title: Rådets henstilling af 20. juli 2020 om Italiens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2020 2020/C 282/12

text:
               26.8.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/74

      RÅDETS HENSTILLING
      af 20. juli 2020
      om Italiens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Italiens stabilitetsprogram for 2020
      (2020/C 282/12)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Italien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

                  (2)

                  Den 26. februar 2020 blev landerapporten for 2020 for Italien offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Italiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019 (3) (»de landespecifikke henstillinger fra 2019«), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Italiens fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 26. februar 2020. Kommissionen konkluderede af sin analyse, at Italien er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Navnlig medfører stor offentlig gæld og en svag udvikling i produktiviteten gennem længere tid risici af grænseoverskridende karakter i en situation med høj arbejdsløshed og et fortsat højt niveau af misligholdte lån.

                  (3)

                  Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter samt mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Unionen. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

                  (4)

                  Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være strengt forholdsmæssige, nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

                  (5)

                  Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Den generelle undtagelsesklausul som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (4) letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I meddelelsen af 20. marts 2020 fandt Kommissionen i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-pandemien, at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul var opfyldt, og anmodede Rådet om at tilslutte sig denne konklusion. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. De var enige om, at det alvorlige økonomiske tilbageslag kræver en resolut, ambitiøs og koordineret reaktion. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

                  (6)

                  Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af covid-19-pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed, afbøde de socioøkonomiske konsekvenser af pandemien ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger og sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på disse områder. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilvejebringe en tilbagevenden til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet blandt andet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på erfaringerne fra krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og den frie bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere bør de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren. Forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger udgør nogle af de centrale elementer for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

                  (8)

                  Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 (5) og (EU) 2020/558 (6) for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Italien opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder for at hjælpe de personer og brancher, der er mest berørt.

                  (9)

                  Covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis ramme Italiens forskellige regioner og områder i forskellig grad på grund af økonomiske og sociale uligheder, der går langt tilbage, forskelligt konkurrencepotentiale og afhængigt af, i hvilket omfang de er afhængige af turismen. Dette medfører en risiko for, at de regionale og territoriale uligheder i Italien øges, og at ulighederne forstærkes mellem mindre udviklede regioner og mere udviklede regioner, mellem byernes forstadsområder og centrum og mellem visse byområder og landområder. Da der samtidig er risiko for en midlertidig destabilisering af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne, kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

                  (10)

                  Den 30. april 2020 fremlagde Italien sit stabilitetsprogram for 2020.

                  (11)

                  Italien er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af gældsreglen.

                  (12)

                  Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et underskud på 1,6 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 til et underskud på 10,4 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 5,7 % af BNP i 2021. Efter at have ligget stabilt på 134,8 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til 155,7 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien. Der knytter sig risici til budgetfremskrivningerne, nemlig statsgarantiernes betydelige størrelse og den usikkerhed, der er forbundet med afkastet på statsobligationer.

                  (13)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Italien truffet rettidige budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 4,5 % af BNP i 2020. Foranstaltningerne omfatter øget sundhedspleje og civil beskyttelse, yderligere løntilskudsordninger og finansiel støtte til selvstændigt erhvervsdrivende og virksomheder. Desuden har Italien truffet foranstaltninger, der, skønt de ikke vil have direkte budgetvirkning, vil bidrage til at give virksomhederne likviditetsstøtte, blandt andet skatteudsættelser og lånegarantier. Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Italien har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse af 13. marts 2020. En fuldstændig gennemførelse af kriseforanstaltningerne og af finanspolitiske støtteforanstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

                  (14)

                  Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Italiens offentlige saldo at udgøre –11,1 % af BNP i 2020 og –5,6 % af BNP i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at nå op på 158,9 % af BNP i 2020 og 153,6 % af BNP i 2021.

                  (15)

                  Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Italiens manglende overholdelse af gældsreglen i 2019 og den planlagte overskridelse i 2020 af tærsklen for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af Kommissionens analyse, at der ikke er tilstrækkelig dokumentation til at konkludere, om gældskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 er opfyldt eller ikke er opfyldt, mens underskudskriteriet ikke er opfyldt.

