title: HENSTILLING TIL RÅDETS FORORDNING (EØF) om berigtigelse af artikel 3 i protokol nr. 1 i overenskomsten mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge samt om fastsættelse af bestemmelser for dens anvendelse (forelagt Rådet af Kommissionen)

text:
ARCHIVES HISTORIQUES
DE LA COMMISSION
COLLECTION RELIEE DES
DOCUMENTS "COM"
COM (73) 1781
Vol. 1973/0307
 ---pagebreak--- Disclaimer
Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983,
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit
règlement.
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Economic
Community and the European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243,
27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1.
Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983,
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. September 2003
(ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5
der genannten Verordnung freigegeben.
 ---pagebreak--- OMMISSIONENFOS.DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
                                         KOM(73)1781 endelig udg.
                                         Bruxelles , den 23 . oktober 1973
                             HENSTILLING TIL
                         RÅDETS FORORDNING ( EØF )
           om berigtigelse af artikel 3 i protokol nr . 1
           i overenskomsten mellem Det europæiske økonomiske
           Fællesskab og kongeriget Norge samt om fastsættelse
           af bestemmelser for dens anvendelse
                   ( forelagt Rådet af Kommissionen)
  KOM( 73 ) 1781 endelig udg
 ---pagebreak---                                   HENSTILLING TIL
                   RÅDETS FORORDNING (EØF) _
              om berigtigelse af artikel 3 i protokol nr . 1 i overens
              komsten mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og
              kongeriget Norge samt om fastsættelse af bestemmelser for
              dens anvendelse
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HÅR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske
Fællesskab , særlig artikel 113 ,
under henvisning til henstilling fra Kommissionen ,
tinder henvisning til overenskomsten , underskrevet den 14 « maj 1973 , mellem
Det europæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge , og
ud fra følgende betragtning :
Artikel 3 i protokol nr . 1 i overenskomsten mellem Det europæiske økonomiske
Fællesskab og kongeriget Norge bør berigtiges , og brevvekslingen som i denne
forbindelse har fundet sted den            1973 mellem Det europæiske økonomiske
Fællesskab og kongeriget Norge bør godkendes }
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING ;
                                      Artikel 1
Pa Fællesskabets vegne godkendes og bekræftes brevvekslingen af          1973 mellem
Det europæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge om berigtigelse af artikel 3
i protokol nr . 1 i overenskomsten mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab
og kongeriget Norge . Brevene er tilknyttet denne forordning som bilag.
 ---pagebreak---                                      Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter dens offentliggørelse i
 De Europaeiske Faellesskabers Tidende «
Denne forordning er "bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver
medlemsstat .
Udfærdiget i                    den            1973 «
                                                            På Rådets vegne
                                                                 Formand
 ---pagebreak---                                                             BILAO .
Mine herrer ,
Jeg tillader mig at henlede opmærksomheden på en væsentlig fejl , der har
indsneget sig i artikel 3 i protokol nr. 1 i overenskomst mellem Det
europæiske økonomiske Fællesskab og Norge , Denne artikel fastlægger en
varlig tidsplan for toldnedsættelser ved indførsel i Fællesskabet i dets
oprindelige udstrækning , samt i Irland af varer henhørende under pos .
76,01 A, 76.02 og 76.O6 i Den fælles Toldtarif ,
Som følge af en væsentlig fejl , indeholdes den i artikel 3 i protokol nr ,
1 fastlagte tidsplan udelukkende tidspunkterne for de toldnedsættelser ,
der er "beregnet ud fra de basistoldsatser – således som disse er fastsat
i artikel 5 » stk. 1, i overenskomsten – som anvendtes den første januar "
1972 af Fællesskabet i dets oprindelige udstrækning , I betragtning af
at de basistoldsatser , som anvendtes af Irland den første januar 1972 ,
var anderledes , burde tidsplanen for toldnedsættelse for Irlands ved
kommende , omtales separat således som det er blevet gjort for andre varer
i artikel 1 , stk, 2, og artikel 2 , stk, 1, i protokol nr , 1 ,
Den toldsats , som blev anvendt af Irland den første januar 1972 for varer
henhørende under pos , 76,01 A og visse positioner under 76.02 og 76*03
var på nul (bilag ), I henhold til artikel 3^ .stk, 1, i aftalen - skal vis
se satser forblive på nul .
Fællesskabet finder derfor , at for så vidt oog&r positionerne under 76.02
og 76,03 , for hvilke der den første januar 1972 anvendtes en positiv ba~
aistoldB&ts for indførsel i Irland, bør den i artikel 3 fastlagte tids
plan vare som følgers
 ---pagebreak---                                                 _ 2 -
                            i Fællesskabet i dets oprindelige udstræk      Irland
I    Tidsplan               ning                                          Procent af ba-
                            | Procent af værditoldsatser , der skal an   sistoldsatser ,
!
                            ! vendes                                      der skal an
î                          !ι                                           ! vendes
!                 '        ;
I
i
                              (Pffli 76.02 og 76*03) j (Poe . 76.01 A)    Pos . 76.02 og
                                                      i
                                                      1
                                                                                76.03)
                                          *           1                                     :
    Pa ikrafttræ-
                                                                                ι
 t  delsesdatoen for                                                                      • ι
     denne overens–
 I   komst                I          11,4                 6,6                 95%           !
     1 . januar 1974      ii         10,8                 6,3 *               90%            i
 j 1, januar 1975 ' !                10,2                 5,9                 35'
 j   1 . januar 1976 •                9                 I 5,6                 75%
     1 . januar 1977                  7,2               1 4,2                 60%
 I   1. januar 1973                   3                   3                   25/-
  j  1 . januar 1979                  2,7              ;  2,7                 22,5%
     1 . januar 1930      j           0                ;  0                    0%
 i                        I                             !
    Et andet "bevis på , at det virkelig har været forhandlingsparternes hen
     sigt at opstille tidsplanen på denne måde , kan findes i artikel 4£ i
    protokol nr. 1 , som giver cn noraore bootcunclso af do toldsatser , con kan
    genindføres , så snart det fastsatte loft er nået . Por så vidt angår de
    nye medlemsstater , tager denne artikel hensyn til den gradvise tilpasning
    af disses toldtarif til den fælles toldtarif.
    "I dette tilfælde før 1 . juli 1977'
    (ii) genindfører Irland opkrævning af den told, der gælder over for
             tredjelande ."
    Jeg ville være Lem mege't taknemmelig om Do ville bekræfte kongeriget
    Norges indforståelse med indholdet af dette brev.. '
                                                              t
    • v» rílich®^ e-F^TTYuiar)
 ---pagebreak---                                           - 3 -                      i/ W73- HJ
                                                                     BILAG
                  Toldposition                Procent af den toldsats , der skal
                                              anvendes ved indførsel i Irlond den
                                              1 . januar 1972
                                            i
76.01    Ubearbejdet aluminium ; affald
         og skrot af aluminium              t               fri
76.02 Stænger , profiler og trad af         j
         aluminium                          j
        A. Hvis tværsnit iklce på nogen \
            led overskrider 5 tommer        j               30%
        B. Andre varer                      j               fri
76.03 Plader og band af aluminium           \
        A. Band med en bredde på under 5
            l/8 tomme og en tykkelse på \
            under l/3 tomme , falset elleii
            på anden måde perforeret        [               40%
        B. Andre varer
            ( l ) med en tykkelse på under
                   l/2 tomme                                30% ( x)
            ( 2 ) andre varer                               fri         »  '
                                                                             -  1 - - - -
(x) ( l ) Anvendelsen af denn.© toldsats er pa nuvasreu-de "tidspunkt sus^ende–
            ret for varer , hvor aluminiumnets tj'kkelse ikke overskrider 1/50
            tomme med undtagelse af de dele af varerne , som er cirkulære eller
            mere eller mindre cirkulære , og hvis tværsnit på den største led
            iklce overskrider 25 tommer .
    ( 22 ) Anvendelsen af denne toldsats er på nuværende tidspunkt suspenderet
            for bånd ,
            ( a)   der er importeret i ruller ,
            (b)    der er konkave ,
            ( c)   hvis bredde ikke overskrider 2-g- tomme
             ( d)  der er forsynet med et lag maling eller lak på begge sider ,
                   og
             ( e) hvis tykkelse , inklusive maling eller lak , hverken er under
                   17/2000 tomme eller over 13/1000 tomme .


