title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Sloveniens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Sloveniens stabilitetsprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/90

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Sloveniens nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Sloveniens stabilitetsprogram for 2016
   (2016/C 299/22)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Slovenien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet (3). Da Slovenien har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Slovenien sikre en fuldstændig og rettidig implementering af denne henstilling.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Slovenien 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Sloveniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Sloveniens nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Slovenien er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Sårbarhederne skyldes svagheder i banksektoren, virksomhedernes gældsætning, manglen på investeringer og trusler mod den finanspolitiske holdbarhed på lang sigt, som der skal tages hånd om. Tilliden er vendt tilbage i den slovenske banksektor. Kreditvæksten er dog fortsat negativ og antallet af misligholdte lån relativt højt. Det er afgørende, at Slovenien tager hånd om de risici, der opstår som følge af et stigende pres på sundheds- og pensionssystemerne, og som bringer den finanspolitiske holdbarhed i fare, samt nedbringer den øgede offentlige gæld. Det er nødvendigt, at antallet af hindringer for investeringer reduceres yderligere, navnlig i den offentlige administration. Der er brug for at styrke inddragelsen af arbejdsmarkedets parter i udformningen af politikker og gennemførelsen af strukturreformer, navnlig hvad angår pensions-, sundhedspleje-, langtidspleje- og arbejdsmarkedspolitikkerne.

               (3)

               Den 15. april 2016 fremlagde Slovenien sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Sloveniens stabilitetsprogram for 2016 viser, at de budgetmæssige konsekvenser af den exceptionelt store tilstrømning af flygtninge er betydelige, og det indeholder tilstrækkelig med dokumentation for omfanget og karakteren af disse ekstra budgetomkostninger. Ifølge Kommissionen udgjorde de ekstraudgifter, der kan komme i betragtning, 0,06 % af BNP i 2015 og forventes på nuværende tidspunkt at udgøre 0,07 % af BNP i 2016. Bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 gør det muligt at tage hensyn til disse ekstraudgifter, idet tilstrømningen af flygtninge er en usædvanlig begivenhed, der har en afgørende virkning på Sloveniens offentlige finanser, mens den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt ikke bringes i fare, hvis der midlertidigt gives tilladelse til at fravige tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Mens denne bestemmelse ikke fandt anvendelse i 2015, fordi Slovenien var underlagt proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, foretages der i foråret 2017 en endelig vurdering for 2016, herunder af hvilke beløb der kan komme i betragtning, på grundlag af de oplysninger, som de slovenske myndigheder har forelagt.

               (6)

               Efter ophævelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud er Slovenien underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsreglen vedrørende gældskriteriet. I sit stabilitetsprogram for 2016 har regeringen planlagt en gradvis forbedring af den samlede saldo fra 2,2 % i 2016 til 0,4 % af BNP i 2019. Den mellemfristede budgetmålsætning om en strukturel budgetbalance, der ikke respekterer kravene i stabilitets- og vækstpagten, ventes at være opfyldt i 2020, dvs. ud over den tidshorisont, som programmet dækker. Den genberegnede strukturelle saldo (5) peger imidlertid i retning af et strukturelt underskud på 1,2 % af BNP i 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde til 80,2 % af BNP i 2016 og fortsætte med at falde til 73,8 % af BNP i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, er imidlertid ikke tilstrækkeligt præciseret. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 ventes Sloveniens outputgab i 2017 at udgøre 1,8 % af BNP, mens den potentielle vækst ventes at ligge på 1,1 % og den reale BNP-vækst på 2,3 % af BNP. På denne baggrund vurderes det, at Slovenien vil opleve »gode tider« i 2017, hvilket vil kræve en strukturel tilpasning på 1 % af BNP. Der er imidlertid betydelig usikkerhed for så vidt angår beregningen af den potentielle vækst og outputgabet, når det gælder Slovenien, som følge af den særlige situation på arbejdsmarkedet, den særligt store økonomiske nedgang i 2008-2013 og de strukturreformer, der er ved at blive gennemført. De alternative prognoser for outputgabet dækker en længere tidshorisont, der afspejler den aktuelle revision af vurderingsmetoden, og antyder en mere gradvis udvikling af outputgabet i Slovenien, hvilket indikerer, at det er for tidligt at konkludere, at den slovenske økonomi vil opleve »gode tider« i 2017. For indeværende forekommer det derfor mere passende at kræve en strukturel indsats i 2017, der afspejler »normale tider«. Der synes derfor at være risiko for en vis afvigelse fra den anbefalede tilpasning hen imod den mellemfristede målsætning i 2016 og, under antagelse af uændret politik, en risiko for en betydelig afvigelse i 2017. Konklusionen for 2016 ændrer sig ikke, hvis der ved vurderingen ses bort fra de budgetmæssige konsekvenser af den exceptionelt store tilstrømning af flygtninge. Det ventes, at Slovenien opfylder gældskriteriet i 2016 og i store træk opfylder det i 2017. På grundlag af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Slovenien ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der vil derfor være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016 og 2017.

               (7)

               Parlamentet vedtog loven om budgetregler i juli 2015. Der mangler imidlertid stadig at blive udpeget et uafhængigt finansråd, der skal overvåge gennemførelsen af disse regler. Desuden mangler der fortsat at blive gennemført en revision af loven om offentlige finanser, som er nødvendig for at kunne gøre budgetloven fuldt operationel, og som har til formål ved lov at indføre en flerårig tilgang til budgetlægning.

               (8)

               Størrelsen på den offentlige gæld, der ligger et godt stykke over 60 % af BNP, gør Slovenien sårbar over for negative påvirkninger af den nominelle vækst og rentechok. Samtidig vokser andelen af ældre i befolkningen hurtigere i Slovenien end i de fleste andre medlemsstater. Slovenien står overfor store risici, der truer de offentlige finansers langsigtede holdbarhed, eftersom Slovenien har den højeste indikator for et langsigtet holdbarhedsgab af alle medlemsstater, hvilket skyldes den forventede stigning i de offentlige udgifter til pensioner, sundhedssystemet og langtidsplejesystemet. De forventede offentlige udgifter til pensioner er de højeste blandt alle medlemsstaterne og ventes at stige fra 11,8 % af BNP i 2013 til 15,3 % af BNP i 2060. Ældrekvoten forventes mere end fordoblet mellem 2013 og 2060, hvilket vil lægge et betydeligt pres på pensionssystemerne. De forventede implicitte forpligtelser, der er forbundet med ældrebyrden, afspejler de langsigtede udfordringer ved en aldrende befolkning. Desuden kan der i fremtiden forventes at opstå et tilstrækkelighedsproblem for arbejdstagere, der ikke har arbejdet et helt arbejdsliv, idet antallet af arbejdstagere med et ufuldstændigt eller et kort arbejdsliv stiger, bl.a. som følge af deres sene indtræden på arbejdsmarkedet, uregelmæssige ansættelser og lave bidragstæthed. I april 2016 blev der offentliggjort en hvidbog om pensioner, som skal danne grundlag for en bred offentlig høring. Resultaterne af høringen vil blive anvendt ved udformningen af en ny pensionsreform, som bør vedtages inden for den nuværende valgperiode, og som man hurtigt bør påbegynde arbejdet med ved at nå til enighed med arbejdsmarkedets parter om nøgleelementerne i reformen, navnlig pensionsalder, pensionsniveau, indeksregulering og optimering af den anden søjle.

               (9)

               De offentlige udgifter til langtidspleje forventes mere end fordoblet i 2060 som følge af den aldrende befolkning. Dette udgør en stor udfordring for den finanspolitiske holdbarhed i Slovenien. Andelen af befolkningen, der er fyldt 80 år eller mere, forventes at tredoble fra 4,6 % i 2013 til 12,4 % i 2060. Mellem 2003 og 2013 steg de samlede udgifter til langtidspleje med 85 %, idet de private udgifter steg hurtigere end de offentlige udgifter. Der er intet integreret langtidsplejesystem i Slovenien. Sloveniens udgifter er primært rettet mod formelle naturalieydelser, hvoraf størstedelen bruges på institutionsbaseret pleje frem for pleje i hjemmet, om end begge dele ligger lavere end EU-gennemsnittet. Der er rigelig mulighed for at øge omkostningseffektiviteten i sundhedssystemet ved at styrke de foranstaltninger, der skal forbedre den primære sundhedsplejes rolle som vogter, omstille systemet fra hospitalspleje til ambulant behandling, forbedre effektiviteten og forvaltningen af hospitalerne, forbedre sundhedssystemernes kontrakt- og betalingsprocedurer, udvikle bedre omkostningsinformation med henblik på tilpasning af de importerede diagnoserelaterede grupper og videreudvikle en ramme for kvalitetsovervågning. Andelen af fælles udbud er lav, og der er et stærkt fokus på »laveste pris« som tildelingskriterium. Der er gennemført en omfattende gennemgang af sundhedssystemet, og resolutionen om den nationale sundhedsplan for 2016-2025 blev vedtaget af regeringen i slutningen af 2015 og af parlamentet i marts 2016. Resolutionen repræsenterer en strategisk plan for udvikling af sundhedssystemet. Nogle af foranstaltningerne deri er ved at blive gennemført, mens forslag om andre vigtige bindende gennemførelsesforanstaltninger er under udarbejdelse og er endnu ikke blevet forelagt. Det er fortsat også uklart, om reformen vil tage hånd om vigtige spørgsmål såsom indbyggede automatiske stabiliseringsordninger, som vil kunne afbøde udsving i indtægterne i løbet af konjunkturcyklussen, eller adgangen til og kvaliteten af serviceydelserne. Vedtagelsen af retsakten om langtidspleje samt retsakten om sundhedspleje og sygeforsikring er blevet udskudt gentagne gange, og den nuværende køreplan for deres vedtagelse i anden halvdel af 2016 synes optimistisk.

               (10)

               Resultaterne på arbejdsmarkedet forbedres gradvis, og de sociale forhold er stabiliseret. Der skabes betydeligt flere jobs, og ledigheden er faldende. Beskæftigelsesfrekvensen blandt ældre og lavtuddannede udgør imidlertid stadig en udfordring. De langtidsledige udgør stadig mere end halvdelen af det samlede antal ledige, og en betydelig andel af disse langtidsledige er lavtuddannede eller over 50 år. Retningslinjerne for aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger 2016-2020 repræsenterer en fortsættelse af den tilgang, der er anvendt indtil nu, men udgifterne til dette politikområde er fortsat lave. I november 2015 blev der vedtaget midlertidige fritagelser for arbejdsgivere, for så vidt angår indbetalingen af sociale bidrag for nyansatte over 55 år. Det forventes, at der i 2016 fremlægges yderligere foranstaltninger til forlængelse af arbejdslivet, herunder tilpasning af arbejdsmiljøet, som også er relevante for pensionssystemets holdbarhed. Lønvæksten forblev på linje med produktivitetsfremgangen og understøtter fortsat den eksterne konkurrenceevne. I november 2015 vedtog parlamentet et forslag fremsat af fagforeningerne, som omdefinerer mindstelønnen ved at udelukke en række bonusser. Som følge heraf trak arbejdsgiverforeningerne sig fra arbejdsmarkedsaftalen, hvilket svækker dialogen på arbejdsmarkedet betydeligt.

