title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0440

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007  /* SEK/2005/0440 endelig udg. */

	Bruxelles, den 6.4.2005SEK(2005) 440 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007(forelagt af Kommissionen)  BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], fastsætter, at deltagende medlemsstater, dvs. dem, der har indført den fælles valuta, skulle forelægge stabilitetsprogrammer for Rådet og Kommissionen senest den 1. marts 1999. I overensstemmelse med artikel 5 i forordningen skulle Rådet undersøge hvert enkelt stabilitetsprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg (Det Økonomiske og Finansielle Udvalg). På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgav Rådet en udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen skal medlemsstaterne hvert år forelægge opdaterede stabilitetsprogrammer, der også kan undersøges af Rådet efter samme procedurer.Med henvisning til et offentligt underskud på 3,2 % af BNP og en gældskvote på 103,0 % af BNP i 2003 vedtog Rådet den 5. juli 2004 en beslutning om, at Grækenland befandt sig i en situation med et uforholdsmæssigt stort underskud, og det henstillede til de græske myndigheder at bringe denne situation til ophør senest i 2005. Den 18. januar 2005 fastslog Rådet, at Grækenland ikke havde truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling. Den 17. februar 2005 besluttede Rådet efter henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med artikel 104, stk. 9, at pålægge Grækenland at træffe foranstaltninger med henblik på senest i 2006 at bringe underskuddet ned under tærsklen på 3 % af BNP. Grækenland fik også pålæg om at kortlægge og kontrollere faktorer ud over nettolåntagning, der bidrager til det ændrede gældsniveau, og at forbedre indsamlingen og behandlingen af offentlige data.Grækenlands første stabilitetsprogram, der dækkede perioden 2000-2004, blev forelagt den 19. juni 2000 og vurderet af Rådet den 12. februar 2001. Grækenland har forelagt opdateringer hvert efterfølgende år. Grækenland forelagde den seneste opdatering, der dækker perioden 2004-2007, den 17. december 2004. Kommissionen foretog ikke nogen vurdering heraf. Der blev forelagt en revideret opdatering af stabilitetsprogrammet den 21. marts 2005. Den græske regering offentliggjorde en finanspolitik pakke omfattende en række supplerende foranstaltninger den 29. marts. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk gennemgang af denne opdatering, hvor der er taget hensyn til resultaterne af Kommissionens økonomiske prognoser fra foråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og konjunkturkorrigerede saldi, henstillingerne i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for perioden 2003-2005 samt principperne i Kommissionens meddelelse af 27. november 2002 til Rådet og Europa-Parlamentet om en bedre samordning af finanspolitikken[3]. Denne gennemgang giver grundlag for følgende vurdering:-  Grækenland forelagde en revideret 2004-opdatering af stabilitetsprogrammet den 21. marts 2005. Den dækker årene 2004-2007. Målene i programmet tager hensyn til de budgetmæssige virkninger af en finanspolitisk pakke, som regeringen offentliggjorde den 29. marts, og som skal understøtte gennemførelsen af det reviderede program, herunder det officielle tilsagn om at satse på et underskud på under 3 % af BNP i budgetudkastet for 2006. Programmet er stort set i overensstemmelse med adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form. Programmet indeholder ingen nærmere oplysninger om, hvilke foranstaltninger der skal sikre opfyldelsen af de for 2007 fastsatte mål. Prisudviklingen er udtrykt ved deflatoren for det private forbrug og ikke ved det harmoniserede forbrugerprisindeks. Med hensyn til de grundlæggende eksogene antagelser indeholder programmet ingen oplysninger om BNP-væksten uden for EU og ej heller om vækstraten på relevante udenlandske markeder, således som adfærdskodeksen forlanger.-  I programmet gennemgås tre forskellige makroøkonomiske scenarier. Det såkaldte baseline-scenario falder sammen med de makroøkonomiske rammer, der blev lagt i 2005-budgettet. Det består i en optimistisk forventning om, at man vil være i stand til at fastholde det momentum, som den græske økonomi vandt frem til 2004 takket være den stærke indenlandske efterspørgsel. Dette scenario ligger klart uden for, hvad der realistisk kan forventes ifølge de aktuelle prognoser. I et andet og mindre optimistisk scenario, der ligger på linje med Kommissionens allerede forældede økonomiske prognoser fra efteråret 2004, forventes der en BNP-vækst på 3,3 % over programperioden. Endelig er der det tredje scenario, ifølge hvilket BNP i faste priser forventes at vokse med 2,9 % i 2005 og accelerere marginalt til 3 % i 2006 og 2007, hvilket stort set svarer til Kommissionens økonomiske prognoser fra foråret 2005. Med udgangspunkt i de senest tilgængelige oplysninger bør dette tredje scenario derfor betegnes som det mest plausible og benyttes som referencegrundlag for vurderingen af programmet. Scenariet bygger på tal, der viser, at den potentielle outputvækst gradvist vil aftage over programperioden fra omkring 3,3 % i 2005 til 3 % i 2007. Dette stemmer stort set også overens med de beregninger, der kan foretages på basis af Kommissionens økonomiske prognoser fra foråret 2005. Der forventes en afdæmpning af stigningen i den underliggende vækstrate som følge af totalfaktorproduktiviteten. Det store positive outputgab, der blev registreret i 2004, forventes at blive indsnævret noget frem til 2007.-  Ifølge indberetningen i marts 2005 af tallene for det offentlige underskud og gældsniveauet i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 (i det følgende "EDP-indberetningen") skønnes den offentlige saldo at have udvist et underskud på 6,1 % af BNP (6,0 % af BNP i henhold til ENS95-definitionen, dvs. ekskl. swap-relaterede strømme). Underskuddet ligger 0,8 procentpoint over de 5,3 % af BNP, som den græske regering havde forventninger om på det tidspunkt, hvor den foretog EDP-indberetningen i september 2004. EDP-indberetningen fra marts 2005 fremviser nok en afvigelse oven i dem, der allerede blev afsløret i EDP-indberetningen fra september 2004. Foruden rentebetalinger, der er 0,3 procentpoint af BNP højere end forventet, drejer det sig om svigtende skatteindtægter og budgetoverskridelser til en værdi af et halvt procentpoint af BNP. Den 18. marts 2004 udtalte Eurostat, at man ikke kunne validere tallene for det græske underskud på grund af den inkonsekvente opgørelse af betalingsstrømmene mellem Grækenland og EU-budgettet. Eurostat påpegede også, at der endnu ikke forelå en endelig opgørelse af de seneste års hospitalsudgifter og udgifterne forbundet med De Olympiske Lege. Det kan derfor blive nødvendigt at opjustere det offentlige underskud i 2004 og tidligere år.-  I det referencescenario, der benyttes til vurdering af målsætningerne i programmet, satses der på et fald i det nominelle underskud på de offentlige finanser på 3,6 procentpoint over programperioden, nemlig fra et udgangspunkt på 6,1 % af BNP i 2004 til 2,4 % af BNP i 2007. Den finanspolitiske tilpasning vil især finde sted i 2005 og i lidt mindre grad i 2006, mens tilpasningen kun svarer til 0,5 procentpoint af BNP i 2007. Strategien tager sigte på at reducere underskuddet til under referenceværdien på 3 % af BNP senest i 2006, jf. også Rådets beslutning i henhold til artikel 104, stk. 9. For at nå disse mål bygger programmet på en blanding af indtægtsforøgende foranstaltninger og besparelser, som forventes at resultere i stigende primære overskud. Det skønnes, at den primære saldo vil bevæge sig fra et underskud på 0,4 % af BNP i 2004 til et overskud på 1,8 % af BNP i 2005, der efterfølgende vil vokse til 3,3 % af BNP ved udgangen af programperioden. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en række beregninger ved at anvende den i fællesskab aftalte metode på tallene i programmet, og de viser, at det konjunkturkorrigerede underskud vil falde fra 7 % af BNP i 2004 til 4,4 % af BNP i 2005, 3,5 % af BNP i 2006 og 3 % i 2007.-  Referencescenariets mål for underskuddet er lavere end fremskrivningerne i Kommissionens økonomiske prognoser fra foråret 2005, ifølge hvilke underskuddet skønnes at komme til at udgøre 4,5 % af BNP i 2005 og 4,4 % af BNP i 2006. En stor del af forskellen kan forklares med den budgetmæssige virkning i 2005 og den afsmittende virkning i 2006 af de supplerende finanspolitiske foranstaltninger i 2005, som blev bebudet efter skæringsdatoen for Kommissionens prognoser, og som repræsenterer en værdi af omkring 0,5 procentpoint af BNP i 2005 og 0,9 procentpoint af BNP i 2006. Desuden er udsigterne for budgetudviklingen i 2005 og derefter behæftet med visse risici på såvel indtægts- som udgiftssiden. Specielt fremskrivningen af socialsikringsbidragene forekommer noget optimistisk, mens den forventede udvikling i det offentlige forbrug, især hospitalsudgifterne og de offentlige lønninger, kan være undervurderet. Derfor kan det blive nødvendigt for de græske myndigheder at træffe supplerende foranstaltninger foruden dem, der allerede er planlagt for 2005, for at bringe underskuddet ned under referenceværdien på 3 % af BNP. Dette vil være helt i overensstemmelse med det tilsagn, de afgav den 29. marts. Med fradrag af cykliske faktorer skønner Kommissionens tjenestegrene, at underskuddet i 2005 og 2006 vil ligge over 5 %. Underskuddet forbliver over 3 %, selv når der tages hensyn til de supplerende foranstaltninger, der blev truffet i marts. Den i programmet anførte budgetstilling giver ikke en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP i en situation med normale konjunktursvingninger, og den opfylder heller ikke stabilitets- og vækstpagtens krav om en mellemfristet budgetsaldo tæt på balance eller i overskud i hele programperioden.-  Gældskvoten forventes kun at falde fra 110,5 % af BNP i 2004 til 109,5 % i 2005, 107,2 % i 2006 og 104,7 % i 2007. Det voksende primære overskud kombineret med en høj vækst i det nominelle BNP kan forventes at blive hoveddrivkræfterne bag den forventede nedbringelse af den offentlige gæld. En hurtigere nedbringelse af gældende vanskeliggøres af de mange gældsforøgende stock/flow-tilpasninger, der ganske vist er aftagende sammenholdt med 2004, men som forventes at forblive betydningsfulde trods indtægterne fra en række planlagte privatiseringer. Programmet indeholder en detaljeret redegørelse for transaktionerne bag stock/flow-tilpasningerne i 2004. Der er således tegn på, at der er gjort visse fremskridt med identifikationen af kilderne til stock/flow-tilpasningerne. Programmet indeholder imidlertid ingen oplysninger om de forventede stock/flow-tilpasningers oprindelse i 2005-2007. Gældskvotens udvikling kan blive mindre gunstig end forventet i henhold til fremskrivningerne som følge af ovennævnte risici for opfyldelsen af budgetmålene.-  Programmet gennemgår regeringens strukturreformprogram, der fokuserer på en omlægning af de offentlige udgifter i retning af mere produktive formål. Det skitserer også de foranstaltninger, der skal bidrage til at mindske omkostningerne i forbindelse med start-ups og gøre markedet mere konkurrencepræget, navnlig til gavn for netværksindustrierne. På sundhedsområdet er regeringen i færd med at forberede en reform, der skal sikre systemets finansielle holdbarhed og rette op på nogle af dets svagheder. Programmet indeholder imidlertid ikke mange detaljer om reformens forskellige foranstaltninger, og planerne for en vidtgående reform befinder sig fortsat på et meget tidligt stadium. Med hensyn til omlægningen af de offentlige udgifter agter regeringen ifølge 2005-budgettet at reducere forbrugsudgifterne med over 16 % i nominelle termer. Besparelser af denne størrelsesorden forekommer optimistiske, da de påvirker bestemte poster på budgettet (lønninger, sociale overførsler), der altid har været meget modstandsdygtige over for udgiftskontrollerende foranstaltninger.-  Der synes at optræde en alvorlig risiko for, at Grækenland ikke vil være i stand til at sikre holdbarheden i de offentlige finanser på lang sigt, når der bl.a. henses til de betydelige omkostninger, som befolkningens aldring forventes at føre med sig. Den betydelige vækst i de forventede aldersbetingede udgifter viser, at der kan være behov for at træffe nye foranstaltninger for at begrænse de offentlige pensionsudgifter, herunder en resolut gennemførelse af de reformforanstaltninger, man allerede har vedtaget. Den strategi, der skitseres i programmet, bygger først og fremmest på implementeringen af de pensionsreformer, hvorom der er allerede lovgivet, og den nødvendige konsolidering af de offentlige finanser på mellemlang sigt. Ikke desto mindre vil bruttogældskvoten, der ganske skønnes at ville falde, forblive over 100 % af BNP i hele programperioden. Selv hvis den planlagte budgetkonsolidering skulle blive en realitet over programperioden, vil der opstå et betydeligt "sustainability gap", hvilket peger i retning af, at der er behov for en bredt forankret tilgang til, hvordan man kan sikre holdbarheden i de offentlige finanser. Disse resultater viser, at en strategi, der udelukkende bygger en finanspolitisk konsolidering, næppe vil være mulig.