title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Irlands nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/42

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Irlands nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2015
   (2015/C 272/12)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (4) om Irlands nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Irlands opdaterede stabilitetsprogram for 2014. Den 28. november 2014 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) sin udtalelse om Irlands udkast til budgetplan for 2015.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester om samordning af de økonomiske politikker for 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Irland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at stimulere investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Irland for 2015. Den analyserede Irlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten omfatter også resultaterne af den dybdegående undersøgelse som fastsat i artikel 5 forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer på grundlag af sin analyse, at Irland oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver afgørende politiske tiltag og særlig overvågning. Irland har navnlig gennemført EU-IMF-programmet for finansiel bistand i 2013 og er i øjeblikket underlagt efterfølgende programovervågning og overvågning inden for rammerne af det europæiske semester. Trods en markant forbedring i de økonomiske udsigter kræver visse risici fortsat særlig opmærksomhed: den høje private og offentlige gældsætning, de resterende problemer i finanssektoren, herunder bankernes rentabilitet, og tilpasningen af arbejdsmarkedet, der er præget af høj strukturel arbejdsløshed.

               (7)

               Den 29. april 2015 afleverede Irland sit nationale reformprogram for 2015 og den 30. april 2015 sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Irland er p.t. underlagt den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2015 har regeringen til hensigt at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2015, hvilket er i overensstemmelse med den frist, som Rådet har fastsat. Derefter er det planen at nå den mellemfristede målsætning om et strukturelt set balanceret budget senest i 2019. Regeringen planlægger at bringe det samlede underskud ned på 2,3 % af BNP i 2015 og vende det til et overskud i 2019 på 0,7 % af BNP. Den offentlige gældskvote forventes ifølge stabilitetsprogrammet at blive bragt ned fra 109,7 % i 2014 til 105,0 % af BNP i 2015 og derefter gradvist ned til 89,4 % af BNP i 2019. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for budgetfremskrivningerne, er gunstigt for 2015 og realistisk for 2016. Baseret på Kommissionens forårsprognose fra 2015 forventes der en rettidig og holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2015. Den finanspolitiske indsats i perioden 2011-2015 skønnes at ligge under den anbefalede indsats, men mængden af diskretionære foranstaltninger, der er iværksat under og efter programmet, er i overensstemmelse med det krævede. Forudsat at landet foretager en rettidig og holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, vil Irland være underlagt den præventive del af stabilitets- og vækstpagten fra og med 2016. De foranstaltninger, der skal støtte målene for de samlede underskud og fremskridtet i retning af den mellemfristede målsætning fra 2016 og fremefter, er ikke tilstrækkeligt specificeret. Der er set i lyset af Kommissionens prognose fra foråret 2015 derfor tilsyneladende en risiko for en væsentlig afvigelse fra den krævede tilpasning i retning af den mellemfristede målsætning i 2016, og der vil være behov for yderligere strukturelle foranstaltninger det år. På baggrund af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og Kommissionens forårsprognose fra 2015 finder Rådet, at der er risiko for, at Irland ikke kan overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (9)

               Skattereformer har bidraget til den finanspolitiske tilpasning, men der er yderligere råderum til at mindske forvridningerne, forbedre skattesystemets effektivitet og gøre det mere vækst- og miljøorienteret. Ejendomsbeskatningen er blevet omlagt til en periodisk skat, men skattegrundlaget er stadig forholdsvist smalt, idet visse erhvervsejendomme fortsat ikke beskattes. Beskatningen af arbejde er kompliceret grundet komplekse sociale bidrag. Skatteberegningsgrundlaget for forbrugs- og miljøskatter indsnævres af nedsatte satser og fritagelser. Nulmoms og nedsatte momssatser gør, at momssystemet er mindre effektivt end EU-gennemsnittet, og der er tilsyneladende ingen systematisk evaluering af disse skatteudgifter. Det er muligt at forbedre effektiviteten af miljøskatteinstrumenter og fjerne miljøskadelige støtteordninger. De nye bestemmelser om skattemæssigt hjemsted er velkomne, selvom det vil tage tid at evaluere deres virkning. Irland har de senere år foretaget væsentlige reformer af sin finanspolitiske ramme. Nye regler og procedurer, navnlig den mellemfristede udgiftsramme, forventes at kunne forhindre en procyklisk finanspolitik og er afgørende for finansiel stabilitet. Med de nuværende regler har regeringen imidlertid en betydelig frihed til at øge udgiftslofterne udover de foruddefinerede uforudsete udgifter, hvilket svækker de mellemfristede budgetplaner.

               (10)

               De offentlige sundhedsudgifter er forholdsvis høje til trods for, at befolkningens statusindikatorer for sundhed generelt set ikke er bedre end i resten af EU. Der er opnået effektivitetsgevinster de senere år. Der er dog behov for mere omfattende strukturelle reformer af sundhedssystemet, som tager højde for de forventede stigende udgifter, og som fortsat leverer gode sundhedsresultater over for en aldrende befolkning. Irland stiler mod på mellemlang sigt at indføre en enkeltstrenget sygesikringsordning for alle og er ved at gennemføre reformer som del af den strategiske ramme »Future Health«. Der tages mellemliggende skridt med indførelsen af generel sygeforsikring, som skal tackle nogle af de mest presserende udfordringer og forbedre omkostningseffektiviteten. Effektiv indførelse af e-sundhedsværktøjer, aktivitetsbaseret finansiering og forbedret ordineringspraksis har et vigtigt potentiale med hensyn til at øge omkostningseffektiviteten. Samtidig er der potentiale i en reduktion af de offentlige udgifter til lægemidler, specielt patenterede lægemidler, som ligger langt over EU-gennemsnittet.

               (11)

               Irland har en af de højeste andele i Unionen af personer, som lever i husstande med lav arbejdsintensitet. Det medfører alvorlige sociale udfordringer og øger risikoen for børnefattigdom. Lav arbejdsintensitet er særligt alvorlig blandt husstande med enlige forsørgere, og andelen af børn, som lever i husstande med lav arbejdsintensitet, er næsten tre gange EU-gennemsnittet. Der er sket visse fremskridt med hensyn til at tage hånd om inaktivitetsfælderne ved at omlægge nogle af de sociale ydelser. Ikke desto mindre er der stadig begrænset adgang til økonomisk overkommelige fuldtidsbørnepasningsordninger, hvilket er en hindring for kvinders og enlige forældres deltagelse på arbejdsmarkedet.

               (12)

               Med et stærkere makroøkonomisk klima er SMV'ernes generelle situation forbedret, men deres finansielle forhold er vidt forskellige; en relativt lille andel lider stadig under krisens eftervirkninger og står for størstedelen af sektorens videre behov for nedgearing. Kreditefterspørgslen viser ligeledes tegn på genopretning. SMV'erne er fortsat meget afhængige af bankernes finansiering, og finansieringen uden om bankerne er relativt beskeden. Efterhånden som der kommer skub i opsvinget, og den indenlandske efterspørgsel retter sig, vil de udbudsrelaterede begrænsninger sandsynligvis vokse, medmindre kreditstrømmene genoprettes på passende vis og finansieringskilderne diversificeres. Dette har altafgørende betydning for investering og vækstudsigterne. Der er iværksat betydelige politiske initiativer for at fremme SMV'ernes adgang til finansiering og nye finansieringsprodukter med en længere løbetid. Der er bl.a. tale om etableringen af Strategic Banking Corporation of Ireland (SBCI), Ireland Strategic Investment Fund (ISIF) og andre ordninger. Brugen af nogle af disse ordninger, der stadig befinder sig på de tidlige stadier, har dog indtil videre været begrænset, og effektiviteten og virkningen af SBCI og ISIF vil kun kunne bedømmes ud fra de erfaringer, der vil blive høstet med deres anvendelse.

               (13)

               Irland har gjort gode fremskridt med hensyn til omstrukturering, indskrænkning og rekapitalisering af sine indenlandske banker. Bankernes finansieringsprofiler er nu atter normale, og rentabiliteten bliver stadig bedre. Krisens eftervirkninger giver dog stadig alvorlige udfordringer. Den store mængde af misligholdte lån bliver kun bragt langsomt ned og hæmmer bankernes kapacitet til at støtte den økonomiske genopretning. I fjerde kvartal af 2014 udgjorde sådanne lån 23,2 % af de samlede udlån i de tre største indenlandske banker, hvilket er et af de højeste niveauer i Unionen. Selvom bankerne fortsat opfylder målene om sanering af realkreditlånsrestancer, er antallet af lange restancer (over 720 dage) vokset til 9,8 % af de samlede lånebeløb i fjerde kvartal af 2014. Der gøres fremskridt med hensyn til at gennemføre holdbare saneringsløsninger. I april krævede Irlands centralbank, at bankerne skal kunne tilbyde størstedelen af låntagerne en løsning senest ved udgangen af 2015. Bankerne har dog gennemgående været tilbageholdende og givet henstand ved at omlægge afdrag eller rentebetalinger i stedet for at nedskrive dem. Bankerne går også meget ofte rettens gang for at få kunder med restancer til at betale. Der er kun sket begrænsede fremskridt med hensyn til den planlagte indførelse af et centralt kreditregister, selvom dette er afgørende for en forbedring af overvågningen, kreditgarantien og risikostyringen.

               (14)

               Situationen på arbejdsmarkedet er forbedret siden 2013. Der skabes igen beskæftigelse i den private sektor, og arbejdsløsheden falder støt. Ikke desto mindre er arbejdsløsheden stadig høj, og langtidsledigheden er fortsat et stort problem. Der er risiko for, at en del af konjunkturarbejdsløsheden kan blive strukturel, idet der er opstået et misforhold mellem udbudte og efterspurgte færdigheder i takt med, at der er genskabt balance i økonomien. Ungdomsarbejdsløsheden er stadig meget højere end i tiden før krisen. Aktiveringsreformer har de senere år medført betydelige forbedringer, men der er stadig bekymringer om, hvorvidt de nuværende aktiveringspolitikker og uddannelsesprogrammer er effektive, og hvorvidt arbejdsformidlingerne er i stand til at levere resultater i det nødvendige omfang. Det nyligt lancerede initiativ Job Path er en positiv udvikling, men dets effektivitet må efterprøves. Erhvervsuddannelsessystemet har tidligere vist sig ineffektivt, når det drejer sig om at levere den type færdigheder, der er behov for nu, hvor der atter er skabt balance i økonomien, og der er først for nyligt iværksat reformer.

