title: Henstilling til Rådet om FN's Generalforsamlings 65. samling Europa-Parlamentets henstilling til Rådet af 25. marts 2010 om FN's Generalforsamlings 65. samling (2010/2020(INI))

text:
               7.1.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               CE 4/49

         Torsdag den 25. marts 2010Henstilling til Rådet om FN's Generalforsamlings 65. samling
   P7_TA(2010)0084
   Europa-Parlamentets henstilling til Rådet af 25. marts 2010 om FN's Generalforsamlings 65. samling (2010/2020(INI))
   2011/C 4 E/08

      Europa-Parlamentet,
   der henviser til forslag til henstilling til Rådet af Alexander Graf Lambsdorff for ALDE-Gruppen om Den Europæiske Unions prioriteringer for FN's Generalforsamlings 65. samling (B7-0243/2009),
   der henviser til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet af 24. marts 2009 om Den Europæiske Unions prioriteringer for FN's Generalforsamlings 64. samling (1),
   der henviser til EU's prioriteter med henblik på De Forenede Nationers 64. Generalforsamling vedtaget af Rådet den 9. juni 2009 (10809/09),
   der henviser til FN's 64. Generalforsamling, og navnlig dennes resolutioner: På vej mod globale partnerskaber (2), Kvinder i udvikling (3), International strategi for begrænsning af naturkatastrofer (4), Harmoni med naturen (5), Menneskerettighedssituationen i Den Islamiske Republik Iran (6), Fremme af lige geografisk fordeling af medlemmerne af menneskerettighedstraktatorganerne (7), Styrkelse af det internationale samarbejde på menneskerettighedsområdet (8), Globaliseringen og dens konsekvenser for den fulde gyldighed af alle menneskerettigheder (9), Styrkelse af FN's indsats på menneskerettighedsområdet gennem fremme af internationalt samarbejde og betydningen af ikke-selektivitet, upartiskhed og objektivitet (10), Fremme af en demokratisk og retfærdighed international orden (11), Barnets rettigheder (12), Pigebørn (13), Menneskerettighedsrådets rapport (14), Beskyttelse af det globale klima for nuværende og fremtidige generationer (15), Traktaten om et fuldstændigt forbud mod atomprøvesprængninger (16), Mod en kernevåbenfri verden: fremskyndelse af indfrielsen af løfterne om nedrustning af kernevåben (17), Nuklear nedrustning (18), Fremme af multilateralisme inden for nedrustning og ikkespredning (19),
   der henviser til FN's 2015-mål og EU's medlemsstaters bistandsforpligtelser med hensyn til bekæmpelse af sult og fattigdom,
   der henviser til den kommende gennemgangskonference i 2010 mellem parterne i traktaten om ikkespredning af kernevåben, revisionen af 2015-målene, Menneskerettighedsrådet og Fredsopbygningskommissionen,
   der henviser til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) og til Kyotoprotokollen til UNFCCC,
   der henviser til sin beslutning af 16. december 2009 om perspektiverne for Dohaudviklingsdagsordenen (DDA) efter den syvende WTO-ministerkonference (20),
   der henviser til sin beslutning af 25. november 2009 om EU's strategi for klimakonferencen i København (COP15) (21),
   der henviser til sin beslutning af 22. oktober 2009 om demokratiopbygning i EU's eksterne forbindelser (22),
   der henviser til sin beslutning af 8. oktober 2009 om følgerne af den internationale finansielle og økonomiske krise for udviklingslande og udviklingssamarbejde (23),
   der henviser til sin beslutning af 7. maj 2009 om ligestillingsaspektet i EU's eksterne forbindelser og fredsopbygning/nationsopbygning (24),
   der henviser til sin beslutning af 24. april 2009 om ikke-spredning af kernevåben og fremtiden for traktaten om ikke-spredning af kernevåben (NPT) (25),
   der henviser til sin erklæring af 22. april 2009 om kampagnen »Sig NEJ til vold mod kvinder« (26),
   der henviser til sin beslutning af 24. marts 2009 om kontrakter om millenniumudviklingsmål (27),
   der henviser til sin beslutning af 9. juni 2005 om reformen af FN (28),
   der henviser til forretningsordenens artikel 121, stk. 3, og artikel 97,
   der henviser til betænkning fra Udenrigsudvalget og udtalelse fra Udviklingsudvalget (A7-0049/2010),

               A.

               der henviser til, at FN-systemet med den legitimitet, der kommer af at have medlemmer i hele verden, fortsat spiller en central rolle for udformningen og forbedringen af den globale beslutningstagning samt håndteringen af de globale udfordringer gennem effektiv multilateralisme baseret på folkeretten, principperne i FN-pagten samt den fælles forpligtelse til at gennemføre de mål, der blev vedtaget på FN's verdenstopmøde i 2005,

               B.

               der henviser til, at Den Europæiske Union har forpligtet sig til multilateralt samarbejde samt styrkelse af De Forenede Nationers system; der henviser til, at EU derfor bør være drivkraft i bestræbelserne på at reformere organisationen og fortsætte med at være en stærk fortaler for dennes vigtige rolle i det internationale system,

               C.

               der henviser til, at den nuværende struktur i FN's Sikkerhedsråd ikke afspejler det 21. århundredes virkelighed og behov; der henviser til, at FN's Generalsekretær betragter en reform af Sikkerhedsrådet som del af de igangværende bestræbelser på at give dette uundværlige organ en bredere sammensætning og gøre det mere effektivt,

               D.

               der henviser til, at EU og dets medlemsstater er de største bidragydere til FN-systemet, idet de tilvejebringer ca. 40 % af FN's skønnede budget, over 40 % af fredsbevarelsesomkostningerne og 12 % af tropperne tillige med over halvdelen af grundfinansieringen af FN's fonde og programmer,

               E.

               der henviser til, at ifølge Lissabontraktaten vil EU nu være repræsenteret i udenrigsanliggender og internationale fora af én enhed, næstformanden i Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (næstformanden/den højtstående repræsentant), støttet af en ny diplomatisk tjeneste for EU; der henviser til, at der med Lissabontraktaten også er indført ændringer i beføjelserne for Unionens eksterne politikker såsom større integration af de forskellige elementer i Unionens optræden udadtil, især udviklingspolitikken,