Avis juridique important

|

31995H0326

95/326/EF: Rådets henstilling af 10. juli 1995 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker

EF-Tidende nr. L 191 af 12/08/1995 s. 0024 - 0028

RÅDETS HENSTILLING af 10. juli 1995 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker (95/326/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 103, stk. 2,som henviser til henstilling fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Det Monetære Udvalg,som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 26. og 27. juni 1995 i Cannes,HENSTILLER:1. IndledningSiden sommeren 1994, hvor de foregående overordnede retningslinjer blev vedtaget, har den økonomiske vækst i Fællesskabet vundet solidt fodfæste. Men som den seneste tids valutauro i kølvandet på dollarens fald har fremhævet, findes der stadig betydelige risikomomenter og uløste politiske problemer. For at sikre, at vækstudsigterne udnyttes fuldt ud til at øge beskæftigelsen og sikre en forbedret konvergens, skal den økonomiske politik være udformet på en sådan måde, at den modsvarer de udfordringer og muligheder, den spirende økonomiske ekspansion frembyder.Nærværende retningslinjer, der er udarbejdet og skal vedtages i henhold til artikel 103, stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, udgør referencerammen for den økonomiske politik i Fællesskabet og medlemsstaterne. De bekræfter på ny såvel målene fra de tidligere versioner som Det Europæiske Råds konklusioner om bekæmpelse af ledigheden, ikke mindst fra mødet i Essen, hvor der blev peget på fem områder, hvor der skal gøres en øget indsats. Hvis retningslinjerne efterleves fuldt ud, vil det være muligt at styrke konvergensen og virkeliggøre de gode vækst- og beskæftigelsesudgifter, så der derved kan opnås en betragtelig nedbringelse af ledigheden, hvorved også problemet med sociale udstødelse bedre kan afhjælpes.I den foreliggende situation er der to forhold, der bør tillægges særlig vægt i de politiske overvejelser. Det gælder for det første den mulighed, at de positive virkninger af den økonomiske vækst giver anledning til, at strukturtilpasningsindsatsen forsømmes. Dette kan tage form af en svækket vilje - affødt af den konjunkturbetingede forbedring i budgetunderskuddet - til at finde en varig løsning på de strukturelle budgetuligevægte eller kan, efterhånden som beskæftigelsen begynder at bedres, ses afspejlet i en tilbageholdenhed med at iværksætte og gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige for at udbedre manglerne på arbejdsmarkedet. Det er af afgørende betydning, at der gøres alt for, at strukturtilpasningsindsatsen ikke forsømmes på nogen af disse måder.For det andet har nogle af den seneste tids valutakursudsving ikke blot medvirket til at øge risikoen for divergerende inflationsudvikling. De har også medvirket til, at det indre marked fungerer dårligere, og truer derfor med at undergrave de positive resultater af den økonomiske integration. De valutakursudsving, der ikke svarer til de reelle forhold, vil få skadelige virkninger for alle medlemsstaterne.Det står klart, at for at mindske risikoen for, at sådanne situationer indtræffer, må det være en hovedprioritet i den økonomiske politik i Fællesskabet, at der tilvejebringes betingelser for valutakursstabilitet, der afspejler de reelle økonomiske forhold.Nærværende retningslinjer bekræfter de politiske mål, der blev fastlagt i retningslinjerne fra december 1993 og juli 1994, nemlig at det er af afgørende betydning for Fællesskabet og medlemsstaterne, at det nuværende opsving giver sig udslag i en kraftig, bæredygtig og ikke-inflationær mellemfristet vækst, der respekterer miljøet. En sådan vækst er vigtig for at bane vejen for en betragtelig nedbringelse af ledigheden og for den grad af konvergens, der er nødvendig for at muliggøre overgangen til tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union. For at nå disse mål er det fortsat nødvendigt med stabile og investeringsfremmende kort- og mellemfristede makroøkonomiske rammer, der er kendetegnet ved:- en stabilitetsorienteret monetær politik, der ikke undergraves af en uhensigtsmæssig budget- og lønudvikling- en løbende indsats for at konsolidere de offentlige finanser i de fleste medlemsstater på en måde, der stemmer overens med målsætningerne for deres konvergensprogrammer- en udvikling i de nominelle lønninger, der er forenelig med prisstabilitetsmålsætningen; samtidig skal reallønsudviklingen være under produktivitetsstigningen for at forbedre rentabiliteten i de beskæftigelsesfremmende investeringer.Et vigtigt supplement til disse rammer er strukturreformer, der tager sigte på at øge konkurrenceevnen i medlemsstaternes økonomi og forbedre den måde, som deres arbejdsmarked fungerer på. De politikker, der skal føres for at sikre langsigtet vækst, øget beskæftigelse og styrket konvergens, er indbyrdes forenelige.2. Retningslinjer for den økonomiske politik Pris- og valutakursstabilitetDer er gjort betydelige fremskridt med henblik på at nedbringe inflationen i Fællesskabet og medlemsstaterne siden årtiets begyndelse. Ni medlemsstater ventes nu på grundlag af de prognoser fra foråret 1995, som Kommissionen har offentliggjort, at opnå en inflationsrate på 2-3 % i 1996, hvilket svarer til inflationsmålsætningen i retningslinjerne fra 1993 og 1994; yderligere to medlemsstater ventes at opleve en inflationsrate næste år, der lige netop ligger over dette interval.Der må gøres yderligere fremskridt på prisstabilitetsfronten. Dette indebærer frem for alt, at gruppen af medlemsstater med en inflation, der svarer til 1994-retningslinjerne, må udvides væsentligt. De medlemsstater, der i øjeblikket forventes at få en inflationsrate på 2-3 %, bør fastholde en politik, der kan forhindre, at der opstår fornyet inflationspres, og som sigter mod at bringe inflationsraten ned mod eller unde 2 %. De øvrige lande må intensivere deres indsats, i nogle tilfælde betydeligt, hvis de skal leve op til retningslinjerne.Valutakursudsving kan få væsentlige konsekvenser for konvergensen i inflationsraterne. I de fleste af de medlemsstater, hvor valutakursen er steget, ventes konvergensen i inflationen således at blive forbedret. I disse medlemsstater ventes lønudviklingen også i de fleste tilfælde at være i overensstemmelse med prisstabilitetsmålsætningen. Det vil dog være nødvendigt at sikre, at lønudviklingen ikke medfører en forringet investeringsrentabilitet, særligt i eksporterhvervene. Derimod har de medlemsstater, hvis valutakurs er faldet, oplevet øgede prisspændinger, og usikkerhedsmomenterne trækker i retning af en øget inflation. I disse lande er der behov for at udvise den allerstørste forsigtighed. Navnlig vil det set i sammenhæng med den kraftige økonomiske vækst være af stor betydning at undgå, at stigninger i importpriserne fremkalder en ond cirkel af pris- og løninflation. Hvis dette ikke lykkes, vil den tilkæmpede troværdighed i bestræbelserne på at bevæge sig i retning af en stabilitetsorienteret politik hurtigt gå tabt.Det markante dollarfald, de uløste strukturproblemer, usikkerheden om udsigterne for finanspolitikken og inflationen og andre usikkerhedsmomenter i nogle medlemsstater har tilsammen fremkaldt en høj grad af ustabilitet i valutakurserne i Fællesskabet. De valutakursudsving, der er større end inflationsforskellene berettiger til, er skadelige for alle medlemsstaterne; vækstudsigterne i de lande, hvis valuta er steget i værdi, er blevet dårligere, selv om de fortsat er generelt positive, og inflationsudsigterne i de lande, hvis valuta er faldet i værdi, forøges, og det bliver nødvendigt med en yderligere indsats, hvis de mellemfristede inflationsmål skal nås. Derudover fungerer det indre marked dårligere, da det kan ske, at erhvervslivet træffer beslutninger på grundlag af misvisende valutakurser, således at der gives falske incitamenter til særlige interessegrupper.Ved at gøre yderligere fremskridt på prisstabilitetsfronten forbedrer medlemsstaterne udsigterne til varig stabilitet i valutakurserne, hvilket igen vil forbedre prisstabiliteten. I denne forbindelse spiller budgetpolitikken og troværdigheden af tilsagnene vedrørende den finanspolitiske konsolidering en central rolle. Valutakursstabilitet bidrager også til, at man kan høste det fulde udbytte af fordelene ved det indre marked og forbedre ressourceallokeringen i Fællesskabet. Alle medlemsstater skal fortsat behandle deres valutskurspolitikker som en sag af fælles interesse inden for rammerne af det europæiske monetære system og i givet fald dets valutakursmekanisme.Sunde offentlige finanserSelv om den økonomiske vækst er blevet konsolideret, er udsigterne til en løsning på de finanspolitiske uligevægte fortsat usikre, og det har vist sig vanskeligt at opnå finanspolitisk konvergens.Mangelen på væsentlige fremskridt i budgetkonsolideringen fører i mange tilfælde til en situation, hvor en høj og stigende rentebyrde lægger alvorlige bånd på finanspolitikken. Ydermere undergraver mangelen på fremskridt på dette punkt en holdbar pris- og valutakursstabilitet, den øger usikkerheden om finanspolitikken og underminerer troværdigheden i den første politik. Den medvirker til at skabe uligevægt i doseringen af den økonomiske politik, og den undergraver virkningerne af den monetære politik. På det mellemlange sigt vil vedvarende finanspolitiske uligevægte få negative konsekvenser for den økonomiske vækst og jobskabelsen. En sund finanspolitisk stilling er en positiv faktor på udbudssiden, fordi den baner vejen for skattenedsættelser og øgede produktive offentlige investeringer. De argumenter, der taler for en budgetkonsolidering ud fra vækst- og beskæftigelsesmæssige hensyn, er rent faktisk mindst lige så vægtige som dem, der tager udgangspunkt i behovet for at forbedre gældssituationen og den nominelle konvergens. Hvis det ikke kan lade sig gøre at opnå en varig nedbringelse af budgetunderskuddet og gældskvoten nu, dvs. i en periode med forholdsvis kraftig vækst, hvornår vil det så kunne lade sig gøre?Den klare opgave, praktisk taget alle medlemsstaterne står over for, er at sikre, at alle vækstmuligheder udnyttes til at fremme budgetkonsolideringen ved at nedbringe strukturunderskuddene. Medlemsstaterne bør snarest muligt bringe deres budgetunderskud ned på under 3 % af BNP som et første skridt i retning af det mellemfristede mål, som anført i retningslinjerne fra december 1993, om at komme tæt på balance. I nogle lande kræver strukturen i pensionssystemet, at der opnås overskud på de offentlige finanser.De seneste skøn peger i retning af, at alle medlemsstaterne, herunder dem, hvor budgetunderskuddet i år ventes at blive på under 3 %, bør udnytte ethvert råderum, som skyldes en højere økonomisk vækst end den, budgetplanerne opererer med, eller et rentefald, til at fremskynde budgetkonsolideringen. Dette er især meget vigtigt i de lande, der har en høj gældskvote i forhold til BNP. Skulle det ske, at valutauroen resulterer i en opbremsning i den økonomiske vækst i år, bør medlemsstaterne ikke slappe tøjlerne i indsatsen for at nå målene i konvergensprogrammerne.hvis man skal dømme efter de tilpasningsforanstaltninger, der hidtil er blevet klart fremlagt af de medlemsstater, der har sat finanspolitiske lofter i deres konvergensprogrammer, ser det for 1996 ikke ud til, at de finanspolitiske målsætninger vil blive opfyldt i lige høj grad. I flere tilfælde kræves der justeringer for at nå målene i konvergensprogrammerne. På grundlag af Kommissionens prognoser og