                  (16)

                  Covid-19-pandemien har sat det nationale sundhedssystem under et hidtil uset pres og tydeliggjort de strukturelle svagheder og behovet for at øge beredskabet i tilfælde af kriser. På trods af at Italiens sundhedsudgifter ligger under EU-gennemsnittet, er dets sundhedssystem kendetegnet af stærkt specialiserede tjenester og universelle tjenester af god kvalitet, og generelt er det lykkedes at sikre adgang til pleje til overkommelig pris. Ikke desto mindre stod den opsplittede forvaltning af sundhedssystemet og manglende koordinering mellem de centrale og regionale myndigheder især i starten af covid-19-pandemien i vejen for en hurtig gennemførelse af nogle af inddæmningsforanstaltningerne. De regionale sundhedssystemers reaktion på krisen var primært baseret på en ekstraordinær mobilisering, især af sundhedspersonalet og de lokale sociale tjenester. Dette kompenserede for begrænsningerne i den fysiske infrastruktur, det begrænsede antal sundhedsarbejdere og de begrænsede investeringer i de foregående år, der var rettet mod forbedring af strukturer og tjenester. Regeringen gjorde en stor indsats for at begrænse spredningen af det virus, det er ansvarligt for covid-19, lette presset på hospitalerne og skabe yderligere plejekapacitet. Der udarbejdes nu en langsigtet inddæmningsstrategi for at sikre, at landet kan vende sikkert tilbage til produktionsaktiviteten. Politikken for tiden efter covid-19 bør ud over at forbedre styringsprocesser og kriseberedskabsplaner sigte mod at mindske det offentlige investeringsunderskud inden for sundhedspleje. På mellemlang til lang sigt bliver det meget vigtigt at få udviklet en strategisk investeringsplan for at gøre sundhedssystemet mere robust og garantere den fortsatte adgang til pleje til overkommelige priser. I betragtning af de aktuelle fremskrivninger for arbejdsstyrken bør det have høj prioritet at få udviklet politikker til at afhjælpe flaskehalse inden for uddannelse, ansættelse og fastholdelse af sundhedspersonale.

                  (17)

                  De inddæmningsforanstaltninger, der er truffet som følge af covid-19-krisen, har en stærk negativ indvirkning på arbejdsmarkedet og de sociale forhold. Før krisen var den sociale situation langsomt ved at blive bedre, selv om risikoen for fattigdom eller social udelukkelse, fattigdom blandt personer i arbejde og indkomstuligheder stadig var høj, og der var store regionale forskelle. I betragtning af covid-19-pandemiens konsekvenser bør de sociale sikkerhedsnet styrkes, således at der sikres en tilstrækkelig indkomstkompensation til arbejdstagere uanset ansættelsesstatus, herunder til dem, der står i en situation, hvor de ikke har adgang til social beskyttelse. En styrkelse af indkomstkompensationen og indkomststøtten er især relevant for atypisk beskæftigede og personer i en sårbar situation. Tjenester, der har til formål at sikre social inklusion og inklusion på arbejdsmarkedet, er også af afgørende betydning. Den nye minimumsindkomstordning, som i løbet af det seneste år kom over en million husstande til gavn (513 EUR i gennemsnit), kan måske afbøde nogle af covid-19-krisens virkninger. Den bør dog i højere grad nå ud til sårbare grupper. Regeringen indførte midlertidigt en ekstra »nødindkomst« til gavn for de husholdninger, som ikke var berettigede til mindsteløn. Personer, der arbejder i skyggeøkonomien, navnlig i sektorer såsom landbrugssektoren, fødevareindustrien og husholdningssektoren, risikerer også manglende adgang til social beskyttelse og indkomststøtte. Regeringen har derfor for nylig lempet reglerne for legalisering af beskæftigelsesstatussen for personer, der arbejder sort, og reglerne for at opnå eller forlænge opholdstilladelser for vandrende arbejdstagere. Negative demografiske udviklingstendenser og hjerneflugt risikerer også at hæmme vækstmulighederne. Ud over mere vanskelige vilkår på arbejdsmarkedet bidrager manglen på tjenester af ordentlig kvalitet også til at affolke de sydlige regioner og landdistrikter. Det er altafgørende at forbedre adgangen til e-tjenester, især i en situation med begrænset mobilitet.

