere årsagerne til de omfattende udgiftsfremførsler og styrke de mellemfristede udgiftslofteriii) forbedre de offentlige finansers langfristede holdbarhed, især ved at fremskynde pensionsreformen og gennemføre reformen af sundhedssystemet.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Tjekkiets opdaterede konvergensprogram 2005-2008RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[4], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:16.  Den [24. januar 2006 ] gennemgik Rådet Tjekkiets opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2008. Programmet følger i store træk modelstrukturen for stabilitets- og konvergensprogrammer i den nye adfærdskodeks og indeholder alle de obligatoriske og de fleste af de valgfrie data, der er beskrevet heri.17.  Efter at Tjekkiet havde opnået fremskridt med sine økonomiske reformer og stabilisering i midten af 1990’erne, opstod der makroøkonomisk ubalance i landet, hvilket førte til en valutakrise i maj 1997 og økonomisk recession i 1997-1999. Omfattende strukturreformer i finans- og erhvervssektoren var medvirkende til det økonomiske opsving efter 2000. Siden da har den årlige BNP-vækst i gennemsnit ligget omkring 3 %, sammenlignet med en gennemsnitlig årlig vækstrate på 1,7 % i EU. Programmet indeholder tre forskellige scenarier for de makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger: et optimistisk scenario, et grundscenario og et pessimistisk scenario. Grundscenariet betragtes som referencescenariet i forbindelse med vurderingen af budgetfremskrivningerne, fordi det på grundlag af de oplysninger, der foreligger i øjeblikket, synes at være baseret på plausible vækstantagelser med en tendens i retning af det optimistiske i det sidste år. I grundscenariet forventes den reale BNP-vækst at falde en smule fra 4,8 % i 2005 til 4,3 % i gennemsnit i resten af programperioden. På grund af en mulig overvurdering af den potentielle vækst må konjunkturerne forventes at være gunstigere end anført i programmets fremskrivninger. Programfremskrivningerne for inflationen virker lavt sat.18.  Den 5. juli 2004 fastslog Rådet, at Tjekkiets underskud var uforholdsmæssigt stort. I henhold til Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7, af 5. juli 2004, skal det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres inden 2008. I sin udtalelse af 18. januar 2005 om den tidligere opdatering af Tjekkiets konvergensprogram for perioden 2004-2007 anbefalede Rådet, at Tjekkiet skulle "anvende indtægter ud over de budgetterede til at nedbringe underskuddet og […] konsekvent […] holde sig under de mellemfristede udgiftslofter for centralregeringen, som bliver retligt bindende fra og med 2006". Endvidere blev Tjekkiet opfordret til "at fremskynde pensionsreformen og at gennemføre en reform af sundhedssystemet for at forbedre de offentlige finansers bæredygtighed på lang sigt".19.  Det offentlige underskud for 2005 anslås til 3,2 % af BNP på grundlag af Kommissionens efterårsprognose fra 2005 mod et underskudsmål på 4,7 % af BNP i den foregående opdatering. Underskudsresultatet menes især at være blevet påvirket af de centrale myndigheders budgetresultater, især statens budget, som (på kontantbasis) fik højere skatteindtægter end ventet og lavere udgifter svarende til omkring 1,5 % af BNP.20.  I opdateringen sigter man på at nedbringe det offentlige underskud til under referenceværdien på 3 % af BNP i 2008 i overensstemmelse med Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7. Mere specifikt forventes underskuddet nedbragt med over 2 procentpoint af BNP fra 2005 til 2008, mens det primære underskud reduceres med 2,3 procentpoint. Imidlertid er forbedringen af det nominelle underskud i perioden kun på 1 procentpoint af BNP, når man ikke medregner virkningen af to engangsudgifter i 2005. Nedbringelsen af underskuddet skyldes især en reduktion af udgiftskvoten (på 2,3 procentpoint af BNP) i programperioden, mens indtægterne er stort set uændrede (-0,2 procentpoint). Det offentlige forbrug og sociale overførsler er de udgiftsposter, der ifølge planen skal falde mest udtrykt i procent af BNP. De offentlige investeringer forventes at stige kraftigt fra 5 % af BNP i 2004 til over 6 % af BNP i 2008, hvilket er langt over EU-gennemsnittet (2,5 % af BNP i 2005). I forhold til det tidligere program bekræfter opdateringen fra november 2005 i store træk den planlagte justering, selv om det underliggende makroøkonomiske scenario er væsentligt stærkere.21.  I programperioden er den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) beregnet efter den i fællesskab aftalte metode kun planlagt at skulle forbedres med ½ % af BNP. I programmet opstilles en mellemfristet målsætning for budgetstillingen med et strukturelt underskud på omkring 1 % af BNP, hvilket man ikke søger at opnå i programperioden. Da programmets mellemfristede målsætning er mere krævende end minimumsreferenceværdien (et anslået underskud på omkring 1,5 % af BNP) skulle opfyldelsen af målsætningen give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Programmets mellemfristede målsætning er passende, idet den i tilstrækkeligt omfang afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på længere sigt.22.  Risiciene i forbindelse med budgetfremskrivningerne i programmet forekommer i det store og hele at være afbalancerede. På den ene side tyder den hidtidige forsigtige budgetplanlægning på, at resultaterne kunne blive bedre end målene (som det var tilfældet i 2004, og som Kommissionens tjenestegrene også forventer i 2005). De vækstantagelser, som budgetterne er baseret på, har normalt været realistiske, og antagelserne om skatteelasticiteten har været forsigtige. Endvidere er de budgetterede udgifter ikke altid blevet udnyttet, især fordi det har været muligt at overføre ubrugte midler fra tidligere budgetår. På den anden side henvises der i programmet til en række (foreslåede) foranstaltninger på det sociale område, som vil øge udgifterne under dette område snarere end at begrænse dem, som programmet påregner. Endvidere blev der akkumuleret udgiftsfremførsler for over 1 % af BNP i 2004, og Kommissionens tjenestegrene forventer en endnu større mængde i 2005. Hvis disse omfattende fremførsler bliver brugt ud over alle de budgetterede udgifter – hvilket ikke kan udelukkes, især ikke i valgåret 2006 – kan budgetresultaterne blive værre end målene, især i 2006. Endvidere forekommer vækstantagelserne i det sidste programår at være optimistiske.23.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at efterkomme Rådets henstilling om at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden 2008, hvor programmet udløber. Den påtænkte justeringsplan kunne imidlertid skærpes strukturelt, især når man inddrager muligheden for et langt bedre resultat i 2005 og den opadgående justering af vækstudsigterne.24.  Gældskvoten forventes at stige til 37,4 % af BNP i 2005, altså langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Programmet venter, at gældskvoten vil stige med ½ procentpoint i løbet af programperioden.25.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, synes Tjekkiet at stå over for en stor risiko på grund af de store forventede budgetudgifter til en aldrende befolkning. Mens gældskvoten i øjeblikket er forholdsvis lav i EU-sammenhæng, bidrager det store underskud til at forøge den i de langfristede fremskrivninger frem til 2050, hvilket udgør en væsentlig risiko for holdbarheden i gældsudviklingen. Samtidig må de planlagte store stigninger i pensionsudgifterne i referenceperioden forventes at belaste de offentlige finanser væsentligt. En stringent gennemførelse af den planlagte konsolidering af de offentlige finanser på mellemlang sigt og en yderligere styrkelse af budgetstillingen gennem supplerende strukturreformer for at begrænse stigningen i aldersrelaterede udgifter, især til pensioner og sundhedsvæsen, synes at være af afgørende betydning for at mindske risiciene for de offentlige finansers holdbarhed[5].26.  De påtænkte foranstaltninger med hensyn til de offentlige finanser er stort set forenelige med de generelle økonomiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer, for perioden 2005-2008. Mere specifikt omhandler programmet en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i henhold til Rådets henstilling. Det præsenterer også foranstaltninger for at fremme en vækst- og beskæftigelsesorienteret allokering af ressourcerne, især ved at mindske den offentlige sektors vægt i økonomien og ved at flytte skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning. Selv om regeringen er bevidst om problemet med langfristet holdbarhed, indeholder programmet imidlertid ingen konkrete initiativer til at løse det.27.  I Tjekkiets nationale reformprogram, der blev fremlagt den 14. oktober 2005 i forbindelse med den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, peges der på langfristet holdbarhed som den største udfordring med implikationer for de offentlige finanser. De budgetmæssige virkninger af det begrænsede antal konkrete reformforanstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles i konvergensprogrammets budgetfremskrivninger. De påtænkte foranstaltninger i konvergensprogrammet med hensyn til de offentlige finanser er forenelige med de initiativer, der indgår i det nationale reformprogram. Mere specifikt skitserer konvergensprogrammet foranstaltninger til fremme af beskæftigelse og vækst gennem ændringer i indtægts- og udgiftsstrukturen (især en omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning og en nedskæring i det offentlige forbrug og overførsler) og ved at gøre offentlige investeringer til en udgiftsprioritet, men det indeholder ingen konkrete reformtiltag for at løse problemet med langfristet bæredygtighed. I programmet forestiller man sig desuden en styrkelse af de mellemfristede udgiftslofters rolle ved at indføre bindende forskrifter for udgiftsområderne i statens budget og de statslige midler og ved at inddrage de lokale myndigheder i budgetplanlægningen.På baggrund af ovenstående vurdering og i lyset af henstillingerne i henhold til artikel 104, stk. 7, er Rådet af den opfattelse, at Tjekkiet bør:i) styrke sine bestræbelser for at foretage strukturelle budgetjusteringer på grund af den lille margen op til referenceværdien for 2008 (som er fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud) og for at drage fuld fordel af den opadgående justering af vækstudsigterne i forhold til grundlaget for Rådets henstillingerii) forbedre kvaliteten af sin budgetplanlægning, især ved at analysere årsagerne til de omfattende udgiftsfremførsler og styrke de mellemfristede udgiftslofteriii) forbedre de offentlige finansers langfristede holdbarhed, især ved at fremskynde pensionsreformen og gennemføre reformen af sundhedssystemet.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Realt BNP (procentvis ændring) | KP nov. 2005 | 4,4 | 4,8 | 4,4 | 4,2 | 4,3 |KOM nov. 2005 | 4,4 | 4,8 | 4,4 | 4,3 | ikke relevant |KP dec. 2004 | 3,8 | 3,6 | 3,7 | 3,8 | ikke relevant |HICP-inflation (%) | KP nov. 2005 | 2,6 | 1,5 | 2,2 | 2,0 | 2,1 |KOM nov. 2005 | 2,6 | 1,7 | 2,9 | 2,6 | ikke relevant |KP dec. 2004 | 2,7 | 3,2 | 2,6 | 2,2 | ikke relevant |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP nov. 20051 | -1,9 | -0,8 | -0,1 | 0,3 | 0,8 |KOM nov. 20055 | -1,4 | -0,2 | 0,6 | 1,2 | ikke relevant |KP dec. 20041 | -1,3 | -0,9 | -0,4 | 0,3 | ikke relevant |Offentlig saldo (% af BNP) | KP nov., 2005 | -3,0 | -4,8 | -3,8 | -3,3 | -2,7 |KOM nov. 2005 | -3,0 | -3,2 | -3,7 | -3,3 | ikke relevant |KP dec. 2004 | -5,2 | -4,7 | -3,8 | -3,3 | ikke relevant |Primær saldo (% af BNP) | KP nov. 2005 | -1,8 | -3,5 | -2,5 | -2,0 | -1,2 |KOM nov. 2005 | -1,8 | -1,9 | -2,3 | -1,9 | ikke relevant |KP dec. 2004 | -4,0 | -3,4 | -2,4 | -1,7 | ikke relevant |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP nov. 20051 | -2,4 | -4,5 | -3,8 | -3,4 | -3,0 |KOM nov. 2005 | -2,5 | -3,1 | -3,9 | -3,8 | ikke relevant |KP dec. 20041 | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant |Strukturel saldo2 (% af BNP) | KP nov. 20053 | -1,9 | -3,4 | -3,8 | -3,4 | -3,0 |KOM nov. 20054 | -2,0 | -2,0 | -4,0 | -3,8 | ikke relevant |KP dec. 2004 | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant | ikke relevant |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP nov. 2005 | 36,8 | 37.4 | 37,1 | 37,9 | 37,8 |KOM nov. 2005 | 36,8 | 36,2 | 36,6 | 36,9 | ikke relevant |KP dec. 2004 | 38,6 | 38,3 | 39,2 | 40,0 | ikke relevant |Anm.: 1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående kolonner) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i henhold til den finanspolitiske meddelelse (0,5 % i 2004) og programmet (1,1 % i 2005). Begge øger underskuddet. 4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger i henhold til Kommissionens tjenestegrene efterårsprognose fra 2005 (0,5 % af BNP i 2004, 1,1 % i 2005, begge øger underskuddet). 5 Baseret på en anslået potentiel vækst på henholdsvis 3,5 %, 3,5 %, 3,6 % og 3,7 % i perioden 2004-2007. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), økonomisk prognose fra efteråret 2005 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen blev ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på dette website: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for form og indhold i stabilitets- og konvergensprogrammer, godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[3] Detaljerede oplysninger om langfristet holdbarhed gives i Kommissionens tjenestegrenes tekniske vurdering af programmet, der vil blive offentliggjort påhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen blev ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Detaljerede oplysninger om langfristet bæredygtighed gives i Kommissionens tjenestegrenes tekniske vurdering af programmet, der vil blive offentliggjort påhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