under forudsætning af, at der ikke sker nogen ændringer i den førte politik, vil kun syv medlemsstater have underskud på under 3 % af BNP. Dette understreger betydningen af, at konvergensprogrammerne overholdes, og behovet for, at de ajourføres regelmæssigt, således at de bidrager til, at traktatens målsætninger opfyldes.I mange lande bør en opbremsning i udgiftsstigningerne foretrækkes, fordi der utvivlsomt er grænser for, hvor meget skatterne og de sociale bidrag kan øges, selv om man ser bort fra deres virkning på beskæftigelsen. Men en rationalisering af de offentlige udgifter og skattesystemet kan også bidrage til at skabe økonomisk vækst og beskæftigelse. Især bør medlemsstaterne, som det blev foreslået i retningslinjerne fra 1994, om nødvendigt omlægge deres skattesystemer på en sådan måde, at det tjener til støtte for beskæftigelsen og er til gavn for miljøet, mens de offentlige udgifter bør dirigeres væk fra forbrug og i retning af produktivitetsfremmende udgiftsområder; i forbindelse med sidstnævnte bør en styrkelse af de offentlige investeringer og investeringerne i menneskelig kapital gives højeste prioritet. Også i denne sammenhæng bør de indirekte lønomkostninger, specielt i nogle lande, nedbringes i den lave ende af løn- og produktivitetsskalaen. Det er dog vigtigt, at den nødvendige nedbringelse af budgetunderskuddet ikke bringes i fare, hvilket betyder, at der skal findes kompenserende ekstraindtægter.Finanspolitiske problemer kendetegner fortsat adskillige medlemsstaters offentlige finanser. I Grækenland skete der visse fremskridt i 1994. Det er imidlertid vigtigt, at de finanspolitiske uligevægte formindskes meget mere for at undgå, at der lægges en bremse på fremskridtene hen imod konvergens. Der er behov for målbevidste foranstaltninger, især på udgiftssiden, som led i en flerårig rammeplan for at øge tilliden til den førte økonomiske politik. I Italien er de finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger, der er truffet i de seneste år, begyndt at give resultater. Denne indsats bør fortsættes ved, at den nyligt bebudede treårsplan gennemføres fuldt ud. Sverige, som også står over for et stort underskud, har allerede vedtaget en flerårig finanspolitiske pakke; det er nødvendigt, at den udstukne kurs i den finanspolitiske justering følges nøje. I Belgien gør den høje gældsætning det nødvendigt, at den finanspolitiske del af helhedsplanen gennemføres fuldt ud, og at der sker yderligere fremskridt i bestræbelserne på at reducere underskuddet til under 3 % af BNP, så der dermed desuden opnås en betydelig større reduktion af gældskvoten. I Spanien og Portugal er det nødvendigt med en større indsats for den finanspolitiske konsolidering. Ambitiøse mål for finanspolitikken trænger sig også på for Østrigs og Frankrigs vedkommende. Finland har endnu ikke udarbejdet et konvergensprogram, men udsigterne tyder på, at dets finanspolitiske mål er tilstrækkelig ambitiøse; indsatsen for at nå disse mål bør fastholdes. Danmark, Nederlandene og Det Forenede Kongerige bør fortsætte med deres resolutte gennemførelse af programmerne for finanspolitisk konsolidering i overensstemmelse med deres konvergensprogrammer for at sikre, at deres underskud er på under 3 % i 1996. De finanspolitiske udviklingstendenser og udsigter i Tyskland, Irland og Luxembourg tyder på baggrund af Kommissionens prognoser på, at disse landes underskud fortsat ikke vil være uforholdsmæssigt store. I Irland ventes faldet i gældsforholdet at fortsætte i et sundt tempo, og Luxembourgs offentlige finanser er fortsat robuste.Når medlemsstaterne er nødt til at følge en stram budgetpolitik for at sikre, at underskuddet bringes ned under 3 % af BNP, bør Fællesskabet selv indtage en forsigtig holdning til de finansielle overslag, der blev fastlagt på mødet i Det Europæiske Råd i Edinburgh - i dette overslag fastsættes der lofter og ikke mål.Fremme af konkurrenceevne og bæredygtig vækstSom foreslået i hvidbogen »Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse« er medlemsstaterne i færd med at gennemføre reformer, der sigter mod dels at styrke de kræfter, der bidrager til at fremme vækstmulighederne, dels at øge dynamikken og konkurrenceevnen i deres økonomier.De muligheder, det indre marked frembyder, bør udnyttes fuldt ud, og gennemførelsen af fællesskabsdirektiver i den nationale ret ligger nu på 92,4 % med en mindste gennemførelsesprocent blandt medlemsstaterne på 86,3 og en højeste på 98,6. Det er dog stadig nødvendigt med fremskridt inden for forsikring, intellektuel og industriel ejendomsret, offentlige indkøb, nye teknologier og tjenesteydelser samt fri bevægelighed. Desuden er der kun langsomt sket fremskridt med udbygningen af enhedsmarkedet til at omfatte telekommunikation og energi, og det indre marked inden for transport er stadig ikke fuldt udbygget. Endvidere er der behov for yderligere fremskridt med at styrke konkurrencereglerne, reducere statsstøtten og begrænse den offentlige sektors rolle. Privatisering kan, i det omfang medlemsstaterne anser denne for at være forenelig med deres målsætninger, medvirke til at skabe yderligere fremskridt i denne retning. Der er blevet taget en lang række initiativer på fællesskabsplan. Som det blev anbefalet af Det Europæiske Råd i Essen, er der blevet nedsat en rådgivende gruppe om konkurrenceevne, som har udarbejdet en rapport til Det Europæiske Råd i Cannes om Fællesskabets konkurrenceevne og relaterede emner; desuden er Gruppen vedrørende Forenkling af Lovgivning og Administration blevet nedsat. For at øge konkurrenceevnen over en bred front overvejes en række forskellige løsninger for øjeblikket på fællesskabsplan, bl.a. en forbedret finansiering til fordel for små og mellemstore virksomheder, øget fleksibilitet på arbejdsmarkedet og en forbedret kvalitet i erhvervsuddannelserne.Den vækst og de beskæftigelsesmuligheder, der udspringer af bestræbelserne på at beskytte miljøet, bør udnyttes fuldt ud. Den rapport om samspillet mellem økonomisk vækst og miljø samt om dettes virkninger på den økonomiske politik, som Rådet (økonomi og finans) skal udarbejde med henblik på Det Europæiske Råds samling i december 1995, er særlig vigitig i denne forbindelse.Det er af afgørende betydning for dynamikken i medlemsstaternes økonomi, at investeringerne øges. Dette gælder især investeringerne i undervisning og uddannelse og i Fællesskabets infrastruktur, som må udbygges for at kunne opfylde det 21. århundredes krav. De transeuropæiske net bør realiseres, og handlingsplanen om informationssamfundet bør føres ud i livet. Derudover er det af hensyn til aktivt at fremme forsknings- og udviklingsindsatsen af afgørende betydning, at der etableres en højere grad af koordination af medlemsstaternes aktiviteter på dette område. En parallel og koordineret indsats på fællesskabsplan og i medlemsstaterne er en væsentlig faktor i bestræbelserne på at høste det fulde udbytte af jobskabelses- og vækstpotentiellet.Beskæftigelsen og arbejdsmarkedetDet økonomiske opsving vil, hvis det forløber som forventet, absorbere konjunkturledigheden senest i 1997. For fortsat at sikre en væsentlig, gradvis reduktion af ledigheden er det nødvendigt at opretholde høj økonomisk vækst gennem en årrække og forbedre denne væksts evne til at skabe arbejdspladser. I mange medlemsstater bør der være større lønspredning, som bør afhænge af sektor, geografisk område og kvalifikationer. Et afgørende element i bestræbelsen på at nå dette mål er en mere aktiv og effektiv arbejdsmarkedspolitik. Denne skal tage sigte på via en overordnet, integreret og sammenhængende indsats at foretage strukturomlægninger i uddannelsessystemet, arbejdsmarkedslovgivningen, arbejdskontrakter, overenskomstforhandlingssystemet og de sociale sikringsordninger, så arbejdsmarkedet som helhed kommer til at fungere bedre.I forbindelse med hvidbogen opstillede Det Europæiske Råd i Essen følgende fem prioriteter, som medlemsstaterne skal iværksætte:- forbedring af arbejdsstyrkens beskæftigelsesmuligheder gennem fremme af investeringer i erhvervsuddannelse- forøgelse af beskæftigelsesintensiteten i væksten- nedbringelse af de indirekte lønomkostninger- forøgelse af effektiviteten i arbejdsmarkedspolitikken- styrkelse af foranstaltningerne til fordel for de befolkningsgrupper, der er særlig hårdt ramt af ledigheden.Det Europæiske Råd i Essen opfordrede medlemsstaterne til at iværksætte foranstaltninger, der er tilpasset deres egen særlige situation, og til at udarbejde flerårige programmer, hvori deres intentioner på dette område udmøntes. Det er nu vigtigt, at medlemsstaterne vedtager disse flerårige programmer hurtigt. Som ønsket af Det Europæiske Råd i Essen vil Rådet og Kommissionen følge udviklingen i beskæftigelsessituationen nøje, overvåge medlemsstaternes politikker på området og aflægge en årlig beretning til Det Europæiske Råd om de videre fremskridt på arbejdsmarkedet, første gang i december 1995.Der er allerede blevet iværksat forskellige foranstaltninger, men der er behov for en større og mere målbevidst indsats.Som eksempler på, hvordan en aktiv og mere effektiv arbejdsmarkedspolitik bidrager til at øge beskæftigelsen, kan følgende nævnes:i) den forbedrer arbejdsstyrkens beskæftigelsesmuligheder ved at fremme investeringer i erhvervsuddannelse, især i små og mellemstore virksomheder, hvorved kvaliteten af den menneskelige kapital højnes, hvilket tjener til at forbedre konkurrenceevnen, det potentielle produktionsniveau samt fleksibiliteten i arbejdsstyrken og dens beskæftigelsemulighederii) den øger beskæftigelsesintensiteten i væksten uden negative konsekvenser for selve vækstraten ved at:- arbejdsmarkedets parter gør sig overvejelser på det rette niveau om, hvorvidt beskæftigelsen kan øges uden at forringe konkurrenceevnen gennem nye former for arbejdstilrettelæggelse, f.eks. en omlægning og en ny tilrettelæggelse af arbejdstiden og nye kombinationer af arbejde og fritid- øge incitamentet til at ansætte arbejdskraft gennem en nedsættelse af de indirekte lønomkostninger, ikke mindst i den lave ende af løn- og produktivitetsskalaen, uden at skade andre dele af arbejdsmarkedet; set ud fra et makroøkonomisk synspunkt skal dette ske uden at bringe nedbringelsen af budgetunderskuddet eller virksomhedernes konkurrenceevne i fare. Der er derfor behov for reformer, bl.a. med henblik på eventuelt at finde alternative finansieringskilder til de sociale sikringsordninger- fremme udviklingen af nye beskæftigelsesmuligheder og -aktiviteter, navnlig på regionalt og lokalt plan, f.eks. i forbindelse med miljø og sociale tjenesteydelseriii) den gør det nemmere at ansætte folk, når der skabes nye job, ved at:- forbedre arbejdsmarkedspolitikkens effektivitet gennem større fleksibilitet med hensyn til den faglige og geografiske mobilitet (specielt for folk, der kan ansættes umiddelbart)- styrke foranstaltningerne til fordel for de befolkningsgrupper, der er særlig hårdt ramt af ledigheden, gennem særlige omskolingsordninger, der fokuserer på socialt udstødte målgrupper.En arbejdsmarkedspolitik, der gør sit til at udnytte disse tre kanaler, er ikke blot et uundværligt supplement til en makroøkonomisk politik og en strukturpolitik, der er centreret om at fremme konkurrenceevnen, men bidrager også til at bevare og styrke samhørigheden og den sociale konsensus inden for Unionen under den lange og svære proces, det er at absorbere ledigheden.Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 1995.På Rådets vegneP. SOLBES MIRAFormand