               F.

               der henviser til, at EU skal efterfølge EF som observatør i FN's Generalforsamling og andre FN-organer, som part i en række FN-konventioner og i nogle få særlige tilfælde, som f.eks. FAO, som medlem,

               G.

               der henviser til, at EU's medlemsstater på det seneste var splittede med hensyn til, om de skulle deltage i Durban-opfølgningskonferencen om racisme; der henviser til de uenigheder, der opstod under EU's undersøgelse af Kinas indsats på menneskerettighedsområdet i UNHRC og ved afstemningen om Goldstone-rapporten; som endvidere henviser til, at alt dette har skadet EU's indflydelse samt dennes evne til at gøre sine værdier gældende i FN,

               H.

               der henviser til, at stigende og ukontrolleret spredning af kernevåben udgør en større og større trussel for den frie verden, og som henviser til, at styrkelse af alle tre søjler i traktaten om ikkespredning af kernevåben, nemlig ikkespredning, nedrustning og samarbejde om civil anvendelse af kerneenergi, vil være i fokus ved den kommende gennemgangskonference om traktaten,

               I.

               der henviser til, at EU ved at støtte årtusindeerklæringen om udvikling i 2000 forpligtede sig til at halvere forekomsten af ekstrem fattigdom i hele verden inden 2015, samtidig med at indsatsen blev fokuseret på opfyldelsen af de otte 2015-mål,

               J.

               der henviser til, at de institutionelle fornyelser vedrørende ligestillingsarkitekturen i FN-systemet skal sætte nyt skub i udviklingen af en holistisk og sammenhængende tilgang til integration af ligestillingsaspektet og styrkelse af kvinders rolle,

               K.

               der henviser til, at forhandlingerne om en omfattende og juridisk bindende international aftale om klimaændringer for perioden efter 2012 bør munde ud i en aftale i Mexico City i december 2010; der endvidere henviser til, at klimaændringer kan øge risikoen for konflikter om naturressourcer,

         1.   henstiller til Rådet:

         EU i FN

               a)

               at styrke effektiv multilateralisme med henblik på at opbygge et stærkere FN gennem en bedre dialog med vigtige partnere; at fremme den fælles, sammenhængende og konsekvente EU-metode i FN, som tredjeparter forventer,

               b)

               at forsøge at optræde i FN-systemet som en ærlig mægler mellem de forskellige medlemsgrupper for at fremme fælles forståelse og større samhørighed omkring FN’s tre søjler (fred og sikkerhed, udvikling og menneskerettigheder), samt aktivt at fremme og systematisk inddrage betydningen af effektiv multilateralisme i sine bilaterale dialoger,

               c)

               at presse på for at finde løsninger, der kan gøre Unionens styrkede eksterne rolle og øgede ansvar mere synligt for FN's medlemsstater, navnlig med hensyn til tildeling af tilstrækkelig taletid og initiativret i FN's Generalforsamling, samt i vid udstrækning at gøre brug af alle europæiske udenrigspolitiske værktøjer for at gennemføre effektive og sammenhængende EU-foranstaltninger i FN og sikre, at EU's delegation i FN i New York er passende udrustet til at klare sin udvidede rolle, navnlig med hensyn til personale,

               d)

               at sikre, at EU taler med én stemme for at få sin holdning igennem og samtidig tage ved lære af klimakonferencen i København i december 2009,

               e)

               at sikre, at Unionens værdier og interesser repræsenteres på en effektiv og sammenhængende måde i FN-systemet, og i denne forbindelse søge at sikre, at EU's medlemsstaters kandidater til vigtige FN-stillinger, som er blevet vedtaget blandt EU-medlemsstaterne, får Unionens fulde støtte, samt optræde som en samlet enhed, der kan skabe resultater, navnlig i forbindelse med vigtige afstemninger, for at nå frem til fælles holdninger,

               f)

               at søge mere reelt samarbejde samt dialog med den nye amerikanske regering og med de nye globale og regionale aktører som Kina, Indien og Brasilien med det formål at finde frem til en fælles dagsorden og fælles løsninger på globale udfordringer inden for multilaterale rammer,

               g)

               at forbedre Unionens langsigtede planlægning, navnlig med hensyn til de kommende vigtige FN-opgaver i lyset af EU's nye muligheder for intern koordinering og ekstern repræsentation, f.eks. revisionen af 2015-målene og gennemgangskonferencen om traktaten om ikkespredning af kernevåben i 2010 samt revisionen af Menneskerettighedsrådet og Fredsopbygningskommissionen i 2011,

         Global forvaltning og reform af FN

               h)

               at gå forrest i den aktuelle debat om global forvaltning og sikre, at der er en klar forbindelse mellem arbejdet i G20 og FN som det legitime organ for global handling,

               i)

               at skride til konkret handling og tage nye initiativer for at støtte reformprocessen i FN-systemet for at understrege behovet for en omfattende reform af Sikkerhedsrådet i alle dets aspekter,

               j)

               at opfordre næstformanden/den højtstående repræsentant til at nå frem til en mere sammenhængende holdning blandt EU's medlemsstater om reformen af FN's Sikkerhedsråd samt at fremsætte denne holdning i FN; at understrege, at en plads for EU i Sikkerhedsrådet stadig er et mål for EU i forbindelse med en udvidelse af Sikkerhedsrådet,

               k)

               at tilskynde til, at nationale og transnationale parlamenter i højere grad deltager i FN's aktiviteter med det formål at styrke De Forenede Nationers demokratiske karakter, FN's programmer og agenturer samt støtte initiativer fra civilsamfundet og parlamenter med dette for øje,

               l)

               at øge bestræbelserne på at forny FN's Generalforsamling ved en samordnet indsats med vigtige partnere ved at omsætte forslagene fra ad hoc-arbejdsgrupperne og henstillingerne fra FN-repræsentanter, såsom formanden for den 64. Generalforsamling, til konkrete foranstaltninger for at styrke Generalforsamlingens rolle, myndighed, resultater og effektivitet samt for at øge gennemsigtigheden i dens arbejde,

               m)

               at bidrage til at indføre en ny ligestillingsarkitektur samt relevante institutionelle fornyelser med henblik på så hurtigt som muligt at skabe en mere sammenhængende gruppe, der arbejder for fremme af ligestilling samt beskyttelse af kvinder og styrkelse af deres rolle, herunder i konflikter og efter kriser,

