Avis juridique important

|

31977H0713

77/713/EØF: Rådets Henstilling af 25. oktober 1977 om rationel udnyttelse af energi i industrivirksomheder

EF-Tidende nr. L 295 af 18/11/1977 s. 0003 - 0004 den græske specialudgave: Kapitel 12 bind 1 s. 0229  den spanske specialudgave: Kapitel 12 bind 3 s. 0036  den portugisiske specialudgave: Kapitel 12 bind 3 s. 0036

++++  RAADETS HENSTILLING  af 25 . oktober 1977  om rationel udnyttelse af energi i industrivirksomheder   ( 77/713/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HENSTILLER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til udkast fra Kommissionen , og  ud fra foelgende betragtninger :  I sin resolution af 17 . september 1974 om ny strategi for Faellesskabets energipolitik ( 1 ) godkendte Raadet som maalsaetning en " nedsaettelse af vaekstraten for forbruget i de enkelte stater ved foranstaltninger , der tilsigter rationel anvendelse af og besparelser for energi , uden at maalsaetningerne for den oekonomiske og samfundsmaessige udvikling herved saettes paa spil " ;  enhver forbedring i retning af mere rationel energiudnyttelse gavner miljoeet i almindelighed ;  i sin resolution af 17 . december 1974 om handlingsprogram for Faellesskabet vedroerende den rationelle udnyttelse af energi ( 2 ) tog Raadet til efterretning , at Kommissionen i sin meddelelse til Raadet om rationel udnyttelse af energi har opstillet et handlingsprogram for Faellesskabet herom ;  inden for industrisektoren kan energien ligeledes udnyttes bedre , for saa vidt som dette er i overensstemmelse med denne sektors saerlige oekonomiske maal ; mulighederne herfor varierer efter virksomhedens stoerrelse , beliggenhed , fabrikationsprocesser og produkter ;  man boer i henhold til artikel 92 ff . i traktaten informere , bevidstgoere og anspore virksomhederne i deres energibesparelsesbestraebelser , og de initiativer , som nogle medlemsstater allerede har taget med henblik paa oprettelse af offentligretlige eller godkendte organer til varetagelse af disse opgaver , boer finde almindelig udbredelse ;  den praksis , som allerede anvendes navnlig i store virksomheder med et betydeligt energiforbrug , nemlig at udnaevne en for energispoergsmal ansvarlig person , boer finde almindelig anvendelse ;  de ovenfor omtalte organer boer foelge de fremskridt , virksomhederne goer under gennemfoerelsen af deres energibesparelsesprogrammer ;  eftersom et af de mest rentable midler paa faellesskabsplan er systematisk og regelmaessig udveksling af den opnaaede viden om energibesparelsesmetoder mellem Faellesskabets virksomheder , specielt mellem de sma og mellemstore virksomheder , boer de faglige organisationer fra de ansvarlige for energispoergsmal indhente oplysninger om de opnaede erfaringer og de opstaede vanskeligheder , for at videregive disse ; disse organisationer boer endvidere regelmaessigt arrangere moeder eller seminarer hvor erfaringerne kan udveksles -  TIL MEDLEMSSTATERNE :  1 . at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at forberede kampagner med det formaal at informere , bevidstgoere eller i henhold til artikel 92 ff . i traktaten at anspore virksomhederne med henblik paa at opnaa energibesparelser ; i dette oejemed at oprette et eller flere offentligretlige eller godkendte organer eller tjenester til saerlig varetagelse af denne opgave , saafremt saadanne ikke allerede findes , svarende til de initiative , der allerede er truffet i visse medlemsstater ;  2 . at opfordre de faglige , sektorbestemte og generelle organisationer samt de teknisk-videnskabelige semmenslutninger og de raadgivende ingenioerkontoret til regelmaessigt i form af moeder eller seminarer at planlaegge en udveksling af erfaringer paa nationalt plan og eventuelt paa faellesskabsplan med det formaal at sikre den videste og hurtigst mulige udbredelse ;  3 . at tilskynde industrivirksomhederne :   - til at oprette en energiafdeling i selve virksomheden , saafremt en saadan ikke allerede findes , eller til at anvende en raadgiver udefra .  Disse afdelingers eller personers funktioner og opgaver kan eventuelt svare til dem , der vejledende er foreslaaet i bilaget til denne henstilling ;   - til at afsaette et kapitel i deres aarsberetning , saafremt de skal udarbejde en saadan , til en redegoerelse for deres energiforbrug med angivelse af , hvilke energibesparelsesforanstaltninger der er truffet eller planlagt , samt oplysninger om de opnaaede resultater ;  4 . paa den bedst egnede maade at indhente alle formaalstjenlige oplysninger vedroerende resultaterne af energibesparelser i de i punkt 3 ovenfor omhandlede industrivirksomheder ;  5 . regelmaessigt at underrette Kommissionen om de foranstaltninger , der er truffet paa det af denne henstilling omfattede omraade , og om de opnaaede eller forventede virkninger af disse foranstaltninger .  Udfaerdiget i Luxembourg , den 25 . oktober 1977 .  Paa Raadets vegne  W . CLAES  Formand  ( 1 ) EFT nr . C 153 af 9 . 7 . 1975 , s . 1 .  ( 2 ) EFT nr . C 153 af 9 . 7 . 1975 , s . 5 .  BILAG  Vejledende funktioner og opgaver for de for energispoergsmal ansvarlige personer i industrivirksomheder  1 . De for energispoergsmal ansvarlige afdelinger eller personer kan inden for rammerne af virksomhedens oekonomiske maal have foelgende opgaver :  i ) Inden for virksomheden  fastlaegge hvilke veje og midler , der kan benyttes til gennemfoerelse af det energibesparelsesprogram , virksomheden har opstillet , og specielt :   - til stadighed overvaage , at enhver form for energispild i virksomheden undgas ,   - foreslaa tilpasning af virksomhedens udstyr og fabrikationsprocesser , saaledes at en mere rationel energiudnyttelse muliggoeres ; i dette oejemed boer alle investeringer til nyt eller supplerende udstyr eller processer underkastes energivurderinger saavel som finansielle vurderinger ,   - oprette kommunikationskanaler mellem virksomhedens forskellige grene eller afdelinger og med medarbejderne samt bevidtsgoere dem over for energibesparelsesmaalene .  ii ) Udadtil  opretholde faglige kontakter med de oevrige industrikredse , saaledes at virksomheden kan nyde godt af de opnaaede erfaringer .  2 . Den for energispoergsmaal ansvarlige afdeling skal , for at kunne udfoere sine opgaver effektivt , have direkte referat til virksomhedens beslutningstagende organer .


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Finlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/127

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Finlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2014
   2014/C 247/24
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstillingen fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutningerne fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af Kommissionens forslag, en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (4) om Finlands nationale reformprogram for 2013 og afgav en udtalelse om Finlands ajourførte stabilitetsprogram for 2012-2017. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) sin udtalelse om Finlands budgetudkast for 2014.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de økonomiske politikker. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen ligeledes på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Finland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Finland, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Finland fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk handling. Det er navnlig nødvendigt at holde øje med de senere års dårlige eksportresultater, som skyldes omstruktureringer i industrien og omkostningsfaktorer og andre faktorer, der har indflydelse på konkurrenceevnen.

               (8)

               Den 17. april 2014 forelagde Finland sit nationale reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. På grund af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der foretaget en samtidig vurdering af dem.

               (9)

               Formålet med den budgetstrategi, der er beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at vende tilbage til den mellemfristede målsætning i 2015, holde den strukturelle saldo over denne målsætning i resten af programmets løbetid og have balance i det offentlige budget fra 2017 og fremefter. Finlands mellemfristede målsætning om et strukturelt underskud på højst 0,5 % af BNP afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Finland nåede sin mellemfristede målsætning i 2013 og planlægger at forblive tæt på den i 2014, hvilket også er i overensstemmelse med benchmarket for udgifter. Finland planlægger at ligge over sin mellemfristede målsætning i 2015 og agter fortsat at overholde benchmarket for udgifter. Overordnet er dette stort set i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Samtidig er bruttogældskvoten stigende og forventes midlertidigt at gennembryde loftet på 60 % af BNP i 2015, hvilket hovedsageligt skyldes de svage makroøkonomiske udsigter. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet, som ikke er udarbejdet uafhængigt, er realistisk omend en smule mere optimistisk end Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose 2014 for den økonomiske vækst i 2014 og 2015. I Kommissionens forårsprognose 2014 regnes med en forringelse af den strukturelle saldo på 0,3 % af BNP i 2014, hvilket indebærer en afvigelse fra den mellemfristede målsætning, og en forbedring på 0,6 % af BNP i 2015, samtidig med at benchmarket for udgifter forventes overholdt i begge år. På grundlag af denne vurdering af stabilitetsprogrammet og Kommissionens prognose i medfør af forordning (EF) nr. 1466/97 mener Rådet, at Finland kan forventes at nå målene for sit stabilitetsprogram, som generelt er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.

               (10)

               Langfristet er Finland udsat for en høj holdbarhedsrisiko på grund af de budgetmæssige virkninger af omkostninger i forbindelse med befolkningens aldring. Finland er opmærksom på dette holdbarhedsgab og har forelagt et strukturpolitikprogram i 2013, som sigter mod at lukke gabet og sætte fornyet gang i væksten. Et andet stort skridt er udgiftsgrænser for centralregeringen og de generelle offentlige budgetmål for 2015-2018 fra marts 2014, hvori der regnes med tilpasningsforanstaltninger, strukturelle reformer og investeringer i vækst. På indtægtssiden vedrører tilpasningerne først og fremmest øget indkomst- og produktbeskatning.

               (11)

               Offentlige tjenesters effektivitet har ikke holdt trit med produktivitetsudviklingen i den private sektor. Finland er ved at forberede administrative reformer af kommunestrukturen og social- og sundhedstjenester. Reformen af kommunerne bygger på en frivillig sammenlægning af kommuner med finansielle incitamenter fra staten. Resultatet af de frivillige sammenlægninger kendes endnu ikke. Social- og sundhedstjenesterne skal leveres af fem regionale leverandører, og kommunerne vil fortsat deltage i leveringen af disse tjenester. Detaljerne kendes endnu ikke, og det er planlagt at fremsætte et lovforslag i efteråret 2014. De nye strukturer burde være på plads i begyndelsen af 2017. Loven fra juli 2013, som støtter ældre borgeres funktionsevner ved at fokusere mere på forebyggelse, genoptræning og en uafhængig tilværelse, burde bidrage til at mindske behovet for institutionel pleje og begrænse de fremtidige omkostninger til langtidspleje.