title: RÅDETS HENSTILLING af 16. marts 1992 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1990 (92/171/EØF) #

text:
Avis juridique important

|

31992H0171

RÅDETS HENSTILLING af 16. marts 1992 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1990 (92/171/EØF)  -

EF-Tidende nr. L 075 af 21/03/1992 s. 0053 - 0053

RAADETS HENSTILLING  af 16. marts 1992  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsaaret 1990  (92/171/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 206b,  som henviser til Lomé-konventionen AVS-EOEF, undertegnet den 28. februar 1975,  som henviser til Raadets afgoerelse 76/568/EOEF af 29. juni 1976 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1),  som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Faellesskabets bistand (2), undertegnet den 11. juli 1975, saerlig artikel 31, stk. 3,  som henviser til finansforordningen af 27. juli 1976 vedroerende Den Fjerde Europaeiske Udviklingsfond (3), saerlig artikel 64 til 67,  som har gennemgaaet forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1990 vedroerende transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) samt Revisionsrettens beretning vedroerende regnskabsaaret 1990 med Kommissionens tilhoerende svar  (4),  som tager i betragtning, at der i henhold til artikel 31, stk. 3, i den interne aftale meddeles Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) efter fremgangsmaaden i artikel 206 i Traktaten, og   som tager i betragtning, at Kommissionens gennemfoerelse af alle transaktioner under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) i regnskabsaaret 1990 har vaeret tilfredsstillende -  HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den Europaeiske Udviklingsfond (1975) (fjerde EUF) for regnskabsaaret 1990. Udfaerdiget i Bruxelles, den 16. marts 1992. Paa Raadets vegne  Jorge BRAGA DE MACEDO  Formand   (1) EFT nr. L 176 af 1. 7. 1976, s. 8. (2) EFT nr. L 25 af 30. 1. 1976, s. 168. (3) EFT nr. L 229 af 20. 8. 1976, s. 9. (4) EFT nr. C 324 af 13. 12. 1991, s. 194 til 209 og 305 til 316.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Belgiens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/36

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Belgiens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2016
   (2016/C 299/09)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17. og 18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Belgien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 18. og 19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet (3). Som et land, der har euroen som valuta, og i betragtning af den tætte forbindelse mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Belgien sikre en komplet fuld og rettidig implementering af henstillingen.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Belgien 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Belgiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Belgien ikke er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Svækkede resultater i forholdet til udlandet kombineret med en høj offentlig gæld kan udgøre en risiko i fremtiden. Den seneste udvikling tyder imidlertid på en forbedring af konkurrenceevnen. Korrigerende foranstaltninger — herunder løntilbageholdenhed og nedsættelser af socialsikringsbidragene — har dæmpet væksten i lønomkostningerne. Den offentlige gæld er ikke faldende, men risiciene på kort sigt synes at være inddæmmet.

               (3)

               Den 29. april 2016 forelagde Belgien sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Stabilitetsprogrammet 2016 viser, at de budgetmæssige konsekvenser af den exceptionelle tilstrømning af flygtninge i 2015 og 2016 og af de ekstraordinære sikkerhedsforanstaltninger i 2016 er meget store, og det indeholder tilstrækkelige vidnesbyrd om disse ekstra budgetomkostningers omfang og art. Kommissionens tal viser, at de berettigede ekstraudgifter til flygtninge beløb sig til 0,03 % af BNP i 2015, mens stigningen i 2016 skønnes at udgøre 0,17 % af BNP for flygtningerelaterede udgifter og 0,12 % af BNP for sikkerhedsforanstaltninger. Bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 giver mulighed for at dække disse ekstraudgifter, idet tilstrømningen af flygtninge og den alvorlige terrortrussel er exceptionelle begivenheder, deres konsekvenser for Belgiens offentlige finanser er betydelige, og holdbarheden ikke vil blive sat over styr ved at tillade en midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2015 blevet nedjusteret for at tage hensyn til de supplerende flygtningerelaterede omkostninger. Hvad angår 2016 vil der blive gennemført en endelig vurdering, herunder af de berettigede beløb, i foråret 2017 på basis af oplysninger fra de belgiske myndigheder.