-  I det store og hele lever de økonomiske politikker, der er skitseret i opdateringen, stort set op til de landespecifikke økonomisk-politiske retningslinjer for udviklingen i de offentlige finanser. Programmet indeholder imidlertid ikke oplysninger om en tilstrækkeligt virkningsfuld indsats for at tilvejebringe en budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser et overskud. Det konjunkturkorrigerede underskud, som Kommissionens tjenestegrene har beregnet ved at anvende den i fællesskab aftalte metode på de data, der knytter sig referencescenariet, vil forblive over 3 % af BNP i hele programperioden, om end det ifølge fremskrivningerne vil blive reduceret med mindst 0,5 procentpoint om året. Inden for rammerne af Rådets beslutning af 17. februar i henhold til traktatens artikel 104, stk. 9, om situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Grækenland har Kommissionen konkluderet[4], at denne budgetstrategi er i overensstemmelse med Rådets henstillinger i beslutningen, og at der ikke er behov for at tage nye skridt som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud på nuværende tidspunkt. Der vil blive foretaget en vurdering af, om Grækenland efterkommer henstillingerne på basis af den rapport, som de græske myndigheder skal forelægge i oktober, jf. Rådets beslutning.-  I betragtning af vurderingen ovenfor vil det være hensigtsmæssigt for Grækenland (i) at træffe de foranstaltninger af permanent karakter, der er nødvendige for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2006, (ii) at mindske det konjunkturkorrigerede underskud med mindst 0,5 % af BNP fra og med 2007, fortrinsvis gennem en begrænsning af de primære udgifter, og dermed sikre en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud på mellemlang sigt, (iii) at forstærke bestræbelserne på at kortlægge og kontrollere faktorer ud over nettolåntagning, der bidrager til ændringen i gældsniveauet, med henblik på at sikre et hurtigere fald i den offentlige bruttogældskvote i retning af referenceværdien, (iv) at kontrollere de offentlige pensionsudgifter og sikre en resolut gennemførelse af de reformer, hvorom der allerede er lovgivet, for at opnå holdbarhed i de offentlige finanser og (v) at forbedre indsamlingen og behandlingen af offentlige data i samarbejde med Eurostat, især ved at styrke de mekanismer, der kan sikre en hurtig og korrekt indsamling af sådanne data.På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets udtalelse om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram og fremsender den til Rådet.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2004-2007RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:1.  Den 12. april 2005 gennemgik Rådet Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2004-2007. Programmet er delvis i overensstemmelse med datakravene i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form. Programmet indeholder ingen nærmere oplysninger om, hvilke foranstaltninger der skal sikre opfyldelsen af de for 2007 fastsatte mål. Prisudviklingen er udtrykt ved deflatoren for det private forbrug og ikke ved det harmoniserede forbrugerprisindeks. Med hensyn til de grundlæggende eksogene antagelser indeholder programmet ingen oplysninger om BNP-væksten uden for EU og ej heller om vækstraten på relevante udenlandske markeder, således som adfærdskodeksen forlanger. Grækenland opfordres derfor til at sikre, at datakravene overholdes i fuldt omfang.2.  I programmet gennemgås tre forskellige makroøkonomiske scenarier. Med udgangspunkt i de senest tilgængelige oplysninger, som er inkorporeret i Kommissionens økonomiske forårsprognoser, er det det andet af de alternative scenarier, og ikke baseline-scenariet, der benyttes som referencegrundlag for vurderingen af programmet, fordi det synes at afspejle nogle plausible makroøkonomiske antagelser. I dette referencescenario, der altså benyttes til vurderingen af programmet, forventes BNP i faste priser at vokse med 2,9 % i 2005 og accelerere marginalt til 3 % i 2006 og 2007. Den potentielle outputvækst forventes gradvist at aftage over programperioden fra omkring 3,3 % i 2005 til 3 % i 2007, mens det store positive outputgab, der blev registreret i 2004, forventes at blive indsnævret noget frem til 2007.3.  Den 5. juli 2004 vedtog Rådet en beslutning om, at Grækenland befandt sig i en situation med et uforholdsmæssigt stort underskud, og det henstillede til de græske myndigheder at bringe denne situation til ophør senest i 2005. Den 18. januar 2005 fastslog Rådet, at Grækenland ikke havde truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling. Den 17. februar 2005 besluttede Rådet efter henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med artikel 104, stk. 9, at pålægge Grækenland at træffe foranstaltninger med henblik på senest i 2006 at bringe underskuddet ned under tærsklen på 3 % af BNP. Grækenland fik også pålæg om at kortlægge og kontrollere faktorer ud over nettolåntagning, der bidrager til det ændrede gældsniveau, og at forbedre indsamlingen og behandlingen af offentlige data.4.  Ifølge EDP-indberetningen fra marts 2005 skønnes den offentlige saldo at have udvist et underskud på 6,1 % af BNP. Underskuddet ligger 0,8 procentpoint over de 5,3 % af BNP, som den græske regering havde forventninger om på tidspunktet for EDP-indberetningen i september 2004, hvilket afspejler nye svigtende skatteindtægter og budgetoverskridelser til en værdi af et halvt procentpoint af BNP. Den 18. marts 2005 besluttede Eurostat ikke at validere tallene for det græske underskud, eftersom det grundet visse uafklarede spørgsmål kan være nødvendigt at opjustere det offentlige underskud i 2004 og tidligere år.5.  Den græske regerings budgetstrategi tager sigte på at reducere underskuddet til under referenceværdien på 3 % af BNP senest i 2006 i overensstemmelse med Rådets beslutning i henhold til artikel 104, stk. 9, gennem en blanding af indtægtsforøgende foranstaltninger og besparelser, som forventes at resultere i stigende primære overskud. Med henblik herpå har den græske regering vedtaget en pakke af finanspolitiske foranstaltninger, der skal gennemføres i 2005 sammen med dem, der allerede indgår i 2005-budgettet. I referencescenariet satses der på en mindskelse af det nominelle offentlige underskud på 3,6 procentpoint over programperioden, nemlig fra et udgangspunkt på 6,1 % af BNP i 2004 til 2,4 % af BNP i 2007. Det skønnes, at den primære saldo vil blive væsentligt forbedret fra et underskud på 0,4 % af BNP i 2004 til et overskud på 1,8 % af BNP i 2005, der efterfølgende vil vokse til 3,3 % af BNP ved udgangen af programperioden.6.  Der optræder en risiko for, at budgetresultatet i 2005 og årene derefter kan blive dårligere end skønnet i programmet. Navnlig kan fremskrivningen af udviklingen i socialsikringsbidragene og de offentlige forbrugsudgifter vise sig at være for optimistisk, og de påtænkte tilpasninger i især de sidste år af programperioden er ikke beskrevet tilstrækkeligt detaljeret. Endvidere indeholder programmet ingen foranstaltninger, der kan bidrage til at udligne de potentielle afsmittende virkninger af de nye statistiske revisioner for 2004 og 2005. De græske myndigheder har bebudet, at de vil være rede til at træffe supplerende foranstaltninger i 2006 foruden dem, man allerede har vedtaget i 2005, for på effektiv vis at reducere underskuddet til under referenceværdien på 3 % af BNP i 2006 som påkrævet af Rådet. Den i programmet anførte budgetstilling giver ikke en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP i en situation med normale konjunktursvingninger, og den opfylder heller ikke stabilitets- og vækstpagtens krav om en mellemfristet budgetsaldo tæt på balance eller i overskud i hele programperioden.7.  Gældskvoten forventes kun at falde fra 110,5 % af BNP i 2004 til 109,5 % i 2005, 107,2 % i 2006 og 104,7 % i 2007. En hurtigere nedbringelse af gælden vanskeliggøres af de mange gældsforøgende stock/flow-tilpasninger, der ganske vist er aftagende sammenholdt med 2004, men som forventes at forblive betydningsfulde trods indtægterne fra en række planlagte privatiseringer. Gældskvotens udvikling kan blive mindre gunstig end forventet i henhold til fremskrivningerne som følge af ovennævnte risici for opfyldelsen af budgetmålene.8.  Der synes at optræde en alvorlig risiko for, at Grækenland ikke vil være i stand til at sikre holdbarheden i de offentlige finanser på lang sigt, når der bl.a. henses til de betydelige omkostninger, som befolkningens aldring forventes at føre med sig. Den betydelige vækst i de forventede aldersbetingede udgifter viser, at det er nødvendigt at træffe nye foranstaltninger for at begrænse de offentlige pensionsudgifter, herunder en resolut gennemførelse af de reformforanstaltninger, man allerede har vedtaget.9.  I det store og hele lever de økonomiske politikker, der er skitseret i opdateringen, stort set op til de landespecifikke økonomisk-politiske retningslinjer for udviklingen i de offentlige finanser. Programmet indeholder imidlertid ikke oplysninger om en tilstrækkeligt virkningsfuld indsats for at tilvejebringe en budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser et overskud. Det konjunkturkorrigerede underskud, som Kommissionens tjenestegrene har beregnet ved at anvende den i fællesskab aftalte metode på de data, der knytter sig referencescenariet, vil forblive over 3 % af BNP i hele programperioden, om end det ifølge fremskrivningerne vil blive reduceret med mindst 0,5 procentpoint om året. Når henses til de skridt, der allerede er blevet taget for at rette op på de budgetmæssige ubalancer, er denne budgetstrategi imidlertid i overensstemmelse med Rådets henstillinger i beslutningen af 17. februar i henhold til artikel 104, stk. 9, og der er ikke behov for at tage nye skridt som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud på nuværende tidspunkt. Der vil blive foretaget en vurdering af, om Grækenland efterkommer henstillingerne på basis af den rapport, som de græske myndigheder skal forelægge i oktober, jf. Rådets beslutning.* * *Med henvisning til vurderingen ovenfor er Rådet af den opfattelse, at Grækenland bør:-  gennemføre de nødvendige foranstaltninger af permanent karakter, der kan føre til en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2006-  mindske det konjunkturkorrigerede underskud med mindst 0,5 % af BNP fra og med 2007, fortrinsvis gennem en begrænsning af de primære udgifter, og dermed sikre en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud på mellemlang sigt-  forstærke bestræbelserne på at kortlægge og kontrollere faktorer ud over nettolåntagning, der bidrager til ændringen i gældsniveauet, med henblik på at sikre et hurtigere fald i den offentlige bruttogældskvote i retning af referenceværdien-  kontrollere de offentlige pensionsudgifter og sikre en resolut gennemførelse af de reformer, hvorom der allerede er lovgivet, for at opnå holdbarhed i de offentlige finanser-  forbedre indsamlingen og behandlingen af offentlige data yderligere i samarbejde med Eurostat, især ved at styrke de mekanismer, der kan sikre en hurtig og korrekt indsamling af sådanne data.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Realt BNP (%-ændring) | SP marts 2005 | 4,2 | 2,9 | 3,0 | 3,0 |KOM marts 2005 | 4,2 | 2,9 | 3,1 |SP dec. 2003 | 4,2 | 4,0 | 3,8 | n.a. |HICP-inflation (%) | SP marts 2005 | 3,0 | n.a. | n.a. | n.a. |KOM marts 2005 | 3,0 | 3,2 | 3,2 |SP dec. 2003 | 3,0 | 2,8 | 2,6 | n.a. |Offentlig saldo (% af BNP)(*) | SP marts 2005 | -6,1 | -3,7 | -2,9 | -2,4 |KOM marts 2005 | -6,1 | -4,5 | -4,4 |SP dec. 2003 | -1,2 | -0,5 | 0,0 | n.a. |Primær saldo (% af BNP)(*) | SP marts 2005 | -0,4 | 1,8 | 2,7 | 3,3 |KOM marts 2005 | -0,4 | 1,0 | 1,0 |SP dec. 2003 | 4,7 | 5,1 | 5,3 | n.a. |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP)(*) | SP marts 20051 | -7,0 | -4,4 | -3,5 | -3,0 |KOM marts 2005 | -7,1 | -5,5 | -5,3 |SP dec. 2003 | -1,2 | -0,5 | 0,0 | n.a. |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP marts 2005 | 110,5 | 109,5 | 107,2 | 104,7 |KOM marts 2005 | 110,5 | 110,5 | 108,9 |SP dec. 2003 | 98,5 | 94,6 | 90,5 | n.a. |1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. (*) Kommissionens fremskrivninger tager ikke hensyn til de foranstaltninger, der blev bebudet den 29. marts. Kilder: Revideret opdatering af stabilitetsprogrammet fra marts 2005 (SP). Kommissionens økonomiske prognoser fra foråret 2005 (KOM). Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997. Alle de dokumenter, der skal refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs revideres udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, der blev godtkent af Økonfin-Rådet den 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Kommissionens meddelelse om de foranstaltninger, som Grækenland har truffet som reaktion på Rådets beslutning af den 17.2.2005 i henhold til traktatens artikel 104, stk. 9, med henblik på at tilvejebringe den nedbringelse af underskuddet, som skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (SEK(2005) 443 af 6.4.2005).[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


