title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram 2005-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0227

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram 2005-2009  /* SEK/2006/0227 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 22.2.2006SEK(2006) 227 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram 2005-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke grundlaget for prisstabilitet og for en stærk holdbar vækst, som virker beskæftigelsesfremmende. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Med reformen anerkendtes pagtens nytte med hensyn til at fastholde finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at øge dens effektivitet og økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i pagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Cyperns første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet den 5. juli 2004 en udtalelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.I disse programmer skal medlemsstaterne specificere deres mellemfristede målsætning for budgetstillingen og anføre deres økonomisk-politiske foranstaltninger med henblik på at nå og opretholde denne stilling, herunder de underliggende økonomiske antagelser. Reformen af pagten betyder, at den mellemfristede målsætning bør differentieres for de enkelte medlemsstater i lyset af den økonomiske og budgetmæssige forskellighed i Unionen, herunder hvad angår den finanspolitiske risiko for holdbarhed. Herudover indebærer reformen, at der bør opnås en mere symmetrisk tilgang til finanspolitikken over konjunkturforløbet gennem en øget budgetdisciplin i økonomisk gode tider, mens "større strukturreformer" med en konstaterbar virkning på den langsigtede holdbarhed bør tages i betragtning i forbindelse med en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede målsætning eller tilpasningskursen hen imod den.Under hensyntagen til Kommissionens prognose fra efteråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi samt de overordnede økonomiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008, har Kommissionen gennemgået den for nylig forelagte opdatering af Cyperns konvergensprogram og har på grundlag af sin vurdering nedenfor vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom.Vurdering1.  Cypern forelagde sin anden opdatering af sit konvergensprogram for perioden 2005-2009 den 14. december 2005, altså efter fristen den 1. december i henhold til den nye adfærdskodeks[3], fordi myndighederne ville medregne de budgetforanstaltninger, der blev bekendtgjort i anden uge af december. Programmet følger i store træk den modelstruktur for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er specificeret i adfærdskodeksen[4].2.  Den 5. juli 2004 fastslog Rådet, at Cypern havde et uforholdsmæssigt stort underskud. Ifølge Rådets henstilling i henhold til artikel 104, stk. 7, af samme dato skulle dette underskud korrigeres senest i 2005. I sin udtalelse af 8. marts 2005 om den tidligere opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2004-2008 opfordrede Rådet Cypern til ihærdigt at gennemføre de påtænkte foranstaltninger for at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP inden 2005, sikre, at gældskvoten begyndte at falde inden da, og gennemføre pensions- og sundhedsreformer.3.  På grundlag af en robust vækst i produktiviteten og beskæftigelsen var Cyperns reale BNP-vækst (3½ %) blandt de højeste i EU i de seneste ti år. Nettolåntagningen i forhold til resten af verden (det eksterne underskud) er steget (4¾ % af BNP i 2004) på grund af tab af konkurrenceevne og skærpet konkurrence i nogle af Cyperns vigtigste eksportsektorer. Dette svarede stort set til lånebehovet i den offentlige sektor, hvor underskuddet blev på 4 % af BNP i 2004. HICP-inflationen holdt sig under 3 % i det meste af tiårsperioden.4.  I opdateringen påregnes en real BNP-vækst på lige over 4 % i perioden 2006-2009 baseret på en forventet styrkelse af den endelige indenlandske efterspørgsel og et positivt bidrag fra den eksterne sektor. Dette virker plausibelt indtil 2007, men lidt optimistisk i 2008 og 2009. Som følge heraf kan konjunkturerne, der afspejles af outputgabet, blive gunstigere, end fremskrivningerne i programmet lader formode. Det eksterne underskud forventes at falde støt fra 5⅓ % af BNP i 2006 til 2¾ % i 2009.5.  Den årlige HICP-inflation, der holdt sig omkring 2 % i 2005 på trods af højere priser på energi og uforarbejdede fødevarer, ventes at svæve omkring dette niveau i hele programperioden. Denne fremskrivning virker realistisk. Efter Cyperns indtræden i ERM II den 2. maj 2005 har CYP/EUR-vekselkursen holdt sig tæt på centralkursen. Afkastet af statsobligationer faldt i løbet af 2005 og nåede i begyndelsen af 2006 under 4 %. Spændet i forhold til afkastet i euroområdet er mindsket til under 100 basispoint. Cypern sigter mod optagelse i euroområdet den 1. januar 2008.6.  I den nye opdatering anslås underskuddet i 2005 til 2½ % af BNP mod 2¾ % af BNP i efterårsprognosen fra Kommissionens tjenestegrene og lige under 3 % i den foregående opdatering. Forskellen i forhold til den foregående opdatering skyldes, at renteudgifterne blev omkring ½ % af BNP lavere end forventet.7.  På grundlag af nedbringelsen af underskuddet til under 3 % af BNP i 2005 vil man i opdateringen konsolidere de offentlige finanser yderligere indtil 2009, hvor underskuddet skulle nærme sig ½ % af BNP og bruttogælden skulle være på 53½ % af BNP. Efter at være nået op på ¾ % af BNP i 2005 forventes det primære overskud at stige gradvis til 1¾ % af BNP i 2009. Nedbringelsen af underskuddet skyldes en nedskæring af udgiftskvoten på ca. 4 % af BNP, som delvis udlignes af et fald i indtægtskvoten (på 2 %). Justeringen er baseret på strukturelle nedskæringer i de løbende primære udgifter, besparelser på renteudgifterne og en kombination af strukturelle foranstaltninger og engangsforanstaltninger på indtægtssiden. Den mere gradvise justering i perioden 2006-2008 i forhold til det foregående program skyldes en lidt lavere BNP-vækst.8.  Beregninger fra Kommissionens tjenestegrene på basis af programmet efter den i fællesskab aftalte metode viser, at det strukturelle underskud (dvs. det konjunkturkorrigerede offentlige underskud eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) forbedres fra ca. 3 % af BNP i 2005 til omkring ½ % af BNP i 2009, dvs. med mere end 0,5 procentpoint om året i gennemsnit på baggrund af en gradvis indsnævring af outputgabet. Den manglende forbedring af den strukturelle saldo i 2007 viser den ventede forværring af Cyperns nettoposition i forhold til EU’s budget, efter at de midlertidige kompenserende tilskud i forbindelse med tiltrædelsen af EU indstilles i 2006. I opdateringen udpeger man tydeligt en mellemfristet budgetmålsætning om et strukturelt underskud på ½ % af BNP, som man tager sigte på at opfylde i 2009. Eftersom denne mellemfristede budgetmålsætning er strengere end minimumsreferenceværdien (anslået til et underskud på tæt ved 2 % af BNP), skulle den, hvis den efterleves, opfylde målet om at give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Programmets målsætning på mellemlang sigt er lagt på et passende niveau, fordi den ligger inden for det referenceområde, der er fastlagt for euroområdet og ERM II-medlemsstaterne i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, ligesom den på passende vis afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle produktionsvækst på lang sigt.9.  Risiciene i forbindelse med programmets budgetfremskrivninger synes i det store og hele at være i balance. Da turismen er så vigtig for Cypern, er risiciene for det makroøkonomiske scenario hovedsagelig forbundet med den geopolitiske udvikling i regionen. De makroøkonomiske prognoser for 2008 og 2009 er en smule optimistiske, og skattefremskrivningerne forekommer at være ret gunstige. Imidlertid har den cypriotiske regering hidtil mere end opfyldt sine budgetmålsætninger, og i opdateringen gentager den sit tilsagn om at træffe supplerende foranstaltninger, hvis det er påkrævet for at opnå den planlagte justering.10.  Under hensyn til det forventede resultat i 2005 og en afvejning af risiciene for budgetmålene forekommer programmets budgetstilling at være forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2005, jf. Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7. Fra og med 2008 synes den også at være tilstrækkelig til at give en sikkerhedsmargen mod at overskride referenceværdien for underskuddet på 3 % af BNP med normale makroøkonomiske udsving og til at sikre, at programmets mellemfristede budgetmål (-½ % af BNP) næsten nås i 2009. Rytmen i tilpasningen for at opfylde programmets mellemfristede målsætning er i det store og hele i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.11.  Gældskvoten vurderes til at have udgjort 70½ % af BNP i 2005 og dermed ligge over referenceværdien på 60 % af BNP. I opdateringen ventes en støt nedbringelse af gældskvoten til 53½ % i 2009 som følge af en stigende primær saldo, høj nominel BNP-vækst og fra og med 2006 gældsreducerende stock flow-tilpasninger (dekumulering af amortiseringsfonde). Risiciene i forbindelse med denne udvikling forekommer i det store og hele at være afbalancerede. Gældskvoten synes at være tilstrækkeligt nedadgående.12.  Med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed ser Cypern ud til at være udsat for en høj risiko, når man ser på de fremskrevne budgetudgifter til en aldrende befolkning. En konsekvent gennemførelse af den planlagte konsolidering af de offentlige finanser på mellemlang sigt vil mindske risiciene for holdbarheden på lang sigt, og i programmet erkender man endvidere, at omfattende foranstaltninger for at reformere pensions- og sundhedssystemet er nødvendige for at begrænse den ventede kraftige stigning i de aldersrelaterede udgifter i tidsrummet frem til 2050 og for at mindske risikoen for holdbarheden på lang sigt.13.  De påtænkte foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser er stort set i overensstemmelse med de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Mere specifikt er Cypern på vej til at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud inden den frist, Rådet har sat, og gør, hvad der er påkrævet for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning, mens gældskvoten udviser en nedadgående trend fra og med 2005. I programmet forudser man desuden et fald i det eksterne underskud.14.  Cyperns nationale reformprogram, som blev forelagt den 11. november 2005 som led i den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, peger på følgende udfordringer med betydelige indvirkninger på de offentlige finanser: i) at styrke F&U og innovation og udbredningen af informations- og kommunikationsteknologi, ii) at opgradere den grundlæggende infrastruktur, iii) at styrke udviklingen af menneskelige ressourcer og iv) social samhørighed. Budgetvirkningerne af de foranstaltninger, der er skitseret i det nationale reformprogram, er afspejlet i budgetfremskrivningerne i opdateringen af konvergensprogrammet. De påtænkte foranstaltninger på det statsfinansielle område er i overensstemmelse med de prioriteter, der er opstillet i det nationale reformprogram. Opdateringen indeholder navnlig foranstaltninger for at overvåge og bedre kontrollere de offentlige udgifter.På baggrund af ovennævnte vurdering hilses den strukturelle tilpasning, der er planlagt i programperioden, velkommen, når underskuddet er bragt ned under 3 % af BNP i 2005. I lyset af Rådets henstillinger af 5. juli 2004 efter artikel 104, stk. 7, bør Cypern:i) i overensstemmelse med det opdaterede konvergensprogram gennem permanente foranstaltninger sikre, at budgetkonsolideringen med henblik at opfylde programmets mellemfristede målsætning fortsættes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskudii) kontrollere sine udgifter til offentlige pensioner og gennemføre yderligere reformer på pensions- og sundhedsområdet for at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Cyperns opdaterede konvergensprogram 2005-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:15.  Den [14. marts] 2006 gennemgik Rådet Cyperns opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2009.16.  På grundlag af en robust vækst i produktiviteten og beskæftigelsen var Cyperns reale BNP-vækst (3½ %) blandt de højeste i EU i de seneste ti år. Nettolåntagningen i forhold til resten af verden (det eksterne underskud) er steget (4,8 % af BNP i 2004) på grund af tab af konkurrenceevne og skærpet konkurrence i nogle af Cyperns vigtigste eksportsektorer. Dette svarede stort set til lånebehovet i den offentlige sektor, hvor underskuddet blev på 4,1 % af BNP i 2004. HICP-inflationen holdt sig under 3 % i det meste af tiårsperioden.17.  