               (6)

               Belgien er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. Den 18. maj 2016 offentliggjorde Kommissionen en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF, eftersom Belgien ikke gjorde tilstrækkelige fremskridt i retning af at overholde gældskriteriet i 2015. Analysen konkluderede, at gældskriteriet skulle betragtes som overholdt. I henhold til stabilitetsprogrammet for 2016 har regeringen planer om en gradvis forbedring af den samlede saldo fra et underskud på 2,6 % af BNP i 2015 til — 0,2 % af BNP i 2019. Det reviderede mellemfristede budgetmål, der lyder på en budgetstilling i balance i strukturelle termer, forventes at blive nået senest i 2018. Den genberegnede strukturelle saldo (5) peger imidlertid i retning af et strukturelt underskud på 0,4 % af BNP i 2018. I henhold til stabilitetsprogrammet forventes den offentlige gældskvote at toppe på 106,2 % af BNP i 2016 for derefter at falde til 99,6 % i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, er imidlertid ikke tilstrækkeligt præciseret. Baseret på Kommissionens prognose fra foråret 2016 er der med uændret politik risiko for en betydelig afvigelse fra den påkrævede tilpasningskurs i såvel 2016 som i 2016 og 2017 taget under et. Hvis der ses bort fra budgetvirkningen af den exceptionelle flygtningetilstrømning og de exceptionelle sikkerhedsforanstaltninger, er den prognosticerede afvigelse i 2016 ikke længere væsentlig. Belgien forventes ikke at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2016 og, efter udgangen af overgangsperioden, benchmarket for gældsreduktionen i 2017. Vurderet med udgangspunkt i stabilitetsprogrammet og Kommissionens prognose fra foråret 2016 finder Rådet, at der er risiko for, at Belgien ikke vil kunne overholde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser. Derfor vil der være behov for yderligere foranstaltninger for at overholde bestemmelserne i 2016 og 2017.

               (7)

               Den høje offentlige gæld er kombineret med en svag eksport og konkurrenceevne. Resultaterne i forhold til udlandet er blevet forringet siden 2000, hvilket bevidnes af tabet af markedsandele på globalt plan, og situationen er blevet forværret af, at eksporten hovedsagelig er rettet mod mindre dynamiske markeder. Mens den negative udvikling i markedsandele er blevet bremset i de seneste år, er der stadig betydelige akkumulerede tab. Specialisering i markedssegmenter med en højere eksponering for priskonkurrence hæmmer også landets eksportevne. Dette er særlig vanskeligt at forene med landets høje arbejdskraftomkostninger. Enhedslønomkostningerne er indtil for nylig steget hurtigt som følge af lav produktivitetsvækst og især hurtige lønstigninger. Sidstnævnte kan tilskrives visse elementer af lønfastsættelsessystemet. På den ene side var marginen for reallønsvækst gentagne gange sat for højt. På den anden side oversteg inflationen gentagne gange forventningerne og inflationen i nabolandene. De strukturelle forskelle i den underliggende inflationsrate mellem Belgien og dets nabolande skyldes hovedsagelig højere stigninger i priserne på tjenesteydelser og et detailmarked, der ikke fungerer optimalt. Denne inflation skabte lønstigninger gennem den generelle praksis med automatisk lønindeksering. Tilsammen eroderede disse faktorer effektiviteten i det stærkt koordinerede lønfastsættelsessystem. For at standse tilbagegangen i konkurrenceevne og dens negative indvirkning på eksportresultater og beskæftigelse har de belgiske myndigheder grebet ind i lønfastsættelsesprocessen i de seneste år. Der er blevet truffet foranstaltninger til sikring af løntilbageholdenhed, herunder begrænsninger af reallønsstigninger og suspension af ordningerne for lønindeksering. Derudover er nedsættelserne af de sociale bidrag ved at blive vedtaget. For imidlertid at sikre en holdbar korrektion kræves der strukturelle reformer af lønfastsættelsessystemet i overensstemmelse med Rådets henstillinger fra tidligere år. Selv om regeringen agter at revidere loven fra 1996 om beskæftigelsesfremme og beskyttelse af konkurrenceevnen, der danner grundlag for arbejdsmarkedets parters fastsættelse af »lønnormen« hvert andet år, er der hidtil kun gjort få fremskridt. En mere formel forbindelse mellem lønninger og produktivitet vil kunne medvirke til at fastlåse de seneste gevinster og forhindre en gentagelse af tidligere problemer.

               (8)

               Der er gjort visse fremskridt med arbejdsmarkedets overordnede funktionsmåde. Incitamenterne til at arbejde er blevet styrket ved at reducere skattekilen og ændre arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet. Store beskæftigelsesforskelle mellem specifikke befolkningsgrupper resulterer dog fortsat i en kronisk underudnyttelse af arbejdskraften, særlig blandt de lavtuddannede, de unge og de ældre og blandt personer med indvandrerbaggrund. Desuden skaber marginalskatterne ved indtræden eller genindtræden på arbejdsmarkedet arbejdsløsheds- og lavtlønsfælder for husstandens sekundære indkomst og specifikke typer husholdninger såsom ugifte personer og eneforsørgere. Det er derfor vigtigt at finjustere og gennemføre politikker, der sigter mod at fremme overgangen fra inaktivitet eller arbejdsløshed til beskæftigelse. Uddannelsesmæssige uligheder forbundet med socioøkonomisk baggrund er blandt de største i Unionen, og dårlige uddannelsesresultater forklarer delvis de konstaterede dårlige resultater på arbejdsmarkedet blandt personer med indvandrerbaggrund. De uddannelsesreformer, der i øjeblikket er ved at blive indført, er særligt udformet til at håndtere tidlig skoleafgang, forbedre tilvejebringelsen af dagtilbud. De relevante myndigheder søger at forbedre kvaliteten og relevansen af det erhvervsfaglige system. Disse reformer vil lette en mere gnidningsløs overgang til en vidensbaseret og mere serviceorienteret økonomi og afhjælpe kvalifikationsmismatch og vedvarende mangel på arbejdskraft inden for visse erhverv. Desuden kræver den meget lave erhvervsfrekvens og beskæftigelsesgrad blandt ældre arbejdstagere politikker, der fremmer aktiv aldring og støtter efterspørgslen på arbejdsmarkedet efter ældre arbejdstagere. Endelig kan der være brug for yderligere skatteforanstaltninger for at opmuntre personer til at finde arbejde.

               (9)

               Der er stadig store muligheder for at forbedre det aspekt af konkurrenceevnen over for udlandet, der ikke har relation til omkostningsniveauet. For at fastholde og forbedre det nuværende velfærdsniveau skal der lægges større vægt på produktivitetsgevinster og investeringer i vidensbaseret kapital. Dette kræver en vedvarende bevægelse i retning af produkter og hermed forbundne tjenester højere oppe i værdikæden på grundlag af stærkere præstationer inden for innovation og udnyttelse af forsknings- og udviklingsresultater. Trods den høje kvalitet i landets offentlige forskningssystem har Belgien forholdsvis få hurtigt voksende virksomheder i innovative sektorer. Desuden er erhvervsklimaet hæmmet af administrative og lovgivningsmæssige byrder, der hæmmer oprettelse og udvidelse af virksomheder. Krav til ejerforhold og restriktioner på stemmerettigheder, selskabsform og tværfaglige aktiviteter hæmmer et dynamisk marked for erhvervstjenester. Operationelle begrænsninger og restriktioner på, hvor detailhandlere kan etablere deres lokaler, har samme effekt i detailsektoren. Desuden er retsvæsenet kendetegnet ved manglende effektivitet og ringe udbredelse af informations- og kommunikationsteknologi. Disse faktorer udgør tilsammen væsentlige hindringer for private investeringer. Mangelfulde infrastrukturer og langvarige flaskehalse underminerer også produktivitetsvæksten og investeringerne. Transportnettet repræsenterer det mest presserende investeringsgab. Belgiens geografiske beliggenhed kombineret med tilstedeværelsen af internationale organisationer har gjort det muligt for landet at tiltrække mange distributionscentre, logistikbaser og forskellige selskabers internationale hovedkontorer. Dog udgør myldretidstrafikken et voksende problem, som underminerer landets tiltrækningskraft for udenlandske investorer og har betydelige økonomiske og miljømæssige omkostninger. Belgien forventes ligeledes at overskride sit mål for reduktionen af drivhusgasemissioner inden 2020 og har alvorlige luftforureningsproblemer. Med den høje koncentration af økonomisk aktivitet omkring hovedstaden og havnebyerne består de mest presserende udfordringer i at forbedre de basale jernbane- og vejtransportinfrastrukturer og etablere de manglende forbindelser mellem de vigtigste økonomiske centre. Samtidig er det vigtigt at tackle myldretidstrafikken ved at forbedre den offentlige transport, optimere trafikstyringen og fjerne markedsforvridninger og negative skatteincitamenter, f.eks. den gunstige behandling af firmabiler.