               (11)

               Der er gjort fremskridt med afviklingen af misligholdte lån, om end niveauet stadig er højt sammenlignet med perioden før krisen. Slovenien har gennemført adskillige politikforanstaltninger for at forbedre banksektorens holdbarhed. Disse foranstaltninger omfatter en styrkelse af bankernes kapacitet til afvikling af misligholdte lån og indførelsen af specifikke mål for nedbringelsen af antallet af misligholdte lån. Slovenien har også indført adskillige foranstaltninger til styring af kreditrisikoen. Der forventes positive resultater i midten af 2016. De politiske prioriteringer på kort sigt er dog fortsat en yderligere afvikling af misligholdte lån og styring af kreditrisikoen. Den operationelle og finansielle omstrukturering af store virksomheder er gennemført, og hovedomstruktureringsaftalerne overvåges løbende. Bankaktivselskabet (BAMC) er fuldt operationelt, og dets strategi for 2017-2022 er fastlagt. Selv om BAMC har gjort fremskridt med afviklingen af sin låneportefølje, udgør det stadig en væsentlig risiko for de offentlige finansers holdbarhed. I 2015 bidrog BAMC's aktiviteter med 1 % af BNP til det generelle offentlige underskud på 2,9 %. Tilsynet med BAMC's aktiviteter synes at være utilstrækkeligt, eftersom myndigheder havde undervurderet BAMC's underskud i 2015 betydeligt med 0,7 % af BNP og tilsyneladende ikke var bekendt med størrelsen af de nedskrivninger, BAMC havde foretaget. Der er også yderligere omlægningsværktøjer til rådighed. På baggrund af de betragtelige fremskridt med omstruktureringen af store virksomheder, har Slovenien påbegyndt omstruktureringen af adskillige små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Bankerne er i øjeblikket ved at implementere retningslinjerne for omstrukturering af SMV'er. Der er gjort fremskridt for så vidt angår adgangen til finansiering for SMV'er og mikrovirksomheder. Der er dog begrænset adgang til alternative finansieringskilder såsom risikovillig kapital. Små virksomheder er stadig alt for afhængige af banklån til trods for, at der er stadig flere gælds- og egenkapitalinstrumenter til rådighed på markedet. Dette segment er derfor meget sårbart over for udviklingen på kreditmarkederne.

               (12)

               Væksten i investeringerne har været afdæmpet de senere år og har begrænset Sloveniens økonomiske resultater og fremtidige vækstudsigter. De private investeringer faldt drastisk under den økonomiske krise, og siden har deres andel af BNP været faldende. Eftersom de offentlige investeringer er stærkt afhængige af den dynamik, der skabes med EU-midler, er der behov for mere produktive investeringer for at stimulere og bibeholde den økonomiske vækst. De udenlandske direkte investeringer i Slovenien er vokset markant de sidste to år, hovedsageligt som følge af øgede privatiseringsbestræbelser. Sloveniens erhvervsklima er imidlertid fortsat vanskeliggjort af den igangværende gældsnedbringelse og en stor administrativ byrde, navnlig inden for byggeri, fysisk planlægning og overholdelse af skattereglerne, men også af restriktiv lovgivning om adgangen til og udøvelsen af lovregulerede erhverv, hvilket forhindrer indgående investeringer. Hvis det skal blive nemmere at drive virksomhed i Slovenien, er det nødvendigt, at virksomhedernes tillid øges, og at ineffektiviteten i den offentlige administration og bureaukratiet, der stammer fra et stort antal love og vedtægter og hyppige ændringer af lovgivningen, reduceres yderligere. Omtrent halvdelen af de foranstaltninger til mindskelse af de administrative byrder, der er fastsat i regeringens enhedsdokument, er blevet gennemført, men visse vigtige foranstaltninger, især vedrørende byggetilladelser og fysisk planlægning, er blevet forsinket.

               (13)

               Strategien for udviklingen af den offentlige administration 2015-2020, der blev vedtaget som en del af Sloveniens opfyldelse af forhåndsbetingelserne for adgang til de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020, strækker sig over forskellige porteføljer, hvorfor det er afgørende, at der koordineres på tværs af ministerier, hvis den skal gennemføres ordentligt og i god tid. I februar 2016 vedtog regeringen den anden foreløbige rapport om gennemførelsen af programmet »Nul tolerance over for korruption«. Der er gjort visse fremskridt med gennemførelsen af dette program. Nogle af foranstaltningerne i programmet er imidlertid blevet forsinket (fælles offentlige udbud på sundhedsområdet, undersøgelse af kriminalitet i banksektoren og vedtagelsen af retsakten om integritet og forebyggelse af korruption). Den planlagte ændring af retsakten om integritet og forebyggelse af korruption vil give mulighed for at forbedre den måde, kommissionen for forebyggelse af korruption fungerer på, idet den tager fat på spørgsmål om troværdighed og lønsomheden af kommissionens arbejde. I retssystemet er sagernes længde blevet kortet yderligere ned, og antallet af åbne sager er faldet fra et meget højt niveau, delvis som følge af færre nye sager. Faldet afhænger også til en vis grad af ændringer i den proceduremæssige og statistiske behandling af håndhævelsessager. Højesteret fortsætter ajourføringen af forretningsgangene ved domstolene og reformen af sagsbehandlingssystemerne. Til trods for de forbedrede insolvensregler, der giver virksomhederne øgede muligheder for at reorganisere sig, er likvidationsprocedurerne fortsat meget langvarige og ineffektive.

               (14)

               Staten deltager fortsat i meget stor grad i økonomien. Staten er den største arbejdsgiver, porteføljeforvalter og indehaver af erhvervsobligationer i Slovenien. Som svar på de henstillinger, der er blevet fremsat om dette spørgsmål mellem 2012 og 2015, har landet udarbejdet en ny ramme for Slovenian Sovereign Holding. Den omfatter en strategi for forvaltningen af statsejerskab, et sæt resultatkriterier for aktiver og en forvaltningsplan for 2016. Dette system supplerer den nye kodeks for selskabsledelse i statsejede virksomheder, der blev vedtaget i slutningen af 2014. Strategien bekræfter omfanget af statens aktuelle deltagelse i økonomien og flytter fokus over mod bedre resultater i statsejede virksomheder. Implementeringen af de grundigt reviderede rammer for Slovenian Sovereign Holding er derfor så meget desto vigtigere for at sikre adskillelsen mellem regeringens ejerskab og tilsynsfunktioner og den professionelle ledelse af statsejede virksomheder. Sammen med en yderligere privatisering af udvalgte aktiver skulle dette gerne reducere eventualforpligtelserne for budgettet fra dette område. Privatiseringen af Nova Ljubljanska Banka (NLB) forventes lanceret i 2016 i overensstemmelse med Slovenian Sovereign Holdings forvaltningsplan.

               (15)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Sloveniens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Slovenien i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Slovenien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til de kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor.

               (16)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i henstilling 1, 3 og 4 nedenfor,

         HENSTILLER, at Slovenien i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Når det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 2017. Fastsætte en mellemfristet budgetmålsætning, der respekterer kravene i stabilitets- og vækstpagten. Styrke den finanspolitiske ramme og udpege et uafhængigt finansråd samt ændre loven om offentlige finanser. Afslutte og gennemføre reformen af langtidspleje- og sundhedssystemerne og gøre disse systemer mere omkostningseffektive for at sikre, at adgangen til og kvaliteten af plejen er holdbar på lang sigt. Vedtage de nødvendige foranstaltninger inden udgangen af 2017 for at sikre pensionssystemets holdbarhed og tilstrækkelighed på lang sigt.

               2.

               I samarbejde med arbejdsmarkedets parter øge beskæftigelsesegnetheden blandt lavtuddannede og ældre arbejdstagere, herunder gennem målrettet livslang læring og aktiveringsforanstaltninger.

               3.

               Forbedre finansieringsbetingelserne for kreditværdige virksomheder, herunder ved at lette en holdbar afvikling af misligholdte lån og adgang til alternative finansieringskilder. Sikre behørig gennemførelse af strategien for BAMC.

               4.

               Træffe foranstaltninger for at modernisere den offentlige administration og reducere den administrative byrde for virksomhederne. Forbedre forvaltningspraksis og resultaterne i statsejede virksomheder.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 96 af 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Den strukturelle saldo som genberegnet af Kommissionen på basis af oplysningerne i stabilitetsprogrammet og i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metodologi.

      (6)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

32004H0358

Kommissionens henstilling af 7. april 2004 om en fælles europæisk model for licensdokumenter, der udstedes i overensstemmelse med Rådets direktiv 95/18/EF om licenser til jernbanevirksomheder (meddelt under nummer K(2004) 1279)