Avis juridique important

|

31963H0487

63/488/CEE: Recommandation de la Commission du 31 juillet 1963 adressée aux États membres en vertu des articles 155 et 115 au sujet de régime d'exportation à appliquer vers les pays tiers pour les diamants bruts / Den danske udgave er ikke til rådighed

EF-Tidende nr. 129 af 23/08/1963 s. 2294 - 2294

 /* Der findes ingen dansk version af dette dokument, da det ikke er indeholdt i den danske Specialudgave. Kriterierne for at udelade retsakter var foelgende:  - akter, som ikke laengere havde virkning paa tidspunktet for Danmarks indtraeden i Faellesskabet (1. jan. 1973)  - akter, hvis virkning automatisk ophoerte paa indtraedelsestidspunktet (f.eks. visse aftaler mellem Faellesskabet og Det Forenede Kongerige, Irland eller Danmark)  - akter, som kun er bindende for dem, de er rettet til, og som derfor kun er autentiske paa originalsproget  - ikke-bindende akter  - akter, som ikke skoennedes tilstraekkeligt betydningsfulde til at blive medtaget  - visse akter, som tilbagekaldtes under udarbejdelsen af specialudgaven.  oknoda73 */


Avis juridique important

|

31986H0666

86/666/EØF: Rådets henstilling af 22. december 1986 om brandsikring af eksisterende hoteller