               (15)

               Udgifterne til juridisk bistand er stadig høje og vil stadig skulle justeres, så de stemmer overens med andre liberale tjenesteudbydere. En tilpasning er påkrævet, fordi juridisk bistand indgår i alle sektorer af økonomien, og udgifterne hertil har betydning for Irlands konkurrenceevne. Reformen af den retlige ramme for juridiske tjenester med henblik på at øge konkurrencen og reducere omkostningerne er et længerevarende projekt, som myndighederne er opsat på at gennemføre. Lovforslaget om regulering af juridiske tjenester fra 2011 er dog endnu ikke vedtaget. Derudover kan en egentlig reduktion af omkostningerne kun nås, hvis de konkurrencefremmende og omkostningsreducerende bestemmelser i den planlagte lovramme bevares og indarbejdes i de forskrifter, som udstedes af »Legal Services Regulatory Authority«, der er under oprettelse. Kommissionen vil inden for rammerne af det europæiske semester derfor fortsat følge de fremskridt, der gøres på området.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Irlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Irland har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Irland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. De henstillinger, der er afgivet som led i det europæiske semester, afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor.

               (17)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 og 2 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 4 nedenfor.

               (19)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til de medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Irland også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Irland i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Sikre en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2015. Opnå en finanspolitisk tilpasning på 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016. Anvende ekstraordinære indtægter fra de bedre end forventede økonomiske og finansielle forhold til at fremskynde reduktionen af underskud og gæld. Begrænse de nuværende skønsbeføjelser, der gør det muligt at ændre udgiftslofterne udover de særlige og foruddefinerede uforudsete udgifter. Udvide skattegrundlaget og gennemgå skatteudgifterne, herunder momsudgifter.

               2.

               Træffe foranstaltninger med henblik på at øge sundhedsvæsenets omkostningseffektivitet, herunder ved at mindske udgifterne til patenterede lægemidler og gradvist implementere en passende ordineringspraksis. Indføre aktivitetsbaseret finansiering i hele det offentlige sygehussystem.

               3.

               Øge husholdningernes arbejdsintensitet og tage hånd om fattigdomsrisikoen for børn ved gradvist at mindske ydelserne og yde supplerende betalinger til ledige, der kommer i beskæftigelse, og forbedre adgangen til økonomisk overkommelige fuldtidsbørnepasningsordninger.

               4.

               Gennemføre holdbare saneringsløsninger for langt størstedelen af realkreditlån i restance ved udgangen af 2015 og styrke den irske centralbanks overvågningsforanstaltninger. Sikre, at saneringsløsningerne for lån til SMV'er i krise og de resterende lån til erhvervsejendomme er holdbare ved fortsat at vurdere bankernes resultater med hensyn til at opfylde deres egne mål. Tage de fornødne skridt for at sikre, at et centralt kreditregister er operationelt inden 2016.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Irlands nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 29).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  EUT C 272 af 18.8.2015, s. 98.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 27. marts 2014 om fælles regler og mindstestandarder med henblik på at beskytte fortroligheden af den statistiske information, der indsamles af Den Europæiske Centralbank med bistand fra de nationale centralbanker (ECB/2014/14)

text:
               18.6.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 186/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 27. marts 2014
   om fælles regler og mindstestandarder med henblik på at beskytte fortroligheden af den statistiske information, der indsamles af Den Europæiske Centralbank med bistand fra de nationale centralbanker
   (ECB/2014/14)
   2014/C 186/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5, 12.1, 14.3, og 38,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (1), særlig artikel 8, 8a og 8b, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Retningslinje ECB/1998/NP28 (2) fastsætter de fælles regler og mindstestandarder, der stilles krav om i artikel 8, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2533/98, som sikrer et grundlæggende beskyttelsesniveau for fortrolig statistisk information indsamlet af Den Europæiske Centralbank (ECB) med bistand fra de nationale centralbanker i Eurosystemet.

               (2)

               Selvom det erkendes, at den statistiske information, der er nødvendig, for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav, er forskellig for henholdsvis medlemsstater, der har euroen som valuta, og medlemsstater med en dispensation, gælder artikel 5 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank for alle medlemsstater; sammen med artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union, indebærer dette en forpligtelse for medlemsstaterne til på nationalt plan at udforme og gennemføre alle de foranstaltninger, som de anser for nødvendige for at gennemføre indsamlingen af den statistiske information, der er nødvendig for at opfylde ECB's statistiske rapporteringskrav samt de rettidige forberedelser på statistikområdet med henblik på at medlemsstaterne med dispensation kan indføre euroen (3).

               (3)

               Der er et øget behov for at udveksle fortrolig statistisk information blandt medlemmerne af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) i forbindelse med udførelsen af ESCB's opgaver —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   I.

      Anvendelse af retningslinje ECB/1998/NP28

   Denne henstillings adressater bør anvende bestemmelserne i retningslinje ECB/1998/NP28 for så vidt angår fortrolig statistisk information, som modtages fra et andet medlem af ESCB, og bør bekræfte dette ved indgåelsen af en aftale med de øvrige medlemmer af ESCB.
   II.

      Afsluttende bestemmelser

               1.

               Denne henstilling er rettet til de nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, og for så vidt det er relevant, sådanne nationale centralbanker, der deltager i overførslen af fortrolig statistisk information inden for ESCB.

               2.

               Denne henstilling finder anvendelse fra den 1. april 2014.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 27. marts 2014.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  EFT L 318 af 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Retningslinje ECB/1998/NP28 af 22. december 1998 om fælles regler og mindstestandarder med henblik på at beskytte fortroligheden af den individuelle statistiske information, der indsamles af Den Europæiske Centralbank med bistand fra de nationale centralbanker (EFT L 55 af 24.2.2001, s. 72).

      (3)  Jf. betragtning 17 i forordning (EF) nr. 2533/98.


Avis juridique important

|

32003H0361

Kommissionens henstilling af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2003) 1422)