EU-Tidende nr. L 113 af 20/04/2004 s. 0037 - 0044

Kommissionens henstillingaf 7. april 2004om en fælles europæisk model for licensdokumenter, der udstedes i overensstemmelse med Rådets direktiv 95/18/EF om licenser til jernbanevirksomheder(meddelt under nummer K(2004) 1279)(2004/358/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Artikel 4 i Rådets direktiv 95/18/EF af 19. juni 1995 om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder(1), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/13/EF(2), særlig artikel 4, fastsætter, at en licens er gyldig på hele Fællesskabets område, og artikel 11, stk. 8, forpligter medlemsstaterne til at underrette Kommissionen om licenser, der er blevet udstedt, suspenderet, tilbagekaldt eller ændret, samt forpligter Kommissionen til omgående at underrette de øvrige medlemsstater herom. En fælles model for licensdokumenter og meddelelser om licenser vil derfor lette medlemsstaternes og Kommissionens arbejde og vil give alle berørte parter, navnlig licensudstedende myndigheder og infrastrukturforvaltere, nemmere adgang til oplysninger om licenser.(2) Direktiv 2001/13/EF udvider medlemsstaternes forpligtelse til at udstede jernbanelicenser fra at omfatte jernbanevirksomheder, der leverer ydelser i henhold til artikel 10 i Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner(3), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/12/EF(4), til at omfatte alle relevante jernbanevirksomheder. Jernbanelicenser vil følgelig blive mere alment anerkendt og anvendt i Fællesskabet.(3) Direktiv 2001/12/EF giver jernbanevirksomheder med licens adgang til det transeuropæiske banegodstransportnet med henblik på udførelse af international transport fra den 15. marts 2003 og til hele jernbanenettet fra den 15. marts 2008. Medlemsstaterne vil i stigende grad udveksle oplysninger om licenser og kontrollere, at jernbanevirksomheder, der udøver disse rettigheder, har en gyldig licens. Der er derfor behov for at standardisere licensdokumenterne og oplysningerne om licenser og gøre dem lettere tilgængelige.(4) Jernbanelicenser, der udstedes efter bestemmelserne i direktiv 95/18/EF og direktiv 2001/13/EF er også gyldige i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde i kraft af Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 118/2001 af 28. september 2001 om ændring af bilag XIII til EØS-aftalen(5). Licenser, der udstedes i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde er ligeledes gyldige i Fællesskabet i kraft af samme afgørelse.(5) Alle de nødvendige oplysninger, der bekræfter, at en bestemt jernbanevirksomhed har en behørigt udstedt licens til at udføre en bestemt type jernbanetransport, kan indeholdes i et standardiseret dokument på én side. En standardmodel for licensdokumenter vil lette offentliggørelsen af alle relevante oplysninger om licenser på Kommissionens netsted. Standardmodellen kan ændres senere, afhængigt af de praktiske erfaringer og hvis der viser sig behov for yderligere oplysninger på licenserne.(6) Kravene i medfør af artikel 9 i direktiv 95/18/EF vedrørende forsikring eller tilsvarende foranstaltninger til dækning af erstatningsansvar kan imidlertid variere fra medlemsstat til medlemsstat, alt afhængigt af den nationale lovgivning, og derfor bør der foreligge dokumentation for, at jernbanevirksomheden opfylder disse nationale krav, i form af et bilag til licensdokumentet. Hvis lovkravene om økonomisk dækning for erstatningsansvar gør det nødvendigt, bør der tilføjes et særskilt bilag for hver af de medlemsstater, hvor den licenshavende jernbanevirksomhed udøver adgangsrettigheder.(7) Ud over kravene i direktiv 95/18/EF kan en medlemsstat pålægge jernbanevirksomheder nationale forskrifter, som beskrevet i artikel 12 i direktiv 95/18/EF. Der kan henvises til sådanne bestemmelser i licensdokumentet, men der bør ikke stilles krav om, at de meddeles til Kommissionen i forbindelse med det standardiserede licensdokument. Det bør dog fremgå af licensdokumentet, hvis der eksisterer sådanne bestemmelser, og i givet fald skal bestemmelserne stilles til rådighed på Kommissionens anmodning.(8) Bestemmelserne i denne henstilling er blevet forelagt for Udvalget for Udvikling af Fællesskabets Jernbaner, der er nedsat i henhold til artikel 11a i direktiv 91/440/EØF og artikel 35 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering(6), ændret ved Kommissionens beslutning 2002/844/EF(7). Udvalget har afgivet en positiv udtalelse om henstillingen.(9) Hvis medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af kravene i direktiv 95/18/EF fastlægger regler for udformningen af licenser, bør disse regler baseres på standardmodellen.(10) De licensudstedende myndigheder i medlemsstaterne meddeler oplysninger om udstedelse, suspension, tilbagekaldelse og ændring af jernbanelicenser til de pågældende jernbanevirksomheder og Europa-Kommissionen ved hjælp af et dokument, der følger standardmodellen for licensdokumenter -HENSTILLER:1) Licensdokumenter, der udstedes i overensstemmelse med direktiv 95/18/EF, bør følge den standardmodel, der er fastlagt i bilag I til denne henstilling.Hvis en given licens ændres, suspenderes, tilbagekaldes eller erstattes af en midlertidig licens, bør der ligeledes udstedes et dokument, der følger standardmodellen.2) Der bør forelægges dokumentation for, at en godkendt jernbanevirksomhed opfylder de nationale krav vedrørende forsikring eller har truffet tilsvarende foranstaltninger for at kunne dække sit erstatningsansvar, i et bilag til licensdokumentet, og dette bilag bør følge den standardmodel, der er fastlagt i bilag II til denne henstilling.3) Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 7. april 2004.På Kommissionens vegneLoyola De PalacioNæstformand(1) EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70.(2) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 26.(3) EFT L 237 af 24.8.1991, s. 25.(4) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 1.(5) EFT L 322 af 6.12.2001, s. 32.(6) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 29.(7) EFT L 289 af 26.10.2002, s. 30.BILAG IStandardmodel for jernbanelicenserNedenfor følger standardmodellen for jernbanelicensdokumenter samt forklaring og vejledning til modellen.>PIC FILE= "L_2004113DA.004001.TIF">>PIC FILE= "L_2004113DA.004101.TIF">BILAG IIStandardmodel for forsikringsbilag til jernbanelicenserNedenfor følger standardmodellen for bilag til jernbanelicensdokumenter samt forklaring og vejledning til modellen.>PIC FILE= "L_2004113DA.004301.TIF">>PIC FILE= "L_2004113DA.004401.TIF">


Avis juridique important

|

32002H0201

Kommissionens henstilling af 4. marts 2002 om reduktion af forekomsten af dioxiner, furaner og PCB i foderstoffer og fødevarer (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2002) 836)

EF-Tidende nr. L 067 af 09/03/2002 s. 0069 - 0073

Kommissionens henstillingaf 4. marts 2002om reduktion af forekomsten af dioxiner, furaner og PCB i foderstoffer og fødevarer(meddelt under nummer K(2002) 836)(EØS-relevant tekst)(2002/201/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) På nuværende tidspunkt må de acceptable dioxinværdier i foderstoffer og fødevarer vurderes i lyset af de gængse baggrundsværdier. Grænseværdierne for foderstoffer, der er fastsat ved Rådets direktiv 1999/29/EF af 22. april 1999 om uønskede stoffer og produkter i foderstoffer(1), senest ændret ved direktiv 2001/102/EF(2), og for fødevarer, der er fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 af 8. marts 2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler(3), ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2375/2001(4), ligger på et strengt, men realistisk niveau, hvor der er taget hensyn til baggrundsforureningen. Grænseværdierne bør imødegå, at dyrene og befolkningen eksponeres i et uacceptabelt omfang, og distribution af foderstoffer og fødevarer med en uacceptabelt høj forurening.(2) Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler vedtog den 30. maj 2001 en udtalelse om risikovurdering af dioxiner og dioxinlignende PCB i fødevarer, som var baseret på nye videnskabelige oplysninger, der var fremkommet siden vedtagelsen af komitéens udtalelse om emnet den 22. november 2000. Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler fastsatte en tolerabel ugentlig indtagelse (TWI) for dioxiner og dioxinlignende PCB på 14 pg WHO (Verdenssundhedsorganisationen)-TEQ (toksicitetsækvivalent)/kg kropsvægt. Skøn over eksponeringen tyder på, at en betragtelig del af Fællesskabets befolkning har en indtagelse via kosten, der overstiger den tolerable indtagelse.(3) For at sikre forbrugernes beskyttelse er det derfor vigtigt og nødvendigt at nedbringe menneskers eksponering for dioxiner via kosten. Over 90 % af menneskers eksponering for dioxin hidrører fra fødevarer. Animalske fødevarer bidrager normalt til ca. 80 % af den samlede eksponering. Dioxinbelastningen i dyr hidrører især fra foderstoffer. Da fødevareforurening hænger direkte sammen med foderforurening, bør der følges en integreret fremgangsmåde for at nedbringe dioxinforekomsten i hele fødekæden, dvs. fra fodermidler via dyr, som anvendes i fødevareproduktionen, til mennesker.(4) Der bør træffes foranstaltninger, der tager sigte på yderligere at nedbringe forekomst og udledning af dioxinforurening, for at begrænse miljøforureningens virkninger for forureningen af foderstoffer og fødevarer. Kommissionen vedtog den 24. oktober 2001 en meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om en strategi for Fællesskabet vedrørende dioxiner, furaner og polychlorerede biphenyler (KOM(2001) 593 endelig)(5). Strategien fokuserer på eksisterende og fremtidige foranstaltninger, der skal reducere udledning af dioxin og PCB til miljøet.(5) Foranstaltninger, der alene er baseret på fastsættelse af grænseværdier for dioxiner og dioxinlignende PCB i foderstoffer og fødevarer, ville ikke være tilstrækkeligt effektive til at nedbringe omfanget af forureningen af foderstoffer og fødevarer, hvis ikke grænserne blev sat så lavt, at en stor del af foderet og fødevarerne blev erklæret for uegnet til dyrs og menneskers føde. Det er generelt anerkendt, at grænseværdier for aktivt at nedbringe forekomsten af dioxiner i foderstoffer og fødevarer bør ledsages af foranstaltninger, der ansporer til en aktiv fremgangsmåde, herunder fastsættelse af indgrebsværdier og målværdier for foderstoffer og fødevarer kombineret med foranstaltninger til begrænsning af emissioner. Indgrebsværdier er et redskab, som de ansvarlige myndigheder og erhvervslivet bør anvende til at fremhæve de tilfælde, hvor det er relevant at identificere en forureningskilde, og til at træffe foranstaltninger, der reducerer eller fjerner den, ikke blot i tilfælde af manglende overholdelse af bestemmelserne i direktiv 1999/29/EF eller forordning (EF) nr. 466/2001, men også hvis der i foderstoffer og fødevarer konstateres dioxinværdier, der ligger markant over de normale baggrundsværdier. Denne fremgangsmåde bør resultere i en gradvis reduktion af dioxinværdierne i foderstoffer og fødevarer og i, at målværdierne i sidste ende bliver nået.(6) Fra et toksikologisk synspunkt burde der ganske vist gælde værdier for dioxiner, furaner og dioxinlignende PCB, men der er i direktiv 1999/29/EF og forordning (EF) nr. 466/2001 kun fastsat grænseværdier for dioxiner og furaner og ikke for dioxinlignende PCB som følge af de meget begrænsede data, der foreligger om sidstnævntes prævalens. Det er derfor nødvendigt, jf. SCF's og SCAN's anbefalinger, at tilvejebringe pålidelige oplysninger om forekomsten af dioxinlignende PCB i så mange forskellige fodermidler, foderstoffer og fødevarer som muligt, for at der inden for et relativt kort tidsrum kan tilvejebringes en pålidelig database. Det skulle på den måde blive muligt at tage de grænseværdier, der er fastsat i direktiv 1999/29/EF og forordning (EF) nr. 466/2001, og de indgrebsværdier, der er fastsat i denne henstilling, op til revision, så der også kan fastsættes grænser for dioxinlignende PCB.(7) Indgrebsværdierne bør tages op til revision senest den 31. december 2004, når der foreligger tilstrækkelige data om forekomsten af dioxinlignende PCB i fodermidler, foderstoffer og fødevarer.(8) Parallelt med arbejdet med at inddrage dioxinlignende PCB bør indgrebstærsklerne regelmæssigt justeres i takt med tendensen til et fald i dioxinforekomsten og i overensstemmelse med den aktive fremgangsmåde, der anvendes for gradvis at nedbringe forekomsten heraf i foderstoffer og fødevarer.(9) Målværdierne angiver de forureningsniveauer, der skal opnås i foderstoffer og fødevarer for endeligt at nedbringe hovedparten af EF-befolkningens eksponering til den TWI for dioxiner og dioxinlignende PCB, som Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har fastsat. De bør fastsættes på grundlag af mere nøjagtige oplysninger om miljøforanstaltningernes virkninger og virkningerne af de kildeorienterede foranstaltninger over for foderstoffer og fødevarer for reduktionen af forekomsten af dioxin og dioxinlignende PCB i forskellige fodermidler, foderstoffer og fødevarer. Målværdierne bør fastsættes senest den 31. december 2004, når der foreligger flere oplysninger, og når indgrebsværdierne første gang tages op til revision, så også dioxinlignende PCB bliver omfattet.(10) Det er af overordentlig betydning, at overvågningen af alle fodermidler, foderstoffer og fødevarer foregår på en ensartet måde i hele Fællesskabet. Der bør derfor inden for rammerne af Den Stående Foderstofkomité for så vidt angår foderstoffer og af Den Stående Levnedsmiddelkomité for så vidt angår fødevarer fastsættes nærmere retningslinjer for overvågning af dioxiner og dioxinlignende PCB. Retningslinjerne bør bl.a. omfatte bestemmelser om, hvor ofte medlemsstaterne som minimum skal gennemføre kontrol, hvilke fodermidler, foderstoffer og fødevarer der skal overvåges, samt hvordan resultaterne skal indberettes,HENSTILLER:1. at medlemsstaterne gennemfører stikprøveundersøgelser af forekomsten af dioxiner og dioxinlignende PCB i fodermidler, foderstoffer og fødevarer i et omfang, der står i forhold til deres produktion, anvendelse og forbrug af fodermidler, foderstoffer og fødevarer. Denne overvågning bør gennemføres i overensstemmelse med de retningslinjer og den hyppighed, der fastsættes af Den Stående Foderstofkomité for så vidt angår foderstoffer og af Den Stående Levnedsmiddelkomité for så vidt angår fødevarer2. at medlemsstaterne i samarbejde med erhvervslivet i tilfælde af manglende overholdelse af direktiv 1999/29/EF og forordning (EF) nr. 466/2001 og i tilfælde, hvor der konstateres overskridelser af indgrebsværdierne angivet i bilag I og II (jf. dog punkt 3),a) iværksætter undersøgelser med henblik på at identificere forureningskildenb) kontrollerer forekomsten af dioxinlignende PCBc) træffer foranstaltninger med henblik på at mindske eller fjerne forureningskilden3. at medlemsstater med særligt høje baggrundsværdier fastsætter nationale indgrebsværdier for deres indenlandske produktion af fodermidler, foderstoffer og fødevarer, således at der for ca. 5 % af resultaterne af den overvågning, der er omhandlet i punkt 1, iværksættes en undersøgelse med henblik på at identificere forureningskilden4. at medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af deres undersøgelser og om de foranstaltninger, de har truffet for at mindske eller fjerne forureningskilden5. at medlemsstaterne indsender de oplysninger, der er omhandlet i punkt 4, hvert år senest den 31. december for så vidt angår fødevarer og for så vidt angår foderstoffer som en del af den årlige rapport, der skal forelægges Kommissionen, jf. artikel 22, stk. 2, i Rådets direktiv 95/53/EF(6), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/46/EF(7), medmindre oplysningerne har umiddelbar relevans for de øvrige medlemsstater; de bør i så fald indberettes straks.Udfærdiget i Bruxelles, den 4. marts 2002.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 115 af 4.5.1999, s. 32.(2) EFT L 6 af 10.1.2002, s. 45.(3) EFT L 77 af 16.3.2001, s. 1.(4) EFT L 321 af 6.12.2001, s. 1.(5) EFT C 322 af 17.11.2001, s. 2.(6) EFT L 265 af 8.11.1995, s. 17.(7) EFT L 234 af 2.9.2001, s. 55.BILAG IDioxin (summen af polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD) og polychlorerede dibenzofuraner (PCDF) udtrykt i WHO's toksicitetsækvivalenter med anvendelse af WHO-TEF (toxic equivalency factors, 1997)>TABELPOSITION>BILAG IIDioxin (summen af polychlorerede dibenzo-p-dioxiner (PCDD) og polychlorerede dibenzofuraner (PCDF), udtrykt i WHO's toksicitetsækvivalenter med anvendelse af WHO-TEF (toxic equivalency factors, 1997)>TABELPOSITION>