Den 5. juli 2004 fastslog Rådet, at Cypern havde et uforholdsmæssigt stort underskud. Ifølge Rådets henstilling i henhold til artikel 104, stk. 7, af samme dato skulle dette underskud korrigeres senest i 2005. I sin udtalelse af 8. marts 2005 om den tidligere opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2004-2008 opfordrede Rådet Cypern til ihærdigt at gennemføre de påtænkte foranstaltninger for at bringe underskuddet ned under 3 % af BNP inden 2005, sikre, at gældskvoten begyndte at falde inden da, og gennemføre pensions- og sundhedsreformer.18.  I den nye opdatering anslås underskuddet i 2005 til 2½ % af BNP mod 2¾ % af BNP i efterårsprognosen fra Kommissionens tjenestegrene og lige under 3 % i den foregående opdatering. Forskellen i forhold til opdateringen skyldes, at renteudgifterne blev ½ % af BNP lavere end forventet.19.  Det nye program følger i store træk modellen og datakravene for stabilitets- og konvergensprogrammerne i den nye adfærdskodeks[6]. Opdateringen blev forelagt to uger efter fristen, der i henhold til adfærdskodeksen udløb den 1. december, fordi myndighederne ville medtage de budgetforanstaltninger, der blev bekendtgjort i anden uge af december.20.  I det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, påregnes en real BNP-vækst på lidt over 4 % i perioden 2005-2009. Vurderet på baggrund af de aktuelle oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser frem til 2007 og lidt optimistiske antagelser i 2008 og 2009. Som følge heraf kan konjunkturerne, der afspejles af outputgabet, blive gunstigere, end fremskrivningerne i programmet lader formode. Opdateringens inflationsfremskrivninger forekommer realistiske.21.  På grundlag af nedbringelsen af underskuddet til under 3 % af BNP i 2005 vil man i opdateringen konsolidere de offentlige finanser yderligere indtil 2009, hvor underskuddet skulle nærme sig ½ % af BNP. Efter at være nået op på ¾ % af BNP i 2005 forventes det primære overskud at stige gradvis til 1¾ % af BNP i 2009. Nedbringelsen af underskuddet skyldes en nedskæring af udgiftskvoten på ca. 4 % af BNP, som delvis udlignes af et fald i indtægtskvoten (på 2 %). Justeringen er baseret på strukturelle nedskæringer i de løbende primære udgifter, besparelser på renteudgifterne og en kombination af strukturelle foranstaltninger og engangsforanstaltninger på indtægtssiden. Den mere gradvise justering i perioden 2006-2008 i forhold til det foregående program skyldes en lidt lavere BNP-vækst.22.  I programperioden er det planlagt, at den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede budgetsaldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, skal forbedres med gennemsnitligt godt ½ % af BNP om året fra et underskud på ca. 3 % BNP i 2005 til ca. ½ % i 2009. Den manglende forbedring af den strukturelle saldo i 2007 viser den ventede forværring af Cyperns nettoposition i forhold til EU’s budget, efter at de midlertidige kompenserende tilskud i forbindelse med tiltrædelsen af EU indstilles i 2006. I programmet sættes den mellemfristede målsætning for budgetstillingen til et strukturelt underskud på ½ % af BNP, og der sigtes på at nå denne stilling senest i 2009. Eftersom denne mellemfristede budgetmålsætning er strengere end minimumsreferenceværdien (anslået til et underskud på tæt ved 2 % af BNP), skulle den, hvis den efterleves, opfylde målet om at give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Programmets målsætning på mellemlang sigt er lagt på et passende niveau, fordi den ligger inden for det referenceområde, der er fastlagt for euroområdet og ERM II-medlemsstaterne i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, ligesom den på passende vis afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle produktionsvækst på lang sigt.23.  Risiciene i forbindelse med programmets budgetfremskrivninger synes i det store og hele at være i balance. Da turismen er så vigtig for Cypern, er risiciene for det makroøkonomiske scenario hovedsagelig forbundet med den geopolitiske udvikling i regionen. De makroøkonomiske prognoser for 2008 og 2009 er en smule optimistiske, og skattefremskrivningerne forekommer at være ret gunstige. Imidlertid har den cypriotiske regering hidtil mere end opfyldt sine budgetmålsætninger, og i opdateringen gentager den sit tilsagn om at træffe supplerende foranstaltninger, hvis det er påkrævet for at opnå den planlagte justering.24.  Under hensyn til det forventede resultat i 2005 og en afvejning af risiciene for budgetmålene forekommer programmets budgetstilling at være forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2005, som Rådet henstiller. Den synes også at give en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske forhold efter 2008. Den forekommer desuden at være tilstrækkelig til at sikre, at programmets mellemfristede målsætning næsten opfyldes i 2009, som forudset i programmet. I årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud er rytmen i tilpasningen til programmets mellemfristede målsætning som indikeret i programmet i det store og hele i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, som specificerer, at den årlige forbedring af strukturbalancen for euroområdet og ERM II-medlemsstaterne bør være 0,5 % af BNP som referenceværdi, og at tilpasningen bør være højere i økonomisk gode tider og kan være lavere i økonomisk dårlige tider.25.  Gældskvoten skønnes at være nået op på 70,5 % af BNP i 2005, altså over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. I programmet er gældskvoten fremskrevet til at falde til 53½ % af BNP i 2009. Risiciene med hensyn til den fremskrevne udvikling i gældskvoten ser i det store og hele ud til at være afbalancerede. Med hensyn til denne risikovurdering ser gældskvoten ud til at være tilstrækkeligt aftagende hen imod referenceværdien.26.  Med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed ser Cypern ud til at være udsat for en høj risiko, når man ser på de fremskrevne budgetudgifter til en aldrende befolkning. En konsekvent gennemførelse af den planlagte konsolidering af de offentlige finanser på mellemlang sigt vil mindske risiciene for holdbarheden på lang sigt, og i programmet erkender man endvidere, at omfattende foranstaltninger for at reformere pensions- og sundhedssystemet er nødvendige for at begrænse den ventede kraftige stigning i de aldersrelaterede udgifter i tidsrummet frem til 2050 og for at mindske risikoen for holdbarheden på lang sigt.27.  De påtænkte foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser er stort set i overensstemmelse med de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Mere specifikt er Cypern på vej til at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud inden den frist, Rådet har sat, og gør, hvad der er påkrævet for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning, mens gældskvoten udviser en nedadgående trend fra og med 2005.28.  Cyperns nationale reformprogram, som blev forelagt den 11. november 2005 som led i den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, peger på følgende udfordringer med betydelige indvirkninger på de offentlige finanser: i) at styrke F&U og innovation og udbredningen af informations- og kommunikationsteknologi, ii) at opgradere den grundlæggende infrastruktur, iii) at styrke udviklingen af menneskelige ressourcer og iv) social samhørighed. Budgetvirkningerne af de foranstaltninger, der er skitseret i det nationale reformprogram, er afspejlet i budgetfremskrivningerne i opdateringen af konvergensprogrammet. De påtænkte foranstaltninger på det statsfinansielle område er i overensstemmelse med de prioriteter, der er opstillet i det nationale reformprogram. Opdateringen indeholder navnlig foranstaltninger for at overvåge og bedre kontrollere de offentlige udgifter.På baggrund af ovennævnte vurdering hilser Rådet den strukturelle tilpasning, der er planlagt i programperioden, velkommen, når underskuddet er bragt ned under 3 % af BNP i 2005. I lyset af henstillingerne efter artikel 104, stk. 7, opfordrer Rådet Cypern til:-  i overensstemmelse med det opdaterede konvergensprogram gennem permanente foranstaltninger at sikre, at budgetkonsolideringen med henblik at opfylde programmets mellemfristede målsætning fortsættes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud-  at kontrollere sine udgifter til offentlige pensioner og gennemføre yderligere reformer på pensions- og sundhedsområdet for at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Real BNP-vækst (procentvis ændring) | KP dec. 2005 | 3,8 | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 |KOM nov. 2005 | 3,8 | 3,9 | 4,0 | 4,2 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | 3,6 | 4,0 | 4,4 | 4,5 | 4,5 | ikke rele-vant |HICP-inflation (%) | KP dec. 2005 | 1,9 | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 |KOM nov. 2005 | 1,9 | 2,3 | 2,1 | 2,1 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | 2,1 | 2,6 | 2,2 | 2,1 | 2,0 | ikke rele-vant |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP dec. 20051 | -1,3 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 |KOM nov. 20055 | -1,1 | -0,7 | -0,2 | 0,4 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 20041 | -1,5 | -1,1 | -0,6 | 0,0 | +0,5 | ikke rele-vant |Offentlig saldo (% af BNP) | KP dec. 2005 | -4,1 | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 |KOM nov. 2005 | -4,1 | -2,8 | -2,86 | -2,46 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | -4,8 | -2,9 | -1,7 | -1,5 | -0,9 | ikke rele-vant |Primær saldo (% af BNP) | KP dec. 2005 | -0,9 | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 |KOM nov. 2005 | -0,9 | 0,5 | 0,3 | 0,7 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | -1,3 | 0,7 | 1,8 | 2,0 | 2,5 | ikke rele-vant |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP dec. 20051 | -3,6 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 |KOM nov. 2005 | -3,9 | -2,5 | -2,7 | -2,6 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | -4,3 | -2,7 | -1,7 | -1,5 | -0,9 | ikke rele-vant |Strukturel saldo2 (% af BNP) | KP dec. 20053 | -4,6 | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 |KOM nov. 20054 | -4,9 | -3,1 | -2,7 | -2,6 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | ikke rele-vant | ikke rele-vant | ikke rele-vant | ikke rele-vant | ikke rele-vant | ikke rele-vant |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP dec. 2005 | 71,3 | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 |KOM nov. 2005 | 72,0 | 70,4 | 69,1 | 67,4 | ikke rele-vant | ikke rele-vant |KP dec. 2004 | 74,9 | 71,9 | 69,2 | 65,7 | 58,1 | ikke rele-vant |Anm.: 1 Beregning foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2 Konjunkturjusteret saldo (som i de tidligere rækker), eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (engangsindtægter på 1,0 % af BNP i 2004, 0,9 % i 2005 og 0,3 % i 2006-2008). 4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2005 (1,0 % af BNP i 2004 og 0,6 % i 2005). 5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 4,0 %, 3,5 %, 3,5 % og 3,5 % i årene 2004-2007. 6 Underskudsfremskrivningen for 2006 blev foretaget efter et scenario uden ændringer af politikken, eftersom budgetudkastet for 2006 ikke forelå, da Kommissionens tjenestegrene udarbejdede deres prognose i efteråret 2005, hvilket også delvis forklarer en højere underskudsfremskrivning for 2007. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), økonomiske prognoser fra efteråret 2005 fra Kommissionens tjenestegrene (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] "Specifikationer for gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjerne for konvergensprogrammernes indhold og form", der blev godkendt af Økofin-Rådet af 11. oktober 2005.[3] Udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om "Specifikationerne for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjerne for konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober.[4] Programmet indeholder alle de obligatoriske og de fleste af de valgfrie data, der kræves i adfærdskodeksen.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Programmet indeholder alle de obligatoriske og de fleste af de valgfrie data, der kræves i adfærdskodeksen. Der mangler valgfrie data om udviklingen på arbejdsmarkedet (især beskæftigelsen (antal arbejdstimer) og produktiviteten (antal arbejdstimer)) og om bidrag til den potentielle BNP-vækst.