                  (18)

                  Siden covid-19-krisens udbrud har Italien taget skridt til at begrænse konsekvenserne for beskæftigelsen. Ordninger for korttidsansættelser, Cassa integrazione, har spillet en vigtig rolle og forventes også at gøre det fremover. Små virksomheder og mikrovirksomheder samt alle økonomiske sektorer og lønmodtagere kan nu også komme i betragtning. Der er derudover indført en særskilt (midlertidig) ordning for selvstændigt erhvervsdrivende. Før covid-19-krisen var arbejdsvilkårene blevet bedre og bedre. I 2019 nåede beskæftigelsesfrekvensen op på 64 %, hvilket er den højeste procentsats nogensinde registreret. Det var dog stadig væsentligt lavere end EU-gennemsnittet. Arbejdsløshedsprocenten var konstant høj, hvilket også gjaldt andre indikatorer for uudnyttet arbejdskraftpotentiale, og ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020 forventes den at stige yderligere til 11,8 % i 2020 for derefter at falde til 10,7 % i 2021. Andelen af midlertidige kontrakter var også høj, selv om jobskabelsen siden midten af 2018 var drevet af fast beskæftigelse. Det er i fremtiden vigtigt at få integreret unge og kvinder uden arbejde på arbejdsmarkedet, hvis man vil fremme en bæredygtig og inklusiv genopretning. Der er taget visse skridt til at styrke offentlige arbejdsformidlinger og integrere dem bedre med sociale tjenester, voksenuddannelse og erhvervsuddannelser. Deres evne til at få folk i arbejde er dog stadig lav og varierer stærkt fra region til region. Arbejdsgivernes deltagelse er også begrænset. I takt med at inddæmningsforanstaltninger gradvis ophæves, kan fleksible arbejdsformer og telearbejde hjælpe virksomheder og arbejdstagere. Regeringen har som reaktion på covid-19-krisen vedtaget midlertidige foranstaltninger, der har til formål at skabe bedre balance mellem privatliv og arbejdsliv, f.eks. ved at fremme intelligente arbejdsformer og forskellige former for orlov og uddele » børnepasningskuponer«. På trods af de seneste bestræbelser er foranstaltningerne til fremme af lige muligheder, politikkerne til at sikre balance mellem arbejdsliv og privatliv og udbuddet af førskoleundervisning, børnepasning, pleje og langtidspleje til overkommelige priser stadig utilstrækkelige og dårligt integrerede.

                  (19)

                  Den aktuelle nødsituation understreger også behovet for at forbedre digital læring, de digitale færdigheder, også for voksne i den erhvervsaktive alder, og fjernundervisning. Investering i uddannelse og færdigheder er nøglen til at fremme en intelligent og inklusiv genopretning og forblive på sporet i retning af den grønne og den digitale omstilling. I den sammenhæng er uddannelses- og erhvervsuddannelsesresultater fortsat en stor udfordring for Italien. Der er store regionale forskelle i grundlæggende færdigheder, og andelen af elever, der forlader skolen tidligt, ligger et godt stykke over EU-gennemsnittet (13,5 % mod 10,3 % i 2019), især for elever født uden for Unionen (33 %). I en situation med begrænset mobilitet risikerer regionale og territoriale forskelle at blive endnu større. Det er i dette lys især vigtigt at investere i fjernundervisning, digital infrastruktur og undervisernes og elevernes færdigheder. I forhold til EU-gennemsnittet er andelen af uddannede inden for naturvidenskab og ingeniørvidenskab også lavere i Italien, og andelen af personer med en videregående uddannelse er fortsat meget lav (27,6 % i 2019). Desuden investerer italienske virksomheder mindre i uddannelse vedrørende informations- og kommunikationsteknologi for deres ansatte i forhold til de lande, Italien sammenligner sig med. I betragtning af at færre og færre job kan bestrides af personer med få kvalifikationer, er det bekymrende, at lavtkvalificerede voksne kun i ringe grad bliver efteruddannet. Opkvalificering og omskoling er fortsat afgørende for, at arbejdstagerne får de færdigheder, arbejdsmarkedet har brug for, og for at fremme en fair overgang til en mere digital og bæredygtig økonomi.