title: Kommissionens henstilling (EU) 2017/432 af 7. marts 2017 om at gøre tilbagesendelse mere effektiv ved gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF

text:
               11.3.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 66/15

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2017/432
   af 7. marts 2017
   om at gøre tilbagesendelse mere effektiv ved gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (1) fastsætter fælles standarder og procedurer, som skal anvendes i medlemsstaterne ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold.

               (2)

               Schengenevalueringsmekanismen (2) og de oplysninger, der indsamles gennem Det Europæiske Migrationsnetværk (3), har gjort det muligt at foretage en omfattende vurdering af, hvordan medlemsstaterne gennemfører Unionens politik for tilbagesendelse.

               (3)

               Evalueringerne tyder på, at medlemsstaternes skønsbeføjelser i medfør af direktiv 2008/115/EF har ført til en inkonsekvent gennemførelse i medlemsstaternes nationale lovgivninger med deraf følgende negative konsekvenser for effektiviteten i Unionens tilbagesendelsespolitik.

               (4)

               Siden direktiv 2008/115/EF trådte i kraft og i lyset af det stigende migrationspres på medlemsstaterne, er de udfordringer, som EU's tilbagesendelsespolitik skal indrettes efter, vokset, og der er blevet sat fokus på denne side af Unionens samlede migrationspolitik. I konklusionerne fra mødet den 20.-21. oktober 2016 (4) opfordrede Det Europæiske Råd til en styrkelse af de nationale administrative processer for tilbagesendelser.

               (5)

               I Maltaerklæringen (5) af 3. februar 2017 fremhævede Det Europæiske Råd behovet for en revision af EU's tilbagesendelsespolitik baseret på en objektiv analyse af den måde, som de retlige, operationelle, finansielle og praktiske redskaber, der er adgang til på EU-plan og nationalt plan, anvendes på. Det glædede sig over, at Kommissionen har til hensigt snarest at forelægge en ajourført handlingsplan om tilbagesendelse og yde vejledning vedrørende flere operationelle tilbagesendelser fra EU's medlemsstaternes side og effektiv tilbagetagelse baseret på gældende ret.

               (6)

               I betragtning af den aktuelle stigning i antallet af tredjelandsstatsborgere, der rejser ulovligt ind i og opholder sig ulovligt i medlemsstaterne, og med det formål at sikre, at der er tilstrækkelig kapacitet til at beskytte personer i nød, er det nødvendigt at gøre fuld anvendelse af den fleksibilitet, som direktiv 2008/115/EF tilbyder. En mere effektiv implementering af det direktiv vil svække mulighederne for at misbruge procedurer og fjerne ineffektivitet og samtidig sikre beskyttelsen af grundlæggende rettigheder som fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

               (7)

               Denne henstilling giver vejledning i, hvordan bestemmelserne i direktiv 2008/115/EF bør udnyttes til at tilvejebringe mere effektive tilbagesendelsesprocedurer, og medlemsstaterne opfordres til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at fjerne retlige og praktiske hindringer for tilbagesendelse.

               (8)

               En effektiv EU-politik for tilbagesendelse kræver effektive og forholdsmæssige foranstaltninger til pågribelse og identifikation af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, en hurtig behandling af deres sager og tilstrækkelig kapacitet til at sikre deres tilstedeværelse med henblik på tilbagesendelse.

               (9)

               Tilrettelæggelse af tilbagesendelser kræver en strømlinet og velintegreret samling af tværfaglige kompetencer på nationalt plan. Desuden kræves der procedurer og instrumenter, der giver de kompetente myndigheder hurtig adgang til information, og samarbejde mellem alle de aktører, der deltager i de forskellige procedurer.

               (10)

               Der er brug for tværfagligt uddannede og kompetente medarbejdere med alle relevante kompetencer til at sikre, at de nationale myndigheder er i stand til at reagere på de behov, der melder sig, især under omstændigheder, hvor medlemsstaterne står over en betydelig byrde i forbindelse med overholdelsen af forpligtelsen til at tilbagesende tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold. Ved tilrettelæggelsen af denne integrerede og koordinerede tilgang bør medlemsstaterne gøre fuld brug af Unionens finansielle instrumenter, programmer og projekter på tilbagesendelsesområdet, særlig Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden. I denne sammenhæng bør medlemsstaterne også tage hensyn til det migrationspres, som håndteres af de kompetente myndigheder.

               (11)

               I overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i direktiv 2008/115/EF bør medlemsstaterne systematisk træffe afgørelse om tilbagesendelse vedrørende enhver tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på deres område. Medlemsstaternes lovgivning og praksis udmønter ikke denne forpligtelse i fuldt omfang under alle omstændigheder, og det undergraver effektiviteten i Unionens tilbagesendelsessystem. Eksempelvis træffer visse medlemsstater ikke afgørelse om tilbagesendelse i forlængelse af et afslag på en asylansøgning eller en opholdstilladelse, eller de træffer ikke sådanne afgørelser vedrørende tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der ikke er i besiddelse af et gyldigt identitetsbevis eller rejsedokument.

               (12)

               Afhængigt af den institutionelle struktur i medlemsstaterne og især, når processen behandles af forskellige myndigheder, følges en afgørelse om tilbagesendelse ikke nødvendigvis eller øjeblikkeligt op af en anmodning til myndighederne i tredjelande om at kontrollere identiteten af en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold og udstede et gyldigt rejsedokument.