EU-Tidende nr. L 124 af 20/05/2003 s. 0036 - 0041

Kommissionens henstillingaf 6. maj 2003om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder(meddelt under nummer K(2003) 1422)(EØS-relevant tekst)(2003/361/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) I en beretning, som Kommissionen i 1992 forelagde Rådet, efter at Rådet (industri) på sit møde den 28. maj 1990 havde anmodet herom, havde Kommissionen foreslået at begrænse antallet af definitioner af små og mellemstore virksomheder, der anvendes på fællesskabsplan. Kommissionens henstilling 96/280/EF af 3. april 1996 vedrørende definitionen af små og mellemstore virksomheder(1) var baseret på en forestilling om, at det kan skabe inkonsekvenser, at der findes forskellige definitioner på fællesskabsplan og på nationalt plan. Man fandt, at i et indre marked uden interne grænser bør behandlingen af virksomhederne være baseret på et sæt fælles regler. Det er så meget mere nødvendigt at fortsætte denne strategi, som der er en omfattende vekselvirkning mellem de nationale foranstaltninger og fællesskabsforanstaltningerne til støtte for mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (SMV'er), f.eks. med hensyn til strukturfondene og inden for forskning, idet man også bør undgå, at Fællesskabet målretter sine foranstaltninger mod en bestemt kategori af SMV'er, og medlemsstaterne målretter deres mod en anden. Desuden fandt man, at hvis Kommissionen, medlemsstaterne, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) anvender samme definition, vil det styrke konsekvensen og effektiviteten i forbindelse med politikker, der har SMV'er som målgruppe, og dermed begrænse risikoen for konkurrenceforvridning.(2) Henstilling 96/280/EF har fundet bred anvendelse i medlemsstaterne, og definitionen i bilaget dertil er bl.a. blevet overtaget i Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder(2). Ud over den nødvendige tilpasning til den økonomiske udvikling, som der gives mulighed for i artikel 2 i bilaget til den nævnte henstilling, bør der tages hensyn til en række fortolkningsvanskeligheder, som har vist sig i forbindelse med anvendelsen af den, samt til de bemærkninger, som virksomhederne har fremsat. Under hensyn til det antal ændringer, der skal foretages i henstilling 96/280/EF, bør henstillingen, også af klarhedshensyn, erstattes af en ny henstilling.(3) Det bør præciseres, at begrebet virksomhed i henhold til traktatens artikel 48, 81 og 82 som fortolket af De Europæiske Fællesskabers Domstol omfatter ethvert foretagende, uanset dets retlige form, der udøver en økonomisk aktivitet, herunder især foretagender, der i form af enkeltmandsvirksomheder eller familievirksomheder udøver en håndværksmæssig aktivitet eller andre aktiviteter, samt personselskaber eller foreninger, som regelmæssigt udøver en økonomisk aktivitet.(4) Kriteriet om antallet af beskæftigede personer (herefter "kriteriet om antallet af beskæftigede") er uden tvivl fortsat et af de vigtigste, og det må betragtes som hovedkriteriet, men det er nødvendigt at indføre et supplerende finansielt kriterium for at tage højde for en virksomheds reelle betydning, dens resultater og dens stilling i forhold til konkurrenterne. Det er imidlertid ikke ønskeligt at indføre omsætningen som det eneste finansielle kriterium, navnlig fordi virksomheder inden for handels- og distributionssektoren ifølge deres natur har en større omsætning end fremstillings-sektoren. Omsætningskriteriet bør således kombineres med den samlede balance, som afspejler en virksomheds generelle økonomiske formåen, idet der dog skal være mulighed for, at et af disse to kriterier kan overskrides.(5) Tærsklerne for omsætningen vedrører virksomheder med meget forskellige økonomiske aktiviteter. For ikke i urimelig grad at begrænse fordelene ved at anvende definitionen bør der foretages en ajourføring, hvor der tages hensyn til både pris- og produktivitetsudviklingen.(6) Med hensyn til tærsklerne for den samlede balance er der, medmindre der foreligger nye forhold, god grund til at holde fast ved den fremgangsmåde, i henhold til hvilken der på tærsklerne for omsætningen anvendes en koefficient, der beregnes på grundlag af det eksisterende statistiske forhold mellem disse to variabler. Den statistiske udvikling medfører en øget stigning i tærsklen for omsætningen. Denne udvikling har været forskellig alt efter virksomhedernes størrelseskategori, og koefficienten bør derfor tilpasses, således at man i videst mulige omfang afspejler den økonomiske udvikling og ikke stiller mikrovirksomhederne og de små virksomheder ugunstigt i forhold til de mellemstore virksomheder. For mikrovirksomheder og små virksomheder er koefficienten meget tæt på 1. Af hensyn til forenklingen bør der derfor for disse kategorier vælges samme værdi for tærsklen for omsætningen og tærsklen for den samlede balance.(7) Ligesom i henstilling 96/280/EF repræsenterer finans- og beskæftigelsestærsklerne maksimalsatser, og medlemsstaterne, EIB og EIF kan fastsætte lavere tærskler end fællesskabstærsklerne, hvis de ønsker at rette deres foranstaltninger mod en speciel kategori SMV'er. Af hensyn til den administrative forenkling kunne de også nøjes med at anvende et enkelt kriterium, nemlig kriteriet om antallet af beskæftigede, ved gennemførelsen af nogle af deres politikker, undtagen på områder, der er omfattet af de forskellige konkurrenceretlige bestemmelser, hvor også de finansielle kriterier skal overholdes.(8) Efter at Det Europæiske Råd i Santa Maria da Feira i juni 2000 godkendte det europæiske charter for små virksomheder, bør der desuden opstilles en bedre definition af mikrovirksomheder, som udgør en kategori af små virksomheder, der har særlig betydning for fremme af iværksætterånd og jobskabelse.(9) For bedre at forstå de økonomiske realiteter for SMV'er og for fra denne kategori at få udskilt de grupper af virksomheder, hvis økonomiske magt overstiger en SMV's økonomiske magt, bør man sondre mellem, om de er uafhængige, om de har kapitalinteresser, som ikke medfører en bestemmende indflydelse (partnervirksomheder), eller om de er tilknyttet andre virksomheder. Den kapitalbesiddelsestærskel på 25 %, der er angivet i henstilling 96/280/EF, og under hvilken en virksomhed anses for uafhængig, fastholdes.(10) For at fremme oprettelsen af virksomheder, egenkapitalfinansieringen af SMV'erne og udviklingen af land- og nærområder kan virksomheder betragtes som uafhængige, selv om visse kategorier af investorer, der spiller en positiv rolle for finansieringen og oprettelsen, besidder andele på 25 % eller derover. Betingelserne for investorer bør imidlertid præciseres. Fysiske personer eller grupper af fysiske personer, der regelmæssigt udøver virksomhed som venturekapitalinvestorer, de såkaldte "business angels", er udtrykkelig nævnt, fordi deres evne til at give nye iværksættere relevant rådgivning er et værdifuldt bidrag i sammenligning med de øvrige venturekapitalinvestorer. Deres investering i form af egenkapital udgør også et supplement til venturekapitalselskabers aktiviteter, idet de stiller mindre beløb til rådighed i de tidlige faser af virksomhedens eksistens.(11) For at gøre det lettere for medlemsstaterne og virksomhederne bør man for så vidt angår definitionen af tilknyttede virksomheder overtage de forudsætninger, der er fastsat i artikel 1 i Rådets direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber(3), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/65/EF(4), såfremt de er i overensstemmelse med formålet med denne henstilling. For at styrke foranstaltningerne til fremme af egenkapitalinvesteringer i SMV'er er der indført en formodning om, at der, medmindre andet dokumenteres, ikke er nogen dominerende indflydelse på virksomheden, jf. kriterierne i artikel 5, stk. 3, i Rådets direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer(5), senest ændret ved direktiv 2001/65/EF.(12) For at sikre, at det netop er de virksomheder, som virkelig har behov herfor, der kommer til at nyde godt af de fordele, som de forskellige bestemmelser og foranstaltninger, der indføres for SMV'er, giver, bør der i visse tilfælde også tages hensyn til de forbindelser, der eksisterer mellem virksomhederne via fysiske personer. For at begrænse behandlingen af disse tilfælde til det absolut nødvendige bør der kun tages hensyn til disse forbindelser, hvis der er tale om selskaber, der udøver aktiviteter på samme relevante marked eller på tilstødende markeder, om nødvendigt under anvendelse af Kommissionens definition af det relevante marked, som fremgår af Kommissionens meddelelse om afgrænsning af det relevante marked i forbindelse med Fællesskabets konkurrenceret(6).(13) For at undgå tilfældige sondringer mellem de forskellige offentlige foretagender i en medlemsstat og af hensyn til retssikkerheden er det nødvendigt at bekræfte, at en virksomhed, hvor 25 % eller derover af kapitalen eller stemmerettighederne kontrolleres af et offentligt organ, ikke er en SMV.(14) For at lette virksomhedernes administrative byrde og for at sikre en enklere og hurtigere administrativ behandling af sager, hvor det kræves, at en virksomhed har status som SMV, er det ønskeligt at have mulighed for at anvende tro og love-erklæringer fra virksomhederne til attestering af visse af den pågældende virksomheds kendetegn.(15) Ved definitionen af SMV'er bør sammensætningen af de beskæftigede præciseres. For at fremme udviklingen af erhvervsuddannelser og vekseluddannelser bør man ved beregningen af antal beskæftigede ikke medregne lærlinge og elever, som har en erhvervsuddannelseskontrakt. Heller ikke barselsorlov eller forældreorlov bør medregnes.(16) De forskellige typer virksomheder, som defineres efter deres forbindelse med andre virksomheder, svarer til objektivt forskellige integrationsgrader. Det er derfor hensigtsmæssigt at anvende differentierede fremgangsmåder på hver enkelt af disse typer virksomheder ved beregningen af de tal, der repræsenterer deres aktivitet og økonomiske magt,HENSTILLER:Artikel 11. Denne henstilling vedrører den definition af mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder, der anvendes i forbindelse med Fællesskabets politikker inden for Fællesskabet og Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.2. Medlemsstaterne, Den Europæiske Investeringsbank (EIB) og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) opfordres til:a) at anvende afsnit I i bilaget på alle de af deres programmer, der har mellemstore virksomheder, små virksomheder eller mikrovirksomheder som målgruppeb) at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at anvende de i artikel 7 i bilaget anførte størrelsesklasser, navnlig når der er tale om evaluering af anvendelsen af finansielle fællesskabsinstrumenter.Artikel 2De i artikel 2 i bilaget anførte tærskler er maksimalsatser. Medlemsstaterne, EIB og EIF kan i særlige tilfælde vælge at fastsætte lavere tærskler. Ved gennemførelsen af visse af deres politikker kan de også vælge udelukkende at anvende kriteriet om antallet af beskæftigede, undtagen på de områder, der er omfattet af de forskellige regler om statsstøtte.Artikel 3Denne henstilling erstatter fra den 1. januar 2005 henstilling 96/280/EF.Artikel 4Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne, EIB og EIF.Disse anmodes om senest den 31. december 2004 at oplyse Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterkomme denne henstilling, og senest den 30. september 2005 at oplyse den om de første resultater af henstillingens anvendelse.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. maj 2003.På Kommissionens vegneErkki LiikanenMedlem af Kommissionen(1) EFT L 107 af 30.4.1996, s. 4.