                  (20)

                  Covid-19-krisen har styrket behovet for virksomhedernes adgang til finansiering. Italien har vedtaget adskillige ordninger for at fremme likviditetsstrømmen til virksomheder, bl.a. i henhold til de midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under det nuværende covid-19-udbrud (7). For at sikre, at sådanne ordninger kommer alle virksomheder til gavn, især små og mellemstore virksomheder (SMV'er), virksomheder i de hårdest ramte sektorer og geografiske områder og innovative virksomheder, er det vigtigt, at ordningerne gennemføres effektivt, blandt andet ved hjælp af garantier kanaliseret via banksystemet. Ved udformningen og gennemførelsen af disse foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed. Direkte tilskud og incitamenter til markedsbaseret finansiering kan også fremme SMV'ers og innovative virksomheders likviditet. Innovative virksomheder (ofte uden sikkerhedsstillelse) har vanskeligere ved at få adgang til kredit, og den nuværende krise kunne gøre det endnu vanskeligere. Henstand med indbetaling af skat og sociale bidrag til staten har bidraget til at forbedre virksomhedernes likviditet. Forsinkelser i godkendte betalinger, hvad enten det er mellem forvaltning og virksomhed eller mellem virksomheder, bør dog undgås, da de dræner likviditeten i alle virksomheder, især i de små.

                  (21)

                  For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, herunder gennem relevante reformer. Investeringer til støtte for den grønne omstilling vil være særlig vigtig for at fremme genopretningen og øge den fremtidige modstandsdygtighed. Italien er yderst sårbar over for ekstreme vejrforhold og hydrogeologiske katastrofer, herunder tørke og skovbrande. Italiens omstilling til en klimaneutral økonomi forudsætter betydelige private og offentlige investeringer over en længere periode, især i ny vedvarende energiproduktion, elinfrastruktur og energieffektivitet. Investeringer som led i den grønne pagt med henblik på at tackle klimaændringer er beskrevet i Italiens nationale energi- og klimaplan. De er meget vigtige for at imødegå truslen fra klimaændringer og spiller samtidig en fundamental rolle i Italiens genopretning og i bestræbelserne på at gøre Italien mere modstandsdygtig. Investeringer som led i den grønne pagt er også nøglen til at nedbringe luftforureningen og dens konsekvenser for mennesker i italienske byer, navnlig i Pobækkenet. F.eks. er gennemførelsen af bæredygtige mobilitetsinitiativer såsom fornyelse af lokale offentlige busser et eksempel på, hvordan både trafikbelastningen og luftforureningen kan reduceres. Utilstrækkelig infrastruktur til vand- og affaldshåndtering, navnlig i de sydlige regioner, har miljø- og helbredskonsekvenser, der medfører betydelige omkostninger og tab af indtægter for økonomien. Mere generelt er modstandsdygtighed over for klimaforandringer relevant for al infrastruktur, herunder sundhedsinfrastrukturen. Der er derfor brug for tilpasningsstrategier. De miljø- og klimaændringsudfordringer, der skal tackles, såsom hydrologiske risici, bæredygtig byudvikling, energieffektivitet, cirkulær økonomi og industriel omstilling er en anledning til at forbedre produktiviteten og undgå praksisser, der ikke er bæredygtige. Investeringer i sådanne projekter kan samtidig bidrage til at skabe nye arbejdspladser og understøtte genopretningen efter krisen. Programmeringen for Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027, som er genstand for et forslag fra Kommissionen, kan hjælpe Italien med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig i de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020. Det vil sætte Italien i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.

                  (22)

                  Inddæmningen som følge af covid-19-udbruddet har understreget, hvor vigtigt det er at investere i en digitalisering af økonomien, og hvor vigtig den digitale infrastruktur er. En ringe grad af digitalisering og et begrænset digitalt kendskab i italienske virksomheder, især SMV'er og mikrovirksomheder, har forhindret dem i at udbyde e-handel og hjemmearbejdsordninger og i at sørge for digitale værktøjer, som kunne anvendes under inddæmningen. Det er væsentligt at investere i digitalisering og færdigheder gennem en vedholdende og rettidig gennemførelse af målrettede nationale politikker, således at man kan forbedre forretningsmodellerne for e-handel og hjælpe virksomheder med at tilpasse sig samt sætte skub i produktiviteten og konkurrenceevnen. Det har vist sig, at adgang til hurtig og pålidelig digital infrastruktur er afgørende for at sikre, at væsentlige tjenester udbydes inden for det offentlige samt på uddannelses-, sundheds- og lægemiddelområdet, og at den er vigtig for at kunne følge og bekæmpe epidemien. Italien er stadig bagefter med hensyn til fibernet (FTTP) i landdistrikter. Der bør træffes specifikke foranstaltninger for at afhjælpe dette samt for at fremme en øget anvendelse.