               (13)

               I henhold til artikel 13 i Schengengrænsekodeksen (6) skal en person, som har passeret en grænse ulovligt, og som ikke har ret til at opholde sig på den pågældende medlemsstats område, pågribes og gøres til genstand for procedurer under overholdelse af direktiv 2008/115/EF.

               (14)

               I henhold til direktiv 2008/115/EF skal der tages hensyn til de pågældende tredjelandsstatsborgeres helbredstilstand ved gennemførelsen af direktivet, og de skal sikres akut lægebehandling og absolut nødvendig behandling af sygdom i perioder frem til tilbagesendelsen. Det er imidlertid vigtigt at sikre, at afgørelser om tilbagesendelse håndhæves, og at der træffes foranstaltninger, der kan forhindre adfærd, som har til formål at lægge hindringer i vejen for eller forhindre tilbagesendelse, f.eks. falske nye lægeerklæringer. Det er også nødvendigt at træffe foranstaltninger, der effektivt kan tackle problemet med asylansøgninger, der udelukkende tjener til at forsinke eller forpurre håndhævelsen af tilbagesendelsesafgørelser.

               (15)

               Direktiv 2008/115/EF forpligter en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold til at forlade Unionen, men samtidig må tilbagesendelsesafgørelser kun håndhæves af de udstedende medlemsstater. En tilbagesendelsesproces kan lanceres af enhver medlemsstat, der pågriber den pågældende tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold. Gensidig anerkendelse af tilbagesendelsesafgørelser, jf. Rådets direktiv 2001/40/EF (7) og Rådets direktiv 2004/191/EF (8), ville fremskynde tilbagesendelsesprocessen og afværge ikkeautoriserede sekundære bevægelser i Unionen.

               (16)

               Frihedsberøvelse kan være et vigtigt element i forbedringen af Unionens tilbagesendelsessystem, der kun bør gøres brug af, hvis andre tilstrækkelige og mindre indgribende foranstaltninger ikke kan anvendes effektivt, jf. artikel 15, stk. 1, i direktiv 2008/115/EF. Især kan frihedsberøvelse, når det er nødvendigt for at sikre, at tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold ikke forsvinder, muliggøre en vellykket forberedelse og tilrettelæggelse af tilbagesendelsesoperationer.

               (17)

               Den maksimale periode for en frihedsberøvelse, der i dag anvendes af adskillige medlemsstater, er betydeligt kortere end den, der er tilladt i henhold til direktiv 2008/115/EF, og som er nødvendig for en vellykket afslutning af tilbagesendelsesproceduren. Disse korte frihedsberøvelser er til hinder for effektive tilbagesendelser.

               (18)

               Fristen for prøvelse af afgørelser om tilbagesendelse varierer betydeligt medlemsstaterne imellem, nemlig fra nogle få dage til en måned eller mere. I overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder bør fristen være tilstrækkelig lang til at sikre adgang til et effektivt retsmiddel, men der skal samtidig tages hensyn til, at lange frister kan være skadelige for tilbagesendelsesprocedurer.

               (19)

               Tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold bør have ret til at blive hørt af de kompetente myndigheder, før der træffes afgørelse om en individuel foranstaltning, der vil kunne påvirke vedkommende.

               (20)

               I henhold til direktiv 2008/115/EF bør der fastsættes opsættende virkning for et retsmiddel, der er bragt i anvendelse til prøvelse af en afgørelse, når der er risiko for, at den pågældende tredjelandsstatsborger kan blive udsat for en reel risiko for mishandling i tilfælde af tilbagesendelse, og dét i strid med artikel 19, stk. 2, og artikel 47 som fortolket af EU-Domstolen (9).

               (21)

               Mange medlemsstater foretager gentagne vurderinger af risikoen for refoulement i alle de forskellige faser af asyl- og tilbagesendelsesprocedurerne, hvilket kan medføre unødvendige forsinkelser i tilbagesendelsen af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold.

               (22)

               Tilbagesendelse af en uledsaget mindreårig til oprindelsestredjelandet og genforening med familie kan være til barnets bedste. Forbuddet mod udstedelse af tilbagesendelsesafgørelser vedrørende uledsagede mindreårige, som findes i mange medlemsstaters nationale lovgivning, giver ikke fuld virkning til medlemsstaternes forpligtelse til at tage behørigt hensyn til barnets tarv og til at være opmærksomme på omstændighederne i hver enkelt sag. Sådanne forbud kan få utilsigtede konsekvenser for den ulovlige indvandring, idet de kan friste uledsagede mindreårige til at begive sig ud på farlige rejser for at nå Unionen.

               (23)

               Afgørelser om uledsagede mindreåriges retlige status og tilbagesendelse bør altid bygge på tværfaglige og robuste vurderinger af deres bedste interesse, herunder opsporing af familie og vurdering af hjem. Sådanne vurderinger bør være behørigt dokumenterede.

               (24)

               I overensstemmelse med artikel 17 i direktiv 2008/115/EF, hvori er beskrevet de forhold, hvorunder medlemsstaterne kan benytte frihedsberøvelse i forhold til uledsagede mindreårige og familier med mindreårige børn i det kortest mulige passende tidsrum, bør medlemsstaterne sikre, at der findes alternativer til frihedsberøvelse af børn. Såfremt der ikke findes alternativer, giver et absolut forbud mod frihedsberøvelse i sådanne tilfælde måske ikke fuld virkning til forpligtelsen til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre tilbagesendelse, hvilket kan føre til annullering af tilbagesendelsesoperationer som følge af risikoen for, at de pågældende forsvinder.

               (25)

               I afventning af vedtagelsen af forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om anvendelse af Schengeninformationssystemet til tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (10) bør medlemsstaterne gøre fuld brug af muligheden for optagelse af en indberetning, jf. artikel 24, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1987/2006 (11).

               (26)

               Denne henstilling bør rettes til alle medlemsstater, der er bundet af direktiv 2008/115/EF.

               (27)

               Medlemsstaterne bør give de af deres nationale myndigheder, der er ansvarlige for opgaver vedrørende tilbagesendelse, instruks om at følge denne henstilling, når de udfører deres opgaver.

               (28)

               Denne henstilling overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Denne henstilling sikrer navnlig fuld respekt for den menneskelige værdighed og anvendelsen af artikel 1, 4, 14, 18, 19, 24 og 47 i chartret og skal gennemføres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      STYRKEDE OG BEDRE TILBAGESENDELSESKAPACITETER

               1.

               For at adressere de proceduremæssige, tekniske og operationelle hindringer for mere effektive tilbagesendelser bør medlemsstaterne senest den 1. juni 2017 styrke deres kapacitet til at tilbagesende tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold ved at sikre en integreret og koordineret tilgang.

               2.

               En sådan integreret og koordineret tilgang på tilbagesendelsesområdet bør tjene følgende formål:

                           a)

                           sikre hurtige tilbagesendelsesprocedurer og en betydelig forøgelse af andelen af personer, der tilbagesendes

                           b)

                           alt efter behov mobilisere retshåndhævelses- og immigrationsmyndigheder og samordne indsatser med retslige myndigheder, forvaringsmyndigheder, værgemålsordninger, sundhedstjenester og sociale tjenester, således at der er adgang til en hurtig og passende tværfaglig fra alle de myndigheder, der er involveret i tilbagesendelsesprocedurerne

                           c)

                           sikre, at et tilstrækkeligt antal uddannede og kompetente medarbejdere fra alle myndigheder med kompetencer inden for tilbagesendelsesprocedurer er tilgængelige og kan reagere hurtigt, om nødvendigt døgnet rundt alle ugens dage, særlig i et tilfælde af et øget pres for at opfylde forpligtelsen til at tilbagesende tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold

                           d)

                           afhængigt af den specifikke situation i medlemsstaten indsætte ekstra medarbejdere ved Unionens ydre grænser med mandat og kapacitet til at træffe øjeblikkelige foranstaltninger til at fastslå og verificere tredjelandsstatsborgeres retlige status og øjeblikkeligt nægte dem indrejse eller udstede afgørelser om tilbagesendelse til dem, der ikke har ret til at rejse ind i eller tage ophold i Unionen.

               3.

               Den integrerede og samordnede tilgang på tilbagesendelsesområdet bør især sikre at følgende opgaver udføres:

                           a)

                           at der hurtigt foretages lægeundersøgelser for at forhindre et potentielt misbrug i de situationer, der er nævnt i punkt 9, litra b)

                           b)

                           at samarbejde med og udveksle relevant operationel information med andre medlemsstater og Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning, således at de kan opfylde deres mål og udføre deres opgaver

                           c)

                           at udnytte relevante it-systemer fuldt ud, f.eks. Eurodac, Schengeninformationssystemet (SIS) og visuminformationssystemet (VIS), for at indhente aktuel information om de berørte tredjelandstatsborgeres identitet og retlige status.

               4.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de enheder eller organer, der har til opgave at sikre den integrerede og samordnede tilgang, tildeles de nødvendige personaleressourcer, finansielle og materielle ressourcer.

      SYSTEMATISK UDSTEDELSE AF AFGØRELSER OM TILBAGESENDELSE

               5.