         Fred og sikkerhed

               n)

               at støtte FN's generalsekretærs bestræbelser på bedre at definere princippet om beskyttelsesansvar fuldt ud og understrege betydningen heraf i forbindelse med konfliktforebyggelse, samtidig med at dets gennemførelse fremmes,

               o)

               at støtte initiativet fra EU's medlemsstater om at vedtage en FN-resolution om kemiske våben, der dumpes i havet, og den trussel, de udgør for økologien, sundheden, sikkerheden og økonomien, samt om behovet for at styrke internationalt og regionalt samarbejde om dette emne og udveksle oplysninger, erfaringer og teknologier på frivillig basis,

      Krisestyring, fredsbevarelse og fredsopbygning

               p)

               at bidrage til at styrke FN's fredsbevarende kapacitet for at reducere risikoen for overbelastning samt for at fremme indarbejdelsen af fredsopbygningsbegrebet i fredsskabende initiativer; at indtage en ledende rolle i arbejdet med at definere nye mål for FN’s fredsbevarende missioner ved at udnytte synergien mellem det militære og det civile område og forbedre koordineringen mellem forskellige regionale partnere, navnlig mellem EU og Den Afrikanske Union,

               q)

               at forbedre de fælles udsendelser i forbindelse med fredsmissioner i FN-regi inden for rammerne af partnerskabet mellem EU og FN samt tilskynde de respektive FN-organer til yderligere at styrke de internationale og regionale fredsskabende partnerskaber, navnlig for at sikre den bedst mulige udnyttelse af begrænsede ressourcer,

               r)

               at søge at udvikle fælles EU-holdninger og -foranstaltninger med hensyn til revisionen af Fredsopbygningskommissionen i 2011 samt støtte bestræbelserne på at udvide Fredsopbygningskommissionens rolle med hensyn til at fremme og sikre bæredygtigheden i fredsaftaler og styrke dens rådgivende rolle over for Sikkerhedsrådet,

               s)

               at fortsætte med at støtte et samarbejde mellem EU og FN på området for genopbygning efter kriser og stræbe efter omfattende metoder til opretholdelse af freden, konfliktforebyggelse og håndtering af en lang række politiske, økonomiske, sociale og miljømæssige vilkår, som bidrager til en optrapning af konflikterne i forskellige samfund,

      Nuklear nedrustning og ikkespredning, konventionel nedrustning og våbenkontrol samt bekæmpelse af terrorisme

               t)

               at samarbejde på en sammenhængende, konsekvent og effektiv måde med EU's medlemsstater for at skabe et vellykket resultat på gennemgangskonferencen om traktaten om ikkespredning af kernevåben i 2010; at tilslutte sig målet om fuldstændig nedrustning af kernevåben på linje med FN's Sikkerhedsråds resolution 1887, som støtter målsætningen om en kernevåbenfri verden, når betingelserne er opfyldt, og nedrustning under streng og effektiv international kontrol; at udvide sin dialog med alle atommagter om at følge en fælles dagsorden og en bestemt tidsplan med det formål at sikre en gradvis og i sidste ende fuldstændig afskaffelse af lageret af atomsprænghoveder, samtidig med at kontrolmulighederne forbedres, og tilskynde til ratificering og ikrafttræden af traktaten om et altomfattende forbud mod atomprøvesprængninger (CTBT),

               u)

               at støtte USA's regerings erklærede mål om global nuklear nedrustning støttet af præsident Obamas vision om en verden uden kernevåben samt hilse de forskellige initiativer fra nogle EU-medlemsstaters side velkommen om at forhandle om fjernelsen af kernevåben på europæisk territorium i fuldt samarbejde med Rusland med henblik på at få en forholdsmæssig tilbagetrækning,

               v)

               at understrege behovet for effektiv våbenkontrol, herunder håndvåben og ammunition, der indeholder forarmet uran, og gøre sin indflydelse gældende til støtte for mere omfattende, praktiske og effektive nedrustningsbestræbelser og -foranstaltninger; at understrege behovet for fuld gennemførelse af konventionen om forbud mod kemiske våben (CWC), konventionen om forbud mod biologiske våben og toksinvåben (BTWC), konventionen om klyngeammunition (CCM) og konventionen om personelminer (APMC) og samtidig understrege behovet for yderligere udvikling af et internationalt regelsæt mod ikkespredning af masseødelæggelsesvåben,

               w)

               at styrke samarbejdet og koordineringen med vigtige partnere i kampen mod terrorisme på grundlag af fuld respekt for folkeretten og menneskerettighederne og støtte FN's arbejde i kampen mod terrorisme (herunder foranstaltninger til at bringe FN's terrorlistesystem på linje med standarderne for international menneskerettighedslovgivning) samt den effektive gennemførelse af dens globale terrorbekæmpelsesstrategi; at optrappe bestræbelserne for at opnå enighed og at indgå en omfattende konvention om international terrorisme samt at indgå et tæt samarbejde, når gidslers liv står på spil,

         Udvikling og klimaændringer

               x)

               at udvise lederskab i forbindelse med at styrke effektiviteten af FN's udviklingsbistand, eftersom den aktuelle fragmenterede fremgangsmåde kan føre til gradvis marginalisering af FN som en hovedaktør inden for udvikling; at kræve, at der udvikles en mere sammenhængende programmeringsramme og operationel ramme, som kan bidrage til at sikre, at FN's udviklingsbistand får størst mulig virkning,

               y)

               at kræve, at krisen ikke bruges som en undskyldning for at undgå eller forhale den nødvendige globale reaktion på klimaændringerne og miljøforringelsen og i stedet bruge reaktionen på krisen som en mulighed for at danne grobund for en ny og moderne grøn økonomi og i denne forbindelse støtte FN's miljøprogram »The Green Economy Initiative« fuldt ud og tilskynde til drøftelser i forbindelse hermed om en global grøn New Deal,

               z)

               at understrege behovet for bæredygtig økonomisk vækst og udvikling,

               aa)

               at befæste princippet om, at udviklingsbistandspolitikken skal tilrettelægges i samarbejde med modtagerlandene,