title: 2011/25/EU: Kommissionens henstilling af 14. januar 2011 om retningslinjer for sondring mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer, biocidholdige produkter og veterinærlægemidler  EØS-relevant tekst

text:
               15.1.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 11/75

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 14. januar 2011
   om retningslinjer for sondring mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer, biocidholdige produkter og veterinærlægemidler
   (EØS-relevant tekst)
   (2011/25/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2009 af 13. juli 2009 om markedsføring og anvendelse af foder, ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 og ophævelse af Rådets direktiv 79/373/EØF, Kommissionens direktiv 80/511/EØF, Rådets direktiv 82/471/EØF, 83/228/EØF, 93/74/EØF, 93/113/EF og 96/25/EF samt Kommissionens beslutning 2004/217/EF (1), særlig artikel 7, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Sondringen mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre produkter såsom veterinærlægemidler har betydning for markedsføringsvilkårene, afhængigt af hvilken lovgivning der finder anvendelse.

               (2)

               Foderstofvirksomhedslederne og de nationale kompetente myndigheder bliver ofte spurgt om, hvordan et produkt skal klassificeres, og dette kan være til hinder for markedsføringen af foder i hele Den Europæiske Union.

               (3)

               For at undgå uoverensstemmelser i behandlingen af sådanne produkter, for at lette de nationale kompetente myndigheders arbejde og for at gøre det lettere for de berørte økonomiske aktører at agere inden for rammer, der sikrer en passende grad af juridisk klarhed, bør der fastlægges ikke-bindende retningslinjer for, hvordan man sondrer mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre typer produkter.

               (4)

               Foranstaltningerne i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   Sondring mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre typer produkter bør foretages under hensyntagen til retningslinjerne i bilaget til denne henstilling.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. januar 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 229 af 1.9.2009, s. 1.