title: Rådets henstilling (EU) 2016/213 af 12. februar 2016 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (11. EUF) for regnskabsåret 2014

text:
               16.2.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 39/62

         RÅDETS HENSTILLING (EU) 2016/213
   af 12. februar 2016
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (11. EUF) for regnskabsåret 2014
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   som henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), som senest ændret,
   som henviser til den interne aftale mellem repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Den Europæiske Unions bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2014-2020 i overensstemmelse med AVS-EU-partnerskabsaftalen samt om tildeling af finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke fjerde del i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder anvendelse (2) (»den interne aftale«), der bl.a. opretter Den 11. Europæiske Udviklingsfond (11. EUF), særlig artikel 11, stk. 7,
   som henviser til Rådets forordning (EU) 2015/323 af 2. marts 2015 om finansforordningen for den 11. Europæiske Udviklingsfond (3), særlig artikel 43-45,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2014 vedrørende transaktionerne under 11. EUF samt Revisionsrettens årsberetning om 8., 9., 10. og 11. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter, vedrørende regnskabsåret 2014, med Kommissionens svar, der er indeholdt i denne beretning (4), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 11, stk. 7, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af 11. EUF efter henstilling fra Rådet.

               (2)

               Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under 11. EUF i regnskabsåret 2014 har været tilfredsstillende,

         HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under 11. EUF for regnskabsåret 2014.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. februar 2016.

            På Rådets vegne

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 210 af 6.8.2013, s. 1.

      (3)  EUT L 58 af 3.3.2015, s. 17.

      (4)  EUT C 373 af 10.11.2015, s. 289.


Avis juridique important

|

52004SC0835

Henstilling med henblik på rådets beslutning om et uforholdsmæssigt stort underskud i Slovakiet  /* SEK/2004/0835 endelig udg. */

Henstilling med henblik på RÅDETS BESLUTNING om et uforholdsmæssigt stort underskud i Slovakiet(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEDen 7. april 2004 offentliggjorde Kommissionen sine økonomiske forårsprognoser [1]. Ifølge disse prognoser, der byggede på de tal, som Slovakiet havde indberettet i marts 2004, faldt det offentlige underskud i Slovakiet fra 5,7 % af BNP i 2002 til 3,6 % af BNP i 2003 og overskred dermed traktatens referenceværdi på 3 % af BNP.[1]  Kommissionens prognoser fra foråret 2004 findes på følgende websted:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.På denne baggrund indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Slovakiet den 12. maj 2004 med vedtagelse af en rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3 [2]. Den 14. maj 2004 modtog Kommissionen Slovakiets konvergensprogram, der bekræftede, at det offentlige underskud udgjorde 3,6 % af BNP i 2003.[2]  Rapporten foreligger i sin fulde ordlyd på følgende websted:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud reguleres af traktatens artikel 104 og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten [3]. De lande, der tiltrådte EU den 1. maj 2004, er medlemsstater med dispensation og skal undgå uforholdsmæssigt store underskud, men de kan ikke pålægges sanktionerne i artikel 104, stk. 9 og 11.[3]  EFT L 209 af 2.8.1997.Kommissionens rapport i henhold til traktatens artikel 104, stk. 3, konkluderede, at underskuddets overskridelse af traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i 2003 hverken var en følge af usædvanlige begivenheder, som de slovakiske myndigheder ikke selv var herre over, eller resultatet af et alvorligt økonomisk tilbageslag i stabilitets- og vækstpagtens forstand, eftersom den reale BNP-vækst udgjorde 4,2 % i 2003. Om udviklingen i 2004 konkluderede rapporten, at det offentlige underskud sandsynligvis ville stige og forblive over 3 % af BNP. Mere præcist forventes det offentlige underskud ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 at udgøre 4,1 % af BNP i 2004, hvilket ligger tæt på de 4,0 % af BNP, som de slovakiske myndigheder havde beregnet sig frem til i konvergensprogrammet.Med udgangspunkt i Kommissionens prognoser fra foråret 2004 konkluderede Kommissionens rapport desuden, at den offentlige gæld som andel af BNP, der udgjorde 42,8 % af BNP i 2003, ville forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004. Mere præcist forventer Kommissionen ifølge sine prognoser fra foråret 2004, at gældskvoten vil vokse til 45,1 % af BNP i 2004 ganske i overensstemmelse med de slovakiske myndigheders egne fremskrivninger i konvergensprogrammet.Det hedder i traktatens artikel 104, stk. 4, at "det i artikel 114 omhandlede udvalg [dvs. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg] afgiver udtalelse om Kommissionens rapport". Udvalget afgav sin udtalelse den 24. maj 2004, hvori det tilsluttede sig Kommissionens vurdering. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg konkluderede især, at budgetsituationen i Slovakiet var af en sådan karakter, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i henhold til det første af de to kriterier i artikel 104, stk. 2. Selv hvis der blev taget hensyn til andre relevante faktorer, herunder især den mellemfristede budgetstilling og den offentlige investeringskvote, ændrede dette ikke ved vurderingen baseret på disse kriterier. Udvalget fandt det også sandsynligt, at det offentlige underskud igen ville overskride traktatens referenceværdi i 2004, og at den offentlige bruttogæld ville forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004.Kommissionen, der har undersøgt de relevante faktorer, der tages hensyn til i dens rapport, og som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse, finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Slovakiet. Kommissionen vedtog en udtalelse herom den 24. juni 2004, som den har rettet til Rådet i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 5. Kommissionen henstiller, at Rådet træffer afgørelse i overensstemmelse hermed i henhold til artikel 104, stk. 6, og retter hermed en henstilling med henblik på Rådets beslutning herom. Herudover forelægger Kommissionen Rådet en henstilling med henblik på Rådets henstilling, der skal rettes til Slovakiet med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør, jf. traktatens artikel 104, stk. 7.Henstilling med henblik på RÅDETS BESLUTNING om et uforholdsmæssigt stort underskud i SlovakietRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104, stk. 6,under henvisning til henstilling fra Kommissionenunder henvisning til Slovakiets bemærkninger, ogud fra følgende betragtninger:(1) I henhold til traktatens artikel 104 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud. Det gælder også for medlemsstater med dispensation, herunder alle de lande, der blev optaget i EU den 1. maj 2004.(2) Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en stærk og vedblivende vækst, som fører til øget beskæftigelse.(3) Det fastsættes i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud efter artikel 104, at der vedtages en beslutning om, hvorvidt der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, og protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten, indeholder yderligere bestemmelser om gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 [4], senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 475/2000 [5] og Kommissionens forordning (EF) nr. 351/2002 [6], indeholder detaljerede regler og definitioner med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i denne protokol.[4]  EFT L 332 af 31.12.1993, s. 7.[5]  EFT L 58 af 3.3.2000, s. 1.[6]  EFT L 55 af 26.2.2002, s. 23.(4) Traktatens artikel 104, stk. 5, fastsætter, at Kommissionen skal afgive en udtalelse til Rådet, hvis den finder, at der er eller kan opstå et uforholdsmæssigt stort underskud i en medlemsstat. Efter at have undersøgt alle de relevante faktorer, der tages hensyn til i Kommissionen rapport i henhold til artikel 104, stk. 3, og med henvisning til Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs udtalelse i henhold til artikel 104, stk. 4, konkluderede Kommissionen i sin udtalelse af 24. juni 2004, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Slovakiet.(5) Traktatens artikel 104, stk. 6, fastsætter, at Rådet skal tage hensyn til de bemærkninger, som den pågældende medlemsstat måtte ønske at fremsætte, inden det efter en generel vurdering fastslår, om der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud.(6) Den generelle vurdering fører til følgende konklusioner: Det offentlige underskud i Slovakiet udgjorde 3,6 % af BNP i 2003 og lå dermed over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Det offentlige underskuds overskridelse af referenceværdien skyldtes ikke usædvanlige begivenheder uden for de slovakiske myndigheders kontrol eller et alvorligt økonomisk tilbageslag i stabilitets- og vækstpagtens forstand. Det offentlige underskud vil sandsynligvis også ligge over 3 % af BNP i 2004. Mere præcist forventes det offentlige underskud ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 at vokse til 4,1 % af BNP i 2004, mens der i henhold til Slovakiets konvergensprogram forventes et underskud på 4,0 % af BNP. Den offentlige gældskvote, der udgjorde 42,8 % i 2003, vil sandsynligvis forblive under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP i 2004 -VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:Artikel 1Det fastslås efter en generel vurdering, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Slovakiet.Artikel 2Denne beslutning er rettet til Den Slovakiske Republik.Udfærdiget i Bruxelles, den [5. juli] 2004.På Rådets vegneFormand[...]