      2015-målene

               ab)

               at gentage sin støtte til de 2015-mål, der skal være opfyldt i 2015, som forberedelse til revisionen af disse samt indtrængende opfordre alle partnere til at gøre det samme, idet det påpeges, at donorerne ikke opfylder deres løfter fra 2005 om årlige bistandsstrømme, samt at det overordnet set er gået for langsomt fremad med de fleste af målene, til at de kan opnås i 2015,

               ac)

               at udvise stærkt lederskab med henblik på plenarmødet på højt niveau om 2015-målene ved især at fremme følgende målsætninger:

                           —

                           en bekræftelse af, at 2015-målene som minimum skal opnås inden 2015, samtidig med at ethvert forsøg på at udvande, svække eller forsinke de afgivne løfter modvirkes

                           —

                           en aftale mellem industri- og udviklingslandene om en hurtigere indsats, herunder klare, konkrete planer og forpligtelser, da verden langtfra opfylder 2015-målene, og mere end en milliard mennesker stadig lever i ekstrem fattigdom, og dette antal forventes at stige

                           —

                           et klart signal om, at en ny og mere ambitiøs dagsorden for udryddelsen af fattigdom vil blive vedtaget inden 2015 for at garantere fortsatte bestræbelser på en fuldstændig udryddelse af fattigdom

                           —

                           en indsats for bedre samordning mellem FN-organerne og en mere samlet operationel ramme for FN for at undgå opsplitning og for at opnå 2015-målene,

               ad)

               at gøre det så klart som muligt, at opfyldelsen af 2015-målene både er en moralsk forpligtelse og i høj grad også vil fremme international velstand, stabilitet, sikkerhed og social retfærdighed,

               ae)

               at understrege, at det internationale samfund skal bestræbe sig yderligere på at modvirke de skadelige virkninger, som den globale økonomiske krise og klimaforandringerne har på udviklingslandene; at foreslå innovative finansieringsmekanismer såsom en international afgift på finansielle transaktioner,

               af)

               at indgå konkrete forpligtelser med henblik på at sikre bedre samordning, sammenhæng i politikkerne og opfyldelse af 2015-mål nr. 8 og på at dække finansieringsunderskuddet for at nå målet fra Gleneagles-topmødet i 2010 om at tildele ca. 154 mia. USD (i 2008-priser) til den samlede officielle udviklingsbistand,

               ag)

               at bekræfte – inden for rammerne af plenarmødet på højt niveau om 2015-målene – sine fælles forpligtelser om at afsætte 0,7 % af BNI til officiel udviklingsbistand inden 2015 ved at fremlægge klare og bindende tidsplaner for hver medlemsstat,

               ah)

               at kræve, at midlerne til 2015-målene ikke bruges til at håndtere konsekvenserne af den finansielle krise og krisen i forbindelse med klimaændringerne, og i stedet fremskaffe yderligere midler og iværksætte mere effektive aktioner, der kan bidrage til opfyldelsen af målene på de områder, hvor der er sket meget begrænsede fremskridt, såsom 2015-mål nr. 5 (mødres sundhed) og nr. 4 (børnedødelighed); at fokusere på en genoptagelse af 2015-målene efter en dagsorden og køreplan for 2010-2015,

         Klimaændringer

               ai)

               at fremme en debat med henblik på den kommende konference for partnerne i FN's rammekonvention om klimaændringer (COP16) i Mexico i december 2010 samt begynde at opbygge konsensus om vedtagelsen af en ny bindende international aftale om klimaændringer for perioden efter 2012,

               aj)

               at undgå de organisatoriske og strukturelle fejl på COP15 i København, hvor det ikke lykkedes at nå frem til en international bindende aftale, ved at foreslå specifikke afstemningsregler baseret på betydelige flertal for at skabe fremdrift i forhandlingerne,

         Menneskerettigheder

      Institutionelle spørgsmål

               ak)

               at opfordre næstformanden/den højtstående repræsentant indtrængende til at tale med én stemme på vegne af alle EU's medlemsstater i forbindelse med menneskerettighedsspørgsmål og til at opfordre de enkelte medlemsstater til at udtrykke disse fælles EU-holdninger for at give dem mere vægt, idet der i overensstemmelse med artikel 21 i TEU tages hensyn til, at menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universelle og udelelige karakter er et af de principper, der skal ligge til grund for Unionens optræden på den internationale scene, og at støtten til demokrati og menneskerettigheder er en af målsætningerne i EU's optræden udadtil,

               al)

               at udvikle en effektiv og proaktiv forhandlingsstrategi samt en fælles holdning om revisionen af Menneskerettighedsrådet i 2011 gennem tidlige og omfattende dialoger med EU's medlemsstater og FN's medlemmer, idet der tages højde for, at revisionen af arbejdsmetoderne vil blive udført i Genève, mens organets status vil blive debatteret i New York; at styrke 3. Komité, som har universelt medlemskab, som en kommunikationskanal for de menneskerettighedssager, der drøftes af Menneskerettighedsrådet, idet der huskes på, at 3. Komité også kunne opveje rådets mangelfuldheder,

               am)

               at nå til enighed med regionale partnere om kriterierne for medlemskab under revisionen af Menneskerettighedsrådet samt om de retningslinjer, der skal finde anvendelse ved valget af rådet, og fremme styrkelsen af rådet og de særlige procedurer uden at åbne den institutionelle bygningspakke og ved at bevare uafhængigheden for kontoret for FN's højkommissær for menneskerettigheder (HCHR) samt støtte muligheden af, at Menneskerettighedsrådet tager særlige krænkelser af menneskerettighederne op i landeresolutioner,

               an)

               at støtte den nye vicegeneralsekretær ved kontoret for FN's højkommissær for menneskerettigheder (OHCHR) med henblik på at indarbejde menneskerettighedsspørgsmål i vigtige politiske og ledelsesmæssige beslutninger i FN's hovedkvarter i New York,