      BILAG

         RETNINGSLINJER FOR SONDRING MELLEM FODERMIDLER, FODERTILSÆTNINGSSTOFFER OG ANDRE PRODUKTER

      Disse retningslinjer er ment som en hjælp til de nationale kompetente myndigheder og foderstofvirksomhedslederne til at håndhæve og anvende den relevante lovgivning.
      Retningslinjerne er baseret på retsforskrifterne i den lovramme, der gælder for de forskellige typer relevante produkter, med særligt fokus på definitionerne af de pågældende produkter i disse forskrifter, idet formålet er at gøre det muligt at sondre mellem produkttyperne.
      Det gælder for ethvert produkt, at de kriterier, der foreslås anvendt til at sondre mellem de forskellige typer produkter, ikke bør anvendes efter hinanden, men samtidigt, med henblik på at fastlægge en profil for hvert enkelt specifikt produkt under hensyntagen til alle produktets karakteristika. Ingen af kriterierne kan anvendes alene, og ingen kriterier har forrang for andre.
      Sammenholdelse med andre produkter (analogi) kan ikke bruges som et sondringskriterium, men kan være et nyttigt redskab til at vurdere en afgørelse, der allerede er truffet på basis af de opstillede kriterier. Analogi kan også benyttes som grundlag for kontrol af, at der er konsekvens i afgørelserne.
      1.   Foderstoflovgivning

      1.1.   Lovtekster

      Følgende definitioner er fastlagt i den relevante lovgivning:

                  Artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 178/2002 (1):
                  »foder«: alle stoffer eller produkter, herunder tilsætningsstoffer, som, uanset om de er uforarbejdede eller helt eller delvis forarbejdede, er bestemt til at skulle fortæres af dyr.
                  I forlængelse af denne brede definition af foder hedder det i betragtning 3 i forordning (EF) nr. 767/2009: »Foder kan bestå af fodermidler, foderblandinger, fodertilsætningsstoffer, forblandinger eller foderlægemidler.«

                  Artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 767/2009:
                  »fodermidler«: vegetabilske eller animalske produkter, hvis væsentligste formål er at opfylde dyrs ernæringsbehov, i naturlig tilstand, friske eller konserverede, og derivater af disse efter industriel forarbejdning samt organiske eller uorganiske stoffer, som kan indeholde fodertilsætningsstoffer, og som er bestemt til fodring af dyr, enten i uforandret eller forarbejdet stand eller til fremstilling af foderblandinger eller som bærestof i forblandinger
                  »bærestof«: stof, der anvendes til at opløse, fortynde, dispergere eller på anden måde ændre et fodertilsætningsstofs fysiske form med henblik på at lette håndtering, tilsætning eller anvendelse af tilsætningsstoffet uden at ændre dets teknologiske funktion og uden selv at have en teknologisk virkning
                  »foder med særlige ernæringsformål«: foder, der på grund af sin særlige sammensætning eller særlige fremstillingsproces, som klart adskiller det fra almindeligt foder, kan opfylde et særligt ernæringsformål. Foder med særlige ernæringsformål omfatter ikke foderlægemidler efter betydningen i direktiv 90/167/EØF
                  »fodring af dyr«: indførelse af foder i dyrets fordøjelseskanal gennem munden med det formål at opfylde dyrets ernæringsbehov og/eller opretholde sunde dyrs produktivitet.

                  Artikel 2, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1831/2003 (2):
                  »fodertilsætningsstoffer«: stoffer, mikroorganismer og præparater, der ikke er fodermidler og forblandinger, og som med forsæt er tilsat foderstoffer eller vand for specielt at opfylde en eller flere af de funktioner, der er nævnt i forordningens artikel 5, stk. 3:a)påvirke foderstoffers egenskaber positivtb)påvirke animalske produkters egenskaber positivtc)påvirke farven hos akvariefisk og stuefugle positivtd)opfylde dyrs ernæringsbehove)påvirke den animalske produktions miljøvirkninger positivtf)påvirke animalsk produktion, ydelse og velfærd positivt, især ved at påvirke tarmfloraen eller fordøjeligheden af foderstoffer, ellerg)have coccidiostatisk eller histomonostatisk virkning.

                  Artikel 2, stk. 2, litra h), i forordning (EF) nr. 1831/2003:
                  »tekniske hjælpestoffer«: ethvert stof, som ikke indtages som et foderstof i sig selv, men som anvendes ved forarbejdningen af foderstoffer eller fodermidler for at opfylde et bestemt teknologisk formål under behandlingen eller forarbejdningen, og som kan føre til utilsigtet, men teknisk uundgåelig forekomst af rester af stofferne eller derivater heraf i det færdige produkt, forudsat at disse rester ikke har skadelige virkninger på dyrs eller menneskers sundhed eller på miljøet og ikke har nogen teknologisk indvirkning på det færdige foderstof.
                  Desuden hedder det i betragtning 11 i forordning (EF) nr. 767/2009: »[…]. Fodermidler anvendes først og fremmest for at opfylde dyrs behov for blandt andet energi, næringsstoffer, mineraler og kostfibre. De er normalt ikke kemisk veldefinerede, med undtagelse af de basale næringsstoffer. Virkninger, der er berettigede på grundlag af videnskabelige vurderinger, og som er forbeholdt fodertilsætningsstoffer eller veterinærlægemidler, bør holdes adskilt fra objektive anvendelser af fodermidler. […]«.

            1.2.   Konsekvenser for sondringen mellem fodermidler og fodertilsætningsstoffer

      1.2.1.   Hvad der kan udledes af lovteksterne

      —   »[F]odertilsætningsstoffer: stoffer, […] der ikke er fodermidler«: Et produkt kan ikke både være et fodermiddel og et fodertilsætningsstof.
      —   »[D]yrs ernæringsbehov«: Det er ikke muligt at opstille en udtømmende liste over relevante elementer, men følgende karakteristika ved fodermidler kan betragtes som værende de vigtigste:
      —   »[V]æsentligste formål er at opfylde dyrs ernæringsbehov«: og »anvendes først og fremmest for at opfylde dyrs behov«: Ud over deres almindelige, primære funktion, som består i at tilføre dyret næringsstoffer, kan fodermidler også have andre formål, f.eks. hvis de anvendes som bærestoffer, eller hvis de er ufordøjelige i dyrets tarmkanal. Dette er i tråd med formålene med »fodring« (»at opfylde dyrets ernæringsbehov og/eller opretholde sunde dyrs produktivitet«), svarende til den primære påtænkte anvendelse i henhold til definitionen af »foder«.
      1.2.2.   Kriterier, som der skal tages hensyn til samtidig i en evaluering i hvert enkelt tilfælde

      —   Produktions- og forarbejdningsmetode — kemisk definition og standardiserings- eller renhedsniveau: Vegetabilske eller animalske produkter i naturlig tilstand, friske eller konserverede, og derivater af disse efter forarbejdning samt organiske eller uorganiske stoffer kan betragtes som værende fodermidler (f.eks. fedtsyrer eller calciumcarbonat). Kemisk veldefinerede stoffer, der er renset og frembyder et vist standardiseringsniveau, som garanteres af producenten, vil i nogle tilfælde kunne anses for at være fodertilsætningsstoffer (f.eks. aromatisk olie udvundet af plantemateriale). Visse fodermidler er imidlertid kemisk veldefinerede stoffer og standardiserede (f.eks. sucrose). På den anden side vil naturlige produkter bestående af hele planter og dele heraf eller produkter, der er fremstillet heraf ved begrænset fysisk forarbejdning såsom knusning, formaling eller tørring, være fodermidler.
      —   Sikkerhed og anvendelsesmåde: Hvis det af dyre- eller folkesundhedsmæssige årsager er nødvendigt at fastsætte en maksimumsgrænse for indholdet af produktet i en dagsration, skal produktet klassificeres som tilsætningsstof. Visse fodermidler er imidlertid også omfattet af bestemmelser om maksimale iblandingsprocenter. Betegnelsen »fodertilsætningsstof« vil kunne indebære bedre betingelser for en effektiv håndtering af produktet for så vidt angår stabilitet, ensartethed og overdosering. Fodertilsætningsstoffer anvendes normalt i lave iblandingsdoser. Mange fodermidler, såsom mineralsalte, anvendes imidlertid også i lave iblandingsprocenter i foderrationerne.
      —   Funktionalitet: Fodertilsætningsstoffer defineres efter deres funktion, jf. artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1831/2003. Disse funktioner er dog ikke forbeholdt fodertilsætningsstoffer. Således kan også et fodermiddel have en tilsætningsstoffunktion (f.eks. som fortykningsmiddel), men dette bør ikke være den eneste påtænkte anvendelse.
      2.   Biocidholdige produkter

      2.1.   Lovtekster

      Følgende definitioner er fastlagt i den relevante lovgivning:

                  Artikel 2, stk. 1, i direktiv 98/8/EF (3):
                  »biocidholdige produkter«: aktive stoffer og præparater, som indeholder et eller flere aktive stoffer i den form, hvori de overdrages til brugeren, og som er bestemt til at kunne ødelægge, hindre, uskadeliggøre, hindre virkningen af eller på anden vis bekæmpe virkningen af skadegørere kemisk eller biologisk
                  »aktive stoffer«: stoffer eller mikroorganismer, herunder vira eller svampe, med generel eller specifik virkning på eller imod skadegørere
                  »skadegører«: enhver organisme, hvis tilstedeværelse er uønsket eller skadelig for mennesker, menneskelige aktiviteter eller produkter, som mennesker anvender eller producerer, eller for dyr eller miljøet.

                  Punkt 1, litra a), i bilag I til forordning (EF) nr. 1831/2003:
                  »konserveringsmidler«: stoffer og, hvor det er relevant, mikroorganismer, der beskytter foder mod nedbrydning forårsaget af mikroorganismer, eller deres metabolitter.

                  I artikel 1, stk. 2, i direktiv 98/8/EF hedder det:
                  »Dette direktiv omfatter biocidholdige produkter, som defineret i artikel 2, stk. 1, litra a), men gælder ikke for produkter, der er defineret i eller falder inden for følgende direktivers anvendelsesområde:
                  […]

                              o)

                              Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer, Rådets direktiv 82/471/EØF af 30. juni 1982 om visse produkter, der anvendes i foderstoffer, og Rådets direktiv 77/101/EØF af 23. november 1976 om markedsføring af ublandede foderstoffer

                        […]«.