               (10)

               En anden udfordring vedrører tilstrækkeligheden af den indenlandske elproduktion og forsyningssikkerheden i almindelighed. Ikkeplanlagte udfald af flere nukleare anlæg har givet anledning til bekymring over, hvordan udbuddet af og efterspørgslen efter elektricitet bringes i ligevægt, mens den hyppigt reviderede tidsplan for afvikling af nukleare anlæg har skabt et klima, der ikke er befordrende for at træffe langsigtede investeringsbeslutninger. Dette afspejles i højere import og en stadig ringere forsyningssikkerhed. Selv om de kortsigtede forsyningsrisici er blevet mindre, er de mere langsigtede investeringsbehov stadig betydelige. Foruden en betydelig ny produktionskapacitet og flere sammenkoblinger er der behov for intelligente net for at udvikle efterspørgselssiden. Da det tager lang tid at gennemføre store projekter i energisektoren, og da der bliver behov for stor erstatningskapacitet i løbet af de næste ti år, vil der skulle gøres en hurtig indsats, navnlig i form af indretning af en passende juridisk ramme, der fremmer en forøgelse af produktionskapaciteten.

               (11)

               Belgien har gjort visse fremskridt med at reformere skattesystemet, især ved at flytte beskatningen fra arbejde til andre beskatningsgrundlag, der gradvist mindsker skattekilen på arbejde. Nedsættelser af den personlige indkomstskat og arbejdsgivernes socialsikringsbidrag vil også bidrage til at mindske gabet. Skattesystemet er dog fortsat komplekst med beskatningsgrundlag, der udhules af særlige fritagelser, fradrag og nedsættelser. Nogle af disse medfører indtægtstab, økonomiske forvridninger og en tung administrativ byrde. Desuden synes skatteomlægningen ikke at være budgetmæssigt neutral. Der er stadig gode muligheder for at forbedre udformningen af skattesystemet ved at udvide skattegrundlaget yderligere og dermed skabe plads for lavere lovbestemte satser og begrænse antallet af forvridninger. Der er også et stort potentiale for en grøn omlægning af beskatningen, bl.a. den gunstige skattebehandling af firmabiler og benzinkort, som bidrager til forurening, trafikpropper og drivhusgasemissioner.

               (12)

               De seneste år har Belgien gjort vigtige fremskridt med hensyn til at reformere sit pensionssystem. Med loven af 10. august 2015 om en forhøjelse af pensionsalderen, betingelserne for tidlig pension og minimumsalderen for modtagelse af efterladtepension er der blevet indført en ny minimumsalder og bidragsperiode gældende for de ordinære pensioner. Selv efter de seneste reformer ligger den forventede stigning i pensionsudgifterne i forhold til BNP imidlertid fortsat meget højt. En automatisk sammenkædning med ændringer i forventet levetid som tidligere anbefalet vil kunne mindske risikoen for holdbarheden på mellemlang og lang sigt. I denne henseende har regeringen også bebudet, at den agter at indføre et kreditbaseret pensionssystem med en mekanisme for automatiske tilpasninger til den demografiske udvikling. Disse spørgsmål vil fortsat blive nøje overvåget inden for rammerne af det europæiske semester.

               (13)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Belgiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Belgien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Belgien, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-3 nedenfor.

               (14)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets udtalelse (6) er navnlig afspejlet i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Belgien i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Opnå en årlig finanspolitisk justering på mindst 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 2017. Anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote. Nå til en aftale om en realiserbar fordeling af finanspolitiske mål blandt alle myndighedsniveauer. Forenkle skattesystemet og fjerne forvridende skatteudgifter.

               2.

               Foretage den planlagte revision af loven fra 1996 om beskæftigelsesfremme og beskyttelse af konkurrenceevnen i samråd med arbejdsmarkedets parter. Sikre, at lønningerne kan udvikle sig i takt med produktiviteten. Sikre virkningsfulde aktiveringspolitikker på arbejdsmarkedet. Gå videre med uddannelses- og erhvervsuddannelsesreformerne og tilbyde støtte til uddannelse, særlig til dårligt stillede grupper og navnlig personer med indvandrerbaggrund.

               3.

               Styrke innovationsevnen, navnlig ved at fremme investeringer i vidensbaseret kapital. Øge konkurrencen i erhvervsservicesektoren og detailsektoren ved at fjerne unødvendige restriktioner på drift og etablering. Afhjælpe den manglende investering i transportinfrastrukturer og energiproduktionskapaciteten.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (3)  EUT C 96 af 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Den strukturelle saldo som genberegnet af Kommissionen på basis af oplysningerne i stabilitetsprogrammet og i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metodologi.

      (6)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2016/193 af 10. februar 2016 rettet til den Hellenske Republik om hastende foranstaltninger, som Grækenland skal træffe med henblik på genoptagelse af overførslerne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013

text:
               13.2.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 38/9

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2016/193
   af 10. februar 2016
   rettet til den Hellenske Republik om hastende foranstaltninger, som Grækenland skal træffe med henblik på genoptagelse af overførslerne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Medlemsstaterne har siden 2011 suspenderet overførslen af ansøgere om international beskyttelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 (1) (herefter »Dublinforordningen«) efter to domme afsagt af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og Den Europæiske Unions Domstol (2), hvori de fastslog, at der er systemiske mangler i det græske asylsystem, som risikerer at medføre en tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder, som ansøgere om international beskyttelse, der overføres i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 (3) fra medlemsstaterne til Grækenland, har.

               (2)

               Siden Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol afsagde dom i sag M.S.S. mod Belgien og Grækenland i 2011, har Europarådets Ministerkomité fulgt situationen i Grækenland på grundlag af de statusrapporter, som Grækenland skal fremlægge som bevis for, at dommen er fuldbyrdet, og på grundlag af dokumentation fra NGO'er og internationale organisationer såsom FN's Højkommissariat for Flygtninge (UNHCR), der opererer i Grækenland.

               (3)

               Som følge af M.S.S.-dommen har Grækenland forpligtet sig til at reformere sit asylsystem på grundlag af en national handlingsplan om reform af asylsystemet og migrationsstyring, der blev fremlagt i august 2010 og ændret i januar 2013 (herefter »den græske handlingsplan«).

               (4)

               For at afhjælpe de alvorlige mangler i det græske asylsystem anmodede de græske myndigheder i 2011 også Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO) om at yde akut hjælp til Grækenland. EASO ydede operationel støtte fra 1. april 2011 til 31. december 2014. I dette tidsrum bistod de udsendte asylstøttehold Grækenland med oprettelsen af tre nye tjenester samt med modtagelsen af sårbare personer, behandlingen af ikke-færdigbehandlede ansøgninger om international beskyttelse, navnlig prøvelse i anden instans af afgørelser, og opbygningen af kapacitet ved hjælp af midler fra Den Europæiske Union. Den 4. december 2014 anmodede Grækenland desuden EASO om særlig støtte og er nu blevet lovet støtte frem til udgangen af maj 2016.

               (5)

               Situationen i Grækenland har også fået Kommissionen til at indlede en række traktatbrudssager mod Grækenland vedrørende bl.a. utilstrækkelig adgang til asylproceduren, utilstrækkelig modtagelseskapacitet og ringe modtagelsesforhold, bl.a. hvad angår detentionsfaciliteterne, manglende optagelse af irregulære migranters og asylansøgeres fingeraftryk, den uhensigtsmæssige varetagelse af uledsagede mindreåriges behov og manglen på hensigtsmæssig retshjælp i forbindelse med klagesager. Denne henstilling påvirker ikke eventuelle uafsluttede eller fremtidige traktatbrudssager, som Kommissionen måtte indlede vedrørende forhold, der er omhandlet i denne henstilling.

               (6)

               Samtidig har Kommissionen gjort en samordnet indsats for at afhjælpe manglerne i Grækenlands asylsystem. Kommissionen har overvåget Grækenlands gennemførelse af foranstaltningerne i den græske handlingsplan og ydet økonomisk og teknisk støtte, idet der blev lagt vægt på bl.a. foranstaltninger til afhjælpning af de problemer, der blev påpeget i traktatbrudssagerne. I oktober 2014 fremlagde Kommissionen et arbejdsdokument fra dens tjenestegrene (4) for Rådet, som indeholdt en vurdering af gennemførelsen af den græske handlingsplan, og hvori den fremhævede de resterende mangler i det græske asylsystem, som det var nødvendigt hurtigt at afhjælpe.

               (7)

               Kommissionen har arbejdet meget tæt sammen med alle interesserede medlemsstater og Norge via regelmæssige ad hoc-møder i den såkaldte gruppe af »Grækenlands venner« under ledelse af Kommissionen. Gruppen udgør et forum for udveksling af oplysninger om, hvor langt Grækenland er nået med gennemførelsen af sin handlingsplan, hvilket bl.a. giver interesserede medlemsstater mulighed for at foreslå praktiske samarbejdsforanstaltninger; gruppen holdt senest møde den 27. februar 2015. Derudover har EASO's, Frontex', UNHCR's og IOM's (Den Internationale Organisation for Migration) deltagelse til formål at sikre, at der står opdaterede oplysninger om situationen i marken til rådighed.