Avis juridique important

|

31992H0443

92/443/EØF: Rådets henstilling af 27. juli 1992 om fremme af lønmodtagernes andel i overskud og virksomhedens resultater (herunder besiddelse af kapitalandele)

EF-Tidende nr. L 245 af 26/08/1992 s. 0053 - 0055

RAADETS HENSTILLING af 27. juli 1992 om fremme af loenmodtagernes andel i overskud og virksomhedens resultater (herunder besiddelse af kapitalandele) (92/443/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER - som henviser til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  som henviser til forslag til henstilling fra Kommissionen (1),  som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  som henviser til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og som tager foelgende i betragtning:  Kommissionen anfoerte i meddelelsen om sit handlingsprogram om gennemfoerelsen af faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, at den ville forelaegge et faellesskabsinstrument vedroerende medarbejderaktier  og loenmodtagernes andel i kapitalen;  der er udarbejdet en rapport om fremme af loenmodtagernes andel i overskud og virksomhedens resultater i medlemsstaterne; af denne rapport fremgaar det, at der findes en lang raekke forskellige ordninger i Faellesskabet, herunder bonus i form af kontanter,  ret til at tegne aktier og opsat udbyttedeling, samt forskellige former for saerlige medarbejderaktier;  tilskyndelse til at indfoere ordninger vedroerende loenmodtagernes andel i virksomhedens kapital, uden forskelsbehandling paa grundlag af koen eller nationalitet, kan ses som et middel til at opnaa en bredere fordeling af virksomhedernes formue, som  loenmodtagerne har vaeret med til at skabe; fremme af ordninger paa virksomhedsplan med henblik paa loenmodtagernes andel i virksomhedernes kapital vil navnlig virke som en tilskyndelse til at inddrage loenmodtagerne i deres virksomheders udvikling;  selv om den empiriske forskning vedroerende virkningen af saadanne ordninger endnu ikke har givet sikre beviser paa, at der skulle vaere afgoerende fordele herved, er der tilstraekkelige tegn paa, at saadanne ordninger har en raekke positive virkninger, bl.a.  stoerre motivation hos medarbejderne og oeget produktivitet samt forbedring af virksomhedernes konkurrenceevne;  der boer arbejdes for, at ordninger vedroerende loenmodtagernes andel i kapitalen vinder stoerre udbredelse i Faellesskabet uden af den grund at soege en egentlig harmonisering eller en reduktion af det brede spektrum af nuvaerende ordninger;  der skal tages hensyn til den vigtige rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller, og det store ansvar, de har paa omraadet; arbejdsmarkedets parters aktive interesse og engagement i dette faellesskabsinitiativ er en betingelse for et positivt udfald;  dette initiativ forekommer at vaere noedvendigt for inden for faellesmarkedets rammer at virkeliggoere et af Faellesskabets maal - I. OPFORDRER HERVED MEDLEMSSTATERNE TIL:  1. at anerkende de potentielle fordele ved en mere udbredt individuel eller kollektiv anvendelse af en raekke forskellige ordninger for loenmodtagernes andel i overskud og virksomhedens resultater gennem overskudsdeling eller medarbejderaktier eller en  kombination af begge 2. at tage hensyn til arbejdsmarkedets parters rolle og ansvar i denne sammenhaeng i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis.  II. HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:  1. at soerge for, at de retlige strukturer er saaledes udformet, at de muliggoer indfoerelse af de former for loenmodtagernes andel i kapitalen, der er omhandlet i denne henstilling 2. at overveje muligheden af at give incitamenter, som f.eks. skattemaessige eller andre finansielle fordele, med det formaal at fremme indfoerelsen af visse ordninger for loenmodtagernes andel i kapitalen 3. at fremme indfoerelsen af saadanne ordninger ved at goere det lettere at stille den noedvendige information til raadighed for alle interesserede parter 4. at tage hensyn til erfaringer fra de andre medlemsstater ved valget af den form, loenmodtagernes andel i kapitalen skal have 5. at sikre, at de beroerte parter inden for rammerne af love og administrative bestemmelser samt eventuel gaeldende praksis i medlemsstaterne faar stillet et bredt spektrum af ordninger eller metoder til raadighed, som, naar det er relevant, skal  gennemfoeres efter forhandlinger mellem arbejdsgiverne og loenmodtagerne eller disses repraesentanter 6. at sikre, at dette valg kan foretages paa et niveau, som under hensyn til national lovgivning og/eller praksis for overenskomstforhandlinger er saa taet som muligt paa loenmodtageren og paa virksomheden 7. at overveje og/eller tilskynde til, at der tages hensyn til punkterne i bilaget, naar der udarbejdes nye ordninger vedroerende loenmodtagernes andel i kapitalen, eller naar eksisterende ordninger revideres 8. tre aar efter vedtagelsen af denne henstilling at undersoege de data, der er tilgaengelige paa nationalt plan om udviklingen af loenmodtagernes andel i kapitalen, og at meddele Kommissionen resultaterne af disse undersoegelser 9. at informere arbejdsmarkedets parter om ovennaevnte forhold.  III. TAGER TIL EFTERRETNING, AT KOMMISSIONEN AGTER:  senest fire aar efter vedtagelsen af denne henstilling at forelaegge Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en rapport om gennemfoerelsen heraf paa grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne har meddelt den.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. juli 1992.  Paa Raadets vegne N. LAMONT Formand (1) EFT nr. C 245 af 20. 9. 1991, s. 12, og EFT nr. C 140 af 3. 6. 1992, s. 5.(2) EFT nr. C 125 af 18. 5. 1992, s. 241.(3) EFT nr. C 18 af 21. 4. 1992, s. 40.   BILAG   DE PUNKTER, DER HENVISES TIL I AFSNIT II, PUNKT 7  1. Regelmaessighed: anvendelse af ordningerne for loenmodtagernes andel i kapitalen paa et regelmaessigt grundlag og udbetaling af »bonus« mindst én gang om aaret.  2. Forudfastlagt beregningsmaade: utvetydig fastlaeggelse inden hver referenceperiodes begyndelse af den maade, hvorpaa loenmodtagernes udbytte beregnes.  3. Opretholdelse af loenforhandlinger: det forhold, at der er indfoert ordninger for loenmodtagernes andel i kapitalen, boer ikke hindre, at der kan foeres normale forhandlinger om loen og arbejdsvilkaar, eller at der kan fastsaettes loen og arbejdsvilkaar gennem  saadanne forhandlinger.  Aftaler om nye bestemmelser for loenmodtagernes andel i kapitalen kan indgaa i de saedvanlige forhandlinger om fast loen og arbejdsvilkaar uden at traede i stedet for disse.  4. Frivillighed: saavel virksomhederne som loenmodtagerne boer inden for de lovgivningsmaessige, administrative og overenskomstmaessige rammer, der maatte findes i medlemsstaterne, have mulighed for at tage stilling til, om de oensker at deltage i en ordning  for loenmodtagernes andel i kapitalen, samt hvilken ordning eller metode herfor de oensker at deltage i.  5. Beregning af loenmodtagerens udbytte: bonussens stoerrelse boer normalt ikke fastsaettes paa forhaand, men beregnes efter en forudfastlagt metode, der afspejler virksomhedens resultater (der kan udtrykkes i overskud eller med andre indikatorer) over en vis  periode, idet det klart skal angives, hvilken indikator der er valgt til at maale virksomhedens resultater.  6. Beloeb: ved beregning af bonus boer der fremkomme et beloeb, der kan skabe den forventede motivation uden dog at overstige et vist loft (i absolutte tal eller i procent) for at undgaa for store udsving i loenmodtagerens samlede indkomst.  7. Risici: loenmodtagernes opmaerksomhed boer henledes paa de risici, der er forbundet med ordningerne for loenmodtagernes andel i kapitalen; foruden de risici for udsving i indkomsten, som uvaegerligt er forbundet med ordningerne, kan loenmodtagerne blive  udsat for yderligere risici, hvis deres andel i kapitalen udgoeres af lidet diversificerede investeringer; det boer i den forbindelse undersoeges, hvorledes der kan indfoeres mekanismer til beskyttelse mod en vaerdiforringelse af aktiverne.  8. Adgang til at deltage i ordningerne: adgang til at deltage i ordningerne har foerst og fremmest loenmodtagere, dvs. personer, der modtager loen i henhold til en arbejdskontrakt; saa vidt muligt boer alle loenmodtagere i en virksomhed have adgang til at  deltage i overskudsdelingsordninger.  Mere generelt boer loenmodtagere, der befinder sig i samme objektive situation, have samme rettigheder med hensyn til adgangen til at deltage i de forskellige ordninger.  9. Virksomhedstype: ordninger med overskudsdeling og lignende kan indfoeres af saavel private som offentlige virksomheder, for saa vidt der findes eller er mulighed for at opstille paalidelige indikatorer for virksomhedens resultater eller overskud.  10. Virksomhedsstoerrelse:  a) smaa og mellemstore virksomheder boer have tilstraekkelige muligheder for at gennemfoere ordninger med overskudsdeling og lignende; det er isaer vigtigt at soerge for, at der ikke er for mange administrative forpligtelser, og at de finansielle mindstekrav,  hvis saadanne er noedvendige, ikke er for store b) i stoerre virksomheder, isaer multinationale selskaber, kan det vaere hensigtsmaessigt at knytte hele eller en del af det udbytte, der udbetales til loenmodtagerne, til separate enheders resultater frem for til virksomhedens samlede resultat c) ved valget af ordning boer der tages hensyn til virksomhedens stoerrelse.  11. Ordningernes karakter: ordninger, der er for komplekse, boer undgaas.  12. Information og instruktion: hvis de forskellige ordninger skal blive en succes, maa der goeres en stor indsats for at give alle beroerte loenmodtagere den noedvendige information og eventuelt instruktion.


				|

		52015PC0099

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker /* COM/2015/099 final - 2015/ () */