                  Bilag V til direktiv 98/8/EF indeholder en udtømmende liste over 23 produkttyper med et sæt vejledende beskrivelser for hver produkttype, herunder følgende foderrelaterede produkttyper.
                  Produkttype 3: Biocidholdige produkter til veterinærhygiejne: Produkterne i denne gruppe er biocidholdige produkter, der anvendes til veterinærhygiejne, herunder produkter, der anvendes på områder, hvor dyr opholder sig, holdes eller transporteres.
                  Produkttype 4: Desinfektionsmidler til brug i forbindelse med fødevarer og fodringssteder: Produkter, der anvendes til desinficering af udstyr, beholdere, spise- og fodringsredskaber, overflader og rør i forbindelse med fremstilling, transport, oplagring eller indtagelse af fødevarer, foder eller drikkevarer (herunder drikkevand) til mennesker og dyr.
                  Produkttype 5: Desinfektionsmidler til drikkevand: Produkter, der anvendes til desinficering af drikkevand (til både mennesker og dyr).
                  Produkttype 20: Konserveringsmidler til fødevarer eller foder: produkter, der anvendes til konservering af fødevarer eller foder via bekæmpelse af skadegørere.

            2.2.   Konsekvenser for sondringen mellem foder og biocidholdige produkter

      I henhold til artikel 1, stk. 2, i direktiv 98/8/EF er produkter, der er defineret i eller falder inden for foderstoflovgivningens anvendelsesområde, herunder tekniske hjælpestoffer, ikke biocidholdige produkter, men betragtes som foder (forrang for foderstoflovgivningen frem for lovgivningen om biocidholdige produkter).
      Produkter af produkttype 3 og 4, jf. bilag V til direktiv 98/8/EF, betragtes ikke som foder.
      Visse produkter kunne dog opfylde kriterierne for at være af produkttype 5 eller 20 og samtidig betragtes som værende foder, normalt fodertilsætningsstoffer. På grund af foderstoflovgivningens forrang for lovgivningen om biocidholdige produkter, jf. ovenfor, anses sådanne produkter for at være foder. Produkter til konservering af foder eller vand til dyr er ikke biocidholdige produkter. Hvis sådanne produkter er opført under produkttype 5 eller 20, er de ikke bestemt til at blive givet til dyr.
      3.   Veterinærlægemidler

      3.1.   Lovtekster

      Følgende definitioner er fastlagt i den relevante lovgivning:

                  Artikel 1 i direktiv 2001/82/EF (4):
                  »veterinærlægemiddel«:

                              a)

                              ethvert stof eller enhver sammensætning af stoffer, der præsenteres som et egnet middel med egenskaber til behandling eller forebyggelse af sygdomme hos dyr, eller

                              b)

                              ethvert stof eller enhver sammensætning af stoffer, der kan anvendes til eller gives til dyr med henblik på enten at genoprette, ændre eller påvirke fysiologiske funktioner ved at udøve en farmakologisk, immunologisk eller metabolisk virkning, eller at stille en medicinsk diagnose

                        »foderlægemidler«: enhver blanding af et eller flere veterinærlægemidler og et eller flere foderstoffer, som er tilberedt inden deres markedsføring og bestemt til uden forarbejdning at anvendes til dyr på grund af deres helbredende eller forebyggende egenskaber eller andre af deres egenskaber som omhandlet i definitionen af »veterinærlægemiddel«.

                  I artikel 2, stk. 2, i direktiv 2001/82/EF hedder det:

                     »I tilfælde af tvivl om, hvorvidt et produkt ud fra en samlet bedømmelse af dets egenskaber kan være omfattet af definitionen af »veterinærlægemiddel« og definitionen af et produkt henhørende under anden fællesskabslovgivning, finder dette direktiv anvendelse«.

                  I samme direktivs artikel 3, stk. 1, hedder det:

                     »Dette direktiv finder ikke anvendelse på:

                                 a)

                                 foderlægemidler som defineret i Rådets direktiv 90/167/EØF af 26. marts 1990 om fastsættelse af betingelserne for tilberedning, markedsføring og anvendelse af foderlægemidler i Fællesskabet
                                 […]

                                 d)

                                 tilsætningsstoffer, som omhandlet i Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer, som er iblandet foderstoffer, og tilskudsfoderblandinger på de i nævnte direktiv fastsatte betingelser
                                 […]«.

                  Artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2009 har følgende ordlyd:
                  »Fodermidlers eller foderblandingers mærkning eller præsentation må ikke indeholde anprisninger om, at

                              a)

                              det kan forebygge, behandle eller helbrede en sygdom, undtagen coccidiostatika og histomonostatika, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003; dette litra finder imidlertid ikke anvendelse på anprisninger i forbindelse med ernæringsmæssige ubalancer, forudsat at der ikke er påvist nogen forbindelse til patologiske symptomer
                              […]«.

            3.2.   Konsekvenser for sondringen mellem foder og veterinærlægemidler

                  —

                  Hvis det efter vurdering af alle karakteristika ved et ikke klassificeret produkt konkluderes, at der kan være tale om et veterinærlægemiddel, bør det anses for at være et veterinærlægemiddel (forrang for lovgivningen om veterinærlægemidler frem for foderstoflovgivningen, undtagen for godkendte fodertilsætningsstoffer).

                  —

                  Foderlægemidler er ikke veterinærlægemidler, men — ifølge betragtning 3 i forordning (EF) nr. 767/2009 — en form for foder, der indeholder lægemiddelforblandinger og skal være ordineret af en dyrlæge.

                  —

                  Grænsen mellem foder og veterinærlægemidler fastlægges på grundlag af definitionen af »særligt ernæringsformål« (jf. punkt 1.1). De særlige ernæringsformål som f.eks. »støtte af leverfunktionen ved kronisk leverinsufficiens«, »mindskelse af ureatstendannelse« eller »mindskelse af risikoen for mælkefeber« kan opfyldes af foder.

         (1)  EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

         (2)  EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.

         (3)  EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1.

         (4)  EFT L 311 af 28.11.2001, s. 1.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2016 om Irlands nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2016

text:
               18.8.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 299/65

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2016
   om Irlands nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2016
   (2016/C 299/16)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Irland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet. Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet (3). Da Irland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Irland sikre en fuldstændig og rettidig implementering af henstillingen.

               (2)

               Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Irland 2016 offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Irlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Irlands nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse. Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Irland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Det er navnlig vigtigt at gøre noget ved de betydelige nettoforpligtelser over for udlandet og den offentlige og private gældsbyrde, som til trods for forbedringerne stadig udgør sårbarheder.

               (3)

               Den 29. april 2016 fremlagde Irland sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)

               Der er taget hensyn til relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante henstillinger fra Rådet, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

               (5)

               Efter at proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud er blevet ophævet, er Irland omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og underlagt overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. I sit stabilitetsprogram for 2016, som er baseret på en antagelse om uændret politik, har regeringen planlagt en gradvis forbedring af den samlede saldo, indtil den når et overskud på 0,4 % af BNP i 2018. Den reviderede mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP ventes at blive nået i 2018. Den årlige ændring af den genberegnede (5) strukturelle saldo på 0,1 % af BNP i 2016 sikrer imidlertid ikke tilstrækkelige fremskridt i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge stabilitetsprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde til 88,2 % i 2016 for derefter at falde yderligere til 85,5 % i 2017. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2017, er imidlertid ikke tilstrækkeligt specificerede. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en vis afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasning i 2016, hvorimod Irland ventes at være i overensstemmelse i 2017 under antagelse af en uændret politik. Irland ventes at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2016 og 2017. På grundlag af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at Irland forventes at være i bred overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Der vil imidlertid være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016.

               (6)

               Der er gjort en begrænset indsats for at udvide skattegrundlaget, og de seneste foranstaltninger på skatteområdet har været rettet mod lettelser og fradrag. Der bør arbejdes mere på at effektivisere skattesystemet og gøre det mere fremmende for væksten. De irske myndigheder opererer med et rullende program for gennemgang af skatteudgifterne, og resultaterne heraf offentligøres hvert år i en rapport. Denne gennemgang vedrører imidlertid ikke momsrelaterede skatteudgifter, og der er stadig mulighed for at udvide skattegrundlaget ved at hæve de mindst forvridende skatter.