(2) EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33.(3) EFT L 193 af 18.7.1983, s. 1.(4) EFT L 283 af 27.10.2001, s. 28.(5) EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11.(6) EFT C 372 af 9.12.1997, s. 5.BILAGAFSNIT IDEFINITION AF MIKROVIRKSOMHEDER, SMÅ OG MELLEMSTORE VIRKSOMHEDER VEDTAGET AF KOMMISSIONENArtikel 1VirksomhedSom virksomhed betragtes enhver enhed, uanset dens retlige form, der udøver en økonomisk aktivitet. Som virksomheder betragtes således navnlig enheder, der i form af enkeltmandsvirksomheder eller familievirksomheder udøver en håndværksmæssig aktivitet eller andre aktiviteter, samt personselskaber eller foreninger, der regelmæssigt udøver en økonomisk aktivitet.Artikel 2Antal beskæftigede og finansielle tærskler til afgrænsning af virksomhedskategorierne1. Kategorien mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (SMV'er) omfatter virksomheder, som beskæftiger under 250 personer, og som har en årlig omsætning på ikke over 50 mio. EUR eller en årlig samlet balance på ikke over 43 mio. EUR.2. I kategorien SMV'er forstås ved små virksomheder, virksomheder som beskæftiger under 50 personer, og som har en årlig omsætning eller en samlet årlig balance på ikke over 10 mio. EUR.3. I kategorien SMV'er forstås ved mikrovirksomheder virksomheder, som beskæftiger under 10 personer, og som har en årlig omsætning eller en samlet årlig balance på ikke over 2 mio. EUR.Artikel 3Typer af virksomheder, som tages i betragtning ved beregningen af antal beskæftigede og beløbsstørrelser1. Ved "uafhængig virksomhed" forstås enhver virksomhed, der ikke betegnes som partnervirksomhed, jf. stk. 2, eller som tilknyttet virksomhed, jf. stk. 3.2. Ved "partnervirksomhed" forstås alle virksomheder, der ikke betegnes som tilknyttede virksomheder, jf. stk. 3, og mellem hvilke der består følgende forbindelse: En virksomhed (den overordnede virksomhed) besidder alene eller i fællesskab med en eller flere tilknyttede virksomheder, jf. stk. 3, 25 % eller derover af kapitalen eller stemmerettighederne i en anden virksomhed (den underordnede virksomhed).En virksomhed kan dog stadig betegnes som uafhængig, dvs. uden partnervirksomheder, selv om 25 %-tærsklen er nået eller overskrides, hvis der er tale om følgende investorkategorier, forudsat at disse hverken enkeltvis eller i fællesskab er tilknyttet den pågældende virksomhed som defineret i stk. 3:a) offentlige investeringsselskaber, venturekapitalselskaber, fysiske personer eller grupper af fysiske personer, der regelmæssigt udøver virksomhed som venturekapitalinvestorer ("business angels"), der investerer egne midler i ikke-børsnoterede virksomheder, forudsat at de samlede investeringer fra disse "business angels" i en enkelt virksomhed ikke overstiger 1250000 EURb) universiteter eller nonprofit-forskningscentrec) institutionelle investorer, herunder regionaludviklingsfonded) selvstyrende lokale myndigheder med et årligt budget på mindre end 10 mio. EUR og mindre end 5000 indbyggere.3. Ved "tilknyttede virksomheder" forstås virksomheder, mellem hvilke der består en af følgende former for forbindelse:a) En virksomhed besidder flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt aktionærerne eller deltagerne i en anden virksomhed.b) En virksomhed har ret til at udnævne eller afsætte et flertal af medlemmerne af administrations-, ledelses- eller tilsynsorganet i en anden virksomhed.c) En virksomhed har ret til at udøve en bestemmende indflydelse over en anden virksomhed i medfør af en med denne indgået aftale eller i medfør af en bestemmelse i dennes vedtægter.d) En virksomhed, som er selskabsdeltager i en anden virksomhed, råder i medfør af en aftale med andre selskabsdeltagere i denne anden virksomhed over flertallet af selskabsdeltagernes stemmerettigheder.Der består en formodning om, at der ikke foreligger bestemmende indflydelse, hvis de i stk. 2, andet afsnit, nævnte investorer hverken direkte eller indirekte blander sig i forvaltningen af den pågældende virksomhed, når der ses bort fra de rettigheder, som de har i deres egenskab af selskabsdeltagere.Virksomheder, mellem hvilke der, via en eller flere andre virksomheder eller med de i stk. 2 nævnte investorer, består en eller flere forbindelser som nævnt i første afsnit, betragtes også som tilknyttede virksomheder.Virksomheder, mellem hvilke der via en fysisk person eller en gruppe af fysiske personer, som handler i fællesskab, består en eller flere af disse forbindelser, betragtes også som tilknyttede virksomheder, hvis disse virksomheder udøver deres aktiviteter eller en del af deres aktiviteter på samme marked eller på tilgrænsende markeder.Som tilgrænsende marked betragtes markedet for et produkt eller en tjenesteydelse i et tidligere eller senere markedsled.4. Bortset fra de tilfælde, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, betragtes en virksomhed ikke som en SMV, hvis 25 % eller derover af dens kapital eller dens stemmerettigheder kontrolleres direkte eller indirekte af et eller flere offentlige organer enkeltvis eller i fællesskab.5. Virksomhederne kan afgive en erklæring om deres status som uafhængig virksomhed, partnervirksomhed eller tilknyttet virksomhed samt om dataene vedrørende de i artikel 2 nævnte tærskler. Selv om kapitalen er spredt på en sådan måde, at det ikke er muligt præcist at afgøre, hvem der ejer den, kan en sådan erklæring afgives, ved at virksomheden i god tro erklærer, at den med rimelighed kan antage, at en enkelt virksomhed eller flere indbyrdes tilknyttede virksomheder i fællesskab eller fysiske personer eller en gruppe af fysiske personer ikke ejer 25 % eller derover af den. Sådanne erklæringer bevirker ingen indskrænkning af den kontrol, som er fastlagt i nationale eller fællesskabsretlige regler.Artikel 4Data, der skal anvendes ved beregningen af antal beskæftigede og beløbsstørrelser og referenceperiode1. De data, der anvendes ved beregningen af antal beskæftigede og beløbsstørrelser, er dataene fra det seneste afsluttede regnskabsår, og de beregnes på årsbasis. De anvendes fra datoen for regnskabsafslutningen. Det pågældende omsætningsbeløb beregnes eksklusive moms og andre indirekte skatter og afgifter.2. Hvis en virksomhed på datoen for regnskabsafslutningen konstaterer en under- eller overskridelse på årsbasis af tærsklerne for antal beskæftigede eller de finansielle tærskler, som anført i artikel 2, medfører dette kun, at virksomheden får eller mister status som mellemstor virksomhed, lille virksomhed eller mikrovirksomhed, hvis under- eller overskridelsen finder sted i to på hinanden følgende regnskabsår.3. Hvis der er tale om nyetablerede virksomheder, hvis regnskaber endnu ikke er afsluttet, beregnes de pågældende data på grundlag af et skøn foretaget i god tro i løbet af regnskabsåret.Artikel 5Antal beskæftigedeAntal beskæftigede er lig med antallet af årsarbejdsenheder (ÅAE), dvs. det antal personer, der på fuldtid har arbejdet i den pågældende virksomhed eller for denne virksomheds regning i løbet af hele det pågældende år. Arbejde præsteret af personer, der ikke har arbejdet hele året, eller som har arbejdet på deltid, uanset dennes varighed, eller sæsonarbejdende indgår som brøkdele af ÅAE. Til beskæftigede medregnes:a) lønmodtagereb) personer, der arbejder for virksomheden, har et underordnelsesforhold til denne og sidestilles med lønmodtagere i national retc) aktive virksomhedsejered) partnere, der regelmæssigt arbejder i virksomheden og nyder godt af økonomiske fordele fra virksomhedens side.Lærlinge og elever under erhvervsuddannelse, som har indgået en lærlingekontrakt eller en erhvervsuddannelseskontrakt, medregnes ikke i antal beskæftigede. Barselsorlov og forældreorlov medregnes ikke.Artikel 6Fastlæggelse af oplysninger om virksomheden1. Er der tale om en uafhængig virksomhed, fastsættes dataene, herunder antal beskæftigede, udelukkende på grundlag af denne virksomheds regnskaber.2. Er der tale om en virksomhed, der har partnervirksomheder eller tilknyttede virksomheder, fastsættes dataene, herunder antal beskæftigede, på grundlag af virksomhedens regnskaber og andre data eller - såfremt sådanne foreligger - virksomhedens konsoliderede regnskab eller de konsoliderede regnskaber, hvori virksomheden indgår ved konsolidering.De i første afsnit nævnte data forenes med dataene for den pågældende virksomheds eventuelle partnervirksomheder, der er umiddelbart over- eller underordnet denne. Foreningen sker proportionelt med den procentvise andel af kapitalen eller stemmerettighederne (den højeste af disse to procentsatser). Er der tale om gensidig deltagelse, anvendes den højeste af disse procentsatser.Til de i første og andet afsnit nævnte data lægges 100 % af dataene for eventuelle virksomheder, der er direkte eller indirekte tilknyttet den pågældende virksomhed, og som ikke allerede indgår i regnskaberne ved konsolidering.3. Ved anvendelsen af stk. 2 er dataene for virksomheder, der er tilknyttet den pågældende virksomhed, de data, der fremgår af deres regnskaber og andre data, i påkommende tilfælde i konsolideret form, hvortil lægges 100 % af dataene for virksomheder, der er tilknyttet disse partnervirksomheder, undtagen hvis deres data allerede indgår ved konsolidering.Ved anvendelsen af stk. 2 er dataene for virksomheder, der er tilknyttet den pågældende virksomhed, de data, der fremgår af deres regnskaber og andre data, i påkommende tilfælde i konsolideret form. Til disse føjes proportionelt dataene for eventuelle partnervirksomheder til disse tilknyttede virksomheder, der er umiddelbart over- eller underordnet disse, hvis de ikke allerede indgår i det konsoliderede regnskab i et forhold, der mindst svarer til den procentsats, der er fastsat i henhold til stk. 2, andet afsnit.4. Hvis en given virksomheds antal beskæftigede ikke fremgår af det konsoliderede regnskab, beregnes antallet ved proportionel forening af dataene for de virksomheder, som denne virksomhed er partnervirksomhed med, og med tillæg af dataene vedrørende de virksomheder, som den er tilknyttet.AFSNIT IIDIVERSE BESTEMMELSERArtikel 7StatistikkerKommissionen træffer de fornødne foranstaltninger til at offentliggøre de statistikker, den udarbejder, i overensstemmelse med følgende virksomhedsklasser:a) 0 til 1 personb) 2 til 9 personerc) 10 til 49 personerd) 50 til 249 personer.Artikel 8Referencer1. I alle fællesskabsforskrifter og fællesskabsprogrammer, som måtte blive ændret eller vedtaget, og hvori begreberne "SMV", "mikrovirksomhed", "lille virksomhed" eller "mellemstor virksomhed" eller lignende betegnelser måtte blive anvendt, bør der henvises til definitionen i denne henstilling.2. Igangværende fællesskabsprogrammer, som anvender den definition af SMV'er, som er angivet i henstilling 96/280/EF, omfatter i en overgangsperiode fortsat virksomheder, som blev anset for SMV'er, da disse programmer blev vedtaget. Retligt bindende forpligtelser, som Kommissionen har påtaget sig på grundlag af disse programmer, berøres dog ikke.Uden at det berører første afsnit, kan ændringer af SMV-definitionen inden for disse programmer kun ske i form af en vedtagelse af definitionen i denne henstilling i overensstemmelse med stk. 1.Artikel 9ÆndringPå grundlag af en status over anvendelsen af definitionen i nærværende henstilling, som udarbejdes inden den 31. marts 2006, og under hensyntagen til eventuelle ændringer af artikel 1 i direktiv 83/349/EØF vedrørende definitionen af tilknyttede virksomheder i den i direktivet omhandlede betydning tilpasser Kommissionen i nødvendigt omfang definitionen i nærværende henstilling, bl.a. de tærskler, der er fastlagt for omsætning og samlet balance, for at tage hensyn til erfaringerne og den økonomiske udvikling i Fællesskabet.