			   	BEGRUNDELSE
Traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde foreskriver, at medlemsstaterne skal betragte deres
økonomiske politikker som et spørgsmål af fælles interesse og samordne dem i
Rådet. Det foreskrives i to særskilte artikler, at Rådet skal vedtage
henholdsvis overordnede retningslinjer for økonomiske politikker (artikel 121)
og retningslinjer for beskæftigelsespolitikker (artikel 148), og det
præciseres, at sidstnævnte skal være i overensstemmelse med førstnævnte. På
dette retsgrundlag præsenteres retningslinjerne for beskæftigelsespolitikker og
retningslinjerne for økonomiske politikker som to særskilte — men tæt forbundne
— retlige instrumenter:
·
Rådets henstilling om de overordnede retningslinjer
for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker — Del I i de integrerede
retningslinjer
·
Rådets afgørelse om retningslinjer for
medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker — Del II i de integrerede
retningslinjer.
Retningslinjerne blev i 2010
først vedtaget sammen ("integreret pakke"), hvilket understøttede
Europa 2020-strategien. I 2010 blev det også besluttet, at de integrerede
retningslinjer i vidt omfang burde være stabile indtil 2014. Mens de
overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker er gyldige for en
hvilken som helst tidsperiode, skal beskæftigelsesretningslinjerne fastlægges
hvert år.
Ud over at udstikke
anvendelsesområdet og retningen for medlemsstaternes samordning af de
økonomiske politikker danner retningslinjerne også grundlag for landespecifikke
henstillinger på de respektive områder.
Det nuværende sæt ”integrerede
retningslinjer” skal understøtte Europa 2020-strategien inden for rammerne af
den nye tilgang til økonomisk politikudformning, der bygger på investeringer,
strukturreformer og finanspolitisk ansvarlighed som beskrevet i Kommissionens
årlige vækstundersøgelse for 2015. Samtidig skal de integrerede retningslinjer
fremme intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst og hjælpe med at nå målene for
det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker.
De "overordnede retningslinjer"
er følgende:
Retningslinje 1:           Fremme af
investeringer
Retningslinje 2:           Fremme vækst ved at
gennemføre strukturreformer
Retningslinje 3:           Fjerne vigtige
forhindringer for vækst og jobskabelse på EU-plan
Retningslinje 4:           Fremme de offentlige
finansers bæredygtighed og bidrag til vækst
Retningslinje 5:           Fremme af
efterspørgslen efter arbejdskraft
Retningslinje 6:           Styrke udbuddet af
arbejdskraft og kvalifikationer
Retningslinje 7:           Forbedre
arbejdsmarkedernes måde at fungere på
Retningslinje 8:           Sikre retfærdighed,
bekæmpe fattigdom og fremme lige muligheder.
Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2,
under henvisning til henstilling fra
Europa-Kommissionen,
under henvisning til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Medlemsstaterne bør betragte
deres økonomiske politikker som et spørgsmål af fælles interesse og samordne
dem i Rådet. Rådet skal vedtage retningslinjer for beskæftigelsespolitikker og
overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker for at vejlede
medlemsstaterne og Unionen i udformningen af deres politikker.
(2)       I overensstemmelse med
traktatens bestemmelser har Den Europæiske Union udviklet og implementeret
instrumenter til samordning af finanspolitikken og de makrostrukturelle
politikker. Det europæiske semester samordner de forskellige instrumenter i en
overordnet ramme for integreret multilateralt, økonomisk og budgetmæssigt
tilsyn. Strømliningen og styrkelsen af det europæiske semester som fastsat i
Kommissionens årlige vækstundersøgelse for 2015 vil yderligere forbedre dets
måde at fungere på.
(3)       Den finansielle og økonomiske
krise har afsløret og fremhævet vigtige svagheder i økonomien i Unionen og dens
medlemsstater. Krisen understregede også den tætte indbyrdes afhængighed mellem
medlemsstaternes økonomier og arbejdsmarkeder. Den vigtigste udfordring i dag
er at opnå en situation, hvor Unionen skaber stærk, bæredygtig og inklusiv
vækst samt jobs. Dette kræver en koordineret og ambitiøs politisk indsats både
på EU-plan og nationalt plan i overensstemmelse med traktatens bestemmelser og
Unionens økonomiske styring. En sådan indsats bør kombinere foranstaltninger på
udbuds- og efterspørgselssiden og omfatte fremme af investeringer, et nyt
tilsagn om strukturreformer og udøvelse af finanspolitisk ansvarlighed.
(4)       Medlemsstaterne og EU bør
også tage fat på krisens sociale virkninger og bestræbe sig på at opbygge et
sammenhængende samfund, hvor borgerne har mulighed for at foregribe og håndtere
forandringer og aktivt deltage i samfundet og økonomien. Der bør sikres adgang
og lige muligheder for alle, og fattigdom og social udstødelse bør reduceres,
især ved at sikre, at arbejdsmarkeder og sociale velfærdssystemer fungerer
effektivt, og ved at fjerne hindringer for deltagelse på arbejdsmarkedet.
Medlemsstaterne bør også sikre, at den økonomiske vækst gavner alle borgere og
alle regioner.
(5)       En indsats, der er i
overensstemmelse med retningslinjerne, er et vigtigt bidrag til at nå målene i
Europa 2020-strategien. Retningslinjerne udgør en række integrerede europæiske
og nationale politikker, som medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre for at
opnå positive afsmittende virkninger af samordnede strukturreformer, en
passende økonomisk politiksammensætning generelt og et mere konsekvent bidrag
fra europæiske politikker til Europa 2020-strategiens målsætninger.
(6)       Selv om disse retningslinjer
er rettet til medlemsstaterne og Unionen, bør de gennemføres i partnerskab med
alle nationale, regionale og lokale myndigheder, i tæt samarbejde med
parlamenter samt arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet.
(7)       De overordnede retningslinjer
for de økonomiske politikker vejleder medlemsstaterne i gennemførelsen af
reformer og afspejler deres indbyrdes afhængighed. De er i overensstemmelse med
stabilitets- og vækstpagten. Retningslinjerne bør danne grundlag for
landespecifikke henstillinger, som Rådet måtte rette til medlemsstaterne —
VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
1.         Medlemsstaterne og, hvor det er
relevant, Den Europæiske Union bør i deres økonomiske politikker tage hensyn
til de retningslinjer, der er fastsat i bilaget. Disse retningslinjer skal
udgøre en del af de "integrerede retningslinjer".
Udfærdiget i Bruxelles, den .
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand

BILAG
Overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker
Del I i de integrerede retningslinjer
Retningslinje 1: Fremme af investeringer
Nøglen til at øge efterspørgslen og forbedre
konkurrenceevnen og det langsigtede vækstpotentiale i Europa er at øge omfanget
af produktive investeringer i Europa. Indsatsen bør have fokus på at mobilisere
midler til investeringer, få midlerne ud i realøkonomien og forbedre miljøet
for investeringer.
Potentialet i EU’s fonde, herunder Den Europæiske
Fond for Strategiske Investeringer og strukturfondene, og nationale fonde til
at finansiere vækstfremmende investeringer på centrale områder bør udnyttes
fuldt ud. Den resultatorienterede forvaltning af fonde samt øget brug af
innovative finansielle instrumenter er i den henseende afgørende elementer.
Hvis midlerne skal ud i realøkonomien, kræver
det øget gennemsigtighed og mere information, særligt via gennemførelsen af et
europæisk knudepunkt for investeringsrådgivning i Den Europæiske Investeringsbanks
regi og etableringen af en gennemsigtig reserve af projekter, både på europæisk
og nationalt plan. Et tæt samarbejde med alle relevante interessenter er nøglen
til at sikre, at operationer gennemføres gnidningsløst, at der tages passende
risici, og at der skabes maksimal merværdi.
Makroøkonomisk og finansiel stabilitet samt
lovgivningsmæssig forudsigelighed, åbenhed og gennemsigtighed i den finansielle
sektor er kritiske elementer, hvis Unionen skal forblive et attraktivt
værtsområde for udenlandske økonomiske investeringer.
Retningslinje 2: Fremme vækst ved at
gennemføre strukturreformer
For at styrke og understøtte den økonomiske
genopretning, korrigere skadelige makroøkonomiske ubalancer og frigøre
potentialet i Unionens økonomier er det afgørende, at medlemsstaterne
gennemfører ambitiøse strukturelle reformer af både produkt- og arbejdsmarkeder
og sociale velfærdssystemer. Dette ville også bidrage til at opnå økonomisk og
social samhørighed. Konkurrencefremmende reformer, særligt i den ikkehandelsbare
sektor, mere velfungerende arbejdsmarkeder og et bedre miljø for virksomheder
bidrager til at fjerne hindringer for vækst og investeringer og øge økonomiens
tilpasningsevne. Medlemsstaterne bør nøje samordne sådanne reformer og betragte
deres økonomiske politikker som et spørgsmål af fælles interesse for at
maksimere de positive afsmittende virkninger og minimere de negative.
Der skal gennemføres reformer af
arbejdsmarkedet og de sociale systemer for at fremme vækst og beskæftigelse,
samtidig med at der sikres adgang for alle til økonomisk overkommelige og
bæredygtige sociale tjenesteydelser og goder af høj kvalitet. Indsatsen på
arbejdsmarkedsreformområdet, herunder lønfastsættelsesmekanismer, bør
videreføres i overensstemmelse med den mere detaljerede vejledning i
retningslinjerne for beskæftigelsespolitikker[1].
Tiltag vedrørende lovlig migration kan gøre Unionen til et attraktivt mål for
personer med talent og kvalifikationer.
Reformer og yderligere integration af
produktmarkederne bør videreføres for at sikre, at Unionens forbrugere og
virksomheder får gavn af lavere priser samt et større udvalg af varer og
tjenesteydelser. Mere velintegrerede markeder giver virksomhederne adgang til
et betydeligt større marked end deres hjemmemarked, hvilket giver dem flere
muligheder for udvidelse. Mere konkurrencedygtige og mere velintegrerede
produktmarkeder kan også bidrage til hurtigere tilpasning til og større
modstandsdygtighed over for økonomiske chok.
Der bør fortsat gøres en indsats for at
strømline de lovgivningsmæssige rammer, som virksomheder opererer inden for.
Denne indsats bør også omfatte modernisering af den offentlige forvaltning,
større gennemsigtighed og bekæmpelse af korruption, skatteunddragelse og sort
arbejde samt forbedring af retssystemernes uafhængighed, kvalitet og
effektivitet, sideløbende med håndhævelse af kontrakter og velfungerende
konkursregler.
Informations- og kommunikationsteknologi og
den digitale økonomi er en vigtig drivkraft for produktivitet, innovation og
vækst i alle økonomiske sektorer. Fremme af private investeringer i forskning
og innovation bør ledsages af omfattende reformer for at modernisere
forsknings- og innovationssystemer, styrke samarbejdet mellem offentlige
institutioner og den private sektor og forbedre de generelle rammebetingelser
for, at virksomhederne kan blive mere vidensintensive. En højere kvalitet af
offentlige investeringer i forskning og innovation vil fortsat forbedre
kvaliteten af de offentlige finanser.
Retningslinje 3: Fjerne vigtige
forhindringer for vækst og jobskabelse på EU-plan
Nøglen til at sikre, at Europa forbliver et
attraktivt sted for både indenlandske og udenlandske virksomheder, er
yderligere integration af det indre marked, øget konkurrence og et forbedret
miljø for erhvervslivet. For at flytte Europas produktivitetsgrænse er
det nødvendigt at øge innovation og menneskelig kapital og sikre et integreret,
velfungerende digitalt indre marked. Hvis både forbrugere og erhvervsliv øger
deres brug af informations- og kommunikationsteknologi, kan det bidrage til at
skabe et grænseløst digitalt Europa og øge produktiviteten.
En velfungerende finanssektor er afgørende
for, at økonomien fungerer gnidningsløst. De skærpede regulerings- og
tilsynsmæssige bestemmelser og den øgede forbrugerbeskyttelse på de finansielle
markeder og i de finansielle institutioner bør gennemføres fuldt ud. Der bør
træffes foranstaltninger for at opbygge et bæredygtigt marked for
securitisering i Europa, hvilket vil forbedre EU-bankernes faktiske
finansieringsevne. På grundlag af de resultater, der er opnået på det fælles
marked for finansielle tjenesteydelser og kapital, skal der etableres en
egentlig kapitalmarkedsunion.
Opbygningen af en stærk energiunion kan sikre
økonomisk overkommelig, sikker og bæredygtig energi til virksomheder og
husholdninger. Gennemførelsen af klima- og energirammen for 2030 og overgangen
til en ressourceeffektiv lavemissionsøkonomi bør fortsættes. Der bør herunder
gennemføres reformer på både efterspørgsels- og udbudssiden. Energi- og transportsektoren
kræver i den henseende særlig opmærksomhed.
EU-lovgivningen bør fokusere på de områder,
der bedst kan behandles på EU-plan, og være udformet således, at den tager
hensyn til deres økonomiske, miljømæssige og sociale virkninger. Etablering af
fælles spilleregler på tværs af grænserne, med større forudsigelighed og i fuld
overensstemmelse med konkurrencereglerne, vil yderligere tiltrække
investeringer. Et bedre og mere forudsigeligt miljø for erhvervslivet er
særligt vigtig i netværksindustrierne, der er kendetegnet ved lang
investeringshorisont og store investeringer ved opstart. Det indre markeds
eksterne dimension bør udvikles yderligere.
Retningslinje 4:          Fremme de
offentlige finansers bæredygtighed og bidrag til vækst
Stabile offentlige finanser er nøglen til
vækst og jobskabelse. Finanspolitisk bæredygtighed er afgørende for at sikre
investorernes tillid og de finanspolitiske rammer, der er nødvendige for at
imødegå uventede udviklinger og maksimere de offentlige finansers positive
bidrag til økonomien. Medlemsstaterne bør sikre langsigtet kontrol med
underskud og gæld. Finanspolitikker skal gennemføres inden for Unionens
regelbaserede rammer suppleret med fornuftige nationale budgetmæssige
bestemmelser. Finanspolitikker bør afspejle de økonomiske betingelser og risici
for bæredygtigheden på medlemsstatsniveau, samtidig med at der sikres en god
koordinering af økonomiske politikker og en sammenhængende finanspolitisk linje
i hele Unionen og i euroområdet, om muligt under anvendelse af finanspolitisk
råderum til støtte for vækst og investeringer.
Strategierne for udformning og gennemførelse
af budgetmæssig konsolidering bør prioritere vækstfremmende udgiftsposter på
områder som f.eks. uddannelse, kvalifikationer og beskæftigelsesegnethed samt forskning,
udvikling, innovation og investeringer i netværk med positive virkninger for
produktiviteten, f.eks. højhastighedsinternet, energi- og transportforbindelser
og infrastruktur. Reformer af udgifter bør være rettet imod
effektivitetsforbedringer i den offentlige administration; sådanne reformer kan
især forberedes ved hjælp af udgiftsanalyser med henblik på at sikre langsigtet
bæredygtighed.
Reformer af udgifter, der fremmer en effektiv
ressourcefordeling med henblik på at støtte vækst og beskæftigelse og samtidig
bevare egenkapital, bør suppleres med modernisering af indtægtssystemerne.
Målet om et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag bør forfølges. En
sænkning af skatten på arbejde, hvor budgetneutraliteten sikres, ved at
skattebyrden flyttes til forbrugsskatter, periodiske ejendomsskatter og
miljøafgifter, kan medvirke til at afhjælpe markedsineffektiviteten og lægge
fundamentet for vedvarende vækst og jobskabelse. Skattesystemets effektivitet
kan forbedres ved at udvide skattegrundlaget, f.eks. ved at fjerne eller
reducere brugen og omfanget af undtagelser og præferenceordninger og ved at
styrke skatteforvaltningen, forenkle skattesystemet og bekæmpe skattesvig og
aggressiv skatteplanlægning.
[1]               Insert cross reference to EG.