               (7)

               Sundhedssystemet står stadig over for alvorlige udfordringer med hensyn til omkostningseffektivitet, ligebehandling og bæredygtighed. Det går fremad med specifikke reformelementer, men udgifterne til lægemidler vejer stadig tungt på omkostningseffektiviteten, navnlig på grund af de høje udgifter til patenteret medicin. De finansielle forvaltningssystemer og informationssystemerne er stadig fungerer stadig dårligt, og den ulige adgang til primær pleje er stadig problematisk. Omkring 40 % af befolkningen har gratis adgang til alment praktiserende læger, mens resten skal betale den fulde pris. Den brede reform af sundhedssystemet er behæftet med betydelig usikkerhed, da den universelle sygesikringsmodel er endt i dødvande.

               (8)

               Der bør arbejdes på at dække infrastrukturbehovene for at fremme varig og afbalanceret vækst i fremtiden. Efter at være nået op på 5,2 % af BNP i 2008 faldt de offentlige investeringer til det laveste niveau på 1,8 % af BNP i 2013, før de steg en anelse i 2014 men dog stadig lå langt under EU-gennemsnittet. Krisen lader desuden til at have medført en strukturel ændring af sammensætningen af de offentlige udgifter, idet der nu afsættes mere til løbende udgifter end til investeringer. I 2010-2013 udgjorde kapitaludgifterne kun 4,8 % af det samlede forbrug, hvilket er under halvdelen af gennemsnittet for perioden 1995-2008. Syv år med kraftigt reducerede offentlige investeringer har haft negative følger for infrastrukturens kvalitet og beskaffenhed og den offentlige støtte til immaterielle investeringer. Der er alvorlige svagheder relateret til boligmarkedet, vandforsyning, offentlig transport og bekæmpelse af klimaændringer. Boligefterspørgslen ligger i øjeblikket langt over udbuddet i landets største byområder. Priserne på ejer- og lejeboliger i byområderne steg derfor markant i 2014, inden stigningerne aftog i 2015. Der er på nuværende tidspunkt ingen tegn på overvurdering, men begrænsningerne af bygge- og anlægssektoren og boligudbuddet, som også kan være knyttet til offentlig infrastruktur, risikerer at skabe ubalancer, hvis de ikke håndteres. Ændringen i det offentlige forbrug har også påvirket den offentlige støtte til FoU og innovation, som i 2014 lå under niveauet i 2007. Irland ligger i øjeblikket på en 22. plads i Unionen, hvad angår offentlige udgifter til FoU i procent af BNP. Det påvirker SMV'ernes konkurrenceevne negativt.

               (9)

               Arbejdsløsheden er faldet ned under EU-gennemsnittet og lå i marts 2016 på 8,6 %. Langtidsledigheden og andelen af husstande med lav arbejdsintensitet giver dog stadig anledning til bekymring. Selv om langtidsledigheden er faldet i de seneste år, er særlig andelen af ledige, som er langtidsledige, stadig stor med 56,3 % i fjerde kvartal 2015, hvilket er over EU-gennemsnittet på 48,3 %. I 2014 (seneste sammenlignelige tal) var andelen af personer, som lever i husstande med meget lav arbejdsintensitet, den højeste i EU (21,1 %), og den var især høj for husstande med enlige forsørgere. Andelen af børn (alderen 0-17) i risiko for fattigdom eller social eksklusion faldt til 30,3 % i 2014, men er stadig højere end EU-gennemsnittet på 27,8 %. De tilsvarende tal for husstande med enlige forsørgere (62,5 % i 2014) er langt højere end EU-gennemsnittet (48,2 %).

               (10)

               Irland har iværksat sit »JobPath«-program, som skal imødekomme de langtidslediges behov, og er i færd med at udvikle aktiveringsforanstaltninger til at støtte dem, som har potentialet til og ønsket om at indgå mere aktivt i arbejdsstyrken. Der ligger stadig en udfordring i at udvide beskæftigelsesstøtten til dem, der traditionelt har været udelukket fra arbejdsmarkedet, herunder personer med handicap eller plejeansvar. Generelt har velfærdssystemet bidraget til at begrænse krisens virkninger hvad angår fattigdom og ulighed, men der findes stadig barrierer for inklusiv vækst. Der er gjort visse fremskridt med hensyn til at nedtrappe de sociale ydelser, men der er stadig betænkeligheder ved inaktivitetsfælder for visse husholdninger. Nettoudgifterne til børnepasning i procent af lønnen i Irland er blandt de højeste i Unionen, idet de ligger næsthøjest for par og højest for enlige forældre. Der er stadig visse betænkeligheder vedrørende kvaliteten af børnepasningen. Eksempelvis lå andelen af højtuddannede, der arbejder inden for førskoleundervisning og børnepasning (15 %), langt under det anbefalede niveau i 2014. Der er stadig et misforhold mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer, og der er opstået mangel på kvalificeret arbejdskraft inden for visse områder, samtidig med at der stadig ikke findes tilstrækkelige muligheder for opkvalificering eller omskoling, og nedskæringerne i udgifterne til uddannelse risikerer at få negative følger for uddannelsesniveauet i fremtiden.

               (11)

               Den høje lånefinansiering i den private sektor afspejler vedvarende udfordringer med hensyn til værdiforringelser på lån. Ved udgangen af juni 2015 udgjorde den ikke-konsoliderede gæld i den private sektor 266,3 % af BNP, hvilket er langt over gennemsnittet i euroområdet. Selv om andelen af misligholdte lån takket være det økonomiske opsving og diverse saneringsforanstaltninger er faldet, var den ved udgangen af 2015 stadig blandt de højeste i euroområdet og udgjorde over 16 % af alle de nationale bankers udlån. Derudover var der ved udgangen af 2015 restancer på 14,7 % af realkreditlånene, mens andelen af kunder, der er mere end to år bagud med betalingen, tegnede sig for knap 10 % af de samlede realkreditlån. Selv om der sker fremskridt, er de fleste omlægninger af realkreditgælden af midlertidig karakter, hvilket øger risikoen for ny misligholdelse, navnlig i tilfælde af en forværring af de makroøkonomiske forhold eller eksterne chok. Der er også visse betænkeligheder relateret til de nationale bankers lån til erhvervsejendomme og SMV- og virksomhedslån, eftersom henholdsvis 37,3 % og 13,8 % af denne type lån misligholdes. Selv om der sker fremskridt, vil det kræve langt mere tid og en endnu større indsats at sikre en holdbar omstrukturering af disse lån. Der gøres stadig ikke tilstrækkeligt brug af procedurer for personlig insolvens, konkurs, rekonstruktion (»examinership«) eller andre metoder til delvis gældssanering for at sikre husholdningers eller virksomheders overlevelse. Det er gået langsomt med indførelsen af et centralt kreditregister til trods for dets afgørende rolle med hensyn til forsigtig långivning.

               (12)

               Legal Services Regulation Act 2015 er blevet ophøjet til lov, men de juridiske professioner opnåede sidst i forløbet visse indrømmelser, der i væsentlig grad reducerede reformens oprindelige ambitionsniveau. De nye regler er kun netop ved at blive gennemført, og det er endnu for tidligt at skabe fuld vished om reformens evne til at fremme konkurrence og reducere omkostningerne. Alle sektorer i økonomien benytter sig af juridiske tjenester, og udgifterne hertil har betydning for Irlands konkurrenceevne. Der kan kun opnås en reel nedbringelse af omkostningerne, hvis de konkurrencefremmende og omkostningsreducerende bestemmelser i den planlagte lovramme bliver lov gennem en offentlig høring eller indarbejdes i de forskrifter, som udstedes af Legal Services Regulatory Authority.

               (13)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Irlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt opfølgningen på de henstillinger, der er blevet rettet til Irland i de foregående år. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Irland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke EU's samlede økonomiske styring, ved at der på EU-plan ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-3 nedenfor.

               (14)

               Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning (6) afspejles navnlig i henstilling 1 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 3 nedenfor,

         HENSTILLER, at Irland i 2016 og 2017 iværksætter tiltag med henblik på at:

               1.

               Efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og i 2017. Anvende de ekstraordinære gevinster som følge af gunstige økonomiske og finansielle forhold samt fra salget af aktiver, til at fremskynde gældsnedbringelsen. Mindske sårbarheden over for økonomiske udsving og chok ved bl.a. at udvide skattegrundlaget. Øge kvaliteten af udgifterne, især ved at forbedre sundhedsydelsernes omkostningseffektivitet og prioritere offentlige kapitaludgifter til FoU og offentlig infrastruktur, navnlig transport, vandforsyning og bolig.

               2.

               Udvide og fremskynde gennemførelsen af aktiveringspolitikken med henblik på at øge husholdningernes arbejdsintensitet og nedbringe fattigdomsrisikoen for børn. Træffe foranstaltninger til at fremme beskæftigelse ved gradvist at nedtrappe de sociale ydelser og supplerende betalinger. Sørge for bedre adgang til økonomisk børnepasning på fuld tid til en rimelig pris og af høj kvalitet.

               3.