               (12)

               Finlands vigtigste udfordring på arbejdsmarkedet er fortsat arbejdsstyrken på langt sigt, idet antallet af personer, som forlader arbejdsmarkedet nu er større end det antal, som kommer ind på det. Et længere arbejdsliv og en større arbejdsstyrke er en forudsætning for at kunne opfylde efterspørgslen efter arbejdskraft fremover. Regeringens strukturpolitikprogram for 2013 omfatter foranstaltninger, som forlænger arbejdslivet og øger arbejdsstyrken, herunder også incitamenter til at tage imod arbejdstilbud. Finland er ved at begrænse mulighederne for en tidlig udtræden af arbejdsmarkedet, men f.eks. den såkaldte »arbejdsløshedstunnel«, hvor ældre arbejdsløse under visse omstændigheder kan fortsætte med at få arbejdsløshedsunderstøttelse frem til pensionsalderen, findes stadig. Den nyligt indførte koefficient for forventet levetid og tredoblingen af optjeningssatsen for pensionsrettigheder lader kun til at have haft en begrænset virkning på tilbagetrækningsalderen. Derudover stiger den forventede levetid mere end forventet, og hvis arbejdstagerne ikke arbejder længere, er der en risiko for, at pensionernes tilstrækkelighed ikke kan bibeholdes. Finland har selv sat sig som mål at hæve den effektive pensionsalder til mindst 62,4 år frem til 2025. Det er tvivlsomt, om dette mål kan nås uden at gennemføre nye tiltag såsom at hæve den lovbestemte pensionsalder og at styrke ældre arbejdstageres attraktivitet for arbejdsmarkedet. Arbejdsmarkedets sociale parter arbejder på deres forslag til en pensionsreform, der skal gennemføres efter parlamentsvalget i foråret 2015 og træde i kraft i begyndelsen af 2017. Finland har iværksat egnede og ambitiøse foranstaltninger for at tackle ungdoms- og langtidsarbejdsløshed. En permanent forbedring af målgruppernes jobrelevante kvalifikationer og deres muligheder på arbejdsmarkedet vil tage tid.

               (13)

               Finland har truffet foranstaltninger til at forbedre det generelle konkurrenceklima, og der er gjort visse fremskridt med at gennemføre programmet til fremme af sund konkurrence. Konkurrence- og forbrugermyndighederne er blevet lagt sammen, og den nye struktur er stadig ved at blive gennemført. Konkurrenceloven omfatter nu en tærskelværdi for, hvornår der er tale om en dominerende stilling i detailhandelssektoren for forbrugsgoder, og der er givet særlige beføjelser til den finske konkurrence- og forbrugermyndighed, så denne under visse omstændigheder kan gribe ind mod offentlige virksomheders økonomiske aktiviteter, når disse fordrejer konkurrencen på markedet. Detailhandelsmarkedet i Finland er meget koncentreret, og der er nogle faktorer i de relevante bestemmelser, som potentielt gør konkurrencen mindre effektiv og styrker den stilling, som indehaves af de to ledende aktører på detailmarkedet. Det gælder f.eks. byplanlægningskrav, som er strenge, især for store kommercielle butiksarealer. Arealanvendelses- og planlovgivningen gennemgås i øjeblikket, hvilket er en lejlighed til at sørge for, at den i større omfang støtter en »sund« konkurrence. Detailhandelssektoren er fortsat en af de mest regulerede i medlemsstaterne, bl.a. fordi der findes konkurrencehindringer i form af regulering af store detailbutiksarealer.

               (14)

               At skabe fornyet vækst og konkurrenceevne er en af de vigtigste udfordringer for den finske økonomi. Finland står meget stærkt i internationale konkurrenceevnemålinger, men er ikke desto mindre den EU-medlemsstat, der hurtigst har tabt markedsandele på eksportmarkedet i perioden 2007-2012. Erhvervssektorens FoU-intensitet er faldende, og den nationale målsætning for FoU-udgifter synes at være rykket længere uden for rækkevidde. Den effektivitet, hvormed det finske forsknings- og innovationssystem kan omsætte investeringer i FoU til nye innovative produkter og tjenester, er et kritisk punkt. Aktuelt investeres der ikke nok til at omsætte FoU-potentialet til nye produkter. Handlen og den potentielle vækst bremses af et fåtal store eksportvirksomheder med et begrænset produktudvalg og små finske virksomheders utilbøjelighed til at eksportere. Eksportpotentialet kunne øges ved at give yderligere skræddersyet støtte til at udvikle små virksomheder til internationale aktører. Finland har iværksat reformer, som skal øge kapaciteten til at frembringe innovative produkter og støtte en diversificering af industrien, herunder bl.a. en omfattende reform af forskningsinstitutter og forskningsstøttemidler. Regeringens strukturpolitikprogram for 2013 og begrænsningen af de offentlige udgifter og budgetmålene for 2015-2018 fra marts 2014 omfatter ikke kun tilpasningsforanstaltninger og strukturreformer, men også vækst- og innovationsfremmende initiativer. Finland vil også med fordel kunne diversificere sin energiforsyning, navnlig fordi man er afhængig af en enkelt kilde til gas.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Finlands økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Finland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (16)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af Kommissionen dybtgående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2, 4 og 5 nedenfor.

               (18)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i hele euroområdet. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til de medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Finland også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Finland i perioden 2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på følgende:

               1.

               Begrænse det gab, der er ved at opstå i forhold til den mellemfristede målsætning, vende tilbage til den i 2015 og overholde den fremover som planlagt. Sikre, at gældskriteriet er opfyldt og samtidig føre en vækstfremmende finanspolitik. Gennemføre de reformer, der er beskrevet i strukturpolitikprogrammet og regeringens udgiftsbegrænsnings- og budgetmål for 2015-2018, med sigte på at mindske det budgetmæssige holdbarhedsgab og styrke betingelserne for vækst.

               2.

               Sikre en effektiv gennemførelse af de igangværende administrative reformer af kommunestrukturen og social- og sundhedstjenesterne for at øge omkostningseffektiviteten for offentlige tjenester.

               3.

               Øge udnyttelsen af det samlede arbejdsstyrkepotentiale på arbejdsmarkedet, herunder ved at øge ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens og beskæftigelsesegnethed og hæve den effektive pensionsalder, ved at begrænse adgangen til tidlig tilbagetrækning og ved at tilpasse pensionsalderen eller pensionsydelserne til ændringerne i den forventede levetid. Øge beskæftigelsesudsigterne for unge og langtidsarbejdsløse ved hjælp af øget fokus på erhvervsfaglige uddannelser og målrettet aktivering.

               4.

               Fortsætte bestræbelserne på at øge konkurrencen på produkt- og tjenestemarkeder, navnlig inden for detailhandelssektoren, ved at gennemføre programmet om fremme af sund konkurrence, herunder også ændring af loven om arealanvendelse og byggeri, for at støtte en sund konkurrence.

               5.

               Fortsætte med at stimulere Finlands evne til at levere innovative produkter og tjenester og højvækstvirksomheder i et miljø i hastig forandring og fortsætte den industrielle diversifikation, særlig ved at forbedre erhvervsklimaet for at øge investeringerne i Finland og ved yderligere at lette små virksomheders deltagelse på eksportmarkederne. Fremskynde udviklingen af en grænseoverskridende gasforbindelse til Estland.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P.C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 24.

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  Se side 141 i denne EUT.


title: Rådets henstilling af 20. september 2016 om oprettelse af nationale produktivitetsråd

text:
               24.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 349/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 20. september 2016
   om oprettelse af nationale produktivitetsråd
   (2016/C 349/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292 sammenholdt med artikel 121, stk. 2, og artikel 136,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den potentielle vækst i euroområdet og i Unionen som helhed er blevet væsentligt forringet siden 2000. Den nedadgående tendens i potentiel outputvækst skyldes navnlig en støt nedgang i bidraget fra totalfaktorproduktiviteten. Siden 2008 er den økonomiske vækst blevet yderligere svækket på grund af et fald i investeringerne. Fremadrettet vil den økonomiske vækst i sidste ende bero på en stigning i produktiviteten. At øge produktiviteten er et udfordring med mange facetter, der kræver en række afbalancerede politikker, der navnlig har til formål at understøtte innovation, øge færdigheder, reducere stivheder på arbejds- og produktmarkeder samt skabe mulighed for en bedre tildeling af ressourcer. Der er behov for at forbedre produktiviteten og konkurrenceevnen i Unionen, men den seneste krise har samtidig vist, at de medlemsstater, der har euroen som valuta (»eurolandene«), kan være særligt truede af en mulig opbygning og pludselig afvikling af makroøkonomiske ubalancer, der kan brede sig til de øvrige eurolande og medlemsstater uden for euroområdet. I mangel af fleksible nominelle valutakurser har de brug for egnede mekanismer til at tilpasse sig landespecifikke chok. Faktorerne bag produktivitet og konkurrenceevne er relevante både for akkumuleringen og korrektionen af makroøkonomiske ubalancer (f.eks. underskud på handelsbalancen eller på de løbende poster, stats- eller udlandsgæld) og for en effektiv tilpasning til asymmetriske chok. Forskning inden for og analyse af de politikker, der påvirker faktorerne bag produktivitet og konkurrenceevne, bør danne grundlag for en udvikling, der er forenelig med målet om en velfungerende økonomisk og monetær union.

               (2)

               Denne henstilling er rettet til eurolandene, men medlemsstaterne uden for euroområdet tilskyndes til at udpege eller oprette tilsvarende råd. Medlemsstater uden for euroområdet, der erklærer, at de har til hensigt at følge op på denne henstilling, bør have mulighed for at deltage på lige fod i alle de aspekter af samarbejdet, der vedrører produktivitetsrådene.

               (3)

               Det europæiske semester og navnlig proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (1) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1174/2011 (2) danner rammen om en integreret samordning og overvågning af den økonomiske politik. Med henblik på at gøre fremskridt med gennemførelsen af strukturreformer bør disse eksisterende mekanismer nyde godt af et større nationalt ejerskab. Derfor forekommer det påkrævet at sikre uafhængige analyser på nationalt plan og styrke den politiske dialog i medlemsstaterne.

               (4)

               Oprettelsen af nationale produktivitetsråd, der overvåger udviklingen og præger den nationale debat på produktivitets- og konkurrenceevneområdet, bør bidrage til et øget ejerskab til de nødvendige politikker og reformer på nationalt plan og til at forbedre videngrundlaget for koordineringen af den økonomiske politik i Unionen. Disse råd bør analysere udviklingen i produktiviteten og konkurrenceevnen, herunder i forhold til globale konkurrenter, under hensyn til særlige nationale forhold og etableret praksis.

               (5)

               Virkefeltet for produktivitetsrådenes diagnosticering og analyse dækker produktivitet og konkurrenceevne i bred forstand. De bør tage hensyn til de langsigtede faktorer og katalysatorer for produktivitet og konkurrenceevne, herunder innovation, og evnen til at tiltrække investeringer, virksomheder og menneskelig kapital og at behandle omkostnings- og ikkeomkostningsrelaterede faktorer, der kan påvirke prisen på og kvaliteten af varer og tjenesteydelser, herunder i forhold til globale konkurrenter på kort sigt.

               (6)

               Desuden øger uafhængige økonomiske analyser af høj kvalitet af politiske udfordringer gennemsigtigheden i politiske debatter. Vurdering af politiske udfordringer kan øge bevidstheden blandt alle interessenter. Dette kan få en positiv indvirkning på offentlig støtte og ejerskab til nødvendige reformer. Produktivitetsrådene kan også, hvis og i det omfang det er fastsat i deres nationale mandater, vurdere virkningerne af politiske valgmuligheder ved at gøre politiske kompromisser eksplicitte.