               For at sikre, at der systematisk udstedes afgørelser om tilbagesendelse til tredjelandsstatsborgere, der enten ikke har eller ikke længere har ret til ophold Den Europæiske Union, bør medlemsstaterne gøre følgende:

                           a)

                           træffe foranstaltninger til effektivt at lokalisere og pågribe tredjelandstatsborgere med ulovligt ophold

                           b)

                           udstede afgørelser om tilbagesendelse, uanset om tredjelandsstatsborgeren med ulovligt ophold er i besiddelse af et identitetsdokument eller rejsedokument eller ej

                           c)

                           bedst muligt udnytte muligheden for i henhold til artikel 6, stk. 6, i direktiv 2008/115/EF at samle en afgørelse om ophør af lovligt ophold og en afgørelse om tilbagesendelse i en og samme retslige afgørelse, forudsat at de relevante sikkerhedsgarantier og bestemmelserne for hver enkelt afgørelse respekteres.

               6.

               Medlemsstaterne bør sikre, at afgørelser om tilbagesendelse er af ubegrænset varighed, således at de kan håndhæves når som helst uden behov for at indlede nye tilbagesendelsesprocedurer efter en vis tid. Dette bør ikke berøre forpligtelsen til at tage hensyn til eventuelle ændringer i de berørte tredjelandsstatsborgeres situation, herunder risikoen for refoulement.

               7.

               Medlemsstaterne bør i afgørelser om tilbagesendelse systematisk indsætte oplysninger om, at tredjelandsstatsborgere skal forlade medlemsstatens område og rejse til et tredjeland for at modvirke og forhindre uautoriserede sekundære bevægelser.

               8.

               Medlemsstaterne bør udnytte undtagelsesbestemmelsen i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/115/EF, når dette kan føre til mere effektive procedurer, særlig i tilfælde af et betydeligt migrationspres.

      EFFEKTIV HÅNDHÆVELSE AF AFGØRELSER OM TILBAGESENDELSE

               9.

               For at sikre en hurtig tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold bør medlemsstaterne:

                           a)

                           i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (12) tilrettelægge procedurer med henblik på en hurtig behandling af ansøgninger om international beskyttelse inden for rammerne af en fremskyndet procedure eller eventuelt en grænseprocedure, bl.a. når der indgives en asylansøgning for blot at forsinke eller forhindre håndhævelsen af afgørelser om tilbagesendelse

                           b)

                           tage skridt til at forhindre et eventuelt misbrug i relation til falske nye sygdomspåstande, der tjener til at forhindre udsendelse, f.eks. ved at sikre, at der står medicinsk personale udvalgt af den relevante nationale myndighed til rådighed til at afgive en objektiv og uafhængig udtalelse

                           c)

                           sikre, at afgørelser om tilbagesendelse uden forsinkelse følges op af en anmodning til det tilbagetagende tredjeland om udstedelse af gyldige rejsedokumenter eller om at godtage et europæisk rejsedokument til brug ved tilbagesendelse i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1953 (13)

                           d)

                           anvende instrumentet for gensidig anerkendelse af afgørelser om tilbagesendelse, jf. direktiv 2001/40/EF og afgørelse 2004/191/EF.

               10.

               For effektivt at sikre tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold bør medlemsstaterne:

                           a)

                           benytte frihedsberøvelse, når dette er nødvendigt og hensigtsmæssigt i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2008/115/EF, og især, når der er risiko for, at den pågældende vil forsvinde som omhandlet i punkt 15 og 16 i denne henstilling

                           b)

                           i national lovgivning foreskrive en indledende periode for frihedsberøvelsen på maksimalt seks måneder, der kan tilpasses af de retslige myndigheder på baggrund af sagens omstændigheder, og en mulighed for yderligere at forlænge frihedsberøvelsen i op til 18 måneder i de tilfælde, der er angivet i artikel 15, stk. 6, i direktiv 2008/115/EF

                           c)

                           sikre overensstemmelse mellem kapaciteten til at foretage frihedsberøvelse og de faktiske behov, bl.a. ved om nødvendigt at benytte undtagelsen for akutte situationer, der er omhandlet i artikel 18 i direktiv 2008/115/EF.

               11.

               For så vidt angår tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der forsætligt obstruerer tilbagesendelsesprocedurer, bør medlemsstaterne anvende sanktioner i overensstemmelse med national ret. Disse sanktioner bør være effektive, proportionale og afskrækkende og bør ikke hindre opfyldelse af formålet med direktiv 2008/115/EF.

      PROCEDUREMÆSSIGE GARANTIER OG RETSMIDLER

               12.

               Medlemsstaterne bør:

                           a)

                           så vidt muligt sammenlægge de administrative høringer, der gennemføres af de kompetente myndigheder til forskellige formål, f.eks. tildeling af opholdstilladelse, afgørelser om tilbagesendelse eller frihedsberøvelse. Der bør også udvikles nye måder at afholde sådanne høringer af tredjelandsstatsborgere på, f.eks. anvendelse af videokonferencer

                           b)

                           fastsætte den kortest mulige frist for klager mod afgørelser om tilbagesendelse som i national ret i sammenlignelige situationer for at forhindre misbrug af rettigheder og procedurer, især klager indgivet kort tid før den planlagte tilbagesendelsesdato

                           c)

                           sikre, at den opsættende virkning af klager mod afgørelser om tilbagesendelse kun indrømmes, når den er nødvendig for at efterleve artikel 19, stk. 2, og artikel 47 i charteret

                           d)

                           undgå gentagne vurderinger af risikoen for overtrædelse af princippet om non-refoulement, hvis overholdelsen af dette princip allerede er blevet vurderet i andre procedurer, vurderingen er endelig, og de berørte tredjelandsstatsborgeres situation ikke har ændret sig.

      FAMILIE OG BØRN

               13.

               For at sikre respekt for barnets rettigheder og under fuld hensyntagen til barnets tarv og til familieliv i henhold til artikel 5 i direktiv 2008/115/EF bør medlemsstaterne:

                           a)

                           fastsætte klare regler om uledsagede mindreåriges retlige status og enten muliggøre afgørelser om tilbagesendelse og gennemførelse af tilbagesendelsen eller give dem ret til ophold

                           b)

                           sikre, at afgørelser om uledsagede mindreåriges retlige status altid bygger på en vurdering af barnets tarv. Denne vurdering bør systematisk tage hensyn til, om det er i et uledsaget mindreårigt barns interesse at vende tilbage til oprindelseslandet og blive genforenet med familien

                           c)

                           indrette målrettede reintegrationspolitikker for uledsagede børn

                           d)

                           sikre, at vurderingen af barnets tarv systematisk foretages af de kompetente myndigheder på basis af en tværfaglig tilgang, at det uledsagede mindreårige barn høres, og at der inddrages en værge.

               14.

               Med hensyn til de grundlæggende rettigheder og betingelser, som er fastsat i direktiv 2008/115/EF, bør medlemsstaterne ikke i deres nationale lovgivning udelukke muligheden for at frihedsberøve mindreårige, hvis dette er absolut nødvendigt for at sikre gennemførelsen af en endelig afgørelse om tilbagesendelse, og hvis medlemsstaterne ikke kan garantere, at mindre indgribende foranstaltninger end frihedsberøvelse kan anvendes virkningsfuldt til at sikre en effektiv tilbagesendelse.

      RISIKO FOR, AT DEN PÅGÆLDENDE FORSVINDER

               15.

               Hver af følgende objektive omstændigheder bør udgøre en simpel formodning om, at der er risiko for, at den pågældende forsvinder:

                           a)

                           hvis vedkommende nægter at samarbejde i forbindelse med identifikation ved at anvende falske eller forfalskede identitetspapirer, destruere eller på anden vis bortskaffe eksisterende dokumenter eller ved at nægte at aflevere fingeraftryk

                           b)

                           hvis vedkommende på voldelig eller bedragerisk vis modsætter sig tilbagesendelse

                           c)

                           hvis vedkommende ikke efterlever en forpligtelse, som tjener til at forhindre vedkommende i at forsvinde, og som er pålagt ved artikel 7, stk. 3, i direktiv 2008/115/EF, f.eks. ved at undlade at melde sig hos de kompetente myndigheder eller forblive på et bestemt sted

                           d)

                           hvis vedkommende ikke respekterer et eksisterende indrejseforbud

                           e)

                           hvis vedkommende foretager uautoriserede bevægelser til en anden medlemsstat.

               16.

               Medlemsstaterne bør sørge for, at der tages behørigt hensyn til følgende kriterier som tegn på, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold risikerer at forsvinde:

                           a)

                           udtrykkelig tilkendegivelse af, at vedkommende ikke agter at efterleve afgørelsen om tilbagesendelse

                           b)

                           manglende overholdelse af en frist for frivillig udrejse

                           c)

                           en eksisterende dom for en alvorlig strafbar handling i medlemsstaterne.

      FRIVILLIG UDREJSE

               17.

               Medlemsstaterne bør kun bevilge frivillig udrejse efter anmodning fra den berørte tredjelandsstatsborger og samtidig sikre, at tredjelandsstatsborgeren er velinformeret om muligheden for at indgive en sådan ansøgning.

               18.

               Medlemsstaterne bør i afgørelsen om tilbagesendelse angive den kortest mulige frist for frivillig udrejse, der er nødvendig for at tilrettelægge og gå videre med tilbagesendelsen, idet der tages hensyn til omstændighederne i det enkelte tilfælde.

               19.

               Ved fastsættelse af varigheden af fristen for frivillig udrejse bør medlemsstaterne bedømme omstændighederne i de enkelte tilfælde, særlig udsigterne til tilbagesendelse og viljen hos tredjelandsstatsborgeren med ulovligt ophold til at samarbejde med de kompetente myndigheder med henblik på tilbagesendelse.

               20.