EF-Tidende nr. L 384 af 31/12/1986 s. 0060 - 0068

RAADETS HENSTILLING af 22. december 1986 om brandsikring af eksisterende hoteller  (86/666/EOEF) RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER - som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel  235, som henviser til forslag fra Kommissionen(1), som henviser til udtalelse fra Europa-Palamentet(2), som henviser til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg(3), og som tager foelgende i betragtning: Ikke alle medlemsstaterne har retsforskrifter vedroerende brandsikring af samtlige hoteller; hvor  der findes bestemmelser inden for dette omraade, er disse ofte ufuldstaendige og spredt i forskellige  retsakter, hvorfor det er vanskeligt at faa et noejagtigt overblik over dem; desuden er der ikke  altid fuld sikkerhed for, at de overholdes; med den intensiverede udvikling inden for turisme og forretningsrejser maa flere og flere mennesker  indlogere sig paa hoteller, der er beliggende i andre medlemsstater end deres eget land; det er de  paagaeldendes ret at faa en tilstraekkelig beskyttelse i vaertslandet og at kende arten og raekkevidden  af denne beskyttelse; beskyttelsen af gaesterne boer vaere forenelig med sikkerheden for personalet paa  arbejdspladsen; selv naar der tages hensyn til de forskelle i type eller konstruktion, som goer sig gaeldende for  hoteller i medlemsstaterne, er det muligt at fastsaette et minimalt brandsikringsniveau for alle  disse hoteller; det er vaesentligt for hotellernes fortsatte drift, at disse minimale krav opfyldes,  og det er hensigtsmaessigt, at hotellerne underkastes regelmaessig kontrol; af oekonomiske, tekniske og arkitektoniske grunde kraever brandsikringen af hoteller en vis frist for  at blive gennemfoert i fuldt omfang; for at naa det oenskede maal boer fristen vaere af en rimelig  laengde; paa faellesskabsplan eksisterer der endnu ikke harmoniserede bestemmelser for anvendelse af  byggematerialer med hensyn til brandbeskyttelse; dette forhold kan ikke berettige medlemsstaterne  til at vedtage foranstaltninger, som eventuelt kan skaerpe de tekniske handelshindringer, idet  brandsikring af hoteller paa grundlag af et minimalt sikkerhedsniveau tvaertimod boer forberede og  fremme det harmoniseringsarbejde, der i oevrigt er under gennemfoerelse; saavel ud fra et oekonomiske synspunkt som af hensyn til sikkerheden for turister og for personer,  som af andre grunde rejser fra en medlemsstat til en anden, er det vigtigt at fremme udbredelsen og  formidlingen af information vedroerende de foranstaltninger, der er truffet paa nationalt plan med  henblik paa brandsikring af hoteller; Kommissionen boer spille en betydelig rolle ved udbredelse og  formidling af saadan information; HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE: 1)at de, hvis den gaeldende lovgivning ikke allerede er tilstraekkelig til, at kravene i denne  henstilling er opfyldt, traeffer de noedvendige forholdsregler vedroerende brandsikring, saaledes at  det paalaegges eksisterende hoteller at overholde bestemmelser, der er baseret paa de nedenfor anfoerte  principper. Formaalet med og metoder til sikring af eksisterende hoteller 1.Formaalet med brandsikring af eksisterende hoteller er: 1.1.at nedsaette risikoen for, at der opstaar brand; 1.2.at hindre spredning af ild og roeg; 1.3.at goere det muligt for alle, som opholder sig der, at redde sig ud i god behold; 1.4.at goere det muligt for redningsmandskabet at gribe ind. 2.Med henblik paa at opfylde disse krav maa det sikres, at der i etablissementet er truffet alle  noedvendige forholdsregler til: 2.1.at der forefindes sikre flugtveje, at disse er tydeligt angivet, og at de er tilgaengelige og  ikke blokeret af forhindringer; 2.2.at bygningens stabilitet i tilfaelde af brand er garanteret i det mindste saa laenge, at alle, som  opholder sig der, kan redde sig ud i god behold; 2.3.omhyggeligt at begraense forekomsten eller anvendelsen af staerkt brandbare materialer i  beklaedningerne paa skillevaegge, lofter og gulve og i de indre udsmykninger; 2.4.at teknisk udstyr og apparater (elektriske installationer, gas- og varmeinstallationer osv.)  fungerer sikkert; 2.5.at passende midler til at alarmere alle, der opholder sig i bygningen, forefindes og  vedligeholdes; 2.6.at sikkerhedsinstrukser og en oversigtsplan med angivelsen af flugtvejene er opslaaet i samtlige  vaerelser, hvor gaester eller personale normalt opholder sig; 2.7.at brandvaernsmateriel (ildslukkere mv.) forefindes og vedligeholdes; 2.8.at personalet har modtaget passende instrukser og uddannelse. 3.Ved anvendelsen af ovennaevnte principper paa eksisterende etablissementer, der udnyttes  kommercielt, som helt eller delvis optager en bygning, og som under benaevnelsen hotel, pensionat,  kro, gaestgiveri, motel eller enhver anden tilsvarende benaevnelse kan tilbyde overnatning til mindst  20 betalende gaester, boer medlemsstaterne tage hensyn til de tekniske retningslinjer, der er anfoert  i bilaget til denne henstilling. Medlemsstaterne kan traeffe andre eller strengere foranstaltninger  end de i bilaget anfoerte, hvis de derved som minimum opnaar et tilsvarende resultat. Navnlig i  tilfaelde, hvor en foranstaltning i bilaget af oekonomiske, tekniske, herunder antiseismiske, eller  arkitektoniske grunde ikke kan gennemfoeres, skal de loesninger, der vedtages i stedet, sikre  overholdelsen af det samlede minimale sikkerhedsniveau, der oenskes indfoert ved bestemmelserne i  dette bilag. For saa vidt angaar etablissementer, der kan tilbyde overnatning til mindre end 20 betalende gaester,  boer medlemsstaterne vedtage de mest hensigtsmaessige foranstaltninger med det formaal at garantere  gaesternes sikkerhed i henhold til de i punkt 1 og 2 anfoerte principper og under hensyn til  risikograden; 2)at de underkaster hotellerne en regelmaessig kontrol for saa vidt angaar deres overensstemmelse med  de nationale forskrifter, der er baseret paa ovennaevnte principper; 3)at de inden for en frist paa to aar underretter Kommissionenen om samtlige nationale  foranstaltninger, der vedtages med henblik paa at sikre, at hotellerne overholder ovenfor anfoerte  krav, samt om de foranstaltninger, de agter at traeffe med henblik herpaa i loebet af de foelgende fem  aar. Kommissionen aflaegger inden for en frist paa seks maaneder rapport til Raadet om de trufne eller  paataenkte foranstaltninger. Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1986. Paa Raadets vegneG. SHAWFormand (1)EFT nr. C 49 af 21. 2. 1984, s. 7.  (2)EFT nr. C 262 af 14. 10. 1985, s. 20, og EFT nr. C 36 af 17. 2. 1986, s. 155.  (3)EFT nr. C 248 af 17. 9. 1984, s. 4.   BILAG TEKNISKE RETNINGSLINJER 1.FLUGTVEJE  1.1.Generelt 1.1.1.Flugtveje skal vaere udformet og fordelt paa en saadan maade, at de uafhaengigt af hinanden munder  ud i enten en gade eller en aaben plads, der er tilstraekkelig stor til, at det er muligt at fjerne  sig fra bygningen og hurtigt og sikkert at evakuere personer fra denne. 1.1.2.Doere, trapper, udgange og korridorer til flugtveje skal vaere forsynet med standardiserede  skilte, som er synlige baade om dagen og om natten. Til dette formaal anvendes isaer de symboler, der er beregnet paa publikumsinformation og udarbejdet i  standard ISO/DIS 6309.2 (af 11. december 1985). 1.1.3.Doere, som ikke kan anvendes af gaester i tilfaelde af brand, og som foerer direkte ud til  flugtvejene og normalt ikke er laast, skal holdes lukket eller vaere selvlukkende og vaere forsynet  med passende standardiseret markering. 1.2.AAbningsretning for doere - Spaerring af flugtveje 1.2.1.I videst muligt omfang skal doere til flugtveje kunne aabnes i flugtretningen. 1.2.2.En flugtvejs yderdoer skal altid nemt kunne aabnes indefra af en person, der undslipper fra  hotellet. 1.2.3.En svingdoer eller en skydedoer skal dubleres med en doer, der aabnes i flugtretningen. 