               (7)

               Produktivitetsrådene bør have funktionel autonomi i forhold til de offentlige myndigheder, der har ansvaret for udformningen og gennemførelsen af politikker på produktivitets- og konkurrenceevneområdet i den pågældende medlemsstat eller på europæisk plan. De bør navnlig være i stand til at udarbejde uafhængige analyser inden for virkefeltet for deres arbejde. Sammensætningen af produktivitetsrådene bør, samtidig med at den er underlagt nationale bestemmelser, være uvildig, i den forstand at produktivitetsrådene ikke udelukkende eller overvejende formidler holdningen blandt bestemte interessentgrupper. Disse krav om uafhængighed og uvildighed skal sikre, at produktivitetsrådene har beføjelse til at udarbejde ekspertanalyser med udgangspunkt i den almene interesse.

               (8)

               Produktivitetsrådenes egenskaber bør være i fuld overensstemmelse med artikel 152 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og bør respektere national praksis og de institutioner, der beskæftiger sig med løndannelse. I overensstemmelse med artikel 28 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder bør produktivitetsrådenes arbejde ikke berøre retten for arbejdstagere og arbejdsgivere — eller deres respektive organisationer — til at forhandle og indgå kollektive overenskomster på det relevante niveau eller til at træffe kollektive foranstaltninger i overensstemmelse med EU-retten og national lovgivning og praksis.

               (9)

               Produktivitetsrådene bør have kontakt til produktivitetsrådene i andre deltagende medlemsstater med det formål at udveksle synspunkter og bedste praksis, idet de ligeledes tager hensyn til den bredere euroområde- og EU-dimension. Kommissionen vil kunne lette udvekslingen af synspunkter mellem produktivitetsrådene i alle deltagende medlemsstater. Der bør også finde en regelmæssig drøftelse sted mellem produktivitetsrådene og Udvalget for Økonomisk Politik om spørgsmål inden for sidstnævntes kompetenceområde med inddragelse af relevante eksperter i ikkedeltagende medlemsstater.

               (10)

               Produktivitetsrådene bør varetage deres aktiviteter løbende. De bør gøre deres analyser offentligt tilgængelige og offentliggøre en årlig rapport, der kan indarbejdes i en allerede eksisterende rapport. Den uafhængige ekspertise, som rådene yder, bl.a. i de årlige rapporter, kan anvendes af medlemsstaterne og Kommissionen som led i det europæiske semester og proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer.

               (11)

               For at lette udvekslingen af synspunkter på overnationalt plan bør der være et enkelt identificerbart produktivitetsråd i hver medlemsstat. Det er vigtigt at bygge videre på eksisterende strukturer for at bevare det, der allerede fungerer, og mindske de administrative omkostninger. Når det er relevant, bør produktivitetsrådet baseres på en allerede oprettet og respekteret national struktur, bl.a. hvad angår inddragelsen og høringen af interessenter. Produktivitetsrådene kan dog for at varetage deres opgaver ordentligt benytte sig af andre særskilte og eksisterende organer, forudsat at deres analyser er af samme høje kvalitet.

               (12)

               Denne henstilling ændrer ikke opgaver, der tildeles som led i det europæiske semester, herunder udformning og overvågning af de landespecifikke henstillinger, eller anvendelsen af proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer som fastsat i forordning (EU) nr. 1176/2011 —

         HAR VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   I.   Formål og anvendelsesområde

               1.

               Formålet med denne henstilling er at udpege eller oprette nationale produktivitetsråd med ansvar for at analysere udviklingen og politikker på produktivitets- og konkurrenceevneområdet for derved at fremme ejerskabet til og gennemførelsen af de nødvendige reformer på nationalt plan og således fremme varig økonomisk vækst og konvergens.

               2.

               Denne henstilling er rettet til eurolandene. Medlemsstaterne uden for euroområdet tilskyndes også til at udpege eller oprette tilsvarende organer.

               3.

               Anvendelsen af denne henstilling bør være i fuld overensstemmelse med artikel 152 i TEUF og bør respektere national praksis og de institutioner, der beskæftiger sig med løndannelse. Denne forordning tager hensyn til artikel 28 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og den berører derfor ikke retten til at forhandle, indgå eller håndhæve kollektive aftaler eller til at træffe kollektive foranstaltninger i overensstemmelse med national lovgivning og praksis.

         II.   Produktivitetsrådene

               4.

               Hver medlemsstat bør have et produktivitetsråd, som har til opgave at:

                           a)

                           diagnosticere og analysere produktiviteten og udviklingen i konkurrenceevnen i den pågældende medlemsstat. Analysen bør tage hensyn til euroområde- og EU-aspekter og behandle de langsigtede faktorer og katalysatorer for produktivitet og konkurrenceevne, herunder innovation, og evnen til at tiltrække investeringer, virksomheder og menneskelig kapital og at behandle omkostnings- og ikkeomkostningsrelaterede faktorer, der kan påvirke prisen på og kvaliteten af varer og tjenesteydelser, herunder i forhold til globale konkurrenter på kort sigt. Analysen bør baseres på gennemsigtige og sammenlignelige indikatorer, og

                           b)

                           udarbejde uafhængige analyser af politiske udfordringer på produktivitets- og konkurrenceevneområdet og, såfremt og i det omfang det er fastsat i deres nationale mandater, vurdere virkningerne af politiske valgmuligheder, idet de gør politiske kompromisser eksplicitte.

               5.

               Hver medlemsstat bør udpege et enkelt produktivitetsråd, som kan benytte sig af eller bestå af forskellige eksisterende organer.

               6.

               Produktivitetsrådene bør varetage deres aktiviteter løbende. De bør gøre deres analyser offentligt tilgængelige og offentliggøre en årlig rapport. De bør have kontakt til produktivitetsråd i medlemsstater uden for euroområdet med henblik på at udveksle synspunkter og bedste praksis og, når det er relevant, udarbejde fælles analyser, idet de ligeledes tager hensyn til den bredere euroområde- og EU-dimension. Kommissionen vil regelmæssigt udveksle synspunkter med alle deltagende produktivitetsråd, bl.a. i forbindelse med undersøgelsesmissioner i medlemsstaterne, og vil kunne fremme udvekslingen af synspunkter mellem produktivitetsrådene.

         III.   Produktivitetsrådenes egenskaber

               7.

               Produktivitetsrådene bør have funktionel autonomi i forhold til de offentlige myndigheder, der har ansvaret for udformningen og gennemførelsen af politikker på produktivitets- og konkurrenceevneområdet i den pågældende medlemsstat eller på europæisk plan. Med henblik på udførelsen af opgaverne i denne henstilling bør de understøttes af nationale bestemmelser, som sikrer dem en høj grad af funktionel autonomi og ansvarlighed, bl.a.:

                           a)

                           evnen til rettidigt at kommunikere med offentligheden

                           b)

                           procedurer for udnævnelse af medlemmer på grundlag af deres erfaring og kompetencer

                           c)

                           passende adgang til oplysninger med henblik på udførelse af deres mandat.

               8.

               Produktivitetsrådene bør være objektive, neutrale og fuldstændig uafhængige, hvad angår analyse og indhold. De kan høre relevante interessenter, men bør ikke udelukkende eller overvejende formidle en bestemt interessentgruppes holdninger og interesser.

               9.

               Produktivitetsrådene skal kunne foretage økonomiske og statistiske analyser af høj kvalitet, som bl.a. anerkendes i den akademiske verden. Analyserne kan udarbejdes af eksisterende og særskilte organer, forudsat at de er af samme høje kvalitet.

         IV.   Forhold til det europæiske semester

               10.

               Den uafhængige ekspertise, som disse råd yder, bl.a. i de årlige rapporter, kan anvendes af medlemsstaterne og Kommissionen som led i det europæiske semester og proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer. Denne henstilling ændrer ikke opgaver, der tildeles som led i det europæiske semester, herunder udformning og overvågning af de landespecifikke henstillinger, eller anvendelsen af proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer som fastsat i forordning (EU) nr. 1176/2011.

         V.   Ansvarlighed og gennemsigtighed

               11.

               Som hovedregel bør rådenes analyser offentliggøres.

         VI.   Afsluttende bestemmelser

               12.

               Eurolandene opfordres til at gennemføre principperne i denne henstilling senest den 20. marts 2018.

               13.

               Kommissionen opfordres til senest den 20. marts 2019 at udarbejde en statusrapport på grundlag af de relevante oplysninger fra alle medlemsstater om gennemførelsen og egnetheden af denne henstilling, herunder med en vurdering af, hvorvidt det er nødvendigt at vedtage yderligere bestemmelser. Hvis det er påkrævet, ledsages rapporten af et forslag om tilpasning af denne henstilling.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. september 2016.

            På Rådets vegne

         I. KORČOK

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1174/2011 af 16. november 2011 om håndhævelsesforanstaltninger til at korrigere uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer i euroområdet (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 8).


title: Kommissionens henstilling nr. 121/78/EKSF af 18. januar 1978 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold for visse plader af jern og stål, med oprindelse i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan

text:
 24. 1 . 78                                 De Europæiske Fællesskabers Tidende                                        Nr. L 19 /9
                                 KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 121 /78 / EKSF
                                                      af 18 . januar 1978
                om indførelse af en midlertidig antidumpingtold for visse plader af jern og stål ,
                                 med oprindelse i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan
 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE                                     øget, idet den samlet er steget fra 1 242 000 tons i
 FÆLLESSKABER HAR —                                                 1974 til 903 000 tons i første halvår 1977 ; importen
                                                                    med oprindelse i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan
 under henvisning til traktaten om oprettelse af Det                er steget fra 194 000 tons til 358 000 tons i løbet af
 europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 74 og            samme periode, og importen har følgelig i Fællesska
 86,                                                               bet kunnet opnå en samlet andel på over 20 % og en
                                                                    andel på over 8 % for så vidt angår importen med op
                                                                    rindelse i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan ; oplys
 under henvisning til Kommissionens henstilling 77/                 ningerne viser endvidere, at Fællesskabets jern - og stål
 329/EKSF om beskyttelse mod dumping, præmier el                   industri befinder sig i en krisesituatien præget af et
 ler subventioner fra lande, der ikke tilhører Det euro
                                                                    fald i produktionen af de pågældende plader på cirka
 pæiske Kul- og Stålfællesskab ( !), ændret ved henstil           40 % mellem 1974 og 1977, og af afskedigelser af og
 ling nr. 3004/77/EKSF (2), særlig artikel 15 og 19,               arbejdstidsnedsættelser for de ansatte i Fællesskabets
                                                                   stålindustri, hvis antal er faldet fra 780 000 til 720 000
under henvisning til udtalelse fra Det rådgivende Ud              mellem 1974 og 1977 ; det fremgår sluttelig af oplys
valg nedsat i henhold til henstilling 77/329/EKSF, og              ningerne, at Fællesskabets jern - og stålindustri har
                                                                   haft betydelige tab i de fleste af de berørte virksomhe
 ud fra følgende betragtninger :                                   der ;
 Kommissionen har modtaget en klage, der er indgivet
 på den pågældende fællesskabsindustris vegne, og som              for at bøde pa denne situation har Kommissionen
 indeholder beviser for forekomsten af dumping vedrø              blandt andet indført et system med vejledende pri
rende visse plader af jern og stål med oprindelse i Bul           ser ^) for salg inden for Fællesskabet af visse jern - og
garien, Tjekkoslovakiet og Japan, og visse andre lande             stålprodukter fremstillet af den europæiske jern - og
samt beviser for en deraf følgende væsentlig skade ;               stålindustri ;
 Kommissionen har offentliggjort basispriserne (3) fast
 sat på grundlag af den laveste normale pris eller de la          importprisen i Fællesskabet pa produkter med oprin
 veste normale produktionsomkostninger i det eller de              delse i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan er væsent
 leverandørlande , i hvilke der hersker normale konkur            ligt lavere end de nævnte vejledende priser ; sådanne
rencevilkår ; heri er indbefattet transport- og forsik            underpriser forhindrer de europæiske producenter i at
ringsomkostminger samt told ;                                      opnå de vejledende priser og bringer ligevægten i det
                                                                   samlede prissystem i fare og forvolder væsentlig skade
                                                                   for Fællesskabets industri eller for en større del af
importprisen til Fællesskabet på de produkter, som er              denne :
genstand for klagen, er blevet sammenlignet med
 disse basispriser ;
                                                                   Kommissionen er af to medlemsstater blevet anmodet
det fremgår af en foreløbig undersøgelse på grundlag               om øjeblikkelig indgriben ;
af denne sammenligning, at disse produkter med op
rindelse i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan tilbydes
indført i Fællesskabet (det britiske og det franske mar
                                                                   i betragtning af den alvorlige situation, som præger
ked) til priser, som ligger under basispriserne, og at             Fællesskabets jern- og stålindustri, er det i Fællesska
der foreligger dumping, hvis margen udgøres af denne
 prisforskel ;                                                     bets interesse nødvendigt at gribe ind omgående ;
hvad angår skaden for den berørte erhvervsgren, viser              det påhviler Kommissionen, uden at dette foregriber
de oplysninger, der er forelagt Kommissionen, at im               udfaldet af den i henhold til artikel 1 1 i henstilling
porten til Fællesskabet af de pågældende produkter er              77/329/EKSF indledte undersøgelse, omgående at
                                                                   træffe beslutning om indførelse af foreløbige foranstalt
(») EFT nr. L 114 af 5. 5. 1977, s. 6.
(2) EFT nr. L 352 af 31 . 12. 1977, s. 13 .                        ninger i form af en midlertidig antidumpingtold på
(3) Jf. Kommissionens meddelelse af 31 . december 1977 om
    basispriserne for visse jern- og stålprodukter, EFT nr. L      (4) EFT nr. L 1 14 af 5. 5 . 1977, s. 1 , EFT nr. C 174 af 22. 7.
    353 af 31 . 12. 1977, s. 1 .                                       1977 og EFT nr. L 352 af 31 . 12. 1977, s . 17.
 ---pagebreak--- Nr. L 19/ 10                              De Europæiske Fællesskabers Tidende                               24 . 1 . 78
importen af de pågældende produkter med oprindelse                                    Artikel 2
i Bulgarien, Tjekkoslovakiet og Japan, hvis sats svarer
til forskellen mellem den af Kommissionen offentlig          De i artikel 1 omhandlede produkters overgang til fri
gjorte basispris for dette produkt og dets importpris i       omsætning i Fællesskabet er betinget af, at der stilles
Fællesskabet —                                                en sikkerhed, der svarer til den midlertidige told.
                                                                                Artikel 3
RETTET FØLGENDE HENSTILLING :
                                                              Denne henstilling meddeles medlemsstaterne .
                         Artikel 1                            Den træder i kraft for hver medlemsstat på datoen for
                                                              offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Ti
 1 . En midlertidig antidumpingtold indføres på føl          dende.
gende produkter med oprindelse i Bulgarien, Tjekko
slovakiet og Japan :                                          Den anvendes, med forbehold af bestemmelserne i ar
                                                              tikel 18 i henstilling 77/329/EKSF, indtil ikrafttrædel
— plader af jern og stål, andre end »elektriske«, kun         sen af en retsakt fra Kommissionen , som enten fastsæt
     varmtvalsede, af tykkelse 2 mm og derover,               ter endelige foranstaltninger, eller forlænger gyldig
— position i den fælles toldtarif : 73.13 B I a),             hedsperioden for den midlertidige told ; den anvendes
— Nimexe nr. : 73.13-17, 19 , 21 , 23 , 26 .                  dog højst i en periode af 3 måneder.
 2.    Denne told er lig med forskellen mellem den af
 Kommissionen offentliggjorte faktiske pris (basispris        Udfærdiget i Bruxelles, den 18 . januar 1978 .
 plus tillæg) på disse produkter og den faktiske kontra
 herede pris (basispris plus tillæg) på de samme produk                              På Kommissionens vegne
 ter fastsat franko grænse fortoldet.
                                                                                Wilhelm HAFERKAMP
 3.    De gældende bestemmelser for opkrævning af
 told anvendes på opkrævningen af denne told .                                              Næstformand


Avis juridique important

|

31986Y0018

Henstilling nr. 18 af 28. februar 1986 om den lovgivning, der skal finde anvendelse på arbejdsløse arbejdstagere med deltidsbeskæftigelse i en anden medlemsstat end bopælsstaten, vedtaget af Den Administrative Kommission på dets 202. møde den 27. og 28. februar 1986

EF-Tidende nr. C 284 af 11/11/1986 s. 0004 - 0006

HENSTILLING Nr. 18af 28. februar 1986om den lovgivning, der skal finde  anvendelse paa arbejdsloese arbejdstagere med deltidsbeskaeftigelse i en anden medlemsstat end  bopaelsstaten, vedtaget af Den administrative Kommission paa dets 202. moede den 27. og 28. februar  1986(86/C 284/05)DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE  ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING HAR - ud fra foelgende betragtninger: Naar arbejdstagere, der er bosat  paa en medlemsstats omraade, i henhold til den lovgivning, de er omfattet af, oppebaerer  arbejdsloeshedsunderstoettelse, boer disse arbejdstagere have mulighed for at udoeve  deltidsbeskaeftigelse paa en anden medlemsstats omraade samtidig med, at de bevarer retten til  arbejdsloeshedsunderstoettelse fra bopaelsstaten; for at undgaa eventuelle lovkonflikter er det  paakraevet at afgoere, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse paa disse arbejdstagere, under  disse omstaendigheder; det er hensigtsmaessigt at lade disse arbejdstagere vaere omfattet af  lovgivningen i deres bopaelsland, baade med hensyn til indbetaling af bidrag paa grundlag af deres  erhvervsmaessige beskaeftigelse og tilkendelse af ydelser - HENSTILLET til de kompetente myndigheder  i medlemsstaterne at indgaa eller lade de af disse kompetente myndigheder udpegede organer indgaa  aftaler i henhold til artikel 17 i forordning (EOEF) nr. 1408/71, paa foelgende betingelser: 1. Ifoelge  disse aftaler skal arbejdstagere, der oppebaerer arbejdsloeshedsunderstoettelse i bopaelsstaten og  samtidig har deltidsbeskaeftigelse i en anden medlemsstat, udelukkende vaere omfattet af lovgivningen  i den foerste medlemsstat, baade med hensyn til indbetaling af bidrag og tilkendelse af ydelser. 2.  Ved anvendelsen af disse aftaler boer foelgende administrative formaliteter iagttages: a) Den  institution, der udreder arbejdsloeshedsunderstoettelsen i den paagaeldende bopaelsstat, underretter den  institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i denne medlemsstat, om enhver  deltidsbeskaeftigelse, den paagaeldende udoever i en anden medlemsstat; b) denne institution udleverer  en attest til den paagaeldende som bevis for, at han er omfattet af den for denne institution  gaeldende lovgivning, og fremsender en kopi til den institution, der er udpeget af den kompetente  institution i den medlemsstat, hvor den paagaeldende udoever sin deltidsbeskaeftigelse; som bilag til  denne attest medfoelger til brug for arbejdsgiveren alle de noedvendige oplysninger som foelge af  arbejdstagerens omfattelse af bopaelslandets lovgivning; attesten er gyldig, saa laenge  beskaeftigelseslandets institution ikke har faaet meddelelse om dens annullation; c) de beroerte  institutioner anvender den attest, der medfoelger som bilag til denne henstilling. C. van den BERG  Formand for Den administrative Kommission >TABELPOSITION> VEJLEDNING Blanketten skal udfyldes med  blokbogstaver, og der maa kun skrives paa de punkterede linjer Den udpegede institution i den  medlemsstat, af hvis lovgivning den paagaeldende er omfattet, og som af den institution, som udreder  arbejdsloeshedsunderstoettelsen, er blevet underrettet om, at den paagaeldende udoever en  deltidsbeskaeftigelse paa en anden medlemsstats omraade, udfylder blanketten og udleverer den til den  paagaeldende. Institutionen tilsender ligeledes et eksemplar af blanketten til den udpegede  institution i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende udoever sin deltidsbeskaeftigelse.  FODNOTER  B = Belgien; DK = Danmark; D = Forbundsrepublikken Tyskland; E = Spanien; GR =  Graekenland; F = Frankrig; IRL = Irland; I = Italien; L = Luxembourg; NL = Nederlandene; P =  Portugal; GB = Det forenede Kongerige.  For portugisiske statsborgere angives alle navne (fornavne,  efternavn, pigenavn) i samme raekkefoelge som paa daabsattest, identitetskort eller pas. . .  (1) Kendingsbogstav for det land, af hvis lovgivning arbejdstageren er omfattet: (2) For spanske statsborgere angives begge efternavne. (3) For spanske statsborgere angives ligeledes nummeret paa det spanske identitetskort (D. N. I. ) ,  selv om kortet er ugyldigt. I modsat fald anfoeres »intet«. (4) Gade, husnummer, postnummer, sted, land (5) Skal i givet fald udfyldes. (6) Den i pkt. 6 anfoerte institution udfylder blankettens rubrik 1 og 7 og sender den til den  udpegede institution i den medlemsstat, paa hvis omraade den paagaeldende udoever deltidsbeskaeftigelse


Avis juridique important

|

31986H0379

86/379/EØF: Rådets henstilling af 24. juli 1986 om beskæftigelsen af handicappede i Fællesskabet