Avis juridique important

|

32003H0670

Kommissionens henstilling af 19. september 2003 om den europæiske liste over erhvervssygdomme (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2003) 3297)

EU-Tidende nr. L 238 af 25/09/2003 s. 0028 - 0034

Kommissionens henstillingaf 19. september 2003om den europæiske liste over erhvervssygdomme(meddelt under nummer K(2003) 3297)(EØS-relevant tekst)(2003/670/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Kommissionens henstilling 90/326/EØF af 22. maj 1990 om vedtagelse af en europæisk liste over erhvervssygdomme(1) er i vid udstrækning blevet efterkommet af medlemsstaterne, som har gjort sig store bestræbelser på at efterkomme navnlig bestemmelserne i bilag I til henstillingen, sådan som det også nævnes i Kommissionens meddelelse(2) fra 1996 vedrørende den europæiske liste over erhvervssygdomme.(2) I den tid, der er gået siden henstilling 90/326/EØF, har de videnskabelige og tekniske fremskridt givet et bedre indblik i årsagerne til visse erhvervssygdommes opståen samt en større viden om årsagssammenhængene. Det er derfor hensigtsmæssigt at indarbejde de relevante ændringer i en ny henstilling og i den europæiske liste over erhvervssygdomme samt i den supplerende liste.(3) De erfaringer, der siden 1990 er høstet i forbindelse med opfølgningen af henstilling 90/326/EØF i medlemsstaterne, har gjort det muligt mere effektivt at indkredse forskellige muligheder for forbedring med henblik på at opnå en mere fuldstændig opfyldelse af målene i henstillingen, først og fremmest hvad angår forebyggelse samt dataindsamling og -sammenlignelighed.(4) I Kommissionens meddelelse "Tilpasning til ændringerne i arbejdslivet og i samfundet: en ny fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2002-2006"(3) lægges der i ganske særlig grad vægt på behovet for at styrke forebyggelsen af erhvervssygdomme. Denne henstilling bør være det foretrukne instrument til forebyggelse på fællesskabsplan.(5) I ovennævnte meddelelse fremhæves behovet for at inddrage alle aktører - blandt andet offentlige myndigheder og arbejdsmarkedets parter - i indsatsen for at forbedre sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen inden for rammerne af en forsvarlig forvaltning, der støtter sig på alles medvirken, i overensstemmelse med hvidbogen(4) om nye styreformer i EU. Medlemsstaterne bør på denne baggrund opfordres til aktivt at inddrage alle de berørte aktører i arbejdet med at udvikle effektive foranstaltninger til forebyggelse af erhvervssygdomme.(6) I meddelelsen anføres det også, at der bør vedtages kvantificerede nationale mål for en reduktion af anerkendte erhvervssygdomme.(7) I Rådets resolution af 3. juni 2002 om en ny fællesskabsstrategi for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen (2002-2006)(5) opfordres medlemsstaterne til at udforme og gennemføre forebyggelsespolitikker, der er samordnede, sammenhængende og tilpasset de nationale forhold, og til i den forbindelse at fastsætte kvantificerbare mål for nedbringelse af antallet af erhvervsulykker og -sygdomme, især i de sektorer, hvor dette tal ligger over gennemsnittet.(8) Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur, som blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 2062/94(6), har blandt andet til opgave at skaffe fællesskabsinstanserne og medlemsstaterne de objektive oplysninger af teknisk, videnskabelig og økonomisk art, der er nødvendige for udformningen og gennemførelsen af en politik til beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, og at indsamle og formidle tekniske, videnskabelige og økonomiske oplysninger i medlemsstaterne. I den forbindelse må agenturet ligeledes spille en væsentlig rolle i udvekslingen af oplysninger, erfaringer og god praksis vedrørende forebyggelse af erhvervssygdomme.(9) De nationale sundhedsvæsner kan spille en vigtig rolle i indsatsen for at forbedre forebyggelsen af erhvervssygdomme, navnlig via en øget bevidstgørelse af sundhedspersonalet med henblik på at øge kendskabet til og forbedre diagnosticeringen af disse sygdomme,HENSTILLER:Artikel 1Det henstilles, uden at dette berører gunstigere nationale love eller administrative bestemmelser, til medlemsstaterne:1) at de snarest muligt sørger for, at deres love og administrative bestemmelser om sygdomme, som er videnskabeligt anerkendt som erhvervssygdomme, som kan give anledning til erstatning, og som bør gøres til genstand for forebyggende foranstaltninger, omfatter den europæiske liste i bilag I2) at de bestræber sig på i deres love og administrative bestemmelser at indføre en ret til erstatning for erhvervssygdomme til arbejdstagere, der har pådraget sig en lidelse, som ikke er anført på listen i bilag I, men om hvilken det kan fastslås, at den har erhvervsmæssig baggrund og karakter, især hvis denne lidelse er anført i bilag II3) at de udvikler og forbedrer foranstaltninger til effektiv forebyggelse af de erhvervssygdomme, der er nævnt i listen i bilag I, idet de aktivt inddrager alle de berørte aktører i dette arbejde og i det nødvendige omfang udveksler oplysninger, erfaringer og god praksis via Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur4) at de vedtager kvantificerede nationale mål for en reduktion af anerkendte erhvervssygdomme, navnlig de lidelser, der er nævnt i den europæiske liste i bilag I5) at de sørger for, at alle tilfælde af erhvervssygdomme anmeldes, og at de gradvis bringer deres statistikker over erhvervssygdomme i overensstemmelse med den europæiske liste i bilag I og med det igangværende arbejde med systemet til harmonisering af de europæiske statistikker over erhvervssygdomme, således at der for hver erhvervssygdom er adgang til oplysninger om det agens eller den faktor, der er årsag til sygdommen, samt om den medicinske diagnose og personens køn6) at de indfører et system til indsamling af oplysninger eller epidemiologiske data vedrørende de sygdomme, som er anført i bilag II, eller andre erhvervsbetingede sygdomme7) at de fremmer forskning vedrørende lidelser, der står i forbindelse med en erhvervsaktivitet, navnlig de lidelser, der er anført i bilag II, og arbejdsrelaterede lidelser af psykosocial art8) at de sikrer bred formidling af støttedokumenter vedrørende diagnose af erhvervssygdomme, som er omfattet af deres nationale lister, under hensyntagen til navnlig de af Kommissionen offentliggjorte vejledninger i diagnose af erhvervssygdomme9) at de sender Kommissionen statistiske og epidemiologiske oplysninger om erhvervssygdomme, der anerkendes på nationalt plan, og giver de berørte parter adgang til disse oplysninger, først og fremmest via det informationsnet, der er etableret af Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur10) at de fremmer de nationale sundhedsvæsners aktive deltagelse i indsatsen for at forebygge erhvervssygdomme, navnlig via en øget bevidstgørelse af sundhedspersonalet med henblik på at øge kendskabet til og forbedre diagnosticeringen af disse sygdomme.Artikel 2Medlemsstaterne fastsætter selv kriterierne for anerkendelse af hver enkelt erhvervssygdom efter gældende national lovgivning eller praksis.Artikel 3Denne henstilling erstatter henstilling 90/326/EØF.Artikel 4Medlemsstaterne opfordres til senest den 31. december 2006 at underrette Kommissionen om de foranstaltninger, de har truffet for at efterkomme denne henstilling.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. september 2003.På Kommissionens vegneAnna DiamantopoulouMedlem af Kommissionen(1) EFT L 160 af 26.6.1990, s. 39.(2) KOM(96) 454 endelig udg.(3) KOM(2002) 118 endelig.(4) KOM(2001) 428 endelig.(5) EFT C 161 af 5.7.2002, s. 1.