1.2.4.Forhindringer (arkiver, moebler osv.), der kan haemme fri passage og frembyde risiko for  udbredelse af ilden, maa ikke anbringes i flugtvejene. 1.2.5.Spejle, der kan taenkes at vildlede personer, som opholder sig i bygningen, med hensyn til  retningen mod udgange og trapper, maa ikke anbringes i flugtvejene. 1.3.Minimalt antal trapper 1.3.1.Til vurdering af, om et eksisterende hotel har et tilstraekkeligt antal trapper, kan  forskellige kriterier anvendes: 1.3.1.1.enten det samlede antal personer, som kan befinde sig i hotellet, 1.3.1.2.eller den afstand, der skal tilbagelaegges for at naa trapperne. 1.3.2.Saafremt personantallet anvendes som kriterium, skal hoteller, som omfatter to eller flere  etager over terraen, og som kan modtage i alt mere end 50 personer, have mindst to trapper. 1.3.3.Saafremt afstanden til trapper anvendes som kriterium: 1.3.3.1.maa gange, der ender blindt, hoejst vaere 10 m lange, 1.3.3.2.maa, saafremt hotellet har flere trapper, afstanden fra et vilkaarligt punkt paa en flugtvej  til en af disse trapper ikke overstige 35 m. 1.3.4.Som hovedregel skal et eksisterende hotel i en bygning med mere end tre etager over terraen,  have mindst to trapper. 1.3.5.Under alle omstaendigheder maa gange, der ender blindt, hoejst vaere 10 m lange, og afstanden til  en trappe maa hoejst vaere 35 m. 1.3.6.En udvendig trappe kan accepteres som den anden trappe paa betingelse af, at dens  sikkerhedsforhold er tilfredsstillende. 1.3.7.I et hotel skal eksisterende trapper hver have en tilstraekkelig bredde til, at evakuering af  personer, der maatte befinde sig i etablissementet, kan foregaa paa tilfredsstillende maade. Hvis det  imidlertid for sikringen af et eksisterende hotel viser sig noedvendigt at bygge supplerende  trapper, skal hver af disse nye trapper have en bredde paa mindst 0,80 m. 2.KONSTRUKTIONSMAESSIGE FORHOLD 2.1.Det paases, at eksisterende hotellers konstruktionsmaessige forhold skal vaere saaledes, at: 2.1.1.baerende elementers brandmodstandsdygtighed kan sikre den samlede strukturelle stabilitet i  tilstraekkelig lang tid i tilfaelde af brand; 2.1.2.rumadskillelsen hindrer spredning af ild og roeg og derved holdes flugtvejene aabne for adgang  og passage i tilstraekkelig lang tid; 2.1.3.situationen i almindelighed vurderes i det enkelte tilfaelde paa basis af de i det foelgende  anfoerte minimumsforskrifter. 2.2.Bygningernes struktur 2.2.1.I bygninger, der omfatter hoejst tre etager over terraen, skal bygningsstrukturens  brandmodstandsdygtighed (R) svare til mindst 30 minutter (R 30), med undtagelse af bygninger, der  kun omfatter en enkelt etage uden kaelderetage. 2.2.2.I bygninger, der omfatter mere end tre etager over terraen, skal bygningsstrukturens  brandmodstandsdygtighed (R) svare til mindst 60 minutter (R 60). 2.3.Etageadskillelser 2.3.1.I bygninger, der omfatter hoejst tre etager over terraen, skal etageadskillelsernes  brandmodstandsdygtighed (REI) svare til mindst 30 minutter (REI 30). 2.3.2.I bygninger, der omfatter mere end tre etager over terraen, skal etageadskillelsernes  brandmodstandsdygtighed (REI) svare til mindst 60 minutter (REI 60). 2.4.Trappeafskaermning 2.4.1.Som hovedregel skal trapper i eksisterende hoteller, der omfatter mere end to etager over  terraen, vaere anbragt i trapperum. 2.4.1.1.Trapperummets vaeg skal have en brandmodstandsdygtighed (REI) svarende til mindst 30  minutter (REI 30). 2.4.1.2.Doerfag til disse trapperum skal have en brandmodstandsdygtighed (RE) svarende til mindst 30 minutter (RE 30), vaere selvlukkende og forsynet med et skilt, der angiver, at doerene skal holdes  lukket. 2.4.2.Saafremt et trapperum dels foerer til de etager, som er almindeligt tilgaengelige, dels til  kaelderen, skal det vaere udfoert paa en saadan maade, at det er muligt at isolere kaelderen fra resten af  trapperummet. 2.4.3.Hvert trapperum skal foroven forsynes med en ramme eller et vindue - med en tynd glasrude -  af en stoerrelse paa ca. 1 m2, og, saafremt stedet ikke er direkte tilgaengeligt, udstyret med en  mekanisme, der goer det muligt uden besvaer aabne rammen eller vinduet fra stueetagen. 2.4.4.Trapperummet for servicetrapper, hvortil der kun er adgang for etablissementets personale,  skal beskyttes efter de samme principper som dem, der gaelder for trapperum, der er almindeligt  tilgaengelige. 2.5.Skillevaegge 2.5.1.Som hovedregel skal skillevaegge (mellem etageadskillelser), som adskiller vaerelser fra  flugtveje, have en brandmodstandsdygtighed (REI) svarende til mindst 30 minutter (REI 30); doerfag  deri skal have en brandmodstandsdygtighed (RE) svarende til mindst 15 minutter (RE 15). 2.5.2.Som hovedregel skal adskillelser (etageadskillelser, skillevaegge), som adskiller vaerelser og  flugtveje fra lokaler, hvor der bestaar saerlig fare for brand, have en brandmodstandsdygtighed (REI)  svarende til mindst 60 minutter (REI 60); doerfag deri skal have en brandmodstandsdygtighed (RE)  svarende til mindst 60 minutter (RE 60), vaere selvlukkende og forsynet med et skilt, der angiver,  at doerene skal holdes lukket. 3.BEKLAEDNING AF ADSKILLELSER OG UDSMYKNING 3.1.I eksisterende hoteller skal beklaedningerne paa de indvendige adskillelser og udsmykningerne  vaere saadan, at de brandmaessigt set ikke udgoer en saerlig risiko, for saa vidt angaar deres eventuelle  bidrag til brandudbredelse og roegudvikling. 3.1.1.Dette krav vedroerer isaer visse dele af etablissementet saasom: 3.1.1.1.flugtveje og navnlig gange, trapper og gennemgangsrum, saasom haller; 3.1.1.2.de lokaler, som er almindeligt tilgaengelige og navnlig for hotellets gaester, med undtagelse  af vaerelserne. 3.1.2.Paa de i punkt 3.1.1 omhandlede steder udgoeres de beklaedninger paa indvendige adskillelser og  de udsmykninger, der saerlig sigtes til, navnlig af: 3.1.2.1.gulvbelaegninger, 3.1.2.2.vaegbeklaedninger og -udsmykninger, 3.1.2.3.loftsbeklaedninger og -udsmykninger. 3.1.3.Eftersom brandproevningsmetoder og brandteknisk klassificering af materialer for tiden ikke er  harmoniseret, udtrykkes de mindstekrav, som beklaedninger paa indvendige adskillelser og udsmykninger  i eksisterende hoteller skal opfylde, ved henvisning til de nationale bestemmelser paa dette  omraade. 3.2.Flugtveje 3.2.1.For beklaedningerne paa de indvendige adskillelser og udsmykningerne i flugtveje i eksisterende  hoteller anses den i nedenstaaende tabel angivne klassificering af materialer som svarende til det  kraevede minimale sikkerhedsniveau: >TABELPOSITION> 3.2.2.Den i punkt 3.2.1 anfoerte tabel refererer til foelgende nationale bestemmelser: a)Forbundsrepublikken Tyskland Norm DIN 4107, del 1 Brandklassificering af bygningsdele og byggematerialer. b)Danmark Bygningsreglement 1977, bilag 3. c)Frankrig Arrêté af 4. juni 1973, om klassificering af bygningsdele og byggematerialer i kategorier efter deres brandbestandighed og  fastlaeggelse af proevningsmetoder (Journal Officiel af 26. juli 1973). d)Italien Ministeriel bekendtgoerelse af 26. juni 1984. Brandklassificering og godkendelse af materialer med  henblik paa forebyggelse af brande (GU nr. 234 af 25. august 1984). e)Nederlandene Standard NEN 3883. f)Det forenede Kongerige Standard BS 476, del 6, 1981 Brandproevning af materialer. Standard BS 476, del 7, 1971 Proevning af materialernes overflade for flammespredning. g)Irland 1.Standard BS 4790, 1972 Bestemmelse af virkningerne paa tekstile gulvbelaegninger af en mindre brand (den saakaldte »hot  nut-metode«), vurderet i overensstemmelse med standard BS 5287, 1976. 2.Standard BS 5867, del 2, 1980 Krav for saa vidt angaar braendbarhed - Specifikation for fibre til gardiner og vaegbeklaedning. 3.Standard BS 5852, del 1, 1979 Standard BS 5852, del 2, 1982 Proevningsmetoder for polstrede saeders braendbarhed. 3.3.Lokaler, som er almindeligt tilgaengelige, undtagen vaerelser 3.3.1.Naar et lokale opfylder bestemmelserne i punkt 2.5.2, skal beklaedningen paa indvendige  adskillelser og udsmykningerne opfylde de nationale bestemmelser, som gaelder for lokalets  anvendelse. 