Avis juridique important

|

31998H0463

98/463/EF: Rådets henstilling af 29. juni 1998 om blod- og plasmadonorers egnethed og screening af donorblod i Det Europæiske Fællesskab

EF-Tidende nr. L 203 af 21/07/1998 s. 0014 - 0026

RÅDETS HENSTILLING af 29. juni 1998 om blod- og plasmadonorers egnethed og screening af donorblod i Det Europæiske Fællesskab (98/463/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 129, stk. 4, andet led;som henviser til forslag fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), ogsom tager følgende i betragtning:(1) I henhold til traktatens artikel 3, litra o), skal Fællesskabets virke bidrage til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau;(2) i Kommissionens meddelelse af 21. december 1994 om sikkerhed på blodområdet og selvforsyning med blod i Det Europæiske Fællesskab peges der på, at der er behov for en blodforsyningsstrategi for at skabe øget tillid til sikkerheden ved blodtransfusionskæden og bidrage til at gøre Fællesskabet selvforsynende;(3) som svar på Kommissionens meddelelse vedtog Rådet den 2. juni 1995 en resolution om sikkerhed på blodtransfusionsområdet og selvforsyning med blod i Fællesskabet (2);(4) Rådet vedtog den 12. november 1996 en resolution om en strategi for sikkerhed på blodtransfusionsområdet og selvforsyning med blod i Det Europæiske Fællesskab (3);(5) Europa-Parlamentet har i sine beslutninger om sikkerhed på blodområdet og selvforsyning med blod i Det Europæiske Fællesskab (4) (5) (6) (7) understreget betydningen af, at der opnås det højest mulige sikkerhedsniveau ved udvælgelsen af donorer og testningen af donorblod, og af, at princippet om frivillig og vederlagsfri afgivelse af blod overholdes, og det har bekræftet sin fortsatte støtte til målet om at gøre Fællesskabet selvforsynende med blod;(6) med direktiv 89/381/EØF (8) blev anvendelsesområdet for lovgivningen på det farmaceutiske område udvidet til at garantere kvaliteten, sikkerheden og effektiviteten af lægemidler, der fremstilles industrielt på basis af blod eller plasma fra mennesker; direktivet som sådant finder ikke anvendelse på fuldblod, plasma eller blodceller af menneskelig oprindelse;(7) brug af blod og lægemidler fremstillet på basis af blod og plasma fra mennesker til behandlingsformål bidrager i væsentligt omfang til at redde menneskeliv og indebærer betydelige fordele for patienter, der lider af kroniske blodsygdomme; uanset den store behandlingsmæssige værdi kan blod, blodkomponenter og blod-/ og plasmaderivater imidlertid overføre smitsomme sygdomme;(8) rådighed over blod og plasma til behandlingsformål og som udgangsmateriale ved fremstillingen af lægemidler afhænger af, at fællesskabsborgere beredvilligt og gavmildt afgiver blod eller plasma;(9) afgivelse af blod eller plasma bør være frivillig og vederlagsfri;(10) med hensyn til blod eller plasma som udgangsmateriale til fremstilling af lægemidler omfatter artikel 3 i direktiv 89/381/EØF forholdsregler, som er omfattet af ændringen, som vedrører testningskrav, og som udspringer af direktivets artikel 6 om nødvendige forholdsregler med henblik på at hindre overførsel af infektionssygdomme; disse forholdsregler skal tage udgangspunkt i den europæiske farmakopés monografier og i de foranstaltninger, der anbefales af Europarådet og Verdenssundhedsorganisationen (WHO), især for så vidt angår udvælgelse af og kontrol med blod- og plasmadonorer; desuden skal medlemsstaterne arbejde på at nå frem til selvforsyning i Fællesskabet med blod og plasma fra mennesker og tilskynde til, at blod og plasma afgives frivilligt og vederlagsfrit;(11) det vides ikke altid med sikkerhed på det tidspunkt, der tappes fuldblod eller plasma, fra hvilke portioner der vil blive udskilt plasma til videre forarbejdning, og hvilke portioner der vil blive anvendt til transfusion;(12) alt blod og plasma, der anvendes til behandlingsformål, det være sig til transfusion eller videre forarbejdning til industrielt fremstillede lægemidler, bør indsamles fra personer, hvis helbredstilstand sikrer, at blodafgivelse ikke medfører nogen forringelse af deres helbred, og at enhver risiko for overførsel af infektionssygdomme minimeres; donorblod bør testes efter hver eneste tapning efter regler, der giver garanti for, at der er truffet alle nødvendige forholdsregler for at beskytte helbredet hos de fællesskabsborgere, der modtager blod og blodprodukter;(13) eftersom blodtransfusionssystemerne i medlemsstaterne har til formål af hjælpe borgerne, er det nødvendigt at sikre, at disse har tillid til sikkerheden ved systemerne;(14) der er af epidemiologiske, historiske og kulturelle årsager forskel på medlemsstaternes politikker og praksis med hensyn til udvælgelse af donorer og screening af donorblod inden for Fællesskabet;(15) for at sikre tilstrækkelige forsyninger til kliniske formål er det afgørende nødvendigt, at medlemsstaterne samarbejder om at afskaffe disse forskelle og om at opbygge gensidig tillid til alle aspekter af sikkerheden ved blodtransfusionskæden;(16) en persons egnethed til at afgive blod og plasma er et afgørende element i bestræbelserne på at garantere sikkerheden ved blod og blodprodukter;(17) der bør søges oplysninger fra potentielle donorer på grundlag af et spørgeskema, som kan være forskelligt fra medlemsstat til medlemsstat, og hvis formål skal være at finde frem til almindelige former for risikofyldt adfærd og sygdomme;(18) det er afgørende, at der træffes alle nødvendige foranstaltninger for at beskytte helbredet hos dem, der afgiver blod eller plasma, og at minimere risikoen for overførsel af infektionssygdomme gennem blod og blodprodukter;(19) en sammenhængende praksis i hele Fællesskabet med hensyn til godkendelse af donorer, screening af donorblod og registrering af relevante oplysninger vil gøre det lettere at skabe øget tillid til sikkerheden ved donorblod og plasma- og transfusionsprocessen; der er behov for foranstaltninger på fællesskabsplan for at opnå en sådan sammenhæng;(20) foranstaltninger på fællesskabsplan bør tage hensyn til eksisterende nationale og internationale retningslinjer, anbefalinger og standarder på blodområdet, navnlig WHO's og Europarådets;(21) ifølge nærhedsprincippet kan Fællesskabet kun iværksætte nye foranstaltninger på et område, som ikke hører ind under dets enekompetence, som f.eks. donorers egnethed og testning af donorblod, hvis målene for den påtænkte handling bedre kan opfyldes af Fællesskabet end af medlemsstaterne på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger; det er derfor nødvendigt at indføre en række fælles anbefalinger med hensyn til donoregnethed og testning af donorblod som et led i indsatsen for at sikre sundt donorblod og -plasma, beskytte donorernes helbred, skabe tillid hos borgerne til sikkerheden ved blodtransfusionskæden, især borgere der rejser eller flytter inden for Fællesskabet, og bidrage til at gøre Fællesskabet selvforsynende med blod, således som det er fastlagt i fællesskabslovgivningen;(22) medlemsstaterne kan dog, når blot de overholder traktaten eller foranstaltninger vedtaget i henhold til denne, frit opretholde eller indføre nye krav, der ligger ud over de centrale kriterier, der anbefales i henstillingen, og de er fortsat ansvarlige for beslutninger om import og eksport af donorblod og -plasma;(23) i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet skal de midler, der anvendes på fællesskabsplan for at fremme god praksis og kontinuitet i hele Fællesskabet for bedømmelse af blod- og plasmadonorers egnethed samt screening af donorblod, være i overensstemmelse med den overordnede målsætning; i denne sammenhæng vil henstillinger fra Rådet vedtaget i henhold til traktatens artikel 129 være et passende middel på fællesskabsplan; sådanne henstillinger skal være i overensstemmelse med direktiv 89/381/EØF;(24) henstillinger vedrørende kriterier for donorers egnethed og testning af donorblod er led i en strategi, der skal forbedre sikkerheden i blodtransfusionskæden, og blandt de øvrige elementer i denne strategi indgår tilsyn med og godkendelse af blodindsamlingscentre, krav til kvalitetssikringen af de involverede processer, optimal anvendelse af blod og blodprodukter, overvågning af blodforsyningssituationen og øget oplysning af offentligheden;(25) det er nødvendigt, at Fællesskabet råder over den bedst mulige videnskabelige rådgivning i relation til sikkerheden ved blod og blodprodukter, og at forsigtighedsprincippet iagttages, når der ikke foreligger videnskabelig dokumentation;(26) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (9) fastsætter særlige krav til behandlingen af helbredsoplysninger -FREMSÆTTER FØLGENDE HENSTILLING:1. Definitioner Når medlemsstaterne efterkommer denne henstilling, bør de anvende udtrykkene i bilag I med den her definerede mening.2. Formidling af information til potentielle donorer Medlemsstaterne bør sikre, at alle potentielle blod- og plasmadonorer er gjort bekendt med følgende:2.1. Oplysning af donorerne a) korrekt, men alment forståeligt oplysende materiale om blodets grundlæggende egenskaber og betydning, om de produkter, der fremstilles på basis af blod, og om de store fordele for patienter, som afgivelse af blod og plasma udgørb) begrundelsen for, at der skal oplyses om sygehistorie, foretages lægeundersøgelse og gennemføres testning af donorblod og -plasma, oplysning om risikoen for infektionssygdomme, som kan overføres gennem blod og blodprodukter, tegn og symptomer på hiv/aids og hepatitis, betydningen af begreberne »informeret samtykke«, »afståelse fra at afgive blod« og »midlertidig og permanent udelukkelse«c) oplysning om, i hvilke situationer de bør afstå fra at give blod, fordi det kan være skadeligt for donorens eget helbredd) oplysning om, i hvilke situationer de bør afstå fra at give blod, fordi det kan indebære risiko for modtagerne, f.eks. risikofyldt seksuel adfærd, hiv/aids, hepatitis, medicinafhængighed og brug og misbrug af narkotiske stoffere) oplysning om, at de har mulighed for at skifte mening om afgivelse af blod, før de går videre i processen, uden at de behøver at føle forlegenhed eller ubehag dervedf) oplysning om, at de har mulighed for at trække sig tilbage eller midlertidigt afstå fra at afgive blod eller plasma på et hvilket som helst tidspunkt i processeng) oplysning om, at de har mulighed for at stille spørgsmål når som helsth) forsikring om, at hvis testresultaterne viser tegn på nogen som helst sygdomstilstand, vil de blive underrettet og udelukket fra at give blod, som det anbefales i bilag II, del B og C, for deres egen og eventuelle modtageres skyld; potentielle donorer, der afviser at modtage denne underretning, bør udelukkes fra at give blodi) specifikke oplysninger om procedurerne i forbindelse med at afgive blod eller plasma og de dermed forbundne risici for personer, der er villige til at deltage i programmer for tapning af fuldblod eller afereseprogrammer.2.2. Fortrolighed a) oplysning om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at sikre fortrolig behandling af alle helbredsrelaterede oplysninger, der afgives til sundhedspersonalet, resultaterne af testninger af det afgivne blod eller plasma samt enhver fremtidig sporing af det afgivne blod eller plasmab) forsikring om, at alle interview med potentielle donorer gennemføres som fortrolige samtalerc) oplysning om, at donorerne via en fortrolig procedure for selvudelukkelse kan anmode blod- eller plasmaindsamlingscentret om ikke at anvende det afgivne blod eller plasma.3. Krævede oplysninger fra potentielle donorer Medlemsstaterne bør sikre, at alle potentielle donorer efter at have erklæret sig indforstået med at afgive blod eller plasma giver følgende oplysninger til blod- eller plasmaindsamlingscentret:3.1. Identitetsoplysninger Passende identifikation med angivelse af navn (fornavn og efternavn), adresse og fødselsdato eller andre måder, hvorpå hver donor kan identificeres entydigt.3.2. Sygehistorie a) oplysninger, indhentet ved hjælp af et spørgeskema, som omfatter de kriterier, der anbefales i bilag II, og under en personlig samtale med en rutineret sundhedsmedarbejder om deres sygehistorie og medicinske historie, herunder alle relevante adfærdsmæssige karakteristika, som kan bidrage til at identificere og frasortere personer, hvis afgivelse af blod eller plasma kan indebære en sundhedsrisiko for dem selv eller en risiko for overførsel af sygdomme til andreb) deres underskrift og en underskrift fra den sundhedsmedarbejder, der gennemfører samtalen med donoren, på donorspørgeskemaet eller deres underskrift på en særskilt attest som bevis for, at de har læst og forstået det udleverede oplysningsmateriale, at de har haft mulighed for at stille spørgsmål, og at de har fået tilfredsstillende svar; at de har givet deres samtykke til, at det afgivne blod eller plasma kan benyttes til patienter, der har behov for blodtransfusion eller blodprodukter i det land, hvor tapningen finder sted, eller i et andet land, hvortil det ville kunne overføres i overensstemmelse med bestemmelserne i det land, hvor tapningen finder sted, navnlig hvad angår formålet med tapningen, og at de har tilkendegivet deres informerede samtykke til at gå videre i donorprocessen.4. Registrering af donorer Medlemsstaterne bør sikre indførelse af et donoridentificerings- og -registreringssystem med henblik på:4.1. Identificering af blodindsamlingscentre at gøre det muligt at identificere alle blodindsamlingscentre i de enkelte medlemsstater entydigt.4.2. Identificering og registrering af donorer a) oplysninger om identificering af potentielle donorer registreres i et automatiseret eller manuelt system, der åbner mulighed for kontrol, hver gang der afgives blodb) at sørge for, at der føres journal over donorer og potentielle donorer på en måde, der sikrer entydig identificering, beskytter donorens identitet mod ubeføjet adgang til fortrolige oplysninger, men gør det let senere at spore alle portioner blod eller plasmac) at sørge for at medtage oplysninger