               Indføre varige saneringsløsninger med henblik på at nedbringe andelen af misligholdte lån, sikre en bæredygtig gæld i husholdningerne og tilskynde långiverne til at nedskrive gælden blandt overdrevent gældsfinansierede, men levedygtige, virksomheder. Fremskynde etableringen af et fuldt fungerende centralt kreditregister, som omfatter alle kategorier af långivere og skyldnere.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2016.

            På Rådets vegne

         P. KAŽIMÍR

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  EUT C 96 af 11.3.2016, s. 1.

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

      (5)  Den strukturelle saldo som genberegnet af Kommissionen på grundlag af oplysningerne i konvergensprogrammet efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

      (6)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


				|

		52014DC0402

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Belgiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0402 final */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Belgiens nationale reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger
samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstillingen fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutningerne fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til udtalelse fra Det Europæiske
Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget fra
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske
Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa
2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som vil fokusere
på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas
potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af
Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober
2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog
Rådet en henstilling om Belgiens nationale reformprogram for 2013 og afgav en
udtalelse om Belgiens ajourførte stabilitetsprogram for 2012-2016. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med
forordning (EU) nr. 473/2013[5] sin
udtalelse om Belgiens budgetudkast for 2014[6].
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[7],
som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[8], hvori Belgien blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en
dybtgående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede Det
Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel
stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det
understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende
finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien,
fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale
konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen
resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Belgien[9], jf. artikel 5 i
forordning (EU) nr. 1176/2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske
ubalancer. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Belgien fortsat
oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk handling.
Navnlig bør der til stadighed holdes øje med udviklingen i belgiske varers
konkurrenceevne på eksterne markeder, da en vedvarende forringelse af
konkurrenceevnen kan true den makroøkonomiske stabilitet.
(8)
Den 30. april 2014 forelagde Belgien sit
nationale reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. På grund
af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der foretaget en
samtidig vurdering af dem.
(9)
Målsætningen for den budgetstrategi, der er
beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at nå et strukturelt balanceret
budget i 2016 og at nå den mellemfristede budgetmålsætning året efter. I programmet
bekræftes den tidligere mellemfristede målsætning på 0,75 % af BNP, som
afspejler stabilitets- og vækstpagtens mål, men den er udsat til 2017, hvilket
er ét år senere end det mål, der var fastsat i sidste års program. De planlagte
årlige fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning er i
overensstemmelse med den i stabilitets- og vækstpagten krævede tilpasning.
Ifølge programmet opfyldes benchmarket for udgifter stort set i programmets
løbetid. Gældskvoten ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP;
den var 101,5 % af BNP i 2013 og forventes gradvis at falde til ca.
93 % af BNP i 2017 ifølge programmet. Samlet set er den nye mellemfristede
målsætning i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det
makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige
fremskrivninger i programmet, som er udarbejdet af en uafhængig organisation
(Federaal Planbureau), er realistiske. Vækstprognoserne er tæt på
fremskrivningerne i Kommissionens 2014-forårsprognose. De foranstaltninger, som
skal støtte det finanspolitiske forløb, er endnu ikke fastlagt. Kommissionens
forårsprognose viser ingen strukturel forbedring i 2014 og, på grundlag af den
sædvanlige antagelse om en uændret politik, en strukturel forværring i 2015. Det
bringer opfyldelsen af målene i fare og kunne føre til en betydelig afvigelse
fra tilpasningen i retning af den mellemfristede målsætning i 2014-2015.
Desuden vil Belgien ifølge Kommissionens forårsprognose hverken overholde
gældskriteriet i 2014 eller i 2015. Baseret på vurderingen af programmet og på
Kommissionens forårsprognose i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at Belgien holdbart har bragt sin offentlige gæld
ned under 3 % af BNP i 2013, men at der er risiko for en betydelig
afvigelse fra kravene i den forebyggende del fra 2014 og fremefter.
(10)
Belgien har gjort væsentlige fremskridt med
indførelsen af mere strukturel samordning. En samarbejdsaftale om
finanspolitisk samordning, som blev indgået i slutningen af 2013, indfører en
regel om strukturel budgetbalance (fastlagt i overensstemmelse med den
mellemfristede målsætning) på centralt plan som krævet i finanspagten. Aftalen
formaliserer også den gældende samordningspraksis ved i) at tildele det
rådgivende udvalg vedrørende mellemstatslige anliggender en officiel rolle, og
ved ii) at gøre det højtstående finanspolitiske råds rådgivende rolle mere
eksplicit. Derudover omfatter aftalen også en styrkelse af overvågningsrollen
for det højtstående råd ved at indføre en eksplicit korrektionsmekanisme i
tilfælde af en betydelig afvigelse fra de aftalte mål. Der kan blive behov for
yderligere arrangementer for at gøre mål ud over 2014 bindende.
(11)
Selv om Belgien på det seneste har klaret at
begrænse stigningen i den offentlige gældskvote, er den offentlige gældsbyrde
på 101,5 % af BNP høj, og der er betydelige gældsposter og kommende
forpligtelser på grund af pensionsudgifter. Hvis der skal være dækning herfor
samtidig med bevarelsen af en høj levestandard, skal udviklingen af de kommende
budgetudgifter styres stramt, aktivitets- og beskæftigelseskvoter skal øges og
den interne konkurrenceevne må forbedres. På alle disse områder står Belgien over
for store udfordringer. Selv om Belgien har taget skridt i den rigtige retning,
som vil give resultater i de kommende år, er der behov for mere ambitiøse
tiltag, navnlig fordi samhandelspartnerne også gennemfører reformer.
(12)
Det samlede beskatningsniveau i Belgien er blandt
de højeste i EU, og skattebyrden er i vid udstrækning koncentreret på arbejde,
hvilket giver en af de største skattekiler i EU.  En række af skattesystemets
særlige ordninger er direkte miljøskadelige, f.eks. beskatningen af firmabiler.
Der er truffet visse målrettede foranstaltninger for at mindske lønomkostningerne
for bestemte grupper og for at mindske gabet mellem brutto- og nettolønninger i
bunden af lønskalaen. Der er dog ikke sket nogen væsentlig omrokering af
skattebyrden over på områder, som påvirker væksten mindre. Der er igangsat
overvejelser om en gennemgribende skattereform for at gøre det lettere at nå
holdbare offentlige finanser, støtte konkurrenceevne og beskæftigelsesvækst og
beskytte miljøet. En sådan gennemgribende skattereform vil skulle omfatte, at
beskatningen flyttes væk fra arbejde, at skattesystemet forenkles, at
momseffektiviteten øges, at skattegrundlaget udvides, at skatteudgifterne
mindskes, at lovgivningshuller lukkes og at miljøskadelige tilskud udfases.
(13)
Belgien står over for en meget stor forventet byrde
på grund af befolkningens aldring, hvor de aldersrelaterede udgifter forventes
at stige med mere end 8 % af BNP mellem 2010 og 2060, navnlig på grund af
pensioner og langtidspleje. Den nyligt igangsatte reform af den sociale sikring
for ældre borgere forventes at få en positiv virkning på deres beskæftigelse.
På grund af opgavens størrelsesorden er der dog brug for yderligere tiltag for
at sikre den finansielle holdbarhed. Tiltagene skal tage hensyn til behovet for
at bibeholde tilstrækkeligheden af socialsikringsordninger for ældre borgere.
Der er behov for foranstaltninger, som sammenkæder den lovbestemte
pensionsalder med udviklingen i levetidsforventningen, som mindsker gabet
mellem den lovbestemte og den effektive pensionsalder og som øger
omkostningseffektiviteten af de offentlige udgifter til langtidspleje.
(14)
Belgien kæmper med en kronisk underudnyttelse af
arbejdskraften. Aktivitets- og beskæftigelsesfrekvensen ligger under
EU-gennemsnittet og stagnerer, medens langtidsarbejdsløsheden i forhold til den
samlede arbejdsløshed fortsat er høj. I de fleste tilfælde skaber den store
skattekile på arbejde i samspil med understøttelsessystemet betydelige
arbejdsløsheds- og inaktivitetsfælder for de fleste arbejdstagerkategorier. Der
er iværksat tiltag for at mindske arbejdsløshedsfælden for personer i
lavtlønsgruppen, men fælden er blevet større for de fleste andre kategorier og
inaktivitetsfælderne er fortsat allestedsnærværende. Så længe lønomkostningerne