                  (23)

                  Et velfungerende forsknings- og innovationssystem er resultatet af vedvarende, sammenhængende og evidensbaseret politisk støtte kombineret med investeringer og de rette menneskelige ressourcer. Den aktuelle covid-19-krise har tydeligt vist, at en hurtig udveksling af data mellem forskere, herunder gratis adgang til resultater og dokumentation for brugeren og åben forskning, bør styrkes yderligere. Åben forskning samt samarbejdet mellem forskningsverdenen og virksomhederne er uden tvivl vigtig for at få forskningsresultater, herunder vacciner og behandling, på markedet, idet der bygges videre på Italiens fortrin i lægemiddelindustrien og forskningssektoren.

                  (24)

                  En effektiv offentlig forvaltning er en forudsætning for, at de foranstaltninger, der træffes for at klare nødsituationen og støtte den økonomiske genopretning, ikke bremses i gennemførelsen. Flaskehalse i den offentlige sektor kan betyde, at udbetaling af sociale ydelser, likviditetsstøtte, fremrykning af investeringer mv. ikke fungerer effektivt. Svagheder kan bestå i langsommelige procedurer, herunder i civilretlige procedurer, ringe grad af digitalisering og ringe administrativ kapacitet. Der skal hurtigt gøres noget ved procedurer og kontrol i en situation, hvor de offentlige ressourcer øges betydeligt for at fremme den økonomiske aktivitet. Digitaliseringen var meget uens i den offentlige forvaltning inden covid-19-krisen. Onlinekontakten mellem myndigheder og den almene befolkning var lille. Det er fortsat kun en lille del af de administrative procedurer i regionalt og kommunalt regi, som fra start til slut kan gennemføres fuldstændigt digitalt. Covid-19-krisen har også afsløret den manglende interoperabilitet mellem de offentlige digitale tjenester. Hvis den offentlige forvaltnings reaktionsevne skal blive bedre, må de sektorspecifikke regler forbedres og forenkles, og de forhindringer, der stadig står i vejen for konkurrencen, fjernes. Endelig er et effektivt retssystem en forudsætning for en attraktiv og investerings- og erhvervsvenlig økonomi og bliver afgørende for genopretningsprocessen og gennemførelsen af effektive rednings- og genopretningsregler.

                  (25)

                  Hvor de landespecifikke henstillinger, der fremgår af denne henstilling (»de landespecifikke henstillinger fra 2020«), har fokus på at imødegå covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019 også reformer, der er væsentlige for at imødegå strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. De landespecifikke henstillinger fra 2019 er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også de landespecifikke henstillinger fra 2019 vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Alle de landespecifikke henstillinger fra 2019 bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af midlerne under samhørighedspolitikken efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med den aktuelle krise.

                  (26)

                  De foranstaltninger, som regeringen har truffet for at støtte husholdninger og virksomheder, bidrager også til at bevare banksektorens kapitalisering og modstandsdygtighed i det aktuelle vanskelige miljø. På trods af de foranstaltninger, der er truffet til at afbøde krisen, blandt andet i form af en vis fleksibilitet fra banktilsynets side, dræner covid-19-pandemien også kvaliteten af bankernes aktiver i Unionen, hvilket forventes at fortsætte i de kommende uger og måneder, også i Italien. Dette påvirker indsatsen for at nedbringe mængden af misligholdte lån, også fordi rettens arbejde og arbejdet med omlægning af værdiforringede aktiver går langsommere. I den forbindelse er en vigtig forudsætning for at sikre aktivernes kvalitet, at der skabes bæredygtige løsninger for låntagere, der er ramt af covid-19-krisen, men i øvrigt befinder sig i en holdbar situation, blandt andet ved at undgå bestemmelser, der automatisk anvendes, når visse forhold gør sig gældende (»juridisk automatik«). En korrekt rapportering af forringelser af aktivernes kvalitet og forsvarlige kreditstandarder kan dog også bidrage til at fremme et velfungerende sekundært marked for misligholdte lån og begrænse de negative virkninger på eksisterende initiativer til afvikling af misligholdte lån.