      Menneskerettighedsspørgsmål

               ao)

               at støtte kraftigt, at FN's Generalforsamling fortsat tager landespecifikke situationer op i resolutioner og søger at undgå at gøre brug af afværgeforslag,

               ap)

               at udøve lederskab til fremme og beskyttelse af menneskerettighederne, herunder udsatte befolkningsgruppers og minoriteters rettigheder, ytringsfrihed og pressefrihed, religionsfrihed, barnets rettigheder, beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere og samarbejde med civilsamfundet,

               aq)

               at slå til lyd for, at menneskerettighederne prioriteres i formuleringen af en reaktion på den globale finansielle opbremsning, fordi dens negative indvirkning føles uforholdsmæssigt meget af de allerede marginaliserede befolkningsgrupper i mange lande, hvor menneskerettighederne indskrænkes eller undermineres fuldstændigt,

               ar)

               at koncentrere indsatsen for at styrke den globale tendens til afskaffelse af dødsstraffen ved at søge at vedtage den relevante resolution om dødsstraf; at støtte alle bestræbelser på at udrydde tortur og især tilskynde til vedtagelse af den valgfrie protokol til FN's konvention om tortur,

      Integration af ligestillingsaspektet og styrkelse af kvinders rolle

               as)

               at søge at styrke flere kvinders rolle, således at de kan opfylde deres afgørende opgave med hensyn til at bidrage til bæredygtig fred, sikkerhed og forsoning, samt fremme deres deltagelse i mægling og konfliktløsning, også i lyset af det kommende jubilæum for FN's Sikkerhedsråds resolution 1325, samt at tilskynde de EU-medlemsstater, som endnu ikke er aktive i denne henseende, til at udarbejde nationale handlingsplaner for gennemførelse af resolutionen,

               at)

               at vise sit dybe engagement i UNSC's resolution 1325, som blev vedtaget i 2000, ved at deltage i begivenhederne i anledning af 10-års jubilæet,

               au)

               at bekæmpe voldtægt og seksuel vold som et krigsvåben på en resolut måde og med alle midler; at støtte, at disse forbrydelser straffes som krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden, og at ofrene for sådanne forbrydelser bliver hjulpet gennem specifikke støtteprogrammer, samt støtte FN's Generalsekretærs nyudnævnte særlige repræsentant for kampen mod seksuel vold i konflikter,

         Endelige henstillinger

               av)

               at søge at medtage et separat punkt på dagsordenen for FN's 65. Generalforsamling vedrørende samarbejde mellem De Forenede Nationer, regionale forsamlinger, nationale parlamenter og Den Interparlamentariske Union (IPU) med henblik på at skabe en debat om, hvordan parlamentarikere, nationale parlamenter og regionale parlamentariske forsamlinger kan spille en mere aktiv rolle i FN i overensstemmelse med den beslutning, der blev truffet af FN's 63. Generalforsamling i sin resolution om samarbejde mellem De Forenede Nationer og Den Interparlamentariske Union (A/RES/63/24);

         *
   * *
   2.   pålægger sin formand at sende denne henstilling til næstformanden/den højtstående repræsentant og Rådet samt til orientering til Kommissionen.

      (1)  Vedtagne tekster, P6_TA(2009)0150.

      (2)  A/RES/64/223.

      (3)  A/RES/64/217.

      (4)  A/RES/64/200.

      (5)  A/RES/64/196.

      (6)  A/RES/64/176.

      (7)  A/RES/64/173.

      (8)  A/RES/64/171.

      (9)  A/RES/64/160.

      (10)  A/RES/64/158.

      (11)  A/RES/64/157.

      (12)  A/RES/64/146.

      (13)  A/RES/64/145.

      (14)  A/RES/64/143.

      (15)  A/RES/64/73.

      (16)  A/RES/64/69.

      (17)  A/RES/64/57.

      (18)  A/RES/64/53.

      (19)  A/RES/64/34.

      (20)  Vedtagne tekster, P7_TA(2009)0110.

      (21)  Vedtagne tekster, P7_TA(2009)0089.

      (22)  Vedtagne tekster, P7_TA(2009)0056.

      (23)  Vedtagne tekster, P7_TA(2009)0029.

      (24)  Vedtagne tekster, P6_TA(2009)0372.

      (25)  Vedtagne tekster, P6_TA(2009)0333.

      (26)  Vedtagne tekster, P6_TA(2009)0259.

      (27)  Vedtagne tekster, P6_TA(2009)0152.

      (28)  EUT C 124 E af 25.5.2006, s. 549.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Østrigs nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/57

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Østrigs nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Østrigs stabilitetsprogram for 2016
   (2016/C 299/14)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17. og 18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Østrig blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 18. og 19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet (3). Da Østrig har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Østrig sikre en fuldstændig og rettidig implementering af denne henstilling.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Østrig 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Østrigs fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Østrigs nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Østrig ikke er berørt af makroøkonomiske ubalancer.

               (3)

               Den 26. april 2016 fremlagde Østrig sit nationale reformprogram for 2016, og den 27. april 2016 fremlagde landet sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Af stabilitetsprogrammet fremgår det, at de budgetmæssige konsekvenser af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge er betydelige, og programmet giver tilstrækkelige oplysninger om omfanget og arten af de yderligere budgetomkostninger. Ifølge Kommissionen udgjorde de støtteberettigede ekstraudgifter 0,09 % af BNP i 2015 og anslås i øjeblikket at udgøre 0,26 % af BNP i 2016. Disse beløb repræsenterer en opjustering med hensyn til overslagene i udkastet til budgetplan for 2016, hvori de forventede ekstraudgifter var på ca. 0,08 % af BNP og 0,16 % af BNP i henholdsvis 2015 og 2016. Disse ekstraudgifter hører ind under bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97, idet tilstrømningen af flygtninge er en ekstraordinær begivenhed, hvis virkning for Østrigs offentlige finanser er betydelig, og idet holdbarheden ikke bringes i fare ved en sådan afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. I 2015 gjorde Østrig ikke brug af muligheden for en midlertidig afvigelse, idet landet opfyldte sin mellemfristede budgetmålsætning. For at sikre, at Østrig har ret til samme midlertidige afvigelse som lande, der endnu ikke har opfyldt deres mellemfristede budgetmålsætning, vil Østrig dog have ret til at afvige fra sin mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 2017 med det beløb, der blev anset for støtteberettiget for 2015. For så vidt angår en eventuel yderligere afvigelse i 2016, vil der i foråret 2017 blive foretaget en endelig vurdering, herunder af de støtteberettigede beløb, på grundlag af de observerede data, som de østrigske myndigheder har forelagt.