               En frist på over syv dage bør kun bevilges, når tredjelandsstatsborgeren med ulovligt ophold samarbejder aktivt omkring tilbagesendelsen.

               21.

               Der bør ikke bevilges en frist for frivillig udrejse i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 7, stk. 4, i direktiv 2008/115/EF, særlig ikke, når der er risiko for, at tredjelandsstatsborgeren med ulovligt ophold forsvinder, jf. punkt 15 og 16 i denne henstilling, og i tilfælde af tidligere domme for alvorlige strafbare handlinger i andre medlemsstater.

      PROGRAMMER FOR STØTTET FRIVILLIG TILBAGEVENDEN

               22.

               Medlemsstaternes programmer for bistand til frivillig tilbagesendelse bør være operationelle senest den 1. juni 2017 og bør ligge på linje med de fælles standarder for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration som udviklet af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne og godkendt af Rådet (14).

               23.

               Medlemsstaterne bør tage skridt til at forbedre deres udbredelse af information om frivillig tilbagevenden og støttet frivillig tilbagevenden til tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i samarbejde med nationale uddannelsesinstitutioner, sociale tjenester og sundhedstjenester.

      INDREJSEFORBUD

               24.

               Med det formål at udnytte indrejseforbud fuldt ud bør medlemsstaterne:

                           a)

                           sikre, at indrejseforbud gælder fra den dag, hvor tredjelandsstatsborgerne forlader EU, således at deres reelle varighed ikke forkortes unødigt. Dette bør sikres i sager, hvor afrejsedatoen er kendt af de nationale myndigheder, særlig i tilfælde af udsendelse og udrejse i sammenhæng med et program for støttet frivillig tilbagevenden

                           b)

                           indrette metoder til at verificere, om en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i Den Europæiske Union er udrejst inden for fristen for frivillig udrejse, og sikre en effektiv opfølgning, hvis personen ikke er udrejst, herunder i form af et indrejseforbud

                           c)

                           systematisk optage en indberetning om indrejseforbud i den anden generation af Schengeninformationssystemet, jf. artikel 24, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1987/2006, og

                           d)

                           indrette et system til udstedelse af afgørelser om tilbagesendelse, når et ulovligt ophold afsløres i forbindelse med udrejsekontrol. Når det er begrundet efter en individuel vurdering og under anvendelse af proportionalitetsprincippet, bør der udstedes et indrejseforbud for at forebygge fremtidige risici for ulovligt ophold.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. marts 2017.

            På Kommissionens vegne

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98).

      (2)  Rådets forordning (EU) nr. 1053/2013 af 7. oktober 2013 om indførelse af en evaluerings- og overvågningsmekanisme til kontrol af anvendelsen af Schengenreglerne og om ophævelse af Eksekutivkomitéens afgørelse af 16. september 1998 om nedsættelse af et stående udvalg for evaluering og anvendelse af Schengenreglerne (EUT L 295 af 6.11.2013, s. 27).

      (3)  Rådets beslutning 2008/381/EF af 14. maj 2008 om oprettelse af et europæisk migrationsnetværk (EFT L 131, af 21.5.2008, s. 7).

      (4)  Det Europæiske Råds konklusioner fra mødet den 20.-21. oktober 2016, EUCO 31/16.

      (5)  Det Europæiske Råds pressemeddelelse 43/17 af 3. februar 2017.

      (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 77 af 23.3.2016, s. 1).

      (7)  Rådets direktiv 2001/40/EF af 28. maj 2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere, EFT L 149 af 2.6.2001, s. 34.

      (8)  Rådets beslutning 2004/191/EF af 23. februar 2004 om fastsættelse af kriterier og nærmere bestemmelser for udligning af de finansielle ubalancer, som følger af anvendelsen af direktiv 2001/40/EF om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere (EUT L 60, 27.2.2004, s. 55).

      (9)  Den Europæiske Unions Domstols dom i sag C-562/13 af 18. december 2014.

      (10)  COM(2016) 881 final.

      (11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengen-informationssystemet (SIS II) (EUT L 381 af 28.12.2006, s. 4).

      (12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 60).

      (13)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1953 af 26. oktober 2016 om indførelse af et europæisk rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold og om ophævelse af Rådets henstilling af 30. november 1994 (EUT L 311 af 17.11.2016, s. 13).

      (14)  Rådets konklusioner fra mødet den 9.-10. juni 2016.


Avis juridique important

|

31995H0198

95/198/EF: Kommissionens henstilling af 12. maj 1995 om betalingsfrister i handelsforhold