3.3.2.Naar lokalet ikke opfylder bestemmelserne i punkt 2.5.2, skal beklaedningen paa indvendige  adskillelser og udsmykningerne som et minimum opfylde de bestemmelser for flugtveje, der er anfoert  i punkt 3.2. 3.3.3.For saa vidt angaar de lokaler, som er almindelig tilgaengelige, undtagen dem der er anfoert i punkt 3.1.1, skal de uafhaengige flugtveje som et minimum opfylde alle de bestemmelser, der gaelder  for hotellets flugtveje, idet de i hvert enkelt tilfaelde tilpasses den paagaeldende situation. 4.ELEKTRISK BELYSNING 4.1.Hovedbelysningsanlaeg 4.1.1.Hovedbelysningsanlaegget i et hotel skal vaere et elektrisk belysningsanlaeg. 4.1.2.Den elektriske installation i et eksisterende hotel skal vaere udformet og installeret med  saerligt henblik paa at undgaa brand og spredning af brand. Denne installation skal omfatte en  jordforbin- delse. 4.1.3.Punkt 4.1.2 gaelder ligeledes for etablissementer med elforsyning fra eget anlaeg. 4.2.Noedbelysningsanlaeg 4.2.1.Hvert hotel skal vaere forsynet med et passende elektrisk noedbelysningsanlaeg, som tilkobles  automatisk, naar hovedbelysningsanlaegget er traadt ud af funktion. 4.2.2.Hotellets noedbelysning skal kunne fungere i tilstaekkelig lang tid til, at alle de  tilstedevaerende personer kan evakueres, hvis hovedbelysningsanlaegget ikke virker. 5.VARMEANLAEG 5.1.Generel regel 5.1.1.Opvarmningen foregaar enten ved hjaelp af centralvarmeanlaeg eller faste individuelle ovne. 5.1.2.Varmeanlaegget i et eksisterende hotel skal vaere udformet og installeret med saerligt henblik  paa at undgaa brand og spredning af brand. 5.2.Fyrrum Naar den indfyrede effekt i et varmeanlaeg med forbraending kraever, at anlaegget skal vaere installeret  i et saerligt lokale, eller under alle omstaendigheder, naar den er lig med eller over 70 kW: 5.2.1.skal dette lokale bygges og indrettes i henhold til gaeldende nationale forskrifter; 5.2.2.skal vaegge og etageadskillelser i fyrrum have en brandmodstandsdygtighed (REI) svarende til  mindst 60 minutter (REI 60), og doerfagene skal have en brendmodstandsdygtighed (RE) svarende til  mindst 60 minutter (RE 60), vaere selvlukkende og forsynet med et skilt, der angiver, at doerene skal  holdes lukket. 5.3.Distribution af flydende braendstof 5.3.1.Med forbehold af bestemmelserne i punkt 5.1.2 skal tilfoersel af vaeskeformige eller gasformige  braendstoffer til varmeanlaeg kunne afbrydes ved mindst én manuel lukkeanordning. 5.3.1.1.Ved faste individuelle ovne skal denne lukkeanordning vaere anbragt i naerheden af  apparatet. 5.3.1.2.Ved centralvarmeanlaeg installeret i et fyrrum skal denne lukkeanordning vaere anbragt uden  for fyrrummet paa et let tilgaengeligt sted, som skal markeres klart. 5.3.2.Naar den bygning, i hvilken hotellet er beliggende, omfatter en almindelig  gasroersinstallation, skal denne have mindst én manuel lukkeanordning anbragt direkte ved  roersystemets indloeb i bygningen og tydeligt markeret. 5.3.3.Naar lagertanken for vaeskeformige braendstoffer er beliggende i et lokale, skal dette bygges  saaledes, at det som et minimum opfylder bestemmelserne i punkt 5.2.2, og at det kan tilbageholde  eventuelle udslip af braendstof. 5.3.4.Hvus der anvendes flaskegas, skal lagertanken vaere beliggende udendoers. 5.4.Fast individuel ovn 5.4.1.Naar det er tilladt at anvende faste individuelle ovne i eksisterende hoteller, skal disse,  med forbehold af bestemmelserne i punkt 5.1.2, installeres paa en saadan maade, at brandrisiko undgaas,  og saaledes at de ikke frembyder fare for dem, som opholder sig i de lokaler, hvor ovnene er  anbragt. 5.4.2.Faste individuelle ovne skal efterses regelmaessigt, og fremgangsmaaden ved deres anvendelse  skal vaere klart angivet. 6.VENTILATIONSANLAG 6.1.Naar et eksisterende hotel er forsynet med et ventilationsanlaeg, skal der traeffes  foranstaltninger isaer med henblik paa at forhindre spredning af brand eller af varme gasser og roeg  gennem ventilations-anlaeggets kanaler. 6.2.Ventilationsanlaeg skal vaere forsynet med en generel stopanordning placeret paa et let  tilgaengeligt sted og forsynet med tydelig markering. 7.BRANDVAERNSMATERIEL OG ALARMSYSTEMER 7.1.Brandvaernsmateriel 7.1.1.Brandvaernsmateriellet har til formaal at bekaempe en begyndende brand. Der skal skelnes mellem  dette og de mere betydelige midler til bekaempelse af brand, som i almindelighed udvikles og  anvendes af specialister fra brandkorpset. 7.1.2.Brandvaernsmateriellet bestaar af portative ildslukkere og tilsvarende fast udstyr. De skal  vaere udfoert i overensstemmelse med gaeldende nationale forskrifter eller normer, eller i givet fald  i henhold til gaeldende europaeiske normer herfor. 7.1.3.Art.  10372 Art.  14 ff.150 Art.  1556 Art.  1656 Art.  1715, 56, 77, 146, 226, 229, 278, 285, 339, 372, 379, 426, 429 Art.  20282 Art.  21336 Art.  22146 Art.  2315, 229, 282, 379, 381 Art.  25kunne skelnes fra telefonsystemets. 7.2.2.Uafhaengig af type skal dette system virke paa en maade, der er tilpasset hotellets  konstruktionsmaessige forhold, og goere det muligt i tide at varsko alle de personer, som befinder  sig i hotellets forskellige afsnit. 7.3.Alarmering 7.3.1.Redningstjenester skal let kunne alarmeres, enten over det offentlige telefonnet, gennem en  direkte linje eller paa lignende maade. 7.3.2.Fremgangsmaaden ved alarmering skal vaere klart angivet umiddelbart ved siden af ethvert sted,  fra hvilket alarmeringen er mulig. Ved anvendelse af det offentligge telefonnet skal redningstjenestens telefonnummer og eventuelt  dens adresse vaere anbragt klart synligt taet ved hotellets telefon. 7.4.Instruktion af personalet 7.4.1.Hotellets ledelse skal drage omsorg for, at hotelpersonalet i tilfaelde af brand er i stand  til korrekt at anvende det disponible brandvaernsmateriel, varslingssystemet og  alarmeringssystemet. 7.4.2.I tilfaelde af brand skal hotellets personale vaere i stand til: 7.4.2.1.at handle efter de givne instrukser, 7.4.2.2.effektivt at medvirke til evakuering af alle, som opholder sig paa hotellet. 7.4.3.Personalet paa et hotel skal mindst to gange om aaret, under behoerigt hensyn til driften og i  givet fald til saesonbestemte arbejdsforhold, deltage i undervisning og traening i anvendelse af  varslings- og alarmsystemer og i oevelser i evakuering af bygningen. 8.SIKKERHEDSINSTRUKSER 8.1.I hotellets vestibule 8.1.1.Praecise instrukser om, hvorledes personale og personer i almindelighed skal forholde sig i  tilfaelde af brand, skal vaere opslaaet klart synligt. 8.1.2.En plan over etablissementet, bestemt til orientering af redningstjenesten, skal isaer  angive: -placering af trapper og flugtveje, -placering af disponible slukningsmidler, -placering af lukkeanordninger for gas og elektricitet, -placering af stopanordningen for et eventuelt ventilationsanlaeg. -en generel oversigt over et eventuelt detektions- og varslingssystem, -placering af eventuelle installationer og lokaler, der frembyder en saerlig risiko. 8.2.Paa hver etage I hoteller, som omfatter to eller flere etager over terraen, skal en skematisk oversigtsplan vaere  anbragt paa hver etage naer indgangen. 8.3.Paa hvert vaerelse 8.3.1.Praecise instrukser, der er klart og tydeligt opslaaet, skal angive fremgangsmaaden i tilfaelde  af brand; ud over de nationale sprog skal disse instrukser vaere affattet paa de fremmedsprog, som  anvendes af hotellets saedvanlige gaester. 8.3.2.Instrukserne skal vaere ledsaget af en skematisk etageplan, som kort og klart angiver  vaerelsets placering i forhold til flugtveje, trapper og/eller udgange. 8.4.Instrukserne skal blandt andet henlede opmaerksomheden paa, at det i tilfaelde af brand er forbudt  at benytte elevatorerne med undtagelse af dem, der er specielt beskyttet og udelukkende forbeholdt  evakuering af handicappede.