om uheldige reaktioner fra donor på afgivelse af blod eller plasma og årsagerne til, at en person udelukkes fra at afgive blod eller plasma, det være sig midlertidigt eller permanent, uden at det indebærer brud på reglerne om fortrolig behandling af oplysninger.5. Donorers egnethed For at sikre at personer, der godkendes som blod- eller plasmadonorer, er egnede, bør medlemsstaterne med hensyn til følgende:5.1. Egnethedskriterier for godkendelse af fuldbloddonorer og plasmaferesedonorer sikre at:a) de generelle kriterier for godkendelse af blod- og plasmadonorer offentliggøres på alle blodindsamlingscentre, og donorerne får klar oplysning både om betydningen af, at de afgiver blod frivilligt, og om betydningen af kriterierne for godkendelse som donorb) svarene på spørgsmålene i spørgeskemaet og/eller den personlige samtale skaber den nødvendige tillid til, at det afgivne blod eller plasma ikke kan få skadelig indvirkning på helbredet hos en fremtidig modtager af produkter fremstillet på basis af det pågældende blod eller plasmac) den potentielle donor opfylder de fysiske krav, der anbefales i bilag II, del A, for at tapningen ikke skal få skadelig indvirkning på den pågældendes eget helbredd) den potentielle donors egnethed vurderes ved hver enkelt tapninge) praksis med brug af »erstatningsdonorer« afvikles gradvisf) en ansvarlig læge skriftligt godkender en potentiel donor, såfremt der kan være tvivl herom.5.2. Kriterier for udelukkelse af fuldbloddonorer og plasmaferesedonorer Sikre, at personer, der falder ind under nogen af de i bilag II, del B og C, anførte betingelser og kategorier, udelukkes enten permanent eller midlertidigt fra at afgive blod og plasma.5.3. Register over udelukkede donorer Sørge for, at blodindsamlingscentrene fører et register over enhver permanent eller midlertidig udelukkelse af potentielle donorer og begrunder udelukkelsen.6. Beskyttelse af personoplysninger Medlemsstaterne bør i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF sikre fortrolig behandling af følsomme helbredsoplysninger om potentielle donorer og navnliga) sikre, at der er truffet sikkerhedsmæssige forholdsregler vedrørende sådanne oplysninger samt beskyttelsesforanstaltninger mod ubeføjet tilføjelse, sletning eller ændring af oplysninger i donorjournaler eller registre over udelukkede donorer og mod videregivelse af oplysningerb) sikre, at der er indført procedurer for korrigering af manglende overensstemmelse mellem oplysningerc) forhindre ubeføjet videregivelse af sådanne oplysninger, men samtidig sikre, at det afgivne blod eller plasma kan spores.7. Mængder og tidsintervaller For at beskytte donorens helbred bør medlemsstaterne sikre, at:a) den indsamlede mængde blod og plasma ikke overstiger de mængder, der anbefales i bilag IIIb) tidsintervallerne mellem tapningerne ikke er mindre end dem, der anbefales i bilag IIIc) donoren tilbydes lægehjælp i tilfælde af uheld ved tapningen.8. Testning af tappet blod For at garantere sikkerheden ved alt donorblod og plasma bør medlemsstaterne:a) sikre, at en prøve af alt tappet blod eller plasma, uanset om det er beregnet til transfusion eller til videre forarbejdning til industrielt fremstillede lægemidler, testes for sygdomme, der kan overføres gennem blod eller plasma, med brug af godkendte screeningtest for at eliminere alle portioner, der er reaktive ved gentagne testb) sikre, at dette tappede blod eller plasma er ikke-reaktivt over for de i bilag IV anførte markører for sygdomme, der kan overføresc) kræve fornyet testning af blodprøver, der er fundet reaktive ved en første screeningtest, under hensyn til det i bilag V viste grundlæggende program.9. Yderligere foranstaltninger Medlemsstaterne bør:a) sikre, at der ydes passende rådgivning på blodindsamlingscentret til potentielle donorer, der udelukkes fra at afgive blodb) tilskynde til indsamling, analyse og vurdering af epidemiologiske oplysninger om donorer og afgivet blod eller plasma med henblik på at forbedre sikkerheden i forbindelse med blodtransfusionc) træffe de nødvendige forholdsregler til at formidle denne henstilling videre til alle berørte parter og især til blodindsamlingscentrene på deres områded) træffe de nødvendige forholdsregler for at tilskynde til frivillig og vederlagsfri afgivelse af blod og plasma, fuldt ud støtte Europarådets indsats på dette område og tage hensyn til Europarådets definition af frivillig og vederlagsfri afgivelse af blod eller plasma:»En afgivelse af blod, plasma eller celleelementer anses for at være frivillig og vederlagsfri, hvis personen afgiver dette af egen fri vilje uden at modtage betaling herfor, hverken i form af kontanter eller naturalydelser, der kan betragtes som en erstatning for penge. Dette indbefatter også den tid, der tages fri fra arbejde ud over det tidsrum, der med rimelighed kræves til selve afgivelsen og transporten. Små erkendtligheder, forfriskninger og godtgørelse af direkte transportudgifter er forenelige med frivillig, vederlagsfri afgivelse af blod.«OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL- at udarbejde en rapport om iværksættelsen af disse henstillinger og løbende overvåge de deri beskrevne forhold med henblik på at fremsætte de nødvendige forslag til ændring og ajourføring, samt at inddrage nationale eksperter fra medlemsstaterne i udarbejdelsen af sådanne forslag- på baggrund af videnskabelige undersøgelsesresultater at prioritere fremme af arbejdet med de eventuelle helbredsvirkninger af at fravige de grænseværdier for maksimale mængder og mindste tidsintervaller mellem tapninger, som er fastsat i bilag III, for navnlig at fastslå, om det kan være sundhedsskadeligt, at der på årsbasis tappes større mængder plasmaferese, end det anbefales i de internationale retningslinjer, og at foretage undersøgelser vedrørende fælles mængde- og hyppighedsgrænser for andre typer plasmaferese- om nødvendigt at stille forslag om en fælles terminologi med henblik på videreudvikling af Fællesskabets strategi for sikkerhed på blodtransfusionsområdet og selvforsyning med blod- i nært samarbejde med medlemsstaterne snarest muligt at undersøge alle relevante aspekter vedrørende anvendelsen af genamplifikationsteknik, herunder polymerase chain reaction (PCR) screening, for at forebygge overførsel af overførbare sygdomme ved blodtransfusion.Udfærdiget i Luxembourg, den 29. juni 1998.På Rådets vegneR. COOKFormand(1) EFT C 138 af 4. 5. 1998, s. 139.(2) EFT C 164 af 30. 6. 1995, s. 1.(3) EFT C 374 af 11. 12. 1996, s. 1.(4) EFT C 268 af 4. 10. 1993, s. 29.(5) EFT C 329 af 6. 12. 1993, s. 268.(6) EFT C 141 af 13. 5. 1996, s. 131.(7) EFT C 249 af 25. 9. 1995, s. 231.(8) Rådets direktiv 89/381/EØF af 14. juni 1989 om udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 65/65/EØF og 75/319/EØF om tilnærmelse af lovgivningen om farmaceutiske specialiteter, og om fastsættelse af særlige bestemmelser for lægemidler fremstillet på basis af blod eller plasma fra mennesker (EFT L 181 af 28. 6. 1989, s. 44).(9) EFT L 281 af 23. 11. 1995, s. 31.BILAG I >TABELPOSITION>BILAG II CENTRALE KRITERIER FOR GODKENDELSE ELLER UDELUKKELSE AF BLOD- OG PLASMADONORER A: Fysiske krav, som blod- og plasmadonorer skal opfylde af hensyn til deres egen beskyttelse Alder Blod- og plasmadonorer skal være mellem 18 og 65 år. Godkendelse af førstegangsdonorer i alderen mellem 60-65 år sker på grundlag af den ansvarlige læges skøn. Flergangsdonorer kan fortsætte med at afgive blod efter det fyldte 65. år med tilladelse hvert år fra den ansvarlige læge.Til afgivelse af fuldblod kan donorer på 17 år, som ikke i henhold til loven betragtes som mindreårige, godkendes; ellers bør der i henhold til gældende lov kræves et skriftligt samtykke.Kropsvægt Donorer skal veje mindst 50 kg for at kunne afgive fuldblod eller plasma.Blodtryk Det systoliske blodtryk må ikke overstige 180, og det diastoliske blodtryk må ikke overstige 100.Puls Pulsen skal være regelmæssig og ligge mellem 50 og 110 slag i minuttet. Potentielle donorer, som deltager i intensiv sportstræning og har en puls på under 50 slag i minuttet, kan eventuelt godkendes.Enten:Hæmoglobin Hæmoglobinkoncentrationen bør testes ved afgivelsen af blod og bør ikke være under 12,5 g/100 ml for kvinder og 13,5 g/100 ml for mænd (eller tilsvarende værdier udtrykt i mmol/l).eller:Hæmatokrit Det pakkede cellevolumen (hæmatokrit) bør testes i forbindelse med afgivelse af blod og må ikke være under 38 % for kvinder og 40 % for mænd. For plasmaferesedonorer bør det være mindst 38 %.For plasmaferese alene Proteinindholdet bør være mindst 60 g pr. liter.B: Kriterier for udelukkelse af blod- og plasmadonorer af hensyn til deres egen beskyttelse Hvis potentielle donorer lider eller har lidt af en af nedennævnte sygdomme, bør en autoriseret læge i blodindsamlingscentret overveje permanent eller midlertidigt at udelukke dem fra at afgive blod eller plasma af hensyn til deres eget helbred.1. Permanent udelukkelse - Autoimmune sygdomme- Hjerte- og karsygdomme- Sygdomme i centralnervesystemet- Ondartede sygdomme- Abnorm blødningstendens- Besvimelsesanfald (synkope) eller krampeanfald- Alvorlige eller kroniske sygdomme i mave- og tarmkanalen, blodsygdomme, stofskiftesygdomme, lungesygdomme eller nyrelideser, der ikke er omfattet af ovennævnte kategorier2. Midlertidig udelukkelse Udelukkelse i ni måneder- Graviditet (efter fødsel)- AbortUdelukkelse (variabelt tidsrum)- Udøvelse af farefuld sport- Beskæftigelse, der kan give problemer kort efter afgivelse af blod- Andre årsager.C: Kriterier for udelukkelse af blod- og plasmadonorer af hensyn til beskyttelse af modtageren Hvis potentielle donorer lider eller har lidt af en af nedennævnte sygdomme, bør en autoriseret læge i blodindsamlingscentret overveje permanent eller midlertidigt at udelukke dem fra at afgive blod eller plasma for at beskytte potentielle modtagere:1. Permanent udelukkelse - Autoimmune sygdomme- Smitsomme sygdomme - personer, der lider af eller har lidt af:- Babesiosis- Hepatitis B (HBsAg positivt bekræftet)- Hepatitis C- Hepatitis, smitsom (ukendt sygdomsårsag)- HIV/AIDS- HTLV I/II- Spedalskhed- Kala Azar (leishmaniasis)- Q-feber- Syfilis- Trypanosoma cruzi (Chagas' sygdom)- Ondartede sygdomme- TSE-sygdomme (eller tidligere forekomst heraf i den genetiske familie)- Alkoholisme, kronisk- Hornhinde-/dura mater-transplantation- Diabetes (insulinkrævende)- Intravenøst (IV) stofmisbrug- Behandling med hypofysevæksthormon af menneskelig oprindelse (f.eks. humant væksthormon)- Seksuel adfærd, som placerer personer i en gruppe med stor risiko for at overføre smitsomme sygdomme, herunder personer, som har dyrket sex mod betaling i penge eller narkotika2. Midlertidig udelukkelse 2.1. Udelukkelse i to år- Tuberkulose (efter at donoren er erklæret helbredt)- Toksoplasmose (efter helbredelse og efter at der ikke længere forekommer IgM-antistoffer)- Brucellose (efter fuld helbredelse)2.2. Udelukkelse i et år- Accidentel eksponering for blod eller blodkontaminerede instrumenter- Akupunktur (der ikke har været udøvet af en autoriseret læge)- Endoskopisk undersøgelse- Behandling, som medfører anvendelse af kateter- Blodtransfusion eller større operationer- Vævs- eller celletransplantation- Piercing af kroppen- Lægemiddelallergi, herunder særlig allergi over for penicillin (efter seneste eksponering)- Tatovering- Nær kontakt til en person, der lider af hepatitis B eller C- Rabiesvaccinering (efter eksponering)2.3. Udelukkelse i seks måneder- Mononukleose (efter helbredelse)2.4. Udelukkelse i fire uger- Efter vaccination med levende svækkede virale vacciner2.5. Udelukkelse i to uger- Mindre alvorlige smitsomme sygdomme2.6. Udelukkelse i en uge- Mindre kirurgiske indgreb2.7. Udelukkelse i 72 timer- Efter vaccination (desensibilisering)2.8. Udelukkelse i 48 timer- Behandling hos tandlæge eller tandplejer- Efter vaccination med dræbte/inaktiverede virale, bakterielle og rickettsiale vacciner- Efter rabiesvaccination (profylaktisk)2.9. Udelukket (variabelt tidsrum)- Hepatitis A- Medicin- Malaria (gælder ikke for plasmaferesedonorer)- Tropesygdomme (andre)Der kan være yderligere årsager til midlertidig udelukkelse af donorer for at beskytte modtageren. Afgørelse om udelukkelsens varighed træffes af en autoriseret læge i blodindsamlingscentret.BILAG III FULDBLOD OG PLASMA >TABELPOSITION>Eksisterende internationale retningslinjer vedrørende donorblod anbefaler 15 liter som det årlige maksimum for plasmatapning ved hjælp af automatisk plasmaferese; der foreligger ikke videnskabeligt belæg for, om tapning af større mængder kan have negative helbredsvirkninger; videnskabelig forskning på dette område bør prioriteres højt.Ved bedømmelsen af, hvor store tapningsmængder der er rimelige for hver enkelt donor, bør der også tages hensyn til fysiske karakteristika som f.eks. køn og vægt.BILAG IV CENTRALE SCREENINGTESTS AF ALLE BLODPRØVER, UANSET OM DE STAMMER FRA FULDBLOD ELLER PLASMA >TABELPOSITION>ABO-gruppe A)B)Rhesustype A)B)Malaria B) for rejsende til smitteområder (medmindre der er taget højde for risikoen for overførsel af malaria ved udelukkelse af sådanne rejsende i tre måneder).Treponema Pallidum (Syfilis) B)(1A) Hvis det kan bevises, at en allerede kendt donors blodtype, som tidligere er blevet bestemt på pålidelig vis og kontrolleret ud fra to særskilte tapninger, på pålidelig vis kan overføres til blodkomponentens mærke under anvendelse af et godkendt automatiseret informationsteknologisystem, er det ikke nødvendigt at gentage bestemmelsen af ABO-gruppe og rhesustype ved hver afgivelse af blod. I dette tilfælde bør bloddonorens blodtype kontrolleres regelmæssigt.(2B) Ikke påkrævet for plasma, der tilvejebringes ved plasmaferese og kun skal anvendes til fraktionering.BILAG V Grundlæggende program for tolkning af reaktive resultater ved screeningtests i forbindelse med klinisk anvendelse af tappet blod og plasma og reaktive resultater ved supplerende/bekræftende tests i forbindelse med udelukkelse af donorer >REFERENCE TIL EN FILM>