(6) EFT L 216 af 20.8.1994, s. 1.BILAG IEuropæisk liste over erhvervssygdommeDe sygdomme, som er indeholdt i denne liste, skal have direkte forbindelse med den udøvede aktivitet. Kommissionen fastsætter kriterier for anerkendelse af hver enkelt af disse sygdomme som erhvervssygdomme.1 Sygdomme forårsaget af følgende kemiske agenser100 Acrylonitril101 Arsen og dets forbindelser102 Beryllium (glucinium) og dets forbindelser103.01 Carbonoxid103.02 Carbonoxychlorid104.01 Hydrogencyanid104.02 Cyanid og dets forbindelser104.03 Isocyanater105 Cadmium og dets forbindelser106 Chrom og dets forbindelser107 Kviksølv og dets forbindelser108 Mangan og dets forbindelser109.01 Salpetersyre109.02 Nitrogenoxid109.03 Ammoniak110 Nikkel og dets forbindelser111 Phosphor og dets forbindelser112 Bly og dets forbindelser113.01 Svovloxid113.02 Svovlsyre113.03 Carbonsulfid114 Vanadium og dets forbindelser115.01 Chlor115.02 Brom115.04 Jod115.05 Fluor og dets forbindelser116 Alifatiske og alicycliske carbonhydrider, bestanddele af petroleumsether og benzin117 Halogenderivater af alifatiske eller alicycliske carbonhydrider118 Butylalkohol, methylalkohol og isopropylalkohol119 Ethylenglycol, diethylenglycol, 1,4-butandiol samt nitroforbindelser af glycoler og af glycerol120 Methylether, ethylether, isopropylether, vinylether, dichlorisopropylether, guaiacol, methylether og ethylether af ethylenglycol121 Acetone, chloracetone, bromacetone, hexafluoracetone, methylethylketon, methyl n-butylketon, methylisobutylketon, diacetone-alkohol, mesityloxid, 2-methylcyclohexanon122 Estere af organiske phosphorforbindelser123 Organiske syrer124 Formaldehyd125 Alifatiske nitroderivater126.01 Benzen og dets homologer (benzens homologer defineres ved formlen CnH2n-6)126.02 Naphthalen og dets homologer (naphthalens homolog defineres ved formlen CnH2n-12)126.03 Vinylbenzen og divinylbenzen127 Halogenderivater af aromatiske carbonhydrider128.01 Phenoler eller homologer og deres halogenderivater128.02 Naphtoler eller homologer og deres halogenderivater128.03 Halogenderivater af alkyl-aryl-oxyder128.04 Halogenderivater af alkyl-aryl-sulfider128.05 Benzokinoner129.01 Aromatiske aminer eller aromatiske hydraziner og deres halogen-, phenol-, nitroso-, nitro- og sulfonderivater129.02 Alifatiske aminer og deres halogenderivater130.01 Nitroderivater af aromatiske carbonhydrider130.02 Nitroderivater af phenoler eller af deres homologer131 Antimon og derivater132 Salpetersyreestere133 Svovlbrinte135 Encephalopatier forårsaget af organiske opløsningsmidler, som ikke er omfattet af andre positioner136 Polyneuropatier forårsaget af organiske opløsningsmidler, som ikke er omfattet af andre positioner2 Hudsygdomme forårsaget af stoffer og agenser, som ikke er omfattet af andre positioner201 Hudsygdomme og hudkræft forårsaget af:201.01 sod201.03 tjære201.02 bitumen201.04 beg201.05 anthracen og dets forbindelser201.06 mineralske olier og fedtstoffer201.07 rå paraffin201.08 carbazol og dets forbindelser201.09 biprodukter ved destillation af stenkul202 Hudlidelser forårsaget af stoffer med videnskabeligt anerkendte allergi- og irritationsfremkaldende virkninger i miljøet på arbejdspladsen, som ikke er omfattet af andre positioner3 Sygdomme, som skyldes inhalation af stoffer og agenser, som ikke er omfattet af andre positioner301 Sygdomme i åndedrætsorganerne og kræftsygdomme301.11 Silicose301.12 Silicose i forbindelse med lungetuberkulose301.21 Asbestose301.22 Mesotheliom som følge af inhalation af asbeststøv301.31 Pneumokoniose forårsaget af støv fra silicater302 Komplikation af asbestose, som skyldes bronchogent karcinom303 Bronchopulmonale lidelser forårsaget af støv fra sintrede metaller304.01 Extrinsic allergisk alveolitis304.02 Lungesygdom, som skyldes inhalation af støv og fibre fra bomuld, hør, hamp, jute, sisal og bagasse304.04 Åndedrætslidelser, som skyldes inhalation af støv fra kobolt, tin, barium og grafit304.05 Siderosis305.01 Kræftlidelser i de øvre luftveje forårsaget af træstøv304.06 Allergisk astma, som skyldes inhalation af allergifremkaldende stoffer, som hver gang er anerkendt som sådanne, og som står i forbindelse med arbejdets art304.07 Allergisk rhinitis, som skyldes inhalation af allergifremkaldende stoffer, som hver gang er anerkendt som sådanne, og som står i forbindelse med arbejdets art306 Bindevævsdannelse i lungehinden med påvirket lungefunktion fremkaldt af asbest307 Kronisk obstruktiv bronchitis eller emfysem hos kulminearbejdere308 Lungekræft som følge af inhalation af asbeststøv309 Bronchopulmonale lidelser forårsaget af støv eller dampe fra aluminium eller dets forbindelser310 Bronchopulmonale lidelser forårsaget af Thomas-slaggestøv4 Infektiøse og parasitære sygdomme401 Infektiøse og parasitære sygdomme overført til mennesker fra dyr eller materiale heraf402 Tetanus403 Brucellose404 Epidemisk hepatitis405 Tuberkulose406 Amoebiasis407 Andre infektiøse sygdomme, der skyldes arbejdet med forebyggelse, pleje og hjælp i hjemmet samt lignende aktiviteter, som bevisligt er forbundet med risiko for infektion5 Sygdomme forårsaget af følgende fysiske agenser502.01 Grå stær forårsaget af varmestråling502.02 Conjunctivitis som følge af eksponering for ultraviolet stråling503 Nedsat hørelse eller døvhed forårsaget af støj504 Sygdom forårsaget af atmosfærisk kompression eller dekompression505.01 Osteo-arthrosis i hænder og håndled forårsaget af mekaniske vibrationer505.02 Angio-neurosis forårsaget af mekaniske vibrationer506.10 Peri-arthrosis som følge af tryk506.11 Betændelseslignende forandringer i slimsæk foran eller under knæskal506.12 Betændelseslignende forandringer i slimsæk på albuebenets bagside ved albueleddet506.13 Betændelseslignende forandringer i slimsæk i og omkring skulderleddet506.21 Sygdomme som følge af overanstrengelse af seneskederne506.22 Sygdomme som følge af overanstrengelse af vævet omkring senerne506.23 Sygdomme som følge af overanstrengelse af muskulære insertioner og sene-insertioner506.30 Menisklidelser som følge af langvarigt arbejde udført i knælende eller hugsiddende stilling506.40 Paralyse af nerver som følge af tryk506.45 Karpaltunnelsyndrom507 Nystagmus hos minearbejdere508 Sygdomme fremkaldt af ioniserende strålingBILAG IISupplerende liste over sygdomme, som formodes at være erhvervssygdomme, som bør gøres til genstand for anmeldelse, og som på et senere tidspunkt vil kunne forventes optaget i bilag I til den europæiske liste2.1 Sygdomme forårsaget af følgende kemiske agenser2.101 Ozon2.102 Andre alifatiske carbonhydrider end dem, der er omfattet af gruppe 1.116 i bilag I2.103 Diphenyl2.104 Decalin2.105 Aromatiske syrer - aromatiske anhydrider og deres halogenderivater2.106 Diphenyloxid2.107 Tetrahydrofuran2.108 Thiophen2.109 MethacrylonitrilAcetonitril2.111 Thioalkoholer2.112 Mercaptaner og thioethere2.113 Thallium og dets forbindelser2.114 Alkoholer og deres halogenderivater, som ikke er omfattet af gruppe 1.118 i bilag I2.115 Glycoler og deres halogenderivater, som ikke er omfattet af gruppe 1.119 i bilag I2.116 Ethere og deres halogenderivater, som ikke er omfattet af gruppe 1.120 i bilag I2.117 Ketoner og deres halogenderivater, som ikke er omfattet af gruppe 1.121 i bilag I2.118 Estere og deres halogenderivater, som ikke er omfattet af gruppe 1.122 i bilag I2.119 Furfural2.120 Thiophenoler eller homologer og deres halogenderivater2.121 Argentum2.122 Selen2.123 Kobber2.124 Zink2.125 Magnesium2.126 Platin2.127 Tantal2.128 Titan2.129 Terpener2.130 Boraner2.140 Sygdomme, som skyldes inhalation af perlemorsstøv2.141 Sygdomme forårsaget af hormonstoffer2.150 Tandcaries forårsaget af arbejde i chokolade-, sukker- og melindustrien2.160 Siliciumoxid2.170 Polycykliske aromatiske carbonhydrider, som ikke er omfattet af andre positioner2.190 Dimetylformamid2.2 Hudsygdomme forårsaget af stoffer og agenser, som ikke er omfattet af andre positioner2.201 Hudsygdomme i forbindelse med allergi og normergi, som ikke er medtaget i bilag I2.3 Sygdomme, som skyldes inhalation af stoffer, som ikke er omfattet af andre positioner2.301 Lungefibroser forårsaget af metaller, som ikke er omfattet af den europæiske liste2.303 Bronchopulmonale lidelser samt bronchogent karcinom som følge af eksponering for- sod- tjære- bitumen- beg- anthracen og dets forbindelser- mineralske olier og fedtstoffer2.304 Bronchopulmonale lidelser forårsaget af syntetiske mineralfibre2.305 Bronchopulmonale lidelser forårsaget af syntetiske fibre2.307 Åndedrætslidelser, herunder astma, forårsaget af irritationsfremkaldende stoffer, som ikke er omfattet af bilag I2.308 Larynx-cancer (strubekræft) som følge af inhalation af asbeststøv2.4 Infektiøse og parasitære sygdomme, som ikke er beskrevet i bilag I2.401 Parasitære sygdomme2.402 Tropesygdomme2.5 Sygdomme forårsaget af fysiske agenser2.501 Overrivning som følge af overanstrengelse af apophysis spinosus2.502 Sygdomme i diskus (båndskive) i lænderyg forårsaget af repetitive vertikale bevægelser af hele kroppen2.503 Knuder på stemmebåndene forårsaget af vedvarende anstrengelse af stemmen i arbejdsmæssig sammenhæng


Avis juridique important

|

31963H0371

63/371/CEE: Recommandation de la Commission, du 14 juin 1963, au royaume de Belgique et à la République française concernant un projet de la coopération économique sur le plan régional entre le nord de la Lorraine et le sud de la province belge du Luxembourg (Kun den franske og nederlandske udgaver er autentiske) /* Den danske udgave er ikke til rådighed */

EF-Tidende nr. 097 af 27/06/1963 s. 1796 - 1799

 /* Der findes ingen dansk version af dette dokument, da det ikke er indeholdt i den danske Specialudgave. Kriterierne for at udelade retsakter var foelgende:  - akter, som ikke laengere havde virkning paa tidspunktet for Danmarks indtraeden i Faellesskabet (1. jan. 1973)  - akter, hvis virkning automatisk ophoerte paa indtraedelsestidspunktet (f.eks. visse aftaler mellem Faellesskabet og Det Forenede Kongerige, Irland eller Danmark)  - akter, som kun er bindende for dem, de er rettet til, og som derfor kun er autentiske paa originalsproget  - ikke-bindende akter  - akter, som ikke skoennedes tilstraekkeligt betydningsfulde til at blive medtaget  - visse akter, som tilbagekaldtes under udarbejdelsen af specialudgaven.  oknoda73 */