Avis juridique important

|

31998H0286

98/286/EF: Kommissionens henstilling af 23. april 1998 om bankgebyrer for omregning til euroen

EF-Tidende nr. L 130 af 01/05/1998 s. 0022 - 0025

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 23. april 1998 om bankgebyrer for omregning til euroen (98/286/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Euroen vil blive de deltagende medlemsstaters valuta fra den 1. januar 1999; euroen vil erstatte de deltagende medlemsstaters nationale valutaer til omregningskursen; i løbet af en overgangsperiode vil euroen findes i forskellige denominationer; de nationale valutaenheder vil være underenheder af euroen efter omregningskursen; ifølge artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (1), skal omregningskurserne anvendes til omregninger begge veje mellem euroenheden og de nationale valutaenheder; ifølge udkastet til Rådets forordning om indførelse af euroen (2) gælder der visse forpligtelser med hensyn til omregning;(2) efter Kommissionens opfattelse er bankerne ikke retligt berettigede til:- at beregne gebyrer for omregning af indgående betalinger i euroenheden eller i den nationale valutaenhed i overgangsperioden- at beregne gebyrer for omregning af konti fra den nationale valutaenhed til euroenheden ved overgangsperiodens udløb- at beregne et andet gebyr for en tjenesteydelse i euroenheden end for samme tjenesteydelse i den nationale valutaenhed;(3) for at sikre en problemfri indførelse af euroen bør bankerne efter Kommissionens opfattelse gå videre end de lovpligtige minimumskrav ved at yde gebyrfri omregning af konti fra den nationale valutaenhed til euroenheden i overgangsperioden, gebyrfri omregning af udgående betalinger fra den nationale valutaenhed til euroenheden og omvendt i overgangsperioden og gebyrfri veksling for deres kunder af »husholdningsbeløb« i de nationale sedler og mønter til eurosedler og euromønter i slutfasen;(4) for klarhedens og fuldstændighedens skyld bør de lovpligtige krav som fortolket af Kommissionen og Kommissionens henstillinger fremlægges samtidig; udtrykket »standard for god praksis« betegner både den lovpligtige og den anbefalede praksis;(5) standarden for god praksis bør ikke omfatte gebyrfri omregning af konti fra euroenheden til den nationale valutaenhed, da dette ikke er nødvendigt for indførelsen af euroen, og den bør heller ikke omfatte gebyrfri veksling af nationale pengesedler fra euroområdet til andre nationale pengesedler fra euroområdet, da denne veksling ikke berøres af indførelsen af euroen; standarden for god praksis bør omfatte et krav om gennemsigtighed i forbindelse med eventuelle gebyrer, der måtte blive beregnet for denne veksling;(6) standarden for god praksis bør ikke omfatte veksling af andre beløb end »husholdningsbeløb« i nationale sedler og mønter til eurosedler og -mønter; bankerne og detailhandlerne bør indlede forhandlinger om, hvilke gebyrer der skal beregnes for modtagelse af nationale sedler og mønter fra detailhandlerne og for levering af eurosedler og -mønter fra detailhandlerne under hensyntagen til de arrangementer, der måtte være truffet af de kompetente myndigheder på nationalt plan;(7) ved enhver omregning mellem en national valutaenhed og euroenheden og omvendt og ved enhver veksling af pengesedler og mønter fra en deltagende medlemsstat skal bankerne klart og tydeligt vise, at omregningskurserne er blevet anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1103/97; anvendelsen af omregningskursen og eventuelle gebyrer bør være gennemsigtig; standarden for god praksis bør med hensyn til gennemsigtighed i forbindelse med gebyrerne så vidt muligt gennemføres af bankerne inden den 1. januar 1999, så der er mindst mulig risiko for, at forbrugerne fejlagtigt forbinder allerede eksisterende gebyrer med indførelsen af euroen;(8) banker, der gennemfører standarden for god praksis, bør offentligt meddele dette for at godtgøre, at de overholder standarden, og alle banker bør under alle omstændigheder inden den 1. januar 1999 oplyse deres kunder om, hvorvidt de anvender standarden for god praksis, og, hvis dette ikke er tilfældet, hvilke omregninger de agter at beregne gebyrer for;(9) Kommissionen har til hensigt at overvåge anvendelsen af standarden for god praksis; denne overvågning behandles i dens henstilling 98/288/EF om dialog, overvågning og oplysning med henblik på at lette overgangen til euroen (3); den dialog, der er omhandlet i nævnte henstilling, kan også omfatte drøftelser om gennemførelsen og overvågningen af standarden for god praksis; dialogen kan også vedrøre aspekter af beregningen af gebyrer for omregning, som går videre end den standard for god praksis, der er fastlagt i nærværende henstilling;(10) der kan være behov for at tage særlige hensyn til forbrugere, der ikke har en bankkonto, ved vekslingen af sedler og mønter i den nationale valutaenhed til sedler og mønter i euroenheden i slutfasen; disse hensyn bør fastsættes ud fra de lokale forhold i den enkelte medlemsstat;(11) problematikken vedrørende beregning af gebyrer ved omregning til euroen blev drøftet på rundbordskonferencen i maj 1997; der er blevet nedsat en ekspertgruppe med deltagelse af alle de berørte parter til undersøgelse af spørgsmålet og dens rapport er blevet offentliggjort (4); konklusionerne i ekspertgruppens rapport blev accepteret af Kommissionen i meddelelsen »Opdatering af de praktiske aspekter af indførelsen af euroen«, som blev vedtaget den 11. februar 1998 (5), og drøftet på rundbordskonferencen i februar 1998,HENSTILLER:Artikel 1 Definitioner I denne henstilling forstås ved:a) »banker«: kreditinstitutter som defineret i Rådets direktiv 77/780/EØF (6) og enhver anden finansiel institution som defineret i artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 3604/93 (7), hvis virksomhed består i aktiviteter i relation til omregning af betalinger og konti og veksling af sedler og mønter, samt vekselbureauer og postkontorerb) »national valutaenhed«: valutaenheden i en deltagende medlemsstat, som denne enhed defineres på dagen før starten på tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union; ved »den nationale valutaenhed« forstås i denne henstilling den nationale valutaenhed i den medlemsstat, hvor den bank, der foretager omregningen, er beliggendec) »deltagende medlemsstater«: de medlemsstater, der indfører den fælles valuta i overensstemmelse med traktatend) »omregning«: ændring af denominationen af et monetært beløb fra den nationale valutaenhed til euroenheden og omvendt til omregningskursen i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1103/97e) »euroenhed«: valutaenheden af euroen som omhandlet i artikel 2, andet punktum i udkastet til Rådets forordning om indførelse af euroenf) »overgangsperiode«: det tidsrum, der begynder den 1. januar 1999 og slutter den 31. december 2001;g) »slutfase«: det tidsrum, der begynder den 1. januar 2002 og slutter senest den 30. juni 2002; tidsrummets længde kan variere fra den ene deltagende medlemsstat til den anden på de vilkår, der er anført i udkastet til Rådets forordning om indførelse af euroenh) »omregningskurs«: den uigenkaldeligt fastlåste omregningskurs, der vedtages af Rådet for valutaen i hver deltagende medlemsstat i henhold til traktatens artikel 109 L, stk. 4, første punktumi) »indgående betalinger«: betalinger modtaget til kreditering af en betalingsmodtagers kontoj) »udgående betalinger«: betalinger effektueret ved debitering af en betalingsordregivers kontok) »konto«: alle former for konti i en bank (som defineret i litra a)), bl.a. indlåndskonti, kontokuranter, realkreditlånekonti og værdipapirkonti.Artikel 2 Standard for god praksis Bankerne bør i overensstemmelse med artikel 4 gennemføre en standard for god praksis vedrørende gebyrfri omregning, som bør omfatte:a) Praksis, som Kommissionen anser for at være lovpligtig:i) gebyrfri omregning af indgående betalinger fra den nationale valutaenhed til euroenheden og omvendt i overgangsperiodenii) gebyrfri omregning af konti fra den nationale valutaenhed til euroenheden ved overgangsperiodens udløbiii) beregning af samme gebyr for tjenesteydelser i euroenheden som for identiske tjenesteydelser i den nationale valutaenhed.b) Anden anbefalet praksis:i) gebyrfri omregning af udgående betalinger fra den nationale valutaenhed til euroenheden og omvendt i overgangsperiodenii) gebyrfri omregning af konti fra den nationale valutaenhed til euroenheden i overgangsperiodeniii) gebyrfri veksling for kunder (dvs. kontohavere) af »husholdningsbeløb« i nationale sedler og mønter til eurosedler og -mønter i slutfasen. Bankerne bør på gennemsigtig måde kvantificere »husholdningsbeløb« på grundlag af beløbsstørrelse og hyppighed.Artikel 3 Gennemsigtighed 1. Ved enhver omregning mellem en national valutaenhed og euroenheden og omvendt og ved enhver veksling af pengesedler og mønter fra en deltagende medlemsstat bør bankerne klart og tydeligt vise, at omregningskurserne er blevet anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1103/97, og angive omregningskursen adskilt fra eventuelle gebyrer af enhver art, der måtte være beregnet.2. Beregner bankerne gebyrer for omregning og veksling, der ikke er omfattet af artikel 2, eller gennemfører bankerne ikke en eller flere af bestemmelserne i artikel 2, litra b), bør de give kunderne klar og gennemsigtig oplysning om disse gebyrer for omregning og veksling ved:a) på forhånd (ex ante) og skriftligt at oplyse om de gebyrer for omregning og veksling, som de agter at anvende, ogb) efterfølgende (ex post) på kontoudskriften eller ethvert andet middel, der benyttes til at kommunikere med kunden, særskilt at oplyse om de gebyrer for omregning og veksling, der er blevet anvendt. Sådanne oplysninger bør klart godtgøre over for kunden, at omregningskurserne er blevet anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1103/97, og skal angive eventuelle gebyrer for omregning og veksling adskilt fra omregningskursen og andre gebyrer af enhver art, der måtte være anvendt.Artikel 4 Gennemførelse 1. Bankerne bør gennemføre standarden for god praksis senest den 1. januar 1999 og tidligere for artikel 3's vedkommende, hvis dette er teknisk muligt.2. Bankerne bør snarest muligt inden den 1. januar 1999 oplyse deres kunder om, hvorvidt og i hvilket omfang de agter at gennemføre standarden for god praksis.3. Gennemførelsen af standarden for god praksis bør meddeles offentligheden på en sådan måde, at det godtgøres, at bankerne overholder standarden, f.eks. i form af:a) adfærdskodekserb) bestemmelser i en national overgangsplanc) visning af et »omregningssymbol«, der tilkendegiver, at bankerne overholder standarden for god praksis. En ordning for tildeling af ret til at vise et »omregningssymbol« bør udarbejdes på nationalt plan af de implicerede parter, hvis og når det anses for hensigtsmæssigt.Artikel 5 Andre anbefalede foranstaltninger Kommissionen opfordrer medlemsstaternes kompetente myndigheder til at gøre sig overvejelser om, hvorledes der bedst sikres gebyrfri veksling af sedler og mønter denomineret i den nationale valutaenhed i rimelige beløbsstørrelser og med rimelig hyppighed til sedler og mønter denomineret i euroenheden i slutfasen for forbrugere, der ikke har en bankkonto.Artikel 6 Afsluttende bestemmelser Medlemsstaterne opfordres til at støtte gennemførelsen af denne henstilling.Artikel 7 Adressater Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne og til bankerne og deres sammenslutninger.Udfærdiget i Bruxelles, den 23. april 1998.På Kommissionens vegneYves-Thibault DE SILGUYMedlem af Kommissionen(1) EFT L 162 af 19. 6. 1997, s. 1.(2) EFT C 236 af 2. 8. 1997, s. 8.(3) Se side 29 i denne Tidende.(4) Rapport fra ekspertgruppen om bankgebyrer for omregning til euroen, »Euro Paper« nr. 14.(5) KOM(1998) 61 endelig udg.(6) EFT L 322 af 17. 12. 1977, s. 30.(7) EFT L 332 af 31. 12. 1993, s. 4.


title: Henstilling med henblik på Rådets Henstilling om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Finland til ophør