EF-Tidende nr. L 225 af 12/08/1986 s. 0043 - 0047

*****  RAADETS  HENSTILLING  af 24. juli 1986  om beskaeftigelsen af handicappede i Faellesskabet  (86/379/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  som henviser til udkast til henstilling forelagt af Kommissionen,  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),  som henviser til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og  som tager foelgende i betragtning:  I medfoer af Raadets resolution af 21. januar 1974 om et arbejdsmarkedsmaessigt og socialt handlingsprogram (3) skal der bl.a. gennemfoeres et program for erhvervsmaessig og social integration af handicappede;  i henhold til Raadets resolution af 27. juni 1974 (4) er der ivaerksat et foreloebigt handlingsprogram til fremme af den erhvervsmaessige revalidering af handicappede;  i den af Raadet og repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Raadet, vedtagne resolution af 21. december 1981 om handicappedes sociale integration (5) opfordres medlemsstaterne til at »sikre, at de handicappede ikke kommer til at lide urimeligt under foelgerne af oekonomiske vanskeligheder, bl.a. med hensyn til beskaeftigelsen«, og at »fremme foranstaltninger, der skal forberede de handicappede paa arbejdslivet«; resolutionen indeholder imidlertid ingen bestemmelser om en samordnet eller koncentreret Faellesskabsindsats paa dette omraade;  ved »handicappede« forstaas i denne henstilling alle personer med alvorlige handicaps, som skyldes en fysisk, mental eller psykologisk funktionshaemning;  handicappede har samme ret som alle andre arbejdstagere til lige muligheder med hensyn til erhvervsuddannelse og beskaeftigelse;  i en oekonomisk kriseperiode boer indsatsen i medlemsstaterne og paa faellesskabsplan ikke alene viderefoeres, men intensiveres for at fremme lige muligheder i praksis gennem en positiv og sammenhaengende politik;  ved udformningen af denne politik boer der tages hensyn til de handicappedes oenske om et aktivt og uafhaengigt liv;  Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 11. marts 1981 (6) understreget behovet for paa faellesskabsplan at fremme den oekonomiske, sociale og erhvervsmaessige integration af handicappede;  det forekommer paakraevet at sikre lige muligheder for handicappede for saa vidt angaar beskaeftigelse og erhvervsuddannelse for at virkeliggoere et af Faellesskabet maal; traktaten indeholder ikke, bortset fra artikel 235, den fornoedne hjemmel til vedtagelsen af denne henstilling -  I. HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE  1. At traeffe alle egnede foranstaltninger til at sikre lige muligheder for handicappede for saa vidt angaar beskaeftigelse og erhvervsuddannelse, herunder grunduddannelse og den foerste beskaeftigelse samt revalidering og genindpasning.  Dette princip om lige muligheder for handicappede skal gaelde  a) adgangen til beskaeftigelse og almindelig eller saerlig erhvervsuddannelse, herunder vejledning, arbejdsformidling og opfoelgning;  b) mulighederne for at forblive i denne beskaeftigelse eller erhvervsuddannelse samt sikring mod ubegrundet afskedigelse;  c) karriere- og videreuddannelsesmulighederne.  2. At fortsaette og om noedvendigt udbygge og med henblik herpaa nyvurdere deres politik til fordel for handicappede, eventuelt efter hoering af de handicappedes organisationer og arbejdsmarkedets parter; i den forbindelse skal der tages hensyn til de saerlige foranstaltninger og aktioner, der er gennemfoert i de andre medlemsstater, og som har bevist deres effektivitet og nytte.  Denne politik boer navnlig omfatte:  a) Afskaffelse af negativ forskelsbehandling ved at:  i) revidere love og administrative bestemmelser, saa disse ikke er i modstrid med princippet om lige muligheder for handicappede;  ii) traeffe passende foranstaltninger til, at afskedigelse paa grund af et handicap i videst muligt omfang undgaas;  iii) begraense de undtagelser, der findes fra princippet om lige behandling i forbindelse med adgang til erhvervsuddannelse og beskaeftigelse, til undtagelser, der er begrundet i uforenelighed mellem en saerlig aktivitet, der indgaar i en beskaeftigelse eller erhvervsuddannelse, og et bestemt handicap; denne uforenelighed skal i givet fald kunne attesteres med en laegeerklaering; saadanne undtagelser boer tages op til revision med regelmaessige mellemrum med henblik paa at fastslaa, om de stadig er begrundede;  iv) soerge for, at proever i forbindelse med adgang til, forloeb eller afslutning af en erhvervsuddannelse udformes paa en saadan maade, at handicappede kandidater ikke stilles ringere end andre;  v) soerge for, at handicappede kan goere deres rettigheder gaeldende over for de kompetente organer og har adgang til den hertil noedvendige bistand i overensstemmelse med den nationale lovgivning og praksis;  b) Positive saerforanstaltninger for handicappede, herunder foelgende:  i) under hensyn til de forskelle der findes mellem de enkelte sektorer og virksomheder, fastsaetter medlemsstaterne, saafremt en saadan fastsaettelse viser sig at vaere formaalstjenlig og efter samraad med de handicappedes organisationer og arbejdsmarkedets parter, realistisk talmaessige maal for beskaeftigelsen af handicappede i offentlige og private virksomheder med et mindste antal ansatte, som kan ligge paa mellem 15 og 50. Der boer desuden traeffes foranstaltninger til offentliggoerelse og gennemfoerelse af disse maal;  ii) hver medlemsstat skal stille en vejledning i eller en kodeks for god praksis i forbindelse med beskaeftigelse af handicappede til raadighed; denne vejledning eller kodeks skal omfatte de positive saerforanstaltninger, den paagaeldende medlemsstat allerede har truffet, og den skal i sin aand svare til denne henstilling; bilaget giver nogle rammer for en saadan vejledning eller kodeks og naevner eksempler paa positive saerforanstaltninger;  vejledningen i eller kodeksen for god praksis boer distribueres til saa brede kredse som muligt og skal omhandle baade den offentlige og den private sektor;  den boer klart beskrive, hvorledes modtagerne kan og boer bidrage til den effektive gennemfoerelse af den nationale politik vedroerende handicappede; den boer tillige indeholde oplysninger og raad vedroerende adgang til bistand fra det offentlige;  iii) medlemsstaterne boer tilskynde alle offentlige og private virksomheder til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til beskaeftigelse af handicappede, der i deres aand skal svare til vejledningen i eller kodeksen for god praksis; medlemsstaterne boer fastsaette regler for offentliggoerelsen af denne politik samt af oplysninger om aarlige fremskridt med hensyn til gennemfoerelsen heraf i overensstemmelse med allerede gaeldende procedurer for oplysningsvirksomhed paa det sociale omraade;  iv) hvis en arbejdstager bliver handicappet, boer arbejdsgiveren og revalideringsmyndighederne samarbejde om en reintegration af arbejdstageren, saa vidt muligt i samme virksomhed.  3. At aflaegge rapport til Kommissionen om de foranstaltninger, de har truffet for at efterkomme denne henstilling, saaledes at Kommissionen kan udarbejde den under II.3 naevnte beretning.  II. OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL  1. At samordne udvekslingen af oplysninger om og erfaringer med revalidering og beskaeftigelse af handicappede mellem de nationale myndigheder, idet andre organer, der er udpeget hertil af medlemsstaterne, skal deltage i denne udveksling.  2. At afsaette en passende stoette fra Den europaeiske Socialfond til fordel for handicappede uanset alder.  3. At aflaegge beretning til Raadet om gennemfoerelsen af denne henstilling inden for en frist paa to aar efter dens vedtagelse.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.  Paa Raadets vegne  A. CLARK  Formand  (1) EFT nr. C 148 af 16. 6. 1986, s. 84.  (2) EFT nr. C 189 af 28. 7. 1986, s. 10.  (3) EFT nr. C 13 af 12. 2. 1974, s. 1.  (4) EFT nr. C 80 af 9. 7. 1974, s. 30.  (5) EFT nr. C 347 af 31. 12. 1981, s. 1.  (6) EFT nr. C 77 af 6. 4. 1981, s. 27.  BILAG  Rammevejledning vedroerende positive saerforanstaltninger til fremme af handicappedes beskaeftigelse og erhvervsuddannelse  Efterfoelgende tekst omfatter en raekke mulige foranstaltninger foreslaaet af Kommissionen, som medlemsstaterne boer tage i betragtning ved gennemfoerelsen af denne henstilling og saerlig ved udarbejdelsen af en vejledning i eller kodeks for god praksis.  SEKTION I:  ASPEKTER AF DE HANDICAPPEDES BESKAEFTIGELSESMULIGHEDER  1. Jobskabelse  a) Samordnede projekter  Handicappede boer gives mulighed for at deltage fuldtud og paa lige fod med ikke-handicappede i projekter som f.eks. regionaludviklingsprogrammer, lokale beskaeftigelsesinitiativer og foranstaltninger til fremme af etableringen af kooperative virksomheder og mindre eller mellemstore virksomheder.  b) Ny teknologi  Nye beskaeftigelsesmuligheder boer stimuleres gennem nationale initiativer baade inden for sektoren for ny teknologi som saadan og i form af anvendelse af ny teknologi som et hjaelpemiddel, der kan muliggoere beskaeftigelse inden for andre omraader.  I forbindelse hermed boer projekter, der giver mulighed for, at handicappede kan udfoere distancearbejde, fremmes.  De specifikke risici, som den teknologiske udvikling maatte medfoere for beskaeftigelsen, boer undersoeges, og der boer traeffes passende foranstaltninger.  Arbejdspladserne boer tilpasses de handicappedes behov.  c) Andre aktiviteter  Man boer fremme og stoette foranstaltninger, der tager sigte paa at uddanne eller forberede handicappede med henblik paa oprettelse af deres egen virksomhed eller paa at finde nye beskaeftigelsesmuligheder for dem inden for medierne eller i forbindelse med bistand til andre handicappede.  