               (8)

               Grækenland har fået tildelt betydelige midler fra Den Europæiske Union for tidsrummet 2014-2020 til støtte for de nationale foranstaltninger, der træffes på asyl- og migrationsområdet. Inden for rammerne af Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden er der blevet tildelt i alt 294,5 mio. EUR og inden for rammerne af Fonden for Intern Sikkerhed — Grænser og Visa i alt 214,8 mio. EUR. Der er siden 2014 blevet ydet yderligere 133 mio. EUR til Grækenland i akuthjælp. Desuden modtog Grækenland betydelige midler fra Den Europæiske Flygtningefond i årene 2008-2013, bl.a. en nødfinansiering på i alt over 50,6 mio. EUR.

               (9)

               De udfordringer, Grækenland står over for, er i væsentlig grad blevet forværret af den meget store stigning i antallet af migranter, der ankom i løbet af 2015, hvilket har lagt et enormt pres på Grækenlands ressourcer og kapacitet til at håndtere den store tilstrømning af migranter fra lande uden for Den Europæiske Union, herunder et stort antal personer, der sandsynligvis vil have brug for international beskyttelse. I 2015 ankom der over 868 000 irregulære migranter til de græske øer, hvilket skabte en hidtil uset migrationskrise og humanitær krise, der krævede øjeblikkelig handling.

               (10)

               I maj 2015 fremlagde Kommissionen meddelelsen om en europæisk dagsorden for migration (5), og den 14. september 2015 vedtog Rådet en afgørelse om omfordeling af 40 000 personer med et tydeligt behov for international beskyttelse fra Italien og Grækenland, hvoraf de 16 000 skal omfordeles fra Grækenland (6). Den 22. september 2015 vedtog Rådet en afgørelse om at omfordele yderligere 120 000 personer fra Italien og Grækenland, heraf mindst 50 400 personer fra Grækenland (7). Alt i alt skal mindst 66 400 personer i medfør af disse to rådsafgørelser således omfordeles fra Grækenland til andre medlemsstater over et tidsrum på to år (8).

               (11)

               I september 2015 startede gennemførelsen af hotspottilgangen i Grækenland og Italien med støtte fra Kommissionen, Frontex, EASO og Europol. Den 29. september 2015 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den skitserede de umiddelbare operationelle, budgetmæssige og retlige foranstaltninger i den europæiske dagsorden om migration og opfordrede til at sikre en fuldstændig gennemførelse af omfordelingsordningen og udsendelse af migrationsstyringsstøttehold, der skal arbejde i hotspotområderne. Med henblik herpå fremlagde Grækenland en køreplan for gennemførelsen af omfordelingsordningen og oprettelsen af hotspotcentre for Rådet den 1. oktober 2015, hvori landet skitserer en række foranstaltninger, der skal prioriteres for at sikre gennemførelsen af de aftalte foranstaltninger på området asyl og modtagelse, der endnu ikke er gennemført.

               (12)

               Efter de europæiske lederes topmøde den 25. oktober 2015 forpligtede Grækenland sig til med støtte fra UNHCR at øge modtagelseskapaciteten til 30 000 pladser inden udgangen af 2015 og at yde lejetilskud og vedtage programmer om værtsfamilier for mindst yderligere 20 000 personer. Disse i alt 50 000 indkvarteringspladser skal dække behovet for modtagelseskapacitet for både irregulære migranter og asylansøgere i Grækenland, bl.a. dem, der potentielt kan komme i betragtning til omfordeling til andre medlemsstater.

               (13)

               Europarådets Ministerkomité vurderede på sit møde den 8.-9. december 2015 fuldbyrdelsen af M.S.S.-dommen. Den udtrykte tilfredshed med, at der var oprettet en ny administrativ indvandringsmyndighed, noterede sig stigningen i indkvarteringskapaciteten for asylansøgere samt den planlagte yderligere forøgelse heraf og opfordrede myndighederne til at sikre en bæredygtig og uafbrudt drift af åbne modtagelsesfaciliteter og levering af tjenesteydelser, der opfylder passende standarder. Den opfordrede indtrængende myndighederne til at fortsætte deres indsats, hvad angår leveforholdene for asylansøgere generelt og uledsagede mindreårige i særdeleshed (9).

               (14)

               Den 15. december 2015 vedtog Kommissionen en meddelelse om de fremskridt, Grækenland havde gjort med hensyn til oprettelsen af hotspotcentre, hvori den redegjorde for, hvad der var sket i Grækenland i forbindelse med indførelsen af hotspotordningen på De Ægæiske Øer (10). I denne rapport fremhævede Kommissionen Grækenlands og UNHCR's nye løfter om at øge modtagelseskapaciteten, men den understregede også Grækenlands behov for at forbedre modtagelseskapaciteten i hotspotområder og på hovedlandet, navnlig for uledsagede mindreårige og sårbare personer.

               (15)

               Der er sket visse væsentlige forbedringer af det græske asylsystem som en del af Grækenlands reformer inden for rammerne af dets handlingsplan (2010-2014). Der er blevet oprettet tre nye administrative tjenester, der er uafhængige af det græske politi: tjenesten for første modtagelse, klagemyndigheden (oprettet i 2011, men på nuværende tidspunkt ikke operationel) og asyltjenesten (siden 2013). Der er siden 2011 sket visse forbedringer af de materielle forhold i modtagelses- og detentionscentrene, og nogle af de detentionsfaciliteter, hvor forholdene var værst, er blevet lukket. Der er dog stadig brug for, at Grækenland gør en indsats for at sikre, at dets asylsystem fungerer fuldt ud i overensstemmelse med kravene i EU-retten.

               (16)

               Den græske asyltjeneste har syv operationelle regionale kontorer i Attika, Lésvos, det nordlige Évros, det sydlige Évros, Rhodos og Thessaloniki, bl.a. et nyligt åbnet regionalt asylkontor på øen Sámos i 2016. Der er også tre operationelle asylenheder i Amygdaleza, Patra og Xanthi, som behandler ansøgninger om international beskyttelse, der er indgivet af irregulære migranter i detention. Det er nødvendigt at sikre en passende bemanding af disse kontorer og enheder, således at de kan blive operationelle. De græske myndigheder har desuden givet tilsagn om at åbne i alt 13 regionale asylkontorer. Grækenland er endnu ikke færdig med at oprette alle de resterende regionale asylkontorer og sikre en passende bemanding af disse, således som det er fastsat i køreplanen fra 2015 om omfordeling, for derved at sikre en effektiv adgang til asylproceduren i hele landet.

               (17)

               Der er sket en vis forøgelse af Grækenlands kapacitet til at modtage asylansøgere, men den er stadig ikke tilstrækkelig stor. Grækenland bør sikre, at modtagelsesforholdene i åbne og lukkede modtagelsesfaciliteter, herunder psykosociale tjenester, og adgangen til den nødvendige sundhedspleje og -behandling er i overensstemmelse med de standarder, der kræves i henhold til den relevante EU-lovgivning, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU om modtagelsesforhold (11), og at disse standarder hele tiden opretholdes. Grækenland bør også sikre bæredygtigheden, hvad angår modtagelsesforholdene ved hjælp af de nødvendige midler fra det nationale budget eller, for så vidt der er sådanne til rådighed, de tildelte EU-midler.

               (18)

               For at sikre asylansøgere adgang til effektive retsmidler har Grækenland oprettet en klagemyndighed, der er ansvarlig for de klagekomitéer, der er kompetente til at behandle klager over de negative afgørelser om asyl, som asyltjenesten har truffet i første instans. Ved udgangen af september 2015 ophørte appelkomitéerne med at fungere, fordi deres mandat udløb, hvilket medførte, at der kan indgives klager over afslag på asyl i første instans, men klagerne kan ikke behandles. Som følge heraf er der i praksis på nuværende tidspunkt ikke adgang til et system med effektive retsmidler. Denne situation forhindrer desuden en effektiv gennemførelse af omfordelingsproceduren i de tilfælde, hvor en ansøger indgiver en klage over en afgørelse om omfordeling eller overførsel.

               (19)

               Mange asylansøgere får på nuværende tidspunkt ikke den nødvendige gratis retshjælp, som sætter dem i stand til i overensstemmelse med EU-reglerne at klage over en afgørelse om asyl i første instans. De relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU (12) er endnu ikke blevet omsat i national lovgivning eller implementeret.

               (20)

               Der er sket visse forbedringer af procedurerne for at opdage sårbare personer i Grækenland. Asyltjenesten har i samarbejde med EASO og UNHCR indført en screeningprocedure, der har til formål at opdage sårbare asylansøgere såsom uledsagede mindreårige med henblik på at sikre dem støtte under proceduren. Hvad angår uledsagede mindreårige, har Grækenland rapporteret, at man følger en procedure for identifikation og aldersvurdering af uledsagede mindreårige i forbindelse med proceduren for første modtagelse og asylproceduren. Derudover er der ved at blive indført en procedure for den måde, hvorpå det græske politi, tjenesten for første modtagelse og asyltjenesten skal behandle uledsagede mindreårige.