EF-Tidende nr. L 127 af 10/06/1995 s. 0019 - 0022

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 12. maj 1995 om betalingsfrister i handelsforhold (1*) (Tekst af betydning for EØS) (95/198/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ogud fra følgende betragtninger:Europa-Parlamentet vedtog den 21. april 1993 en beslutning om Kommissionens meddelelser til Rådet »Mod et europæisk underleverandørmarked« og »SMV-deltagelse i offentlige kontrakter i Fællesskabet« (2), hvori det opfordrede Kommissionen til at fremlægge specifikke forslag vedrørende spørgsmålet om for sen betaling;Det Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog den 30. juni 1993 en udtalelse (3) om et arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene om betalingsfrister i handelsforhold (4);Kommissionen bebudede i sin hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse et initiativ vedrørende betalingsfrister (5);Kommissionen vedtog den 25. maj 1994 en meddelelse om iværksættelse af et integreret program til fordel for SMV og håndværksfagene (6);Europa-Parlamentet krævede i sin beslutning om det integrerede program, at Kommissionen fremsætter forslag med henblik på at få løst problemet med betalingsforsinkelser (7);der hviler tunge administrative og økonomiske byrder især på de små og mellemstore virksomheder på grund af lange betalingsfrister i handelsforhold; betalingsforsinkelser er en risiko for virksomhedernes økonomiske balance og selve deres eksistens;i størsteparten af medlemsstaterne er der i de senere år konstateret en forværring i betalingspraksis; denne forværring kan ikke alene tilskrives konjunkturmæssige faktorer, men er desuden et udslag af den strukturelle udvikling i forholdene virksomhederne imellem; den større samhandel og stærkere konkurrence i det indre marked risikerer at fremkalde en generel forlængelse af betalingsfristerne i Fællesskabet;de eksisterende forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til regler og praksis for betaling er et problem for det indre marked;betalingsfristerne bør gøres mere gennemsigtige for parterne i et kontraktforhold, uden at kontraktfriheden med hensyn til aftal te af disse frister berøres, og der bør tilskyndes til, at man overholder de aftalte frister;en bedre information og uddannelse i navnlig små og mellemstore virksomheder med hensyn til betalingsfristerne vil bidrage til at forbedre virksomhedernes praksis på dette område;sanktionsmidlerne ved betalingsforsinkelser bør i medlemsstaterne være af en sådan karakter, at de både afskrækker fra at betale for sent og sikrer de kreditorer, der rammes, fuld erstatning for deres forskellige omkostninger;sanktionen kan kun virke afskrækkende, såfremt den er kombineret med retsmidler, der er både hurtige, effektive og ikke særlig omkostningskrævende for kreditor;det er nødvendigt at træffe supplerende foranstaltninger for at fremme overholdelsen af betalingsfristerne i den grænseoverskridende handel;offentlige myndigheder og offentlige virksomheder foretager en betragtelig mængde betalinger til virksomhederne; en streng betalingsdisciplin fra deres side vil have en afsmittende virkning på den samlede økonomi; en effektiv åbning af markedet for offentlige kontrakter for især små og mellemstore virksomheder kræver en forbedring af visse af de nuværende metoder -HENSTILLER FØLGENDE:Artikel 1 Mål Medlemsstaterne opfordres til at træffe de nødvendige retlige og praktiske foranstaltninger til at sikre, at de kontraktfastsatte betalingsfrister i handelsforhold overholdes, og at betalingsfristerne i forbindelse med offentlige kontrakter forbedres.De opfordres navnlig til at træffe så hensigtsmæssige foranstaltninger som muligt, således at de kan supplere deres retlige og administrative systemer, med henblik på at:- forbedre gennemsigtigheden i kontraktforhold, forbedre uddannelses- og informationsniveauet i virksomhederne og begrænse de skattemæssige virkninger af forsinkede betalinger- sikre en passende kompensation i tilfælde af forsinket betaling- sørge for effektive retsmidler- løse specifikke problemer i forbindelse med grænseoverskridende handel- forbedre betalingen i forbindelse med offentlige kontrakter.Artikel 2 Gennemsigtighed, information og uddannelse, moms 1. Der bør tilskyndes til større gennemsigtighed med hensyn til betalingsfrister i handelsforhold. Med henblik herpå opfordres medlemsstaterne til:a) Gennem passende foranstaltninger at fremme en nøjagtig angivelse af den gældende betalingsfrist samt forfaldsdatoen i forbindelse med handelskontrakter, f.eks. ved at anføre disse oplysninger på fakturaen. Foreligger der ikke nogen skriftlig aftale, eller er fristen ikke klart angivet på fakturaen, bør der subsidiært gælde en simpel og utvetydig regel, som fastlægger den betalingsfrist og forfaldsdato, der i retlig henseende gælder for kontraktenb) At tilskynde til, at man på handelsdokumenter anfører rabatter eller tillæg, der eventuelt gælder i tilfælde af for tidlig eller for sen betalingc) At tilskynde til, at der i handelskontrakter angives en periode - efter modtagelsen af varer eller efter leveringen af en tjenesteydelse - i hvilken modtageren kan gøre indsigelse mod kvaliteten eller kvantiteten af den modtagne vare eller tjenesteydelse. Der bør i lovgivningen indføres en subsidiær regel, som skal finde anvendelse, hvis der ikke foreligger nogen kontraktlig bestemmelse om en sådan perioded) At sørge for, at der er bekendtgørelser af offentlige udbud samt i udbudsbetingelser gives nøjagtige oplysninger om de betalingsfrister og forfaldsdatoer, som de udbydende myndigheder opererer med.2. Medlemsstaterne opfordres til at støtte såvel offentlige som private initiativer, herunder initiativer fra brancheorganisationer, som sigter mod at forbedre informations- og uddannelsesniveauet i navnlig små og mellemstore virksomheder vedrørende administration af betalingsfrister. Disse aktioner kan bl.a. bestå i:a) juridisk rådgivning og bistand ved udarbejdelse af handelsdokumenter og kontrakterb) information om og uddannelse i de mest hensigtsmæssige betalingsregler og -metoder for bestemte virksomheder, brancher, regioner eller lande, samt interne eller eksterne procedurer for inddrivelse af udestående fordringerc) udvikling af praktiske værktøjer til likviditetsstyring, herunder datamatstøttede værktøjer, og fremme af elektronisk dataudveksling (EDI) inden for små og mellemstore virksomhederd) anvendelse af teknikker til mobilisering af fordringer, f.eks. factoring.3. I betragtning af små og mellemstore virksomheders særlige karakter og navnlig den indvirkning, som betalingsforsinkelser kan have på deres likviditet, opfordres medlemsstaterne til at sørge for, at små og mellemstore virksomheder indrømmes så fordelagtige frister som muligt inden for rammerne af Rådets sjette momsdirektiv 77/388/EØF (8). Det drejer sig i denne forbindelse om muligheden for:a) i det mindste for små virksomheders vedkommende, at udskyde betalingen af momsen, indtil betaling har fundet stedb) at give små virksomheder længere frister med hensyn til afgivelse af deres momserklæringer.Artikel 3 Erstatning ved for sen betaling Der bør skabes betingelser for en passende erstatning til kreditor for tab på grund af debitors for sene betaling. Med henblik herpå opfordres medlemsstaterne til at:a) anerkende, at kreditor ud over retten til morarenter, så snart den kontraktlige eller legale betalingsfrist er overskredetb) fastsætte en morarentesats til subsidiær anvendelse i mangel af specifikke kontraktbestemmelser; denne rentesats skal være så høj, at den virker tilstrækkelig afskrækkende på dårlige betalerec) anerkende, at kreditor ud over retten til morarenter har ret til andre former for erstatning for tab som følge af betalingsforsinkelser. Der kan bl.a. være tale om dækning af omkostninger til retlig og administrativ inddrivelse af gælden.Artikel 4 Retsmidler Det bør sikres, at kreditorer, der rammes af betalingsforsinkelser, har hurtige, effektive og ikke særlig omkostningskrævende retsmidler til rådighed til at opnå betaling og dækning af eventuelle tab. Men henblik herpå opfordres medlemsstaterne til at:a) anspore til brug af udenretslige procedurer til bilæggelse af tvister, således at uenighed om betalinger kan løses hurtigt, effektivt og billigtb) øge effektiviteten af forenklede retslige procedurer for bilæggelse af tvister om mindre beløb. Disse procedurer bør omfatte mere forenklede og mindre bekostelige former for sagsanlæg. Tærsklerne for anvendelse af disse procedurer bør fastsættes så højt, at et betragteligt antal handelstransaktioner dækkes. Desuden bør der sikres effektive betingelser for fuldbyrdelse af de domme, der afsiges i forbindelse med disse forenklede procedurerc) øge effektiviteten af de hurtige inddrivelsesprocedurer. Disse procedurer bør gøre det muligt hurtigt og med et minimum af formaliteter at opnå et eksekutionsgrundlag, såfremt fordringen ikke bestrides. Disse sager bør afvikles hurtigt og med et minimum af formaliteter og økonomiske byrder for kreditor og finde anvendelse uanset størrelsen af det omtvistede beløb.Artikel 5 Grænseoverskridende handel De specifikke problemer ved betalinger i forbindelse med grænseoverskridende handel bør elimineres. Med henblik herpå opfordres medlemsstaterne til at:a) fremme en bedre information og uddannelse af virksomhederne med hensyn til administration af betalingsfristerne i forbindelse med grænseoverskridende handelb) forenkle inddrivelsesprocedurerne for ubestridte grænseoverskridende fordringer. Det bør navnlig gøres lettere at opnå et eksekutionsgrundlag for sådanne fordringerc) hvad angår procedurerne for bilæggelse af tvister og fuldbyrdelse af domme at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at forenkle og fremskynde disse i tilfælde af betalingsforsinkelse i grænseoverskridende handelsforhold.Artikel 6 Offentlige kontrakter Betalingsdisciplinen hos de udbydende myndigheder og de offentlige virksomheder, sidstnævnte er defineret i Rådets direktiv 93/38/EØF (9), bør sikres. Med henblik herpå opfordres medlemsstaterne til at:a) Træffe foranstaltninger til at henlede de pågældende myndigheders bevidsthed om følgerne af for sen betaling for de erhvervsdrivendes finansielle sundhedstilstandb) Overholde en frist på 60 dage for betalinger i forbindelse med offentlige kontrakter, uden at dette i øvrigt berører eventuelle gældende kortere fristerMedlemsstaterne opfordres til at undersøge, i hvilket omfang de kan afkorte de betalingsfrister, som offentlige myndigheder opererer med over for virksomhederne, og i hvilket omfang de kan forenkle de regler, der gælder på dette områdec) Indføre klare administrative procedurer med tilhørende frister for at sikre, at de offentlige betalinger sker hurtigst muligt. Det drejer sig især om fastsættelse af frister for udførelse af de administrative formaliteter, der går forud for betalingen, såsom overtagelsesprocedurerne i forbindelse med offentlige bygge- og anlægsarbejderd) Foretage regelmæssig kontrol af de offentlige myndigheders betalingsfrister på alle niveauer; resultaterne af denne kontrol bør offentliggørese) Indføre betaling - samtidig med betaling af hovedstol - af de morarenter, der påløber, hvis de udbydende myndigheder eller offentlige virksomheder overskrider de kontraktlige betalingsfrister. Der bør indføres passende kontrolforanstaltninger til at sikre, at de offentlige myndigheder overholder dette principf) Træffe foranstaltninger til at sikre, at underleverandører modtager betaling inden for rimelige frister i forbindelse med offentlige kontrakter.Artikel 7 Beretning For at give Kommissionen mulighed for at vurdere, hvilke fremskridt der gøres, anmodes medlemsstaterne om inden den 31. december 1997 at forelægge Kommissionen en beretning om de foranstaltninger, der er truffet i forbindelse med de forskellige punkter i denne henstilling.Artikel 8 Adressater Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 1995.På Kommissionens vegneChristos PAPOUTSISMedlem af Kommissionen(1*) Den forklarende bemærkning til denne henstilling er offentliggjort som en meddelelse i EFT nr. C 144 af 10. 6. 1995, s. 3.(2) EFT nr. C 150 af 31. 5. 1993, s. 71.(3) EFT nr. C 249 af 13. 9. 1993, s. 21.(4) SEK(92) 2214 endelig udg. af 18. november 1992.(5) Hvidbog om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse, s. 14.(6) KOM(94) 207 endelig udg. af 3. juni 1994.(7) Beslutning A4-0022/94, protokol 28 II, 24. oktober 1994.(8) EFT nr. L 145 af 13. 7. 1977, s. 1.(9) EFT nr. L 199 af 9. 8. 1993, s. 84.


Avis juridique important

|

31980H0907

80/907/EØF: Rådets henstilling af 23. september 1980 med henblik på ratifikation af Den internationale Torremolinos-konvention af 1977 om sikkerhed i forbindelse med fiskerfartøjer

EF-Tidende nr. L 259 af 02/10/1980 s. 0029 - 0029 den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 2 s. 0209  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 2 s. 0209

++++  RAADETS HENSTILLING  af 23 . september 1980  med henblik paa ratifikation af Den internationale Torremolinos-konvention af 1977 om sikkerhed i forbindelse med fiskerfartoejer   ( 80/907/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER -  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 84 , stk . 2 , og  som tager foelgende i betragtning :  Den internationale Torremolinos-konvention af 1977 om sikkerhed i forbindelse med fiskerfartoejer kan bidrage til at fremme sikkerheden for fartoejer i almindelighed og for fiskerfartoejer i saerdeleshed ;  ved at alle medlemsstaterne ratificerer eller tiltraeder denne konvention , kan dens ikrafttraedelse fremskyndes ,  HENSTILLER :   - at de medlemsstater , der ikke allerede har gjort det , snarest muligt og senest den 31 . juli 1982 ratificerer eller tiltraeder den internationale Torremolinos-konvention af 1977 om sikkerhed i forbindelse med fiskerfartoejer ;   - at medlemsstaterne underretter generalsekretaeren for Den mellemstatslige raadgivende Soefartsorganisation om , at deres ratifikation eller tiltraedelse af naevnte konvention har fundet sted under hensyn til denne henstilling .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 23 . september 1980 .  Paa Raadets vegne  J . SANTER  Formand


Avis juridique important

|

31978H0584

78/584/EØF: Rådets henstilling af 26. juni 1978 om ratifikation af konventioner om sikkerhed i forbindelse med søtransport