title: Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Belgiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2014

text:
               29.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 247/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 8. juli 2014
   om Belgiens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2014
   2014/C 247/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstillingen fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutningerne fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling (4) om Belgiens nationale reformprogram for 2013 og afgav en udtalelse om Belgiens ajourførte stabilitetsprogram for 2012-2016. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (5) sin udtalelse om Belgiens budgetudkast for 2014.

               (5)

               Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester i 2014 for samordning af de økonomiske politikker. Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen ligeledes på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Belgien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybtgående undersøgelse.

               (6)

               Den 20. december 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Belgien, jf. artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Belgien fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk handling. Navnlig bør der til stadighed holdes øje med udviklingen i belgiske varers konkurrenceevne på eksterne markeder, da en vedvarende forringelse af konkurrenceevnen kan true den makroøkonomiske stabilitet.

               (8)

               Den 30. april 2014 forelagde Belgien sit nationale reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. På grund af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der foretaget en samtidig vurdering af dem.

               (9)

               Målsætningen for den budgetstrategi, der er beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at nå et strukturelt balanceret budget i 2016 og at nå den mellemfristede budgetmålsætning året efter. I stabilitetsprogrammet bekræftes den tidligere mellemfristede målsætning på 0,75 % af BNP, som afspejler stabilitets- og vækstpagtens mål, men den er udsat til 2017, hvilket er ét år senere end det mål, der var fastsat i sidste års stabilitetsprogram. De planlagte årlige fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning er i overensstemmelse med den i stabilitets- og vækstpagten krævede tilpasning. Ifølge stabilitetsprogrammet opfyldes benchmarket for udgifter stort set i programmets løbetid. Gældskvoten ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP; den var 101,5 % af BNP i 2013 og forventes gradvis at falde til ca. 93 % af BNP i 2017 ifølge stabilitetsprogrammet. Samlet set er stabilitetsprogrammets målsætning i overensstemmelse med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet, som er udarbejdet af en uafhængig organisation (Federaal Planbureau), er realistiske. Vækstprognoserne er tæt på fremskrivningerne i Kommissionens tjenestegrenes 2014-forårsprognose. De foranstaltninger, som skal støtte det finanspolitiske forløb, er endnu ikke fastlagt. Kommissionens prognose viser ingen strukturel forbedring i 2014 og, på grundlag af den sædvanlige antagelse om en uændret politik, en strukturel forværring i 2015. Det bringer opfyldelsen af målene i fare og kunne føre til en betydelig afvigelse fra tilpasningen i retning af den mellemfristede målsætning i 2014-2015. Desuden vil Belgien ifølge Kommissionens prognose hverken overholde gældskriteriet i 2014 eller i 2015. Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet og på Kommissionens prognose i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at Belgien holdbart har bragt sin offentlige gæld ned under 3 % af BNP i 2013, men at der er risiko for en betydelig afvigelse fra kravene i den forebyggende del fra 2014 og fremefter.

               (10)

               Belgien har gjort væsentlige fremskridt med indførelsen af mere strukturel samordning. En samarbejdsaftale om finanspolitisk samordning, som blev indgået i slutningen af 2013, indfører en regel om strukturel budgetbalance (fastlagt i overensstemmelse med den mellemfristede målsætning) på centralt plan som krævet i finanspagten. Aftalen formaliserer også den gældende samordningspraksis ved i) at tildele det rådgivende udvalg vedrørende mellemstatslige anliggender en officiel rolle, og ved ii) at gøre det højtstående finanspolitiske råds rådgivende rolle mere eksplicit. Derudover omfatter aftalen også en styrkelse af overvågningsrollen for det højtstående råd ved at indføre en eksplicit korrektionsmekanisme i tilfælde af en betydelig afvigelse fra de aftalte mål. Der kan blive behov for yderligere arrangementer for at gøre mål ud over 2014 bindende.

               (11)

               Selv om Belgien på det seneste har klaret at begrænse stigningen i den offentlige gældskvote, er den offentlige gældsbyrde på 101,5 % af BNP høj, og der er betydelige gældsposter og kommende forpligtelser på grund af pensionsudgifter. Hvis der skal være dækning herfor samtidig med bevarelsen af en høj levestandard, skal udviklingen af de kommende budgetudgifter styres stramt, aktivitets- og beskæftigelseskvoter skal øges og den internationale konkurrenceevne må forbedres. På alle disse områder står Belgien over for store udfordringer. Selv om Belgien har taget skridt i den rigtige retning, som vil give resultater i de kommende år, er der behov for mere ambitiøse tiltag, navnlig fordi samhandelspartnerne også gennemfører reformer.

               (12)

               Det samlede beskatningsniveau i Belgien er blandt de højeste i Unionen, og skattebyrden er i vid udstrækning koncentreret på arbejde, hvilket giver en af de største skattekiler i Unionen. En række af skattesystemets særlige ordninger er direkte miljøskadelige, f.eks. beskatningen af firmabiler. Der er truffet visse målrettede foranstaltninger for at mindske lønomkostningerne for bestemte grupper og for at mindske gabet mellem brutto- og nettolønninger i bunden af lønskalaen. Der er dog ikke sket nogen væsentlig omrokering af skattebyrden over på områder, som påvirker væksten mindre. Der er igangsat overvejelser om en gennemgribende skattereform for at gøre det lettere at nå holdbare offentlige finanser, støtte konkurrenceevne og beskæftigelsesvækst og beskytte miljøet. En sådan gennemgribende skattereform vil skulle omfatte, at beskatningen flyttes væk fra arbejde, at skattesystemet forenkles, at momseffektiviteten øges, at skattegrundlaget udvides, at skatteudgifterne mindskes, at lovgivningshuller lukkes og at miljøskadelige tilskud udfases.