Man boer soege at finde frem til sektorer (som f.eks, tjenesteydelser, herunder turisme og restaurationsvirksomhed, landbrug eller havebrug, skovbrug), som baade byder paa gode, fremtidsmuligheder og egner sig til beskaeftigelse af personer med forskellige handicaps.  Der boer traeffes foranstaltninger til skabelse af nye beskaeftigelsesmuligheder for handicappede paa disse omraader.  Der boer udarbejdes saerlige nationale politikker med henblik paa genbeskaeftigelse af mentalt handicappede arbejdstagere, som mister deres arbejde som foelge af udviklingen paa arbejdsmarkedet.  Der boer skabes bedre muligheder for deltidsbeskaeftigelse af handicappede.  2. Beskaeftigelse paa beskyttede vaerksteder  a) Generelt  Medlemsstaterne boer tage situationen vedroerende beskaeftigelse paa beskyttede vaerksteder m.v. op til revision samt udarbejde planer for den fremtidige udvikling paa dette omraade.  b) Kvantitative aspekter  Disse planer boer indeholde en vurdering af den fremtidige efterspoergsel og af behovet for at udbygge eller reducere foranstaltningerne paa dette omraade.  c) Kvalitative aspekter  Det boer sikres, at der ved revisionen laegges vaegt paa foelgende:  - en forbedring af kvaliteten af mindre velfungerende vaerksteder eller centre, saa disse kan komme paa hoejde med de bedste;  - ivaerksaettelse af nye former for aktiviteter (f.eks, inden for edb-sektoren), som baade er mere interessante og oekonomisk mere rentable;  - en foroegelse af uddannelsesmulighederne i vaerkstederne;  - en styrkelse af vaerkstedernes rolle som mellemled, dvs, deres funktion som institutioner for bedoemmelse og personlig udvikling som mellemstadium mellem grunduddannelse eller en arbejdsloeshedsperiode og en indtraeden paa det almindelige arbejdsmarked;  - en gradvis ophaevelse af de handicappedes isolerede stilling gennem oprettelse af beskyttede arbejdspladser eller beskyttede arbejdsgrupper inden for almindelige virksomheder, eller ved hjaelp af blandede kooperativer. 3. »Overgang«, erhvervsmaessig revalidering og erhvervsuddannelse  Det boer goeres muligt for handicappede at tilmelde sig undervisningen i almindelige uddannelsesinstitutioner, naar som helst det maatte vaere muligt og oenskeligt.  Der boer goeres en saerlig indsats for at udbygge og forbedre erhvervsforberedelses- og uddannelsesfaciliteterne for handicappede, specielt med henblik paa  - i lige hoej grad at tage hensyn til de arbejdstagere, der paadrager sig et handicap gennem en ulykke eller en sygdom, og unge, som enten har et medfoedt handicap, eller som har paadraget sig et handicap i barndommen eller ungdommen;  - at tilpasse indholdet af de eksisterende erhvervsuddannelser, saa disse bliver mere realistiske i forhold til mulighederne paa arbejdsmarkedet;  - at styrke de direkte kontakter mellem uddannelsesinstitutionerne og arbejdsmarkedsparternes lokale repraesentanter;  - at forbedre uddannelsesmetoderne, navnlig ved hjaelp af oeget anvendelse af ny teknologi som teknisk hjaelpemiddel samt indfoerelse af uddannelsesmoduler og, hvor det forekommer hensigtsmaessigt, mulighed for fjernundervisning;  - at tilskynde til forsoeg med uddannelsernes struktur og opbygning med henblik paa at fremme en koordinering af den teoretiske og den praktiske del af uddannelsen;  - at forbedre alle aspekterne af adgang til uddannelse;  - at opmuntre handicappede praktikanter til i videst muligt omfang at deltage mere aktivt i planlaegningen af deres egne uddannelsesprogrammer;  - at sikre kontinuiteten under forberedelsen og den faglige uddannelse ved at fremme tvaerfagligt samarbejde og ved at oprette tvaerfaglige grupper.  4. Vejledning, evaluering og formidling  a) Vejledning  Der boer paa regionalt plan som et led i den almindelige erhvervsvejledning aabnes centre for undervisnings- og erhvervsvejledning, som udtrykkeligt har til opgave at tage sig af de handicappedes behov.  Der boer, naar denne opgave varetages af den almindelige erhvervsvejledning og ikke af en specialiseret tjeneste, drages omsorg for, at personalet har den fornoedne uddannelse til at forstaa de handicappedes saerlige behov og loese deres problemer.  b) Evaluering  Det boer undersoeges, hvilke evalueringsmetoder der er effektive, og disse metoder boer indfoeres saa vidt det er muligt.  Der boer laegges vaegt paa foelgende principper:  - den handicappede (og i givet fald hans familie) boer selv deltage aktivt i evalueringen;  - klienten boer tilskyndes til at vaelge det hoejeste uddannelsesniveau og sigte mod det hoejeste erhvervsmaal, som han har mulighed for at naa.  c) Formidlingskontorer  Der boer paa regionalt plan som et led i den almindelige arbejdsformidling oprettes formidlingskontorer, der specielt skal have til opgave at soege at faa handicappede med egnede kvalifikationer placeret i et arbejde.  Det boer sikres, at disse kontorer ogsaa faar til opgave at foelge og stoette de handicappede i deres arbejde - i det mindste i en indledende periode.  Der boer traeffes foranstaltninger til uddannelse af personer med ansvar for arbejdsformidling for handicappede.  5. Arbejdsgivere og arbejdstagerorganisationer  a) Tilskyndelse til arbejdsgiverne  Arbejdsgiverne boer tilskyndes til i hoejere grad at goere brug af midler fra det offentlige.  Der boer under hensyn til den nationale politik og situation eventuelt stilles midler til raadighed til daekning af de ekstra omkostninger, som det medfoerer for en arbejdsgiver at ansaette en handicappet, eller der boer gives et bidrag til daekning af disse omkostninger.  De tilskudsberettigede udgifter boer kunne omfatte tilpasninger af maskiner og udstyr, sikring af adgangsmuligheder samt ekstra personaleomkostninger.  Tilskuddene hertil boer kunne opnaas, baade naar en arbejdstager genansaettes efter at have paadraget sig et handicap eller i forbindelse med nyansaettelse.  I tilfaelde af nyansaettelser boer det offentlige kunne yde tilskud til arbejdstagerens loen i en naermere fastsat introduktions- og uddannelsesperiode.  b) Arbejdstagernes organisationer  Fagforeningerne boer opfordres til at give handicappede arbejdstagere den noedvendige stoette samt til at drage omsorg for, at der tages tilstraekkeligt hensyn til deres interesser i de repraesentative organer. 6. Social sikring  Det boer sikres, at handicappede arbejdstagere, som mister deres arbejde, eller som ikke kan finde beskaeftigelse efter en erhvervsmaessig revalidering, ikke stilles oekonomisk ringere end andre arbejdstagere i en lignende situation udelukkende paa grund af deres handicap.  Det boer ligeledes sikres, at de sociale sikringsordninger ikke modvirker de handicappedes lyst til at paatage sig deltidsbeskaeftigelse, beskaeftigelse paa proeve eller til gradvis at tage beskaeftigelse eller vende tilbage til en tidligere beskaeftigelse, saafremt dette forekommer oenskvaerdigt, baade ud fra den handicappede arbejdstagers og ud fra arbejdsgiverens synspunkt.  SEKTION II:  GENERELLE ASPEKTER  1. Det omgivende miljoe  Det boer sikres, at det miljoe, der omgiver de handicappede, goer det muligt for dem at uddanne og videreuddanne sig og bidrage til samfundsoekonomien efter bedste evne.  Den eksisterende lovgivning boer udnyttes effektivt og boer om noedvendigt suppleres med en ny lovgivning til  - fremskaffelse af passende boliger (saa vidt muligt integreret i de almindelige boligomraader),  - sikring af egnede muligheder for transport til uddannelses- og arbejdssted,  - lettelse af adgangen til arbejdsstedet og af mulighederne for at bevaege sig rundt i virksomheden, saerlig hvis der er tale om kontorarbejde.  Der boer drages omsorg for, at foranstaltninger, som skal sikre effektive lige muligheder for handicappede, ikke anses for forskelsbehandling af ikke-handicappede personer.  Man boer vaere opmaerksom paa behovet for mere fleksible arbejdsvilkaar for personer, som er forsoergere af en handicappet.  2. Oplysning og raadgivning  a) Hjaelp til handicappede  Der boer etableres en oplysnings- og raadgivningsordning med henblik paa handicappede, deres familier og professionelle paa omraadet (hvad enten der er tale om socialarbejdere, der er specialiseret i individuel bistand, eller administratorer), og denne ordning boer omfatte information og raadgivning om hjaelp i teknisk henseende og andre spoergsmaal af betydning for handicappede.  Efterhaanden som ressourcerne tillader det, boer man udbrede dette system, som kunne omfatte saerlige centre eller kontorer, der oprettes under allerede eksisterende centre, og tillaegges udvidede funktioner, fra nationalt plan til regionalt og lokalt plan.  b) Oplysningsarbejde  Der boer goeres en koordineret indsats for at oplyse og vejlede politikere, arbejdsmarkedets parter og offentligheden om de handicappedes evner og behov.  Navnlig boer der stilles audiovisuelle programmer om handicapproblemer til raadighed for et bredt publikum gennem egnede kanaler, som f. eks. interesseorganisationer eller arbejdsmarkedsparternes uddannelsessystemer.  3. Socialforskning  Man boer fremme og koordinere socialforskningen - som boer resultere i oprettelse af nationale databaser - baade med henblik paa at analysere behov og muligheder og med henblik paa at evaluere effektiviteten af de trufne foranstaltninger.  4. Hoering, koordinering og medindflydelse  Man boer fortsaette og videreudvikle de af de nationale, regionale og lokale myndigheder oprettede ordninger for hoering, koordinering og medindflydelse, herunder de ordninger, der gaelder for offentlige tjenester og institutioner, frivillige organisationer, liberale erhverv, arbejdsmarkedets parter og medierne samt handicappede og deres familier.  Der boer laegges saerlig vaegt paa at inddrage de handicappede - enten som repraesentanter eller personligt - i de beslutninger, som vedroerer dem, samt i gennemfoerelsen heraf.