                  (27)

                  Effektiv forebyggelse og sanktionering af korruption kan spille en vigtig rolle for at sikre Italiens genopretning efter covid-19-krisen. Gennemsigtighed i den offentlige sektor og især øget kontrol med korruption kan forhindre den organiserede kriminalitets forsøg på at infiltrere det økonomiske og finansielle kredsløb, forvride offentlige udbudsprocedurer og mere generelt omdirigere offentlige ressourcer, der er nødvendige for at foretage investeringer. Samtidig bør offentlige udbudsprocedurer forblive effektive, idet der bør ske en afvejning af behovet for minutiøs kontrol og behovet for rettidighed. Sagsbehandlingstiden ved strafferetlige appelretter er stadig et problem, men forslag til omfattende reformer af strafferetsplejen med henblik på at strømline den er til drøftelse i parlamentet. Italiens regler for bekæmpelse af korruption er blevet styrket for nylig, men bør udbygges, blandt andet ved at sanktionere personer, der er valgt til et offentlig embede, i tilfælde af interessekonflikter.

                  (28)

                  Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af de landespecifikke henstillinger fra 2020 vil Italien bidrage til opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

                  (29)

                  Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien. Italien bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta, sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne fra 2020 vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater, der har euroen som valuta, under samtidig hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen.

                  (30)

                  Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Italiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de landespecifikke henstillinger, der er blevet rettet til Italien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Italien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (31)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Italiens stabilitetsprogram for 2020, og dets udtalelse (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

                  (32)

                  Rådet har på baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2020. De landespecifikke henstillinger fra 2020 tager hensyn til nødvendigheden af at håndtere covid-19-pandemien og lette den økonomiske genopretning som et nødvendigt første skridt for at muliggøre en tilpasning af ubalancer. De landespecifikke henstillinger fra 2020, der direkte adresserer de makroøkonomiske ubalancer, som Kommissionen konstaterede i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011, er afspejlet i henstilling 1, 2, 3 og 4,

            HENSTILLER, at Italien i 2020 og 2021 iværksætter tiltag med henblik på at:

                  1.

                  træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå covid-19-pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, styrke sundhedssystemets modstandsdygtighed og kapacitet med hensyn til plejepersonale, kritiske medicinske produkter og infrastruktur, forbedre koordineringen mellem de nationale og regionale myndigheder

                  2.

                  yde passende indkomsterstatning og adgang til social beskyttelse, navnlig for atypisk beskæftigede, afbøde covid-19-krisens følgevirkninger for beskæftigelsen, herunder gennem fleksible arbejdsordninger og aktiv støtte til beskæftigelse, styrke fjernundervisning og færdigheder, herunder digitale færdigheder

                  3.

                  sikre en effektiv gennemførelse af foranstaltningerne med henblik på at skaffe likviditet til realøkonomien, herunder til SMV'er og selvstændige, samt undgå forsinkede betalinger, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, målrette investeringer mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig ren og effektiv produktion og anvendelse af energi, forskning og innovation, bæredygtig offentlig transport, affaldshåndtering og vandforvaltning samt en forbedret digital infrastruktur med henblik på at garantere væsentlige tjenester

                  4.

                  forbedre effektiviteten i retssystemet og den offentlige sektor.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2020.

               På Rådets vegne

            J. KLOECKNER

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 301 af 5.9.2019, s. 69.

         (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (7)  EUT C 91 I af 20.3.2020, s. 1.

         (8)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 20. juli 2020 om Cyperns nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Cyperns stabilitetsprogram for 2020 2020/C 282/13

text:
               26.8.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/82

      RÅDETS HENSTILLING
      af 20. juli 2020
      om Cyperns nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Cyperns stabilitetsprogram for 2020
      (2020/C 282/13)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Cypern blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen også en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

                  (2)

                  Den 26. februar 2020 blev landerapporten for 2020 for Cypern offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Cyperns fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019 (3) (»de landespecifikke henstillinger fra 2019«), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Cyperns fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 26. februar 2020. Kommissionen konkluderede af sin analyse, at Cypern er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. Navnlig tynges den finansielle sektor af en meget høj andel af misligholdte lån, og den høje private og offentlige gæld og udlandsgælden lægger pres på økonomien i en situation med moderat potentiel vækst.