               (13)

               Belgien står over for en meget stor forventet byrde på grund af befolkningens aldring, hvor de aldersrelaterede udgifter forventes at stige med mere end 8 % af BNP mellem 2010 og 2060, navnlig på grund af pensioner og langtidspleje. Den nyligt igangsatte reform af den sociale sikring for ældre borgere forventes at få en positiv virkning på deres beskæftigelse. På grund af opgavens størrelsesorden er der dog brug for yderligere tiltag for at sikre den finansielle holdbarhed. Tiltagene skal tage hensyn til behovet for at bibeholde tilstrækkeligheden af socialsikringsordninger for ældre borgere. Der er behov for foranstaltninger, som sammenkæder pensionsalderen med udviklingen i levetidsforventningen, som mindsker gabet mellem den lovbestemte og den effektive pensionsalder, og som øger omkostningseffektiviteten af de offentlige udgifter til langtidspleje.

               (14)

               Belgien kæmper med en kronisk underudnyttelse af arbejdskraften. Aktivitets- og beskæftigelsesfrekvensen ligger under EU-gennemsnittet og stagnerer, medens langtidsarbejdsløsheden i forhold til den samlede arbejdsløshed fortsat er høj. I de fleste tilfælde skaber den store skattekile på arbejde i samspil med understøttelsessystemet betydelige arbejdsløsheds- og inaktivitetsfælder for de fleste arbejdstagerkategorier. Der er iværksat tiltag for at mindske arbejdsløshedsfælden for personer i lavtlønsgruppen, men fælden er blevet større for de fleste andre kategorier og inaktivitetsfælderne er fortsat allestedsnærværende. Så længe lønomkostningerne forbliver høje, vil rekrutteringsstrategien være at mindske risiciene og straffe outsidere såsom unge, ufaglærte og personer med indvandrerbaggrund, som sammen med de ældre arbejdstagere har en arbejdsmarkedsdeltagelse, som ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. En stærk intern beskyttelse, hvor et jobskifte indebærer mistede rettigheder (f.eks. fratrædelsesgodtgørelse, tidlig pensionering, anciennitetsfordele), modvirker mobilitet mellem job og sektorer. Denne inerti gør aktive arbejdsmarkedspolitikker ret ineffektive i Belgien og fører til en situation, hvor stor arbejdsløshed i nogle områder og sektorer findes side om side med stramme arbejdsmarkeder og væksthæmmende mangel på faglært arbejdskraft i andre. Ungdomsarbejdsløsheden er steget væsentligt i det seneste år, og der er store forskelle på tværs af regioner og grupper. Hvis problemer med manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte kompetencer skal løses, skal det gå hånd i hånd med bekæmpelse af, at unge forlader skolen for tidligt eller uden kvalifikationer. Den sjette statsreform giver mulighed for en bedre effektivitet og målretning af beskæftigelsespolitikker, forudsat at samarbejdet mellem det føderale og de regionale niveauer optimeres.

               (15)

               Belgien oplever fortsat en vigende konkurrenceevne, herunder også for så vidt angår ikke-omkostningsaspekter. Det er navnlig fremstillingsindustriens evne til at konkurrere internationalt, der er blevet dårligere, hvilket afspejles i producenternes svindende fortjeneste og tabet af arbejdspladser. Belgien har traditionelt anvendt lønindeksering til at bevare købekraften. For stor vækst i den samlede løntilvækst er dog blev korrigeret for sent og på en utilstrækkelig måde. Ligeledes giver en central lønnorm ikke altid mulighed for at tage tilstrækkelig højde for produktivitetsudviklingen i sektorer eller lokale arbejdsmarkedsforhold. Følgelig er lønningerne steget mere og hurtigere end produktiviteten, hvilket har medført tab af arbejdspladser og konkurrenceevne. I samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med den nationale praksis er der behov for, at Belgien reformerer sit løndannelsessystem, så der bliver bedre mulighed for sektorielle lønforskelle og for en bedre tilpasning af lønningerne til udviklingen i produktiviteten. Priserne i detailhandelssektoren ligger stadig over nabolandenes gennemsnit, medens begrænsninger på professionelle ydelser står i vejen for udviklingen af innovative virksomhedsmodeller og gør investorerne tilbageholdne. Distributionstaksterne for elektricitet er fortsat blandt de højeste i Europa, og deres påtænkte regionalisering giver yderligere usikkerhed for slutbrugerne om den fremtidige udvikling af distributionsomkostningerne, idet de aktuelt indefrosne takster ikke dækker distributørernes stigende omkostninger. Hvis Belgien skal bevare sit høje lønniveau og samtidig skabe nye jobs, må der fokuseres på produktion og salg af mere avancerede og forædlede produkter på verdensmarkedet end det er tilfældet nu. Belgien mangler hurtigtvoksende firmaer inden for innovative sektorer. Innovationsstøtten er veludviklet og dækker hele innovationscyklussen, men den er blevet indviklet, og den er opsplittet. Væksten i aktiviteter med stor merværdi hindres ofte af manglen på tilstrækkelig faglært arbejdskraft.

               (16)

               Belgien forventes ikke at opfylde sit mål for 2020 om en reduktion af drivhusgasemissionerne på 15 % i de sektorer, der ikke er omfattet af EU's emissionshandelssystem, i hvert fald ikke uden at anvende fleksibilitetsmekanismer. Der er iværksat nogle initiativer, men de lader til at mangle en samlet styring og den kombinerede virkning af foranstaltninger til nedbringelse af emissioner, navnlig fra transportsektoren og bygninger, er fortsat uklar. Nedsættelsen af momssatsen på elektricitet kan eventuelt underminere denne indsats yderligere. Forhandlinger om en samarbejds- og byrdedelingsaftale mellem det føderale niveau og regionerne har ikke ført til en klar indsatsfordeling. Trafikal overbelastning er en stor byrde for den belgiske økonomi sammenholdt med de fleste andre lande. Problemets alvor kræver en gennemgribende politisk reaktion, som tager hensyn til mulighederne for tidsdifferentierede trafikafgifter, en gennemgang af den favorable skatteordning for privat benyttelse af firmabiler og benzinkort samt en mere effektiv offentlig transport.

               (17)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Belgiens økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Belgien, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (19)

               På baggrund af Kommissionen dybtgående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2, 4 og 5 nedenfor.

               (20)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Belgien også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,

         HENSTILLER, at Belgien i perioden 2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Styrke budgetforanstaltningerne for 2014 - efter korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud - i lyset af det opstående gab på 0,5 % af BNP baseret på Kommissionens tjenestegrenes forårsprognose 2014, som viser, at der er en risiko for en betydelig afvigelse i forhold til den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagtens krav. Styrke budgetstrategien væsentligt i 2015 for at sikre den krævede tilpasning på 0,6 % af BNP i retning af den mellemfristede målsætning, hvilket også ville sikre overholdelse af gældskriteriet. Derefter, og indtil den mellemfristede målsætning er nået, gennemføre den planlagte årlige strukturelle justering i retning af den mellemfristede målsætning i overensstemmelse med kravet om en årlig strukturel tilpasning på mindst 0,5 % af BNP og mere under gode økonomiske forhold, eller hvis det behøves for at sikre, at gældskriteriet overholdes med sigte på at lede den høje offentlige gældskvote i en holdbar nedadgående retning. Sikre et balanceret bidrag fra alle forvaltningsniveauer til overholdelsen af de fiskale regler, herunder også reglen om strukturel budgetbalance, ved hjælp af et bindende instrument med en eksplicit udgiftsfordeling på målene inden for en mellemfristet planlægningsramme.

               2.

               Skabe bedre ligevægt og retfærdighed i det samlede skattesystem og forberede en gennemgribende skattereform, som giver mulighed for at flytte beskatning væk fra arbejde og over på mere vækstpositive grundlag, forenkle skattesystemet, lukke smuthuller, øge momseffektiviteten, udbygge beskatningsgrundlagene, mindske skatteudgifterne og udfase miljøskadelige subsidier.

               3.

               Begrænse den fremtidige vækst i de aldersrelaterede offentlige udgifter, navnlig pensioner og langtidspleje, ved at intensivere indsatsen for at lukke gabet mellem den lovbestemte og den effektive pensionsalder, fremskynde begrænsningen af mulighederne for tidlig tilbagetrækning, fremme en aktiv alderdom, tilpasse pensionsalderen til ændringerne i den forventede levetid samt øge omkostningseffektiviteten i de offentlige udgifter til langtidspleje.

               4.

               Øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, navnlig ved at fjerne økonomiske incitamenter til ikke at arbejde, øge adgangen til arbejdsmarkedet for dårligt stillede grupper som unge og personer med indvandrerbaggrund, forbedre jobmobiliteten og afhjælpe manglende færdigheder og manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte færdigheder samt tidligt skolefrafald. Styrke partnerskaber mellem offentlige myndigheder, offentlige arbejdsformidlinger og uddannelsesinstitutioner i hele landet for at give unge mennesker tidlig og skræddersyet hjælp.

               5.

               Genskabe konkurrenceevne ved at fortsætte reformen af løndannelsessystemet, herunder bl.a. lønindeksering, i samråd med arbejdsmarkedets sociale parter og i overensstemmelse med national praksis for at sikre, at lønudviklingen afspejler udviklingen i produktiviteten på sektor og/eller virksomhedsniveau samt de økonomiske forhold, og at sikre effektive automatiske korrektioner ved behov. Styrke konkurrencen i detailhandelssektoren, fjerne overdrevne begrænsninger på tjenesteområdet, herunder professionelle tjenester, og mindske risikoen ved yderligere stigninger i energidistributionsomkostningerne. Fremme innovation ved hjælp af strømlinede incitamentsmekanismer og mindskede administrative hindringer. Gennemføre samordnede uddannelsespolitikker, som afhjælper den omfattende manglende overensstemmelse mellem udbudte og efterspurgte færdigheder samt de regionale forskelle for så vidt angår tidligt skolefrafald.

               6.

               Sikre at 2020-målene for nedbringelse af drivhusgasemissionerne fra ikke-ETS-aktiviteter opfyldes, navnlig for bygninger og transport. Sikre, at bidraget fra transport tilpasses med sigte på at nedbringe den trafikale overbelastning. Enes om en klar fordeling af indsats og byrder mellem føderale og regionale organer.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P. C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt for 2014 ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  EUT C 217 af 30.7.2013, s. 5.

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (6)  I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  Se side 141 i denne EUT.


title: Rådets henstilling af 15. februar 2011 om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion

text:
               22.2.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 56/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 15. februar 2011
   om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion
   2011/C 56/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 283, stk. 2, og artikel 139, stk. 2, litra h), og til artikel 11.2 og 42.3 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank —
   HENSTILLER HERMED TIL DET EUROPÆISKE RÅD:
   at det udnævner Peter PRAET til medlem af Den Europæiske Centralbanks direktion for en periode på otte år med virkning fra den 1. juni 2011.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. februar 2011.

            På Rådets vegne

         MATOLCSY Gy.

            Formand


Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram, 2002-2006