EF-Tidende nr. L 194 af 19/07/1978 s. 0017 - 0018 den græske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0241  den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 2 s. 0117  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 2 s. 0117

++++   ( 1 ) EFT nr . C 163 af 10 . 7 . 1978 , s . 17 .   ( 2 ) Udtalelse afgivet den 21 . 6 . 1978 ( endnu ikke offentliggjort i EFT ) .  RAADETS HENSTILLING  af 26 . juni 1978  om ratifikation af konventioner om sikkerhed i forbindelse med soetransport   ( 78/584/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  som henviser til forslag fra Kommissionen ,  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 )  som henviser til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og  som tager foelgende i betragtning :  Det europaeiske Raad erklaerede paa sit moede den 7 . og 8 . april 1978 , at Faellesskabet boer goere forebyggelse og bekaempelse af havforurening , isaer med carbonhydrider , til et af hovedmaalene for sin indsats , og opfordrede _ paa forslag af Kommissionen _ Raadet og medlemsstaterne til straks paa faellesskabsplan at traeffe hensigtsmaessige foranstaltninger og til at indtage en faelles holdning i de kompetente internationale organer for saa vidt angaar en hurtig anvendelse af de eksisterende internationale regler , isaer med hensyn til minimumskravene vedroerende skibes drift ;  det er af afgoerende betydning at raade over en effektiv aktion mod farerne i forbindelse med olietransport , isaer truslen om forurening af kysterne som foelge af ulykkestilfaelde i rum soe ; denne afgoerende betydning understreges af handlingsprogrammerne for De europaeiske Faellesskaber paa miljoeomraadet ;  det er noedvendigt at oege sikkerheden ved soetransport og sikre besaetningernes leve - og arbejdsvilkaar saavel som deres kvalifikationsniveau ;  Faellesskabets aktion i forbindelse med den politik , som foeres af de internationale saerorganisationer , bl.a . inden for IMCO og inden for rammerne af de konventioner , der er indgaaet inden for disse organisationer , kan bringes i fare , hvis der gaar for lang tid mellem indgaaelsen af disse konventioner og deres ikrafttraeden ;  den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv paa soeen ( SOLAS ) og den dertil hoerende protokol af 1978 samt ILOs konvention nr . 147 af 1976 om minimumskrav til handelsskibe _ endnu ikke traadt i kraft _ kan i vaesentlig grad bidrage til at forbedre baade de tekniske og sociale krav , der omfatter henholdsvis skibets og dets besaetnings sikkerhed samt besaetningens leve - og arbejdsvilkaar ;  konventionen af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe ( MARPOL ) , som aendret ved protokollen af 1978 , kan i betydelig grad bidrage til at bekytte havmiljoeet mod forurening fra skibe og navnlig fra olietankere ;  ved at alle medlemsstaterne undertegner og ratificerer henholdsvis tiltraeder konventionerne , kan deres ikrafttraedelse fremskyndes , og de kan goeres mere effektive _  HENSTILLER :   _ at medlemsstaterne , saafremt de endnu ikke har undertegnet foelgende internationale konventioner , om noedvendigt foranstalter en saadan undertegnelse og ratificerer eller tiltraeder dem :   _ den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv paa soeen ( SOLAS ) ;   _ protokollen af 1978 vedroerende den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv paa soeen ;   _ den internationale konvention af 1973 om forebyggelse af forurening fra skibe ( MARPOL ) , som aendret ved protokollen af 1978 ;   _ konvention nr . 147 om minimumskrav til handelsskibe , vedtaget af Den internationale Arbejdskonference i 1976 .   _ at medlemsstaternes respektive undertegnelse , ratifikation eller tiltraedelse finder sted inden for foelgende tidsfrister :   _ SOLAS-konventionen ( 1974 ) :   _ ratifikation eller tiltraedelse hurtigst muligt og under alle omstaendigheder inden den 1 . januar 1979 ;   _ den tilhoerende protokol ( 1978 ) :   _ undertegnelse saa hurtigt som muligt og senest inden den 1 . marts 1979 ;   _ ratifikation hurtigst muligt og under alle omstaendigheder inden den 30 . juni 1979 ;   _ Protokollen ( 1978 ) om aendring af og tillaeg til MARPOL-konventionen ( 1973 ) og dennes bilag I :   _ undertegnelse inden den 1 . juni 1979 ;   _ ratifikation inden den 1 . juni 1980 ;   _ ILO's konvention nr . 147 :   _ ratifikation eller tiltraedelse inden den 1 . april 1979 .   _ at medlemsstaterne skriftligt underretter generalsekretaeren for Den mellemstatslige raadgivende Soefartsorganisation eller for Den internationale Arbejdsorganisation , alt efter tilfaeldet , om , at deres undertegnelse , ratifikation eller tiltraedelse har fundet sted under hensyn til denne henstilling .  Udfaerdiget i Luxembourg , den 26 . juni 1978  Paa Raadets vegne  K . B . ANDERSEN  Formand


				|

		52011SC0819

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Czech Republicand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the Czech Republic, 2011-2014