                  (3)

                  Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter samt mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Unionen. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

                  (4)

                  Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være strengt forholdsmæssige, nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

                  (5)

                  Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Den generelle undtagelsesklausul som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (4) letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I meddelelsen af 20. marts 2020 fandt Kommissionen i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-pandemien, at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul var opfyldt, og anmodede Rådet om at tilslutte sig denne konklusion. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. De var enige om, at det alvorlige økonomiske tilbageslag kræver en resolut, ambitiøs og koordineret reaktion. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

                  (6)

                  Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af covid-19-pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed, afbøde de socioøkonomiske konsekvenser af pandemien ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger og sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på disse områder. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilvejebringe en tilbagevenden til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet blandt andet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på erfaringerne fra krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og den frie bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere bør de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren. Forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger udgør nogle af de centrale elementer for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

                  (8)

                  Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 (5) og (EU) 2020/558 (6) for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Cypern opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at hjælpe de personer og brancher, der er mest berørt.

                  (9)

                  Covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis være ulige fordelt på tværs af landet på grund af forskelle i specialiseringsmønstre, navnlig i de områder, der er stærkt afhængige af turismen og mere generelt af den direkte kontakt med forbrugerne. Det indebærer en betydelig risiko for at øge de regionale skævheder i Cypern. Da der samtidig er risiko for en midlertidig destabilisering af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne, kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

                  (10)

                  Den 7. maj 2020 fremlagde Cypern sit nationale reformprogram for 2020 og sit stabilitetsprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (11)

                  Cypern er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af gældsreglen.

                  (12)

                  Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer regeringen en forringelse af den samlede saldo fra et overskud på 1,7 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019 til et underskud på 4,3 % af BNP i 2020. Underskuddet forventes at falde til 0,4 % af BNP i 2021. Efter at være faldet til 95,5 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til 116,8 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien. Der knytter sig risici til de budgetmæssige fremskrivninger, navnlig eksplicitte eventualforpligtelser og potentielle finansieringsbehov for offentlige hospitaler i de første år af gennemførelsen af det nationale sygesikringssystem.

                  (13)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Cypern truffet rettidige budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløb disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 4,4 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter styrkelse af sundhedstjenester med ekstra midler på op til 0,5 % af BNP, løntilskud for ikke at skulle afskedige arbejdstagere i tilfælde af suspenderede forretningsaktiviteter (2,7 % af BNP) og indkomststøtte til små virksomheder og selvstændige (0,3 % af BNP). Cypern har også bebudet foranstaltninger, der, selv om de ikke vil have direkte budgetmæssige virkninger, vil bidrage til at give virksomhederne likviditetsstøtte, herunder f.eks. udsættelse af momsbetalinger i to måneder. Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Cypern har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse af 13. marts 2020. En fuldstændig gennemførelse af kriseforanstaltningerne og af finanspolitiske støtteforanstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

                  (14)

                  Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Cyperns offentlige saldo at udgøre – 7 % af BNP i 2020 og –1,8 % af BNP i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at nå op på 115,7 % af BNP i 2020 og 105 % af BNP i 2021.

                  (15)

                  Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Cyperns manglende overholdelse af gældsreglen i 2019 og den planlagte overskridelse i 2020 af tærsklen for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af Kommissionens analyse, at gældskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 er opfyldt, mens underskudskriteriet ikke er opfyldt.

                  (16)

                  Cypern reagerede på covid-19-udbruddet med en række foranstaltninger for at afbøde de økonomiske virkninger af krisen. Den 15. marts 2020 fremlagde regeringen et program for finansiel støtte for at beskytte folkesundheden og sikre virksomhedernes og arbejdsgivernes økonomiske overlevelse. I programmet er der øremærket 100 mio. EUR til finansiel støtte til sundhedssektoren med henblik på bekæmpelse af pandemien, herunder til rekruttering af yderligere læger, sygeplejesker og støttepersonale samt udstyr og infrastruktur. Der fastsættes en række foranstaltninger til støtte for virksomhederne for at øge likviditeten, f.eks. støtteordninger for virksomheder og selvstændige, og midlertidig suspension af momsbetalinger for virksomheder. Pakken omfatter også særlig støtte på 11 mio. EUR til at hjælpe turistsektoren tilbage på sporet.