               (6)

               Østrig er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. I stabilitetsprogrammet for 2016 forventer regeringen, at det samlede underskud vil falde til 1,6 % af BNP i 2016 og derefter gradvis stige til 0,4 % af BNP i 2020. Den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 0,45 % af BNP indtil 2016, der er blevet revideret til et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP fra 2017 — forventes at blive opfyldt fra og med 2018. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo vil den mellemfristede budgetmålsætning dog først blive opfyldt fra 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote at have toppet ved 86,2 % i 2015 og derefter gradvis at falde til 76,6 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, er imidlertid ikke tilstrækkeligt præciseret. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en vis afvigelse i 2016. Hvis man imidlertid ser bort fra de yderligere konsekvenser af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge, der i øjeblikket forventes for 2016, ville Østrig forventes at være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2016. Under antagelse af uændret politik er der risiko for en væsentlig afvigelse fra den anbefalede tilpasning i 2017. Den forventede afvigelse i 2017 vil dog ikke længere være væsentlig, hvis der tages hensyn til den yderligere godtgørelse, der eventuelt ydes for 2016 i forbindelse med de budgetmæssige konsekvenser af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge. Østrig forventes at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2016 og — efter udløbet af overgangsperioden — gældsreduktionsmålet i 2017. På grundlag af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Østrig ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der vil derfor være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016 og 2017.

               (7)

               De budgetmæssige følger af den nylige skattereform udgør stadig et usikkerhedsmoment. Når der træffes foranstaltninger for at sikre den finanspolitiske holdbarhed, bør der tages hensyn til, at skattebyrden på arbejde trods nylige reformer fortsat er høj, og at Østrig har en høj skattekile sammenlignet med andre europæiske lande. Imens bliver mere vækstfremmende beskatningskilder, der gør det muligt at reducere skattebyrden på arbejde, ikke tilstrækkeligt udnyttet. At træffe foranstaltninger til at reducere skattebyrden på arbejde ved at flytte skattebyrden til andre kilder, der er mindre skadelige for væksten, kan bidrage til at løse problemet.

               (8)

               I 2015 var beskæftigelsen for personer mellem 55 og 64 på 46,3 % (EU-gennemsnit: 53,3 %), hvilket placerede Østrig som nr. 19 sammenlignet med de andre medlemsstater. Yderligere foranstaltninger, der har til formål at hæve den faktiske pensionsalder, har været i kraft siden 2014 og har haft en vis effekt. Det vides endnu ikke, om disse foranstaltninger på mellemlang sigt vil vende tendensen med, at den faktiske pensionsalder i Østrig halter efter EU-gennemsnittet. Endvidere bliver pensionsperioden længere som følge af en højere forventet levetid. Den lovbestemte pensionsalder for kvinder vil kun gradvis blive hævet og rettet ind efter den for mænd, hvilket vil finde sted fra 2024 til 2033. I Østrig er den lovbestemte pensionsalder ikke knyttet til den forventede levetid. Kommissionen anslår, at pensionsudgifterne vil stige med 0,8 % af BNP i 2040 sammenlignet med 2013. På lang sigt (2060) forventes pensionsudgifterne at stige med 0,5 % af BNP. Sundhedsudgifterne forventes ligeledes at stige med 1 % af BNP mellem 2013 og 2040 samt med 1,3 % af BNP i 2060. Sammen med den forventede stigning i udgifterne til langtidspleje udgør dette en moderat risiko for Østrigs finanspolitiske holdbarhed.

               (9)

               De finanspolitiske ordninger på tværs af de forskellige forvaltningsniveauer (forbundsstatsligt, delstatsligt og lokalt) er komplekse, og på mange politikområder, som f.eks. sundhedspleje, er ansvaret for indtægter og udgifter ikke tilpasset. Selv om de subnationale myndigheder ifølge OECD's oplysninger fra 2014 har politisk ansvar, der svarer til offentlige udgifter på 16 % af BNP, er andelen af subnationale skatter kun på ca. 2 % af BNP. Disse kompleksiteter er omkostningstunge og kan reducere budgetdisciplinen. Der forhandles i øjeblikket om, hvordan indtægterne skal fordeles mellem de tre forvaltningsniveauer for den periode, der begynder i 2017, hvilket giver mulighed for at løse dette problem.

               (10)

               Arbejdsløsheden i Østrig er traditionelt en af de laveste i EU. Den er dog steget siden 2011 og nåede op på 5,7 % i 2015. Ungdomsarbejdsløsheden er også lav: 10,6 % af alle aktive 15-24-årige i 2015. Østrig har også en høj beskæftigelse. Selv om beskæftigelsen for kvinder med 70,2 % ligger over EU-gennemsnittet, har en forholdsvis stor del af kvinderne dog deltidsarbejde på grund af børnepasningsbehov eller ældrepleje. Det bidrager til en af de højeste kønsbestemte lønforskelle i Unionen og en høj kønsbestemt pensionsforskel. For ældre arbejdstagere (mellem 55 og 64) ligger beskæftigelsen under EU-gennemsnittet.

               (11)

               Østrig har allerede mere end nået sine nationale Europa 2020-mål for uddannelse. I 2015 var skolefrafaldet på 7,3 % og gennemførelsesprocenten for de videregående uddannelser på 38,7 %. Uddannelsesresultaterne er dog meget afhængige af socioøkonomisk baggrund. Uddannelsesmobiliteten mellem generationerne er en af de laveste blandt alle de OECD-lande, for hvilke der foreligger oplysninger. Frafaldet for elever med migrantbaggrund er mere end tre gange større end for dem uden migrantbaggrund, og det er mere udfordrende at integrere unge flygtninge og migranter i den skolepligtige alder og derover i uddannelsessystemet.