Avis juridique important

|

31977H0467

77/467/EØF: Kommissionens Henstilling af 6. juli 1977 til medlemsstaterne om erhvervsforberedelse for unge, der er arbejdsløse, eller som trues af arbejdsløshed

EF-Tidende nr. L 180 af 20/07/1977 s. 0018 - 0023 den græske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0183  den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0133  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 2 s. 0133

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 6 . juli 1977  til medlemsstaterne om erhvervsforberedelse for unge , der er arbejdsloese , eller som trues af arbejdsloeshed   ( 77/467/EOEF )  I .  BEGRUNDELSE  Beskaeftigelsesproblemer blandt unge  1 . Ungdomsarbejdsloesheden i Det europaeiske Faellesskab har vaeret i stadig stigning siden 1970 og er blevet mere end fordoblet siden 1973 . I foraaret 1977 var der i Det europaeiske Faellesskab ca . 2 000 000 unge arbejdsloese under 25 aar .  2 . Fremtidsudsigterne er usikre . Den forventede forbedring i den oekonomiske situation skulle foere til en vis stigning i beskaeftigelsen . I de fleste medlemsstater resulterer stigningen i efterspoergslen efter produkter i et fornyet opsving i efterspoergslen efter arbejdskraft . Det vides endnu ikke , om denne efterspoergsel vil vaere tilstraekkelig til at opsuge den til raadighed staaende arbejdskraft .  3 . Desuden forventes den potentielle arbejdsstyrke i medlemsstaterne at blive udvidet med omkring 2 000 000 mellem 1976 og 1980 paa grund af en betydelig stigning i antallet af personer , der kommer ud paa arbejdsmarkedet , og et fald i antallet af dem , der pensioneres . Arbejdsloesheden som helhed vil fortsat vaere et alvorligt socio-oekonomisk problem , og ungdomsarbejdsloesheden kan blive endnu mere paatraengende . Paa laengere sigt ( fra omkring 1985 og frem ) skulle situationen gradvis blive bedre , naar de unge , der er foedt i aarene med lav foedselsprocent siden 1968 , kommer ud paa arbejdsmarkedet .  4 . Ungdomsarbejdsloesheden skyldes ikke udelukkende kvantitative faktorer . Den er ogsaa et resultat af den voksende forskel mellem kvalifikationerne hos de unge , der kommer ud paa arbejdsmarkedet , og karakteren af de stillinger , der tilbydes dem , det drejer sig her navnlig om forskellen mellem uddannelsesniveau og arbejdsvilkaar .  5 . Det er altid en alvorlig sag , naar unge finder ud af , at de ikke kan faa noget arbejde , naar de gaar ud paa arbejdsmarkedet . Den traumatiske virkning af at blive afvist fra aktiv deltagelse i det oekonomiske liv , foerend man overhovedet har haft tilfredsstillelsen af at have et job og den uafhaengighed , som dette giver , er tilboejelig til at forkvakle unges holdning til selve arbejdet , til job bevaegelighed og til samfundet i det hele taget mange aar fremover .  6 . Hvis arbejdsloeshedsproblemerne blandt unge skal loeses , skal der traeffes foranstaltninger over en bred front : oekonomisk politik , uddannelsespolitik , arbejdsmarkedspolitik , og paa disse omraader har Kommissionen allerede truffet en raekke foranstaltninger .  Efter Kommissionens opfattelse er den mest presserende opgave at hjaelpe de unge , som er arbejdsloese eller som trues af arbejdsloeshed og som ikke har nogen mulighed for erhvervsuddannelse . Kommissionen har derfor som et foerste skridt besluttet at udarbejde en henstilling vedroerende erhvervsforberedelse for unge i denne specielle kategori . Kommissionen deler den opfattelse , som er kommet til udtryk baade i Europa-Parlamentet og i Det oekonomiske og sociale Udvalg , at denne henstilling boer suppleres af yderligere  ( og muligvis mere bindende ) foranstaltninger til fremme af beskaeftigelsen af unge .  7 . Beslutningen om denne prioritering er et svar paa den bekymring , som socialministrene har givet udtryk for ved adskillige lejligheder , og samtidig imoedekommer den arbejdsmarkedets parters oenske , som blev udtrykt paa moedet i Det staaende Udvalg for Beskaeftigelse den 3 . juni 1975 . Der har vaeret foert intensive droeftelser med de nationale myndigheder og med arbejdsmarkedets parter ; visse medlemsstaters erfaringer paa dette omraade har ogsaa vaeret taget med i overvejelserne .  8 . I forbindelse med det forberedende arbejde blev det klart , at det ville vaere hensigtsmaessigt at opdele unge med beskaeftigelsesvanskeligheder alt efter deres situation :   - unge , der er arbejdsloese , og som aldrig har faaet tilstraekkelig erhvervsuddannelse   - unge , der har fundet beskaeftigelse uden at have faaet erhvervsuddannelse og som af denne grund trues af arbejdsloeshed   - unge , der har erhvervsuddannelse , men som enten ikke har vaeret i stand til at finde beskaeftigelse , eller som har mistet deres arbejde .  9 . Efter aftale med arbejdsmarkedets parter tager denne henstilling sigte paa den foerste af de ovenfor beskrevne grupper , som i de fleste medlemsstater omfatter en betydelig del af de arbejdsloese . Gruppe 2 daekkes ogsaa i denne henstilling , for saa vidt som problemerne for de unge i denne gruppe er de samme som for de unge i den foerste gruppe . Problemerne for unge , der har erhvervsuddannelse , er derimod af en noget anden karakter , og denne henstilling finder derfor ikke anvendelse paa denne gruppe .  Forbindelsen mellem denne henstilling og andre faellesskabsaktioner  10 . Denne henstilling skal ses i sammenhaeng med de tidligere faellesskabsaktioner inden for erhvervsuddannelsesomraadet . I Raadets afgoerelse af 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemfoerelse af en faelles politik for faglig uddannelse er det fastsat , at " i overensstemmelse med disse almindelige principper og med henblik paa at naa de heri angivne maal kan Kommissionen inden for traktatens rammer foreslaa Raadet eller medlemsstaterne saadanne foranstaltninger , som maatte vise sig paakraevet ( 1 ) " .  11 . De generelle retningslinjer for udviklingen af erhvervsuddannelsesprogrammet paa faellesskabsniveau ( 2 ) vedtaget af Raadet den 26 . juli 1971 understregede Raadets oenske om , at erhvervsuddannelse skal anvendes i forbindelse med en aktiv beskaeftigelsespolitik . I Kommissionens henstilling vedroerende erhvervsvejledning ( 3 ) er medlemsstaterne allerede blevet opfordret til at ivaerksaette erhvervsvejledning for unge og voksne , til at tilpasse de organisatoriske opbygning af erhvervsvejledningen og dens virkemidler til befolkningens behov , til at sikre en bedre kontinuitet i erhvervsvejledningen og et snaevert samarbejde mellem erhvervsvejledning og arbejdsformidling til at styrke den generelle samordning af erhvervsvejledningen og andre stoetteforanstaltninger samt til at styrke samarbejdet inden for Faellesskabet .  12 . Det sociale handlingsprogram , blev godkendt af Raadet i 1974 ( 4 ) , indeholder Kommissionens undersoegelse af muligheden for udvikling af faellesskabsforanstaltninger med henblik paa bl.a . at hjaelpe arbejdsloese unge , der forlader skolen . Raadets afgoerelse af 22 . juli 1975 ( 5 ) , som goer det muligt for Den europaeiske Socialfond at yde tilskud til unge arbejdsloese og navnlig dem , der soeger beskaeftigelse for foerste gang , er et foerste skrift , og den foreslaaede henstilling er endnu et skridt i denne retning . Ved bevilling af tilskud fra Socialfonden til uddannelsesprogrammer for unge vil Kommissionen saa vidt muligt tage hensyn til indholdet i henstillingen .  13 . Problemerne i forbindelse med overgang fra skole til arbejde behandles ogsaa i det handlingsprogram paa uddannelsesomraadet , som godkendtes af Raadet og undervisningsministrene , som moedtes i Raadet den 9 . februar 1976 ( 6 ) . De konkrete foranstaltninger , som skal traeffes , opregnedes i en efterfoelgende resolution i december 1976 ( 7 ) . Paa faellesskabsplan omfatter de pilotprojekter , undersoegelser og besoeg samt udarbejdelsen af rapporter og statistikker .  14 . Visse aspekter af beskraeftigelsesproblemerne for kvinder og piger behandles i Raadets direktiv af 9 . februar 1976 om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse , erhvervsuddannelse og forfremmelse ( 8 ) . Dette direktiv indfoerer princippet om ligebehandling af maend og kvinder paa bl.a . erhvervsuddannelsesomraadet . I overensstemmelse med dette princip gaelder denne henstilling i lige hoej grad unge maend og unge kvinder uden forskelsbehandling . Imidlertid kraever de unge kvinders saerlige problemer paa omraadet erhvervsuddannelse yderligere foranstaltninger , som Kommissionen er i faerd med at udarbejde .  Maalgruppen  15 . Denne henstilling vedroerer saerligt den store gruppe unge , der hvert aar kommer ud paa arbejdsmarkedet uden at vaere tilstraekkelig forberedt til arbejdslivet . De gaar ud af skolen ved undervisningspligtens ophoer ( der inden for Faellesskabet ligger fra det 14 . til det 16 . aar ) , ofte med ringe faerdighed i de elementaere fag . Da de paa nuvaerende tidspunkt kun faar ringe vejledning eller uddannelse , har de svaert ved at finde beskaeftigelse , naar der er stor arbejdsloeshed . Det er derfor denne gruppe unge , der har behov for effektiv vejledning , uddannelse og arbejdsanvisning .  16 . Henstillingen skal hjaelpe de unge , der uden forudgaaende erhvervsuddannelse har faaet ufaglaert arbejde . Det er navnlig inden for denne type arbejde , at der opstaar arbejdsloeshed med kort varsel . Henstillingen omfatter derfor ogsaa unge , der har eller har haft arbejde af denne type . Maalet er at forbedre deres muligheder for at bevare deres arbejde eller finde nyt arbejde .  17 . Det er ikke hensigten , at det initiativ , der er indeholdt i denne henstilling , paa nogen maade skal paavirke medlemsstaternes arbejde med at udbygge deres erhvervsuddannelsessystem .  Erhvervsforberedelse  18 . Hovedformaalet med denne henstilling er i de enkelte medlemsstater ved undervisningspligtens ophoer at sikre tilstraekkelig erhvervsforberedelse for unge , der ikke har nogen anden mulighed for at faa erhvervsuddannelse enten paa skole eller hos en arbejdsgiver . Udtrykket " erhvervsforberedelse " betegner i denne henstilling de aktiviteter , der tager sigte paa at sikre unge en tilfredsstillende overgang fra skole til erhvervsliv ved at bibringe dem de kundskaber og de faerdigheder , der er absolut noedvendige for arbejdslivet .  19 . Paa trods af de fremskridt , der i de seneste aar er sket i forbindelse med erhvervsuddannelsen , er der inden for Faellesskabet stadig en stor del af de unge , der forlader skolen , som kun faar ringe eller ingen erhvervsuddannelse enten foer eller efter , at de har forladt skolen . Selv ved fuld beskaeftigelse er overgangen fra skole til arbejdsliv ofte en ubehagelig og frustrerende oplevelse . Vanskeligheden ved at finde arbejde og den deraf foelgende oplevelse af arbejdsloesheden i de unge aar kan paavirke de unges holdning til arbejdet resten af livet .  20 . Regeringerne boer derfor sikre , at arbejdsloese unge faar en effektiv erhvervsforberedelse . Formen og indholdet af denne erhvervsforberedelse varierer alt efter indholdet af den obligatoriske undervisning i de enkelte medlemsstater , behovene paa de respektive arbejdsmarkeder og de unges behov .  21 . De unge , der har svaerest ved at finde arbejde , er ofte dem , der har haft mindst udbytte af skolegangen . De er maaske derfor allerede begyndt at miste selvtilliden og betragte sig selv som fiaskoer . Derfor bliver betydningen af erhvervsvejledning desto stoerre . Den boer omfatte en vurdering af evner og anlaeg under anvendelse af metoder , som ikke udelukkende hviler paa skolens vidnesbyrd , saaledes at der kan ydes vejledning med hensyn til passende erhvervsmuligheder og passende uddannelse .  22 . De , der gaar ud af skolen med de ringeste resultater , er ogsaa ofte dem , der mangler de elementaere faerdigheder , der tages for givet i de voksnes verden . De har svaert ved at forstaa instruktioner , udfylde formularer og kommunikere skriftligt og mundtligt og ved at benytte sig af de sociale stoetteforanstaltninger og andre stoetteforanstaltninger , som medlemsstaterne stiller til raadighed . Der vil derfor sandsynligvis vaere behov for en stoerre indsats med hensyn til de elementaere kundskaber og faerdigheder og behov for hjaelp til at anvende disse i praktiske situationer .  