forbliver høje, vil rekrutteringstrategien være at mindske risiciene og straffe
outsidere såsom unge, ufaglærte og personer med indvandrerbaggrund, som sammen
med de ældre arbejdstagere har en arbejdsmarkedsdeltagelse, som ligger et godt
stykke under EU-gennemsnittet. En stærk intern beskyttelse, hvor et jobskifte
indebærer mistede rettigheder (f.eks. fratrædelsesgodtgørelse, tidlig
pensionering, anciennitetsfordele), modvirker mobilitet mellem job og sektorer.
Denne inerti gør aktive arbejdsmarkedspolitikker ret ineffektive i Belgien og
fører til en situation, hvor stor arbejdsløshed i nogle områder og sektorer
findes side om side med stramme arbejdsmarkeder og væksthæmmende mangel på
faglært arbejdskraft i andre. Ungdomsarbejdsløsheden er steget væsentligt i det
seneste år, og der er store forskelle på tværs af regioner og grupper. Hvis problemer med manglende overensstemmelse mellem udbudte og
efterspurgte kompetencer skal løses, skal det gå hånd i hånd med bekæmpelse af,
at unge forlader skolen for tidligt eller uden kvalifikationer.  Den sjette statsreform giver mulighed for en bedre effektivitet og
målretning af beskæftigelsespolitikker, forudsat at samarbejdet mellem det
føderale og det regionale niveau optimeres.
(15)
Belgien oplever fortsat en vigende konkurrenceevne,
herunder også for så vidt angår ikke-omkostningsaspekter. Det er navnlig fremstillingsindustriens
evne til at konkurrere internationalt, der er blevet dårligere, hvilket
afspejles i producenternes svindende fortjeneste og tabet af arbejdspladser.
Belgien har traditionelt anvendt lønindeksering til at bevare købekraften. For
stor vækst i den samlede løntilvækst er dog blev korrigeret for sent og på en
utilstrækkelig måde. Ligeledes giver en central lønnorm ikke altid mulighed for
at tage tilstrækkelig højde for produktivitetsudviklingen i sektorer eller
lokale arbejdsmarkedsforhold. Følgelig er lønningerne steget mere og hurtigere
end produktiviteten, hvilket har medført tab af arbejdspladser og
konkurrenceevne. I samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med
den nationale praksis er der behov for, at Belgien reformerer sit
løndannelsessystem, så der bliver bedre mulighed for sektorielle lønforskelle
og for en bedre tilpasning af lønningerne til udviklingen i produktiviteten.
Priserne i detailhandelssektoren ligger stadig over nabolandenes gennemsnit,
medens begrænsninger på professionelle ydelser står i vejen for udviklingen af
innovative virksomhedsmodeller og gør investorerne tilbageholdne. Distributionstaksterne for elektricitet er fortsat blandt de højeste i
Europa, og deres påtænkte regionalisering giver yderligere usikkerhed for
slutbrugerne om den fremtidige udvikling af distributionsomkostningerne, idet
de aktuelt indefrosne takster ikke dækker distributørernes stigende
omkostninger. Hvis Belgien skal bevare sit høje lønniveau
og samtidig skabe nye jobs, må der fokuseres på produktion og salg af mere
avancerede og forædlede produkter på verdensmarkedet end det er tilfældet nu.
Belgien mangler hurtigtvoksende firmaer inden for innovative sektorer.
Innovationsstøtte anses for at være indviklet og meget opsplittet. Hvor der
kommer gang i aktiviteter med stor merværdi, hindres væksten ofte af manglen på
tilstrækkelig faglært arbejdskraft.
(16)
Belgien forventes ikke at opfylde sit mål for 2020
om en reduktion af drivhusgasemissionerne på 15 % i de sektorer, der ikke
er omfattet af EU's emissionshandelssystem.  Der er iværksat nogle initiativer,
men de lader til at mangle en samlet styring og den kombinerede virkning af
foranstaltninger til nedbringelse af emissioner, navnlig fra transportsektoren
og bygninger, er fortsat uklar. Nedsættelsen af momssatsen på elektricitet kan
eventuelt underminere denne indsats yderligere. Forhandlinger om en samarbejds-
og byrdedelingsaftale mellem det føderale niveau og regionerne har ikke ført
til en klar indsatsfordeling. Trafikal overbelastning er en stor byrde for den
belgiske økonomi sammenholdt med de fleste andre lande.  Problemets alvor
kræver en gennemgribende politisk reaktion, som tager hensyn til mulighederne
for tidsdifferentierede trafikafgifter, en gennemgang af den favorable skatteordning
for privat benyttelse af firmabiler og benzinkort samt en mere effektiv
offentlig transport.
(17)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Belgiens økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Den har ikke
blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Belgien, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra
EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger
under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.
(18)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Belgiens stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[10] afspejles især i
henstilling 1 nedenfor.
(19)
På baggrund af Kommissionen dybtgående undersøgelse
og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og
stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning
(EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2, 4 og 5 nedenfor.
(20)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed.
På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til de
medlemsstater, der har euroen som valuta. Belgien bør også sikre fuld og
rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Belgien i perioden
2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           Styrke
budgetforanstaltningerne for 2014 - efter korrektion af det uforholdsmæssigt
store underskud - i lyset af det opstående gab på 0,5 % af BNP baseret på
Kommissionens forårsprognose 2014, som viser, at der er en risiko for en
betydelig afvigelse i forhold til stabilitets- og vækstpagtens krav. Styrke
budgetstrategien væsentligt i 2015 for at sikre den krævede tilpasning på
0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede målsætning, hvilket også
ville sikre overholdelse af gældskriteriet. Derefter, og indtil den
mellemfristede målsætning er nået, gennemføre den planlagte årlige strukturelle
justering i retning af den mellemfristede målsætning i overensstemmelse med
kravet om en årlig strukturel tilpasning på mindst 0,5 % af BNP og mere
under gode økonomiske forhold, eller hvis det behøves for at sikre, at
gældskriteriet overholdes med sigte på at lede den høje offentlige gældskvote i
en holdbar nedadgående retning. Sikre et balanceret bidrag fra alle
forvaltningsniveauer til overholdelsen af de fiskale regler, herunder også
reglen om strukturel budgetbalance, ved hjælp af et bindende instrument med en
eksplicit udgiftsfordeling på målene inden for en mellemfristet
planlægningsramme.
2.           Skabe bedre ligevægt og
retfærdighed i det samlede skattesystem og forberede en gennemgribende
skattereform, som giver mulighed for at flytte beskatning væk fra arbejde og
over på mere vækstpositive grundlag, forenkle skattesystemet, lukke smuthuller,
øge momseffektiviteten, udbygge beskatningsgrundlagene, mindske
skatteudgifterne og udfase miljøskadelige subsidier.
3.           Begrænse den fremtidige vækst
i de aldersrelaterede offentlige udgifter, navnlig pensioner og langtidspleje,
ved at intensivere indsatsen for at lukke gabet mellem den lovbestemte og den
effektive pensionsalder, fremskynde begrænsningen af mulighederne for tidlig
tilbagetrækning, fremme en aktiv alderdom, tilpasse den lovbestemte
pensionsalder og arbejdslivets længde til ændringerne i den forventede levetid
samt øge omkostningseffektiviteten i de offentlige udgifter til langtidspleje.
4.           Øge
arbejdsmarkedsdeltagelsen, navnlig ved at fjerne økonomiske incitamenter til
ikke at arbejde, øge adgangen til arbejdsmarkedet for dårligt stillede grupper
som unge og personer med indvandrerbaggrund, forbedre jobmobiliteten og
afhjælpe manglende færdigheder og manglende overensstemmelse mellem udbudte og
efterspurgte færdigheder samt tidligt skolefrafald. Styrke partnerskaber mellem
offentlige myndigheder, offentlige arbejdsformidlinger og uddannelsesinstitutioner
i hele landet for at give unge mennesker tidlig og skræddersyet hjælp.
5.           Genskabe konkurrenceevne ved
at fortsætte reformen af løndannelsessystemet, herunder bl.a. lønindeksering, i
samråd med arbejdsmarkedets sociale parter og i overensstemmelse med national
praksis for at sikre, at lønudviklingen afspejler udviklingen i produktiviteten
på sektor og/eller virksomhedsniveau samt de økonomiske forhold, og at sikre
effektive automatiske korrektioner ved behov. Styrke konkurrencen i detailhandelssektoren,
fjerne overdrevne begrænsninger på tjenesteområdet, herunder professionelle
tjenester, og mindske risikoen ved yderligere stigninger i
energidistributionsomkostningerne. Fremme innovation ved hjælp af strømlinede incitamentsmekanismer
og mindskede administrative hindringer. Gennemføre samordnede
uddannelsespolitikker, som afhjælper den omfattende manglende overensstemmelse
mellem udbudte og efterspurgte færdigheder samt de regionale forskelle for så
vidt angår tidligt skolefrafald.
6.           Sikre at 2020-målene for
nedbringelse af drivhusgasemissionerne fra ikke-ETS-aktiviteter opfyldes,
navnlig for bygninger og transport. Sikre, at bidraget fra transport tilpasses
med sigte på at nedbringe den trafikale overbelastning. Enes om en klar fordeling
af indsats og byrder mellem føderale og regionale organer.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formanden
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 402 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[5]               EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8000 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 75 final.
[10]             I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.