text:
   DA
DA    DA
 ---pagebreak---                     EUROPA-KOMMISSIONEN
                                                   Bruxelles, den 15.6.2010
                                                   SEK(2010) 747 endelig
                                Henstilling med henblik på
                                RÅDETS HENSTILLING
   om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Finland
                                         til ophør
DA                                                                                DA
 ---pagebreak---                                         Henstilling med henblik på
                                        RÅDETS HENSTILLING
     om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud i Finland
                                                 til ophør
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126,
   stk. 7,
   under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen og
   ud fra følgende betragtninger:
   (1)     I henhold til traktatens artikel 126 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store
           offentlige underskud.
   (2)     Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser
           som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en holdbar og stærk
           vækst, som fører til øget beskæftigelse.
   (3)     I 2005 blev stabilitets- og vækstpagten ændret for at gøre den mere virkningsfuld og
           styrke dens økonomiske fundament samt sikre de offentlige finansers holdbarhed på
           lang sigt. Ændringen tjente især til at sikre, at der blev taget hensyn til hele den
           økonomiske og budgetmæssige situation i alle faser af proceduren i forbindelse med
           uforholdsmæssigt store underskud. På den måde bliver stabilitets- og vækstpagten en
           ramme, der kan benyttes som støtte for politiske initiativer, der hurtigt kan gøre de
           offentlige finanser sunde igen under hensyntagen til en given økonomisk kontekst.
   (4)     Rådet fastslog den [13. juli 2010] i overensstemmelse med traktatens artikel 126, stk.
           6, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Finland.
   (5)     I henhold til traktatens artikel 126, stk. 7, og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr.
           1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse
           med uforholdsmæssigt store underskud1 (der indgår i stabilitets- og vækstpagten) skal
           Rådet også rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at
           bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør inden for en
           given frist. I henstillingen skal der fastsættes en frist på højst seks måneder for den
           pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger til
           korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud samt en frist for korrektionen af
           det uforholdsmæssigt store underskud, som skal være gennemført i løbet af året efter,
   1
           EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
DA                                                    2                                            DA
 ---pagebreak---        at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Ved
       afgørelsen af, om der foreligger særlige omstændigheder, skal der tages hensyn til
       "relevante forhold" som præciseret i artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1467/97.
       Henstillingen skal endvidere indeholde en opfordring til medlemsstaten om at opnå en
       årlig forbedring af den strukturelle saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo
       eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på som
       benchmark mindst 0,5 % af BNP.
   (6) I Finlands tilfælde blev de relevante forhold, der er præciseret i artikel 2, stk. 3, i
       forordning (EF) nr. 1467/97 og undersøgt i Kommissionens rapport efter artikel 124,
       stk. 3, anset for at være gunstige. De tyder imidlertid ikke på, at der foreligger særlige
       omstændigheder, som berettiger en afvigelse fra den normale frist for korrektion af
       underskuddet. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2010 skulle det offentlige
       underskud allerede i 2011 falde med en snæver margen til under referenceværdien på
       3 % ud fra en antagelse om en uændret politik.
   (7) Forud for den globale krise opbyggede Finland et betydeligt overskud i de offentlige
       finanser. Dette har givet Finland mulighed for at tilvejebringe en forholdsvis stor
       diskretionær finanspolitisk stimulans på 1,8 % af BNP i 2009 og 1,1 % i 2010 og for at
       lade de automatiske stabilisatorer fungere fuldt ud. Dette har vendt de offentlige
       finanser til et underskud på 2,2 % af BNP i 2009. Underskuddet forventes at vokse
       yderligere til 4,1 % af BNP i 2010 ifølge den indberetning fra april 2010, som
       finansministeriet forelagde som led i proceduren for uforholdsmæssigt store
       underskud. I Kommissionens forårsprognose blev der fremskrevet et lidt mindre
       underskud på 3,8 % af BNP i 2010. Det tredje tillægsbudget, som finansministeriet
       forelagde for Parlamentet den 14. maj 2010, tyder på, at skatteindtægterne i 2010
       kunne vise sig at være 0,5 % af BNP højere end forventet, hovedsagelig som følge af
       højere selskabsskatteindtægter. Dette viser, at de nuværende fremskrivninger for de
       offentlige finanser er forbundet med risici for stigninger, men eftersom der ikke er
       foretaget en fuldt færdig opdatering af disse fremskrivninger, er underskudsmålet for
       2010 ikke blevet ændret officielt, og den nuværende vurdering er fortsat gyldig. I 2011
       forventer både finansministeriet og Kommissionens tjenestegrene, at det offentlige
       underskud vil falde en smule til under 3 % af BNP ud fra en antagelse om en uændret
       politik. Ud fra Kommissionens prognose indebærer korrektionen af det
       uforholdsmæssigt store underskud i 2011 en finanspolitisk indsats på omkring 0,3
       procentpoint af BNP i 2011.
   (8) Det vigtigste redskab til at styre de offentlige udgifter er de flerårige udgiftslofter, som
       ikke medregner konjunkturfølsomme udgiftsposter og derfor har tilladt de automatiske
       stabilisatorer at virke i fuldt omfang. Selv om denne ordning, herunder især
       muligheden for, at de automatiske stabilisatorer kan fungere frit, har støttet den
       økonomiske aktivitet og den sociale samhørighed under krisen, har den også medført
       en forholdsvis stærk negativ drejning i de offentlige finanser. Denne budgetmæssige
       ramme vil derfor effektivt støtte reduktionen af presset på de offentlige udgifter,
       herunder de sociale udgifter, når først det økonomiske opsving er godt i gang. De
       lokale myndigheder har ansvaret for en stor del af de aldersrelaterede offentlige
       udgifter såsom uddannelse, sundhed og langtidspleje, og de er ikke bundet af de
       centralt fastlagte udgiftslofter. For at kompensere for de stigende udgifter er de lokale
       skattesatser typisk blevet forhøjet, hvorved man har undgået at opbygge gæld på
       kommunalt plan, men samtidig har øget den samlede nationale skattebyrde.
       Regeringen fortsætter med at reformere de lokale myndigheders strukturer og
DA                                               3                                                  DA
 ---pagebreak---         tjenesteydelser på mellemlang sigt med det formål at begrænse udgiftsvæksten i
        forbindelse med befolkningens aldring.
   (9)  I sin udtalelse af 26. april 2010 om den seneste opdatering af stabilitetsprogrammet
        vurderede Rådet den langsigtede holdbarhed i Finlands offentlige finanser og
        opfordrede myndighederne til at vise rettidig omhu ved for perioden fra og med 2011
        at fastlægge en omfattende og konkret mellemfristet finanspolitisk
        konsolideringsstrategi, som bl.a. kan opfylde den mellemfristede budgetmålsætning og
        genskabe de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.
   (10) Den offentlige bruttogæld lå på 44 % af BNP i 2009. I indberetningen fra april som led
        i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud forventes
        gældskvoten at stige til 49,9 % af BNP i 2010. I Kommissionens forårsprognose
        forventedes gældskvoten at stige en smule hurtigere, således at den når 50,5 % af BNP
        i 2010 og 54,9 % af BNP i 2011, men stadig forbliver under referenceværdien på 60 %
        af BNP.
   (11) Et forbedret tilsyn i medfør af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
        underskud vil forudsætte en jævnlig og rettidig overvågning af fremskridt med hensyn
        til gennemførelsen af den finanspolitiske konsolideringsstrategi. I denne forbindelse
        kunne det være nyttigt at afsætte et særskilt kapitel til dette spørgsmål i de kommende
        opdateringer af Finlands stabilitetsprogram.
   (12) Efter Rådets opfattelse bør budgetkonsolideringsforanstaltninger generelt sikre en
        vedvarende forbedring af den offentlige saldo, og de bør samtidig tilrettelægges sådan,
        at kvaliteten i de offentlige finanser forbedres, og økonomiens vækstpotentiale styrkes
        -
   VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   1)     I erkendelse af at Finlands budgetstilling i 2010 er resultatet af dels foranstaltninger
          svarende til 1,8 % af BNP i 2009 og 1,1 % i 2010, som udgør en passende respons på
          nedgangen og er i overensstemmelse med den europæiske økonomiske
          genopretningsplan, dels de automatiske stabilisatorers frie spil, bør de finske
          myndigheder bringe den nuværende situation med et uforholdsmæssigt stort
          underskud til ophør senest i 2011.
   2)     De finske myndigheder bør bringe det offentlige underskud ned under 3 % af BNP
          på en troværdig og holdbar måde. Med henblik herpå bør de finske myndigheder
          specielt:
          a)    gennemføre de finanspolitiske foranstaltninger i 2010 som planlagt i den
                seneste opdatering af stabilitetsprogrammet, samtidig med at det sikres, at den
                forventede overskridelse af referenceværdien på 3 % af BNP fortsat holdes
                under kontrol og er af midlertidig karakter
          b)    sikre, at der gøres en finanspolitisk indsats på mindst ½ % af BNP i 2011
          c)    præcisere de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre den planlagte
                korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2011.
DA                                                4                                                DA
 ---pagebreak---    3)        Rådet fastsætter den [13. januar 2011] som frist for den finske regering til at tage
             virkningsfulde skridt og til at præcisere de foranstaltninger, der vil være nødvendige
             for at gøre fremskridt i retning af en korrektion af det uforholdsmæssigt store
             underskud. Ved vurderingen af de virkningsfulde skridt vil der blive taget hensyn til
             den økonomiske udvikling sammenlignet med de økonomiske udsigter i
             Kommissionens prognose fra foråret 2010.
   De finske myndigheder bør redegøre for de fremskridt, de gør med gennemførelsen af disse
   henstillinger, i et særskilt kapitel i de kommende opdateringer af stabilitetsprogrammet indtil
   afslutningen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
   Rådet fremhæver endvidere vigtigheden af at opfylde den mellemfristede målsætning og sikre
   en hensigtsmæssig forvaltning af finanspolitikken i økonomiske nedgangstider og desuden
   med henblik på at genskabe de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Det opfordrer
   derfor de finske myndigheder til at sikre, at budgetkonsolideringen i retning af det
   mellemfristede mål for budgetstillingen, dvs. et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP,
   fastholdes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.
   Denne henstilling er rettet til Republikken Finland.
   Udfærdiget i Bruxelles,
                                                 På Rådets vegne
                                                 […]
                                                 Formand
DA                                                  5                                               DA


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 9. oktober 2006 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banka Slovenije (ECB/2006/14)

text:
               25.10.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 257/19

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 9. oktober 2006
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banka Slovenije
   (ECB/2006/14)
   (2006/C 257/08)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27,1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Ifølge artikel 1 i Rådets beslutning 2006/495/EF af 11. juli 2006 i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Sloveniens tilslutning til den fælles valuta den 1. januar 2007 (1), opfylder Slovenien nu de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta, og den dispensation, der er indrømmet Slovenien som omtalt i artikel 4 i Tiltrædelsestraktaten 2003 (2) ophæves med virkning fra den 1. januar 2007.

               (3)

               De eksterne revisorer, som er anbefalet heri, er de nuværende revisorer for Banka Slovenije, som blev udpeget for regnskabsårene 2006 til 2008 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det indstilles, at Deloitte & Touche revizija d.o.o. udpeges som de eksterne revisorer for Banka Slovenije for regnskabsårene 2007 og 2008.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 9. oktober 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB

      (1)  EFT L 195 af 11.5.1998, s. 25.

      (2)  EFT L 236 af 23.9.2003, s. 33.