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Tjekkiets nationale reformprogram for 2011
med Rådets udtalelse
om Tjekkiets opdaterede konvergensprogram for 2011-2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk. 3,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse,
Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som
vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge
EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske
politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om
retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[3],
som tilsammen udgør de "integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne
blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres
nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første
årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk
styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret
politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.
(4)
Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd
sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i
overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts
2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det
understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og
finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af
arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede
medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger,
der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale
reformprogrammer.
(5)
Den 29. april 2011 afleverede Tjekkiet sit
nationale reformprogram for 2011 og den 5. maj 2011 sit opdaterede
konvergensprogram for perioden 2011-2014. For at tage hensyn til de indbyrdes
sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(6)
Den globale finanskrise var et alvorligt slag for
væksten i BNP og beskæftigelsen i Tjekkiet, grundet den tjekkiske økonomis
åbenhed mod samhandel. Som følge af faldende eksport og indenlandske
investeringer faldt det reale BNP med 4,1 % i 2009. Ledigheden steg
betydeligt fra 4,4 % i 2008 til 7,3 % i 2010, og beskæftigelsesfrekvensen
faldt med to procentpoint mellem 2008 og 2010. Den store påvirkelighed over for
den internationale handel og et hurtigt opsving hos Tjekkiets vigtigste
samhandelspartnere har dog til gengæld medført, at væksten i det reale BNP
allerede er steget til 2,3 % i 2010, og vil fortsat give grundlag for et
moderat opsving.
(7)
Baseret på vurderingen af det opdaterede
konvergensprogram i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af
den opfattelse, at de makroøkonomiske antagelser, der danner grundlag for
programmet, er plausible i programmets to første år, men for optimistiske i de
følgende år. Programmet bygger på en lavere vækstfremskrivning for 2012
sammenlignet med Kommissionens prognose fra foråret 2011; den skyldes
hovedsagelig et yderligere vedvarende fald i de reale offentlige udgifter til
forbrug, som der ikke er taget højde for i Kommissionens prognose for 2012 ved
uændret politik. Ifølge programmet falder det offentlige underskud til under
3 % af BNP i 2013 og derefter yderligere til 1,9 % af BNP i 2014. Den
planlagte konsolidering bygger primært på udgiftsbegrænsninger. De foreslåede
foranstaltninger er overordnet set tilstrækkelige til, at det mål, Rådet har
henstillet til, bliver nået i 2013, men det faktiske resultat for budgettet af
de i programmet præsenterede foranstaltninger er behæftet med risiko. Desuden
synes virkeliggørelsen af målene for programmets sidste år i høj grad at
forudsætte gunstige konjunkturer og yderligere effektivitetsgevinster i den
offentlige administration, som det kan vise sig mere og mere vanskeligt at
realisere. Det mellemfristede budgetmål vil ifølge programmet først blive nået
efter programmets afslutning. Den årlige finanspolitiske indsats ligger på
mindre end 1 % af BNP i perioden 2011-2013 i overensstemmelse med Rådets
henstilling af 2. december 2009 i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud.
(8)
Programmets klare mål er at bringe underskuddet i
de offentlige finanser ned under 3 % af BNP i 2013. Vanskeligheden ligger
i at sørge for, at de foranstaltninger, som underskudsreduktionen i 2011-2013
og i de følgende år hviler på, ikke skader væksten på lang sigt, først og
fremmest ved at skåne udgifterne til uddannelse og offentlig F&U, og at de
giver en tilstrækkelig stødpude mod udgiftsstigninger, der følger af den
demografiske udvikling.
(9)
I strategien for budgetkonsolidering indgår der
foranstaltninger, der indvirker på momsindtægterne, idet den laveste momssats
efter planen skal sættes op i 2012 og 2013, mens den højeste momssats skal
sættes ned i 2013. Regeringen har ligeledes til hensigt at øge antallet af
momspligtige firmaer fra 2013. Ifølge programmet skulle disse ændringer føre
til en stigning i skatteindtægterne på 0,7 % af BNP i 2012 og endnu
0,1 % af BNP i 2013. Derudover synes der et være mulighed for yderligere
at øge provenuet fra indirekte skatter, som i 2010 var på 11,8 % af BNP,
sammenlignet med EU-gennemsnittet på 13,4 %, og dermed flytte nogle
skatter væk fra arbejdskraften. Endvidere anslås det, at forskellen mellem de
faktiske momsindtægter og den teoretiske momsbelastning ligger noget højere end
EU-gennemsnittet, hvilket understreger behovet for foranstaltninger, der
forbedrer overholdelsen af skattereglerne.
(10)
Eftersom fremskrivningerne viser, at aldringens
virkninger for budgettet kommer til at ligge et godt stykke over
EU-gennemsnittet, er en reform af pensionssystemet vigtigt. Regeringen har
fremlagt to forslagspakker. Den første pakke, der drejer sig om den offentlige
Pay-As-You-Go-ordning, der har haft underskud siden 2009, ventes godkendt af
parlamentet i september 2011. En af foranstaltningerne i den er en forhøjelse
af den lovmæssige pensionsalder til 67 år for både mænd og kvinder i 2041.
Disse parametriske reformer vil i et vist omfang løse problemet med den finanspolitiske
holdbarhed, men viser sig måske at være utilstrækkelige til at løse de
problemer, befolkningens aldring skaber. Den anden pakke af foranstaltninger,
som endnu ikke er formelt godkendt af regeringen, skulle bestå i, at der i 2013
oprettes en supplerende frivillig privat ordning; sigtet er at skabe større
spredning i pensionsindkomsterne og understøtte deres fremtidige
tilstrækkelighed ved at fremme den private opsparing. Som ordningen er
udformet, er der imidlertid kun ringe incitament til at blive tilsluttet til
den, og det kan tværtimod øge det langsigtede pres, der er beskrevet ovenfor.
Det er også nødvendigt at gøre systemet effektivt ved, at sådanne
pensionsfondes driftsomkostninger bliver analyseret nøje og holdt så lave som
muligt.
(11)
Arbejdsmarkedet opfattes som moderat fleksibelt og
har inden den globale finanskrise ikke vist tegn på at fungere
uhensigtsmæssigt. Men der er nogle tydelige strukturelle svagheder. Et af de
vigtigste problemer er, at kvinder med børn har meget vanskeligt ved at vende
tilbage til arbejdsmarkedet efter barselsorlov. Spørgsmålets vigtighed
understreges af dets følger for økonomien som helhed, nemlig længere perioder
uden arbejde, stor forskel mellem kønnenes beskæftigelsesfrekvens og det
største løngab mellem kønnene i hele EU. Trods regeringens bestræbelser på at
give forældrene friere valg med hensyn til barselsorlovens længde er en hurtig
tilbagevenden til arbejdet vanskelig. Problemets årsag er dels, at firmaerne er
temmelig uvillige til at tilbyde deltidsansættelse, hvilket i andre
medlemsstater ofte benyttes af arbejdstagere med små børn, dels at prismæssigt
overkommelige børnepasningsmuligheder, især for børn under tre år, kun er til
rådighed i begrænset omfang.
(12)
Den samlede arbejdsløshedsprocent er stadig et godt
stykke under EU-gennemsnittet, men langtidsledigheden er stigende, især blandt
de 20-29-årige. De dårligt uddannede og andre lavtlønnede har meget vanskeligt
ved at finde arbejde. Høj langtidsledighed hænger nøje sammen med, at den
aktive arbejdsmarkedspolitik er utilstrækkeligt finansieret og af forholdsvis
begrænset omfang, og at deltagelsen i regelmæssige aktiveringsforanstaltninger
er lav.
(13)
Ineffektiviteten i den offentlige administration,
som er en belastning for erhvervsklimaet, vil implementering af eksisterende
strategier kunne ændre på. Regeringen igangsatte i 2007 en plan for "bedre
lovgivning" og en antikorruptionsstrategi for perioden 2011-2012. Der
varsles foranstaltninger, der har stor betydning for en forbedring af kvaliteten
af Tjekkiets lovgivning, som ifølge internationale undersøgelser ligger under
EU-gennemsnittet, og en forøgelse af tilliden hos virksomhederne. Det er
vanskeligt at skabe stabilitet i den offentlige administration, da dens
effektivitet hæmmes af hyppige og omfattende reorganisationer. Med det for øje
har det stor betydning, at den lov om offentligt ansatte, som er blevet udsat
gentagne gange, bliver vedtaget. Regeringen har for nylig vedtaget
foranstaltninger, der skal gøre offentlige indkøb mere gennemsigtige. Et element
i lovgivningen, nemlig den særlige type aktier, som giver mulighed for
fuldstændig anonym formueoverførsel, er imidlertid fortsat forbundet med risici
og kræver derfor opmærksomhed.
(14)
Krisen anses for at have indvirket negativt på
vækstpotentialet. Til trods for, at en stor andel af de unge er tilmeldt på
universiteterne, er det vigtigt at forbedre den menneskelige kapital, men det
hæmmes af, at uddannelsernes kvalitet er utilstrækkelig; eksempelvis rangerer
Tjekkiets højere uddannelsessteder lavt i internationale undersøgelser. Desuden
ligger udgifterne pr. elev/studerende blandt den laveste fjerdedel af
EU-landene regnet i sammenlignelige priser, og de ligger særlig lavt for
grundskoleniveauet. I det nationale reformprogram er der skitseret foranstaltninger
for alle uddannelsestrin. Der har i flere år været en kompleks reform af de
højere uddannelser undervejs. Det er af hensyn til konkurrenceevnen og
innovationsevnen vigtigt at sikre et effektivt system for højere uddannelser på
et højt kvalitetsniveau.
(15)
Kommissionen har vurderet konvergensprogrammet og
det nationale reformprogram[4]. Den har ikke blot taget
hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk
politik i Tjekkiet, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med
EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede
økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag
til kommende nationale beslutninger. På den baggrund finder Kommissionen, at
fokus bør holdes fast på en finanspolitisk konsolidering, samtidig med at de
vækstfremmende udgifter fredes. De offentlige finansers langsigtede holdbarhed
afhænger i vid udstrækning af, om den nødvendige pensionsreform kan gennemføres
nu. Det er helt afgørende at øge erhvervsfrekvensen, især kvindernes, og
beskæftigelsesmulighederne for de langtidsledige. Det er af største betydning
for konkurrenceevnen, at der tages yderligere skridt til at forbedre de
offentlige tjenester og lovgivningen og øge de højere uddannelsers kvalitet.
(16)
På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen
til Rådets henstilling af 2. december 2009 i medfør af artikel 126, stk. 7, i
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt
2011-opdateringen af Tjekkiets konvergensprogram, og Rådets udtalelse[5]
afspejles især i henstillingens nr. 1) og 2). Under hensyntagen til Det
Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Tjekkiets
nationale reformprogram,
HENSTILLER, at Tjekkiet træffer
foranstaltninger i perioden 2011-2012 med henblik på følgende:
1)           Den planlagte konsolidering bør
implementeres i 2011, og der bør træffes permanente foranstaltninger til at
modvirke eventuelle indtægtsfald og udgiftsskred. Der bør vedtages
finanspolitiske foranstaltninger som planlagt i programmet for 2012, og
målsætningen for 2013 bør understøttes med mere specifikke foranstaltninger.
Nedskæringer af vækstfremmende udgiftsposter bør undgås, og de foreliggende
muligheder for forøgelse af de indirekte skatteindtægter bør udnyttes, samtidig
med at overholdelsen af skattelovgivningen forbedres og skatteunddragelser
reduceres.
2)           Der bør gennemføres en
gennemgribende pensionsreform, som kan forbedre de offentlige finansers
holdbarhed på lang sigt og sikre tilstrækkelige pensioner i fremtiden. Indsatsen bør i første række rettes mod yderligere
ændringer af den offentlige ordning, bl.a. at den lovmæssige pensionsalder
sættes op hurtigere end planlagt, suppleret med foranstaltninger, der kan
bringe ældre arbejdstagere i arbejde, og dernæst i anden række oparbejdning af
en privat opsparing. Det bør i den sammenhæng
sikres, at den påtænkte ordning kan tiltrække deltagere fra en bred kreds og
udformes med lave og gennemsigtige administrative omkostninger.
3)           Erhvervsfrekvensen bør øges ved at
stille flere og billigere børnepasningsordninger til rådighed, hvilket vil
fjerne en af hindringerne for, at forældre med småbørn kan vende tilbage til
arbejdsmarkedet. Der bør skabes flere muligheder for mere fleksible
ansættelsesforhold såsom deltidsarbejde, og de bør gøres mere attraktive.
4)           Den offentlige arbejdsformidling bør
styrkes, så den kan tilbyde bedre og mere effektiv uddannelse, bedre hjælp til
jobsøgning og mere individuel behandling, og programmidlerne bør afhænge af
resultaterne. Der bør i samråd med de
interesserede parter indføres skræddersyede uddannelsesprogrammer for de ældre
arbejdstagere, de unge, de lavtuddannede og andre svage grupper.
5)           De nødvendige foranstaltninger bør
træffes til at forbedre den offentlige service på områder med stor betydning
for erhvervsklimaet. I den forbindelse bør implementeringen af
antikorruptionsstrategien fremskyndes i overensstemmelse med de fastsatte mål,
og for at fremme større stabilitet og effektivitet i den offentlige
administration bør loven om offentligt ansatte vedtages, og anonym
aktiebesiddelse bør afskaffes ved en revision af handelsloven.
6)           De højere uddannelser bør forbedres
ved, at der oprettes et gennemsigtigt system for kvalitetsmæssig vurdering af
akademiske institutioner, som har forbindelse til institutionernes
finansiering.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT C … af … , s… .
[3]               Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af
19. maj 2011.
[4]               SEK(2011) 712.
[5]               Jf. artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr.
1466/97.