23 . Mange af dem , der forlader skolen ved undervisningspligtens ophoer , goer det , fordi de finder , at skolens atmosfaere er fremmedartet og ikke imoedekommer deres interesser . Derfor boer erhvervsforberedelsen finde sted i en sammenhaeng , der er meningsfyldt for unge , og som er noeje forbundet med deres praktiske behov . Der ligger et stort arbejde forude med at udvikle de rigtige metoder og systemer . Det er muligt , at de metoder og den teknik , som siden den anden verdenskrig er blevet udviklet i medlemsstaterne med hensyn til voksenundervisning og -uddannelse , kan vaere til nytte her . Forberedelsen skal ikke alene bibringe unge de samfundsrelevante faerdigheder , der er brug for i arbejdslivet , men ogsaa give mulighed for en elementaer praktisk uddannelse inden for et naermere defineret erhvervsomraade , f.eks . inden for bygningsindustri , maskinindustri eller kontorarbejde . Denne grundlaeggende uddannelse boer udformes saaledes , at den goer det muligt for den uddannelsessoegende at vaelge et bestemt erhverv inden for deres fagomraade og paabegynde anerkendte uddannelser til specialarbejdere og faglaerte .  24 . Da mange unges problemer ogsaa skyldes ukendskab til arbejdslivet , boer praktisk erfaring og samfundsorientering indgaa i erhvervsforberedelsen :   ( i ) samfundsorienteringen skal omfatte emner , der er relevante for folk ude i erhvervslivet , f.eks . de grundlaeggende principper for oekonomiske og sociale strukturer , gennemgang af lovgivningen vedroerende social sikring og arbejdsmarkedsforhold , ledelsens og fagforeningernes roller , arbejdslivets karakter , arbejdssikkerhed og -hygiejne , forholdet mellem arbejdsgivere og arbejdstagere og orientering om anvendelse af tilbudene om vejledning , uddannelse og arbejdsanvisning .   ( ii ) den praktiske e * faring kunne bibringes paa forskellig maade , f.eks . ved :  a ) tilskyndelse af arbejdsgivere - evt . ved anvendelse af passende incitamenter - til at tilbyde unge erhvervspraktik , uden at der bliver tale om egentlige ansaettelsesforhold ;  b ) i uddannelsessammenhaeng at skabe egentlige arbejdssituationer ;  c ) ivaerksaettelse af offentligt finansieret " work creation " - program .  25 . Saafremt erhvervsforberedelsen indebaerer uddannelse paa en virksomhed eller arbejdserfaring med stoette fra det offentlige , er det vigtigt , at erhvervsforberedelsen tilrettelaegges saaledes , at den giver den uddannelsessoegende det stoerst mulige udbytte . Der er fare for , at uddannelsen eller erhvervserfaringen vil faa for snaevert et sigte og indskraenkes til visse umiddelbart anvendelige faerdigheder , dvs . at den i hoejere grad bliver farvet af arbejdsgiverens umiddelbare produktionsbehov end af den uddannelsessoegendes mere almene behov . Det er derfor noedvendigt , at myndighederne traeffer foranstaltninger med henblik paa at sikre kvaliteten af denne praktiske erfaring og oplaering i en virksomhed .  26 . For at sikre , at der ikke laegges nogen hindringer i vejen for unge , der oensker at gennemgaa denne erhvervsforberedelse , boer regeringerne gribe ind paa to omraader :   ( i ) unge , der trues af arbejdsloeshed , boer i rimeligt omfang bevilges orlov fra deres arbejde for at deltage i saadanne kurser for saaledes at blive i stand til at beholde deres arbejde eller finde nyt arbejde ;   ( ii ) alle unge , der deltager i disse kurser ( baade dem der er arbejdsloese , og dem der er beskaeftiget ) , boer modtage hjaelp til underhold . Ydelserne boer afpasses efter de unges oekonomiske forhold og vaere tilstraekkelig til at daekke rimelige leveomkostninger , eventuelle afgifter og diverse omkostninger i forbindelse med kurserne . Endvidere boer beloebet vaere stort nok til at sikre , at unge mennesker , der deltager i en saadan erhvervsforberedelse , er oekonomisk bedre stillede , end de ville vaere ved at gaa arbejdsloese .  27 . For at naa det oenskede maal , at give alle arbejdsloese unge tilstraekkelig erhvervsforberedelse , er det noedvendigt at anvende alle eksisterende og potentielle undervisnings - og uddannelsesressourcer . Arbejdsmarkedets parter kan baade bidrage med ressourcer og erfaring og boer derfor vaere med ved planlaegningen , organiseringen og gennemfoerelsen af programmerne for erhvervsforberedelse .  Samordning af lovgivning vedroerende tvungen skolegang og adgang til arbejde  28 . I en medlemsstat er aldersgraensen for undervisningspligtens ophoer lavere end det alderstrin , hvor unge kan begynde at arbejde eller kan komme i laere eller deltage i uddannelseskurser paa institutioner , der drives af arbejdsformidlingen , og som klassificeres som arbejde . Denne situation er selvfoelgelig utilfredsstillende . Indtil undervisningspligten forlaenges frem til det tidspunkt , hvor de unge er gamle nok til at maatte arbejde , boer loven aendres saaledes , at unge , der forlader skolen , kan paabegynde erhvervsuddannelse eller soege beskaeftigelse .  Samordning af stoetteforanstaltninger  29 . Det forekommer i denne forbindelse noedvendigt at understrege betydningen ( saaledes som det tidligere er gjort i Kommissionens henstilling vedroerende erhvervsvejledning ) ( 9 ) af en omhyggelig samordning af vejledning , uddannelse og arbejdsformidling . Det er isaer vigtigt , at arbejdsanvisningen er i naer kontakt med erhvervsvejledning og erhvervsuddannelse . Dette er paa nuvaerende tidspunkt ikke altid tilfaeldet , da ansvaret paa disse forskellige omraader i en raekke medlemsstater fortsat henhoerer under forskellige ministerier og organer .  Det retlige grundlag  30 . Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber har derfor udarbejdet foelgende henstilling til medlemsstaterne . Henstillingen er baseret paa de bestemmelser i Rom-traktaten , der direkte vedroerer beskaeftigelse og uddannelse af unge . Disse omfatter artikel 117 , hvori behovet for en forbedring af arbejdernes leve - og arbejdsvilkaar udtrykkeligt understreges , artikel 118 , hvori det paalaegges Kommissionen at fremme et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne vedroerende sociale problemer , navnlig beskaeftigelse , og almindelig og videregaaende faglig uddannelse , samt de almindelige principper for gennemfoerelsen af en faelles politik for faglig uddannelse , som Raadet har fastsat paa grundlag af artikel 128 . Henstillingen er endvidere baseret paa artikel 155 , hvori Kommissionen bemyndiges til at rette henstillinger .  II .  HENSTILLING  Indledning  1 . Af disse grunde og som en foerste foranstaltning med henblik paa at fremme beskaeftigelsen af unge henstiller Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i overensstemmelse med maalene og ordvalget i traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 155 , og i medfoer af Ministerraadets afgoerelse af 2 . april 1963 og efter at have hoert Europa-Parlamentet ( 10 ) og Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 11 ) til medlemsstaterne at traeffe foelgende foranstaltninger .  A . ERHVERVSFORBEREDELSE  2 . Erhvervsforberedelse boer vaere til raadighed for unge , der har forladt skolen efter undervisningspligtens ophoer og indtil det fyldte 25 . aar , og som enten er arbejdsloese eller truet af arbejdsloeshed , og som ikke har anden mulighed for erhvervsuddannelse . Hvor det er noedvendigt , boer de , der forlader skolen uden nogen afsluttende eksamen , have fortrinsret .  3 . Formaalet med erhvervsforberedelse er at forberede unge til arbejdslivet . Erhvervsforberedelse boer alt efter omstaendighederne omfatte :  a ) Erhvervsvejledning der tager sigte paa at finde frem til den uddannelse og de beskaeftigelsesmuligheder , der passer til den unges evner og interesser .  b ) En forbedret tilegnelse og anvendelse af de grundlaeggende faerdigheder som f.eks . mundtlig og skriftlig udtryksfaerdighed , elementaer matematik og de samfundsrelevante faerdigheder , der er noedvendige i arbejdslivet .  c ) Forstaaelse af de grundlaeggende principper for de oekonomiske og sociale strukturer , endvidere kendskab til lovgivningen vedroerende social sikring og arbejdsmarkedsforhold , ledelsens og fagforeningernes roller , arbejdslivets karakter , arbejdssikkerhed og hygiejne , forholdet mellem arbejdsgivere og arbejdstagere og endelig forstaaelse for , hvorledes man benytter sig af vejledning , uddannelse og arbejdsanvisning .  d ) Brdt anlagt praktisk undervisning , der kan kvalificere de uddannelsessoegende til baade at vaelge et bestemt erhverv inden for deres fagomraade og til paa et senere trin at gennemgaa en videre uddannelse .  e ) Praktisk arbejdserfaring , enten i en virksomhed eller ved hjaelp af andre midler , som kan give tilsvarende erfaring .  4 . Der boer ved erhvervsforberedelsen anvendes moderne undervisningsmetoder , der passer til de uddannelsessoegendes alder og modenhed .  5 . Ved tilrettelaeggelsen af erhvervsforberedelsen boer der drages fuld nytte af alle eksisterende uddannelsesressourcer og erfaringer , herunder dem som arbejdsgivere , fagforeninger og andre relevante organer sidder inde med . Arbejdsmarkedets parter boer vaere med ved planlaegningen , organiseringen og gennemfoerelsen af erhvervsforberedelsen .  6 . Saafremt erhvervsforberedelsen omfatter offentlig finansiering af uddannelse paa en virksomhed og/eller arbejdserfaring , boer myndighederne sikre , at baade uddannelsen og arbejdserfaringen er af hoej kvalitet og relevant for de uddannelsessoegendes behov .  7 . Unge , der trues af arbejdsloeshed , boer i rimeligt omfang bevilges orlov fra deres arbejde for at gennemgaa erhvervsforberedelse for saaledes at blive i stand til at beholde deres arbejde eller finde nyt arbejde .  8 . Unge , der gennemgaar en offentligt anerkendt erhvervsforberedelse , boer have udbetalt en hjaelp ; der er afpasset efter deres oekonomiske forhold , og som er tilstraekkelig til at daekke baade underhold , eventuelle afgifter og diverse omkostninger . Hjaelpen til underhold boer vaere stor nok til at sikre , at unge mennesker , der deltager i en saadan erhvervsforberedelse , er oekonomisk bedre stillede , end de ville vaere ved at gaa arbejdsloese .  9 . Der boer drages omsorg for , at de unge informeres om de eksisterende muligheder for erhvervsforberedelse og om de hjaelpeforanstaltninger , der skal saette dem i stand til at foelge kurserne .  B . SAMORDNING AF LOVGIVNINGEN OM SKOLEPLIGT OG ADGANG TIL ARBEJDE  10 . Medlemsstaterne boer gennemgaa deres lovgivning og traeffe de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at sikre , at unge , der forlader skolen ved undervisningspligtens ophoer , ikke af lovgivningen forhindres i at gennemgaa erhvervsforberedelse eller faa arbejde .  C . SAMORDNING AF STOETTEFORANSTALTNINGEN  11 . Medlemsstaterne boer soerge for en effektiv koordination mellem de organer , der er ansvarlige for henholdsvis erhvervsvejledning , erhvervsuddannelse og arbejdsanvisning . Med henblik paa at sikre en tilbundsgaaende orientering om arbejdsmarkedets vilkaar boer medlemsstaterne soerge for , at arbejdsgivere og fagforeninger er tilknyttet dette arbejde baade paa nationalt og lokalt plan .  D . TIDSPLAN OG INDBERETNINGER  12 . a ) Inden den 31 . december 1978 samt aarligt derefter underretter medlemsstaterne Kommissionen om de foranstaltninger , som de har truffet til gennemfoerelse af denne henstilling .  b ) Kommissionen offentliggoer periodiske rapporter om de aktioner medlemsstaterne har taget til gennemfoerelse af denne henstilling .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 6 . juli 1977 .  Paa Kommissionens vegne  H . VREDELING  Naestformand  ( 1 ) Afgoerelse 63/266 ; EFT nr . 63 af 20 . 4 . 1963 - 4 . princip .  ( 2 ) EFT nr . C 81 af 12 . 8 . 1971 , s . 5 .  ( 3 ) EFT nr . 154 af 24 . 8 . 1966 , s . 2815/66 .  ( 4 ) Raadets resolution af 21 . 1 . 1974 ; EFT nr . C 13 af 12 . 2 . 1974 , s . 1 .  ( 5 ) EFT nr . L 199 af 30 . 7 . 1975 , s . 26 .  ( 6 ) EFT nr . C 38 af 19 . 2 . 1976 , s . 1 .  ( 7 ) EFT nr . C 308 af 30 . 12 . 1976 , s . 1 .  ( 8 ) EFT nr . L 39 af 14 . 2 . 1976 , s . 40 .  ( 9 ) Jf . punkt 11 - ovenfor .  ( 10 ) Europa-Parlamentets udtalelse om udkastet til henstilling : 15 . 11 . 1976 - EFT nr . C 293 af 13 . 12 . 1976 , s . 48 .  ( 11 ) Det oekonomiske og sociale Udvalgs udtalelse om udkastet til henstilling : 20 . 1 . 1977 - EFT nr . C 61 af 10 . 3 . 1977 , s . 25 .