               (12)

               Selv om de østrigske banker er udfordret på både indenlandske og udenlandske markeder, har tilsynsforanstaltninger på nationalt plan og EU-plan medvirket til at imødegå risici fra dårligere aktivkvalitet i Central-, Øst- og Sydøsteuropa. Hvad angår omstruktureringen og afviklingen af nødlidende finansielle institutioner, er de finanspolitiske risici allerede indregnet i de offentlige regnskaber. Selv om yderligere risici ikke kan udelukkes, lader de til at være begrænset til eftervirkninger for enkelte specifikke institutioner.

               (13)

               Østrigs investeringskvote ligger over EU-gennemsnittet for alle komponenter af BNP, undtagen boliger. På trods af solid selskabslikviditet og favorable finansieringsvilkår har investeringsniveauet i Østrig dog været lavt siden 2012. For at fremme investeringer og vækst bør de administrative kompleksiteter og hindringer fjernes. Lovgivningsmæssige hindringer og administrative byrder inden for tjenesteydelser bidrager for eksempel ikke til åbning af nye virksomheder. Hvad angår hindringer for oprettelse af tværfaglige virksomheder, som omhandlet i de landespecifikke henstillinger for 2015, er Østrig begyndt at overveje forbedringer, men har endnu ikke truffet nogen beslutninger. Inden for erhvervstjenester er der særlige udfordringer forbundet med de restriktive godkendelseskrav og, for så vidt angår bestemte erhverv, begrænsninger med hensyn til retlig form og ejerforhold, hvilket resulterer i lav markedsdynamik og negativ produktivitetsvækst. I den handlingsplan, der er indsendt af Østrig som følge af den gensidige evaluering af adgangen til og udøvelsen af lovregulerede erhverv, foreslås der kun et begrænset antal handlinger, selv om der er en klar mulighed for mere ambitiøse forslag.

               (14)

               Den store tilstrømning af flygtninge i det forløbne år har en række sociale og økonomiske konsekvenser for Østrig. Selv om tilstrømningen af flygtninge på kort sigt forventes at øge de offentlige udgifter og at skabe yderligere indenlandsk efterspørgsel, således at BNP øges, afhænger virkningen på beskæftigelse og vækst på mellemlang sigt af den succes, hvormed flygtningene integreres på arbejdsmarkedet og socialt, herunder via uddannelsesstøtte. Emnet står højt på den politiske dagsorden på både EU- og medlemsstatsplan og vil blive overvåget og analyseret nøje, herunder i landerapporten for 2017.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Østrigs økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Østrig i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Østrig, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-3 nedenfor.

               (16)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning (5) afspejles navnlig i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Østrig i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Sikre, at afvigelsen fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 2017 ikke overstiger den godtgørelse, der er knyttet til de budgetmæssige konsekvenser af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge i 2015, og derved opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,3 % af BNP i 2017, medmindre det ikke kræver så meget at overholde den mellemfristede budgetmålsætning. Sikre bæredygtigheden af sundhedssystemet samt sikre bæredygtigheden af pensionssystemet ved at knytte den lovbestemte pensionsalder til den forventede levetid. Forenkle, rationalisere og strømline de finanspolitiske forbindelser og det finanspolitiske ansvar på tværs af de forskellige forvaltningsniveauer.

               2.

               Forbedre kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet. Træffe foranstaltninger til at forbedre uddannelsesresultaterne for dårligt stillede unge, navnlig dem med migrantbaggrund.

               3.

               Reducere de administrative og lovgivningsmæssige hindringer for investeringer i servicesektoren, som f.eks. de restriktive godkendelseskrav og begrænsninger med hensyn til retlig form og ejerforhold, og hindringerne for oprettelse af tværfaglige virksomheder.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 96 af 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Estlands nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Estlands stabilitetsprogram for 2012-2017

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/21

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Estlands nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Estlands stabilitetsprogram for 2012-2017
   2013/C 217/06
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, som bygger på øget samordning af de økonomiske politikker og fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Estlands nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Estlands opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i 2013. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16.november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Estland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 30. april 2013 forelagde Estland sit nationale reformprogram for 2013 og sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2017. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne i programmet, er realistisk i 2013-2014, hvor BNP-væksten forventes at blive 3,3 % i gennemsnit. Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 forventer en vækst på 3,5 % i 2013-2014. Estlands samlede budgetunderskud blev 0,3 % af BNP i 2012. Stabilitetsprogrammet bekræfter den forrige mellemfristede målsætning om et strukturelt overskud. Det er mere ambitiøst, end vækst- og stabilitetspagten forlanger. Da der var overskud på Estlands strukturelle saldo i 2012, nåede Estland sin mellemfristede målsætning et år før end forudset i stabilitetsprogrammet for 2012-2015. Den budgetstrategi, der er skitseret i stabilitetsprogrammet for 2012-2017, har til formål at sikre en holdbar finanspolitik, der fremmer en afbalanceret vækst ved at holde fast i den mellemfristede målsætning, samtidig med at der er tilstrækkelige finanspolitiske stødpuder og skattebyrden på arbejde sættes ned. Det samlede underskudsmål, der er på 0,5 % af BNP i 2013, skal i henhold til stabilitetsprogrammet nedsættes gennem prognoseperioden, således at der bliver balance i 2014 og derefter overskud. Efter en samlet vurdering af den genberegnede strukturelle budgetsaldo, herunder en analyse af stabilitets og vækstpagtens benchmark for udgifter, afviger Estland ikke væsentligt fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2013, men vender tilbage til et strukturelt overskud i 2014. Gældskvoten ligger et godt stykke under 60 % af BNP, og ifølge stabilitetsprogrammet forventes den at falde efter 2013 til ca. 9 % i 2015-2016. Estland påtænker at indføre en regel om strukturel budgetbalance i 2013 som krævet i traktaten om stabilitet, samordning og styring i Den Økonomiske og Monetære Union, undertegnet den 2. marts 2012 i Bruxelles. Så snart reglen om en strukturel budgetsaldo er på plads, bør reglen suppleres med en stramning af de bindende elementer i de flerårige udgiftsmål.