               (21)

               Der bør lægges større vægt på værgemålssystemet for uledsagede mindreårige, da de offentlige anklagere, der er udnævnt til at repræsentere de mindreårige, ikke har de nødvendige ressourcer til at klare det store antal sager, der forelægges dem, og der ikke findes en institution eller et organ, som anklagerne kan henvise til med henblik på udpegelse af permanente værger. Der bør også tages konkrete skridt til at sikre, at alle uledsagede mindreårige straks henvises til særlige indkvarteringscentre og bistås af specialiseret personale.

               (22)

               Suspenderingen af overførsler til Grækenland i henhold til Dublinforordningen siden 2011 har i væsentlig grad medført, at Dublinsystemet ikke fungerer effektivt i Den Europæiske Union. Det forhold, at der ikke kan foretages overførsler, gør også de omfordelingsforanstaltninger, der blev vedtaget til gavn for Grækenland i september 2015, mindre effektive, navnlig fordi det fjerner et af de vigtigste incitamenter for migranter til ikke at påbegynde sekundære bevægelser til andre medlemsstater.

               (23)

               Grækenland har taget et vigtigt skridt hen imod at forbedre den måde, hvorpå dets asylsystem fungerer, men der er fortsat mangler. Grækenland bør derfor snarest muligt træffe alle nødvendige foranstaltninger for at muliggøre genoptagelsen af overførsler i henhold til Dublinforordningen, navnlig at alle personer, der overføres til Grækenland, vil få alle de rettigheder, som de har ret til i henhold til EU's asylregler, bl.a. adgang til effektive retsmidler i tilfælde af en negativ afgørelse om en ansøgning om international beskyttelse og passende modtagelsesforhold.

               (24)

               I denne henstilling anføres de vigtigste foranstaltninger, som Grækenland skal træffe for at afhjælpe de resterende mangler.

               (25)

               Ved hjælp af regelmæssige rapporter fra Grækenland om de fremskridt, der gøres med gennemførelsen af disse foranstaltninger samt andre relevante elementer, herunder alle kommende rapporter fra UNHCR og andre relevante organisationer, skal der foretages en mere præcis vurdering af, om forholdene tillader, at medlemsstaterne genoptager individuelle overførsler til Grækenland i henhold til Dublinforordningen, idet det erindres, at omfanget af overførslerne og de kategorier af personer, der skal overføres, skal svare til de specifikke fremskridt, der gøres.

               (26)

               Ved genoptagelsen af enhver overførsel til Grækenland i henhold til Dublinforordningen skal der tages hensyn til, at Grækenland hver dag stadig modtager et stort antal potentielle asylansøgere, og det skal undgås, at der lægges en uholdbar byrde på Grækenland.

               (27)

               Ansvaret for at beslutte, om overførslerne skal genoptages, ligger udelukkende hos medlemsstaternes myndigheder, som kontrolleres af domstolene, som kan henvise sager vedrørende fortolkningen af Dublinforordningen til præjudiciel afgørelse for Den Europæiske Unions Domstol —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   1)   Grækenland bør sikre, at modtagelsesforholdene for ansøgere om international beskyttelse i Grækenland opfylder standarderne i direktiv 2013/33/EU.
   2)   Grækenland bør træffe de nødvendige skridt til at sikre en effektiv adgang til asylproceduren på hele landets område ved at oprette alle 13 regionale asylkontorer og sikre, at de fungerer. De af asyltjenestens regionale kontorer, som Grækenland allerede har oprettet, bør navnlig have tilstrækkeligt personale til at gøre disse kontorer fuldt operationelle og i stand til at behandle alle asylansøgninger. Størrelsen af de nødvendige menneskelige ressourcer skal beregnes på grundlag af det antal asylansøgninger, Grækenland modtog sidste år. Med henblik herpå bør de rekrutteringsprocedurer, der er nødvendige, afsluttes hurtigst muligt.
   3)   Grækenland bør sikre, at appelkomitéerne er fuldt operationelle og har tilstrækkeligt personale, således at de kan udgøre et effektivt retsmiddel i forbindelse med alle nyere administrative afgørelser om ansøgninger om international beskyttelse, og at de kan afvikle alle ikke-færdigbehandlede anmodninger om prøvelse af administrative afgørelser om ansøgninger om international beskyttelse snarest muligt og under alle omstændigheder inden udgangen af 2016.
   4)   Grækenland bør sikre, at alle asylansøgere får den nødvendige retshjælp i forbindelse med sager om prøvelse af administrative afgørelser vedrørende ansøgninger om international beskyttelse, jf. kravene i EU-retten, og at den retlige ramme for retshjælp vedtages og gennemføres hurtigt.
   5)   Grækenland bør sikre, at de nuværende strukturer til at opdage og tage hånd om sårbare ansøgere, bl.a. uledsagede mindreårige, er tilpasset de standarder, der kræves i henhold til EU's asylregler og specificeret i navnlig artikel 21-25 i direktiv 2013/33/EU og artikel 25 i direktiv 2013/32/EU. Det indebærer, at Grækenland skal fastsætte den nødvendige retlige ramme herfor og sikre, at den fuldt ud gennemføres, således at det garanteres, at sårbare personers behov, herunder uledsagede mindreårige, opfyldes på passende vis, navnlig hvad angår indkvartering og værgemål.
   6)   Grækenland bør sikre, at alle de 50 000 modtagelsespladser, som landet havde givet løfte om at skabe inden udgangen af 2015 i samarbejde med UNHCR, hurtigst muligt fuldt ud kan tages i brug, og at der stilles passende midler til rådighed, således at vigtige istandsættelsesarbejder og en række tjenesteydelser såsom fødevarer og sanitære forhold fortsat er sikret.
   7)   Grækenland bør sikre, at programmeringen af EU-midler og midler fra det nationale budget vil blive anvendt til at efterkomme denne henstilling.

      Rapportering om de foranstaltninger, der er truffet

               8)

               Grækenland anmodes om inden den 4. marts 2016 og dernæst hver måned at rapportere til Kommissionen om de fremskridt, landet gør med gennemførelsen af foranstaltningerne i denne henstilling.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. februar 2016.

            På Kommissionens vegne

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 31).

      (2)  M.S.S. mod Belgien og Grækenland (nr. 30696/09) og NS mod Secretary of State for the Home Department, sag C-411/10 og C-493/10.

      (3)  Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50 af 25.2.2003, s. 1), som blev erstattet af forordning (EU) nr. 604/2013.

      (4)  SWD(2014) 316 final.

      (5)  KOM(2015) 240 endelig.

      (6)  EUT L 239 af 15.9.2015, s. 146.

      (7)  EUT L 248 af 24.9.2015, s. 80.

      (8)  EUT L 248 af 24.9.2015, s. 80, og EUT L 239 af 15.9.2015, s. 146.

      (9)  Det 1 243. møde i Europarådets Ministerkomité (8.-9.12.2015).

      (10)  COM(2015) 678 final af 15.12.2015.

      (11)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/33/EU af 26. juni 2013 om fastlæggelse af standarder for modtagelse af ansøgere om international beskyttelse (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 96) og EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98.

      (12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26. juni 2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (EUT L 180 af 29.6.2013, s. 60).


Avis juridique important

|

31981K3792

Kommissionens henstilling nr. 3792/81/EKSF af 22. december 1981 til medlemsstaterne om forlængelse af gyldighedsperioden for fællesskabstilsyn med importen til Fællesskabet af visse jern- og stålprodukter, som henhører under traktaten om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab, og som har oprindelse i tredjelande

EF-Tidende nr. L 377 af 31/12/1981 s. 0065

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING NR. 3792/81/EKSF  af 22. december 1981  til medlemsstaterne om forlaengelse af gyldighedsperioden for faellesskabstilsyn med importen til Faellesskabet af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, og som har oprindelse i tredjelande  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 74, og  ud fra foelgende betragtninger:  ved henstilling nr. 587/80/EKSF (1) forlaenget ved henstilling nr. 3384/80/EKSF (2) og modificeret ved henstilling nr. 1997/81/EKSF (3), har Kommissionen indfoert faellesskabstilsyn med import til Faellesskabet af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab;  aarsagerne, der oprindeligt ledte Kommissionen til at foretage saadanne foranstaltninger, det vil sige noedvendigheden af at sikre et bedre kendskab til den forventede import og de betingelser i denne forbindelse, hvorunder denne import finder sted, bestaar stadig;  det er derfor noedvendigt at forlaenge tilsynet -  VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  Henstilling nr. 587/80/EKSF forlaenges herved til den 31. december 1982 (4).  Artikel 2  Denne henstilling meddeles medlemsstaterne.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1981.  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  (1) EFT nr. L 65 af 11. 3. 1980, s. 5.  (2) EFT nr. L 355 af 30. 12. 1980, s. 42.  (3) EFT nr. L 194 af 17. 7. 1981, s. 20.  (4) Importdokumenter, der er udstedt i maanederne november og december 1980, vil muligvis fortsat kunne anvendes i overensstemmelse med artikel 1, stk. 3, i henstilling nr. 582/80/EKSF for en periode af to maaneder fra deres udstedelsesdato, selvom denne periode foerst slutter i 1982.