               (10)

               Hvad angår arbejdsmarkedet er beskæftigelsen fortsat stigende, men der er stadig flaskehalse for væksten, herunder vedvarende ungdoms- og langtidsarbejdsløshed, kvalifikationsmismatch og stigende arbejdskraftmangel, herunder tab af arbejdskraft som følge af langvarige helbredsproblemer. Systemet af sociale ydelser bør gøre mere fleksibelt og målrettet, så det omfatter støttemuligheder og incitamenter for arbejdsløse og erhvervsinaktive, som har mulighed for at komme i beskæftigelse igen, og aktiveringsforanstaltningerne bør styrkes for at sikre, at de når ud til dem, der har størst behov. Det er muligt at gøre de familiepolitiske udgifter mere omkostningseffektive ved hjælp af budgetneutrale tiltag, f.eks. ved at flytte midler fra forældreydelser over til mere effektive foranstaltninger såsom børnepasningsordninger, der forventes at øge kvindernes beskæftigelse. Den økonomiske udvikling i regionerne må håndteres på en mere samordnet måde, hvis den skal give mere synlige resultater.

               (11)

               På uddannelsesområdet har Estland delvis gennemført i Rådets henstillinger fra 2012: Reformen af de videregående uddannelser blev vedtaget i 2012, og en ny samlet reform af de faglige uddannelser står over for at blive vedtaget i 2013. Der bliver brug for at særlig opmærksomhed for at sikre, at arbejdsmarkedets parter inddrages, således at der bliver praktikpladser nok i de faglige uddannelser. Rationaliseringen af uddannelserne på sekundærtrinnet er et vigtigt tilsagn, som endnu ikke er indfriet. Løsningen på den fortsat temmelig høje ungdomsarbejdsløshed må søges i lyset af, at mange ikke har nogen faglig uddannelse. Der er stadig for ringe opmærksomhed på lavt kvalificerede arbejdstageres adgang til livslang læring, og tilbuddene til unge arbejdsløse opfylder ikke altid arbejdsmarkedets behov på en troværdig måde. Den manglende kobling mellem den offentlige sektors forskning og erhvervslivet er fortsat en udfordring for produktivitetsvæksten konkurrenceevnen. Dertil kommer, at internationalisering og prioritering i forsknings- og innovationssystemet stadig er en udfordring for en lille økonomi.

               (12)

               Estlands energiintensitet er stadig meget høj. Regeringen har sat initiativer i gang, men indsatsen må videreføres og udbygges med større vægt på boligrenovering. Nye biler i Estland er de mest energiintensive i Unionen, og forbrugsmønstrene ændrer sig ikke trods hævede brændstofafgifter. Uden yderligere foranstaltninger er det usandsynligt, at Estland når sit mål for reduktion af drivhusgasemissionerne, især hvis der ikke gøres noget på transport- og boligområdet. Estlands energimarked er stadig temmelig isoleret, da de grænseoverskridende forbindelser er utilstrækkelige.

               (13)

               De lokale forvaltningers levering af lovpligtige ydelser er i de fleste sektorer ineffektiv, især inden for langtidspleje, familiestøtte, uddannelse og transport; det samme gælder for lokale støtteforanstaltninger, der er nødvendige til at sikre en effektiv levering af sundhedsydelser. Det skyldes, at lokalforvaltningernes administrative kapacitet er lille, og at der ikke er overensstemmelse mellem deres indtægter og de ansvarsområder, der er lagt ud til dem. Der er endnu ikke udarbejdet nogen plan for, hvordan den lokale administration skal forbedres.

               (14)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Estlands økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Estland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles særligt i henstilling 1 nedenfor.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også analyseret den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (6). Estland bør, som et land hvis valuta er euroen, også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Estland i perioden 2013-2014 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Føre vækstfremmende finanspolitik og bevare en sund budgetstilling som fastsat, således at den mellemfristede budgetmålsætning efterleves i stabilitetsprogramperioden. Supplere den planlagte regel om strukturel budgetsaldo ved at indføre mere bindende flerårige udgiftsregler inden for den mellemfristede budgetramme og fortsat styrke effektiviteten af de offentlige udgifter.

               2.

               Forbedre incitamenterne til at tage arbejde ved at skabe større sammenhæng i de forskellige eksisterende socialsikringssystemer og ved at gøre tildelingen af ydelser mere fleksibel og målrettet. Forbedre leveringen af sociale ydelser, herunder børnepasning, samtidig med at familiepolitikken gøres mere omkostningseffektiv. Styrke aktiveringsforanstaltningerne for at gøre det lettere for langtidsarbejdsløse og modtagere af invaliditets- og arbejdsudygtighedsydelser at vende tilbage til arbejdsmarkedet. Tilrettelægge koordinerede foranstaltninger for fremme af økonomisk udvikling i regioner med stor arbejdsløshed.

               3.

               Fortsætte bestræbelserne på at gøre uddannelsessystemerne mere arbejdsmarkedsrelevante, herunder yderligere inddragelse af arbejdsmarkedets parter, og gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløsheden. Sikre en væsentlig udvidelse af de lavt kvalificerede arbejdstageres deltagelse i livslang læring. Intensivere indsatsen for at fremme og internationalisere forsknings- og innovationssystemerne og øge samarbejdet mellem virksomheder, videregående uddannelser og forskningsinstitutioner.

               4.

               Øge energieffektiviteten, især i bygninger og på transportområdet, og styrke de miljømæssige incitamenter i forbindelse med køretøjer og affald. Fremskynde sammenkoblingen af energinet på tværs af grænserne for at sprede energiforsyningskilderne og fremme konkurrencen på energimarkedet.

               5.

               Tilvejebringe en bedre balance mellem lokalforvaltningernes indtægter og de decentraliserede ansvarsområder. Forbedre lokalforvaltningernes effektivitet og sikre en høj kvalitet i de lokale offentlige ydelser.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EUT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22 april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 25.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (6)  EUT C 97.