                  (17)

                  Covid-19-krisen har vist, at der er behov for at kanalisere investeringer ind i sundhedssektoren for at forbedre og modernisere den, genskabe kapaciteten og gennemføre sundhedsreformen. Det nye sundhedssystem giver bedre adgang til primære sundhedsydelser, passende vejledning og behandlinger baseret på kliniske protokoller. Det giver også en generel ret til økonomisk overkommelige sundhedsydelser i forbindelse med covid-19-udbruddet. Cypern har fastsat en beredskabsplan for nødsituationer og afsat supplerende ressourcer til forebyggelse og styring af virkningerne af infektioner og smittespredning. På mellemlang sigt er det nødvendigt, at Cypern styrer investeringerne hen imod en forøgelse af sundhedssystemets effektivitet, tilgængelighed og generelle modstandsdygtighed. Supplerende ressourcer til sundhedssystemet bør forhindre fremtidig mangel på lægepersonale, kritisk medicinsk udstyr og infrastruktur. Den gnidningsløse gennemførelse af reformen af sundhedssystemet som planlagt er af central betydning for at sikre adgangen til sundhedspleje og universel dækning. Digitale sundhedsløsninger og nye applikationer vil bidrage til at øge udbredelsen af e-sundhedstjenester og forbedre telekonsultationerne og varslingsmekanismerne. Politikker, der forbedrer hospitalskapaciteten, ser på sundhedspersonalets arbejdsvilkår og sikrer brugen af personlige værnemidler, testning, lægemidler og medicinsk udstyr, er af afgørende betydning. Det er afgørende at integrere langtidspleje samt primær sundhedspleje og pleje i nærmiljøet i lyset af de demografiske forandringer og behovet for at støtte de mest sårbare, herunder personer med handicap.

                  (18)

                  Efter at der i Cypern har været en konsekvent positiv udvikling på arbejdsmarkedet de senere år, vil landet nu komme til at stå over for udfordringer med hensyn til beskæftigelsesniveauet som følge sundhedskrisen. Der er behov for en yderligere indsats for at minimere de socioøkonomiske virkninger af krisen. Cypern har allerede truffet hasteforanstaltninger, herunder arbejdsdelingsordninger og udvidelse af arbejdsløshedsunderstøttelsen til selvstændige erhvervsdrivende. Det vil være vigtigt at fastholde beskæftigelsen og sikre gennemførelsen af de bebudede foranstaltninger i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter. Det vil være vigtigt at styrke kapaciteten i de offentlige arbejdsformidlinger med fastansat personale, navnlig ved at sikre, at beskæftigelsesrådgivere på midlertidige kontrakter, som udløber i anden halvdel af 2020, vil kunne fortsætte med at yde deres tjenester. Derved undgås det, at tjenesterne sættes under yderligere pres, og der sikres en effektiv støtte til nye arbejdsløse og andre udsatte grupper såsom unge, der ikke er under uddannelse eller i beskæftigelse, langtidsledige og personer med handicap. Det er påkrævet, at der lægges større vægt på støtte til overgangen fra skole til arbejdsliv og på at nå ud til navnlig unge, eftersom nyuddannede kan få yderligere problemer med at finde arbejde.

                  (19)

                  Covid-19-udbruddet kræver passende foranstaltninger for at afbøde de sociale virkninger, støtte husholdningernes indkomst og understøtte en hurtig genopretning af økonomien. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020 forventes ledigheden at stige til 8,6 % i 2020 og falde til 7,5 % i 2021. Den udenlandske efterspørgsel efter tjenesteydelser forventes at falde væsentligt, da turistsektoren forventes at blive særlig hårdt ramt af krisen. Der bør sikres passende indkomsterstatning for alle berørte arbejdstagere og selvstændige, herunder dem, der ikke har adgang til social beskyttelse. Ordninger for social beskyttelse skal beskytte de beskæftigede, de selvstændige erhvervsdrivende og de arbejdsløse. Der er mulighed for at styrke det overordnede system for social beskyttelse for at forhindre en stigning i fattigdommen og ulighederne, navnlig ved at nå ud til de mest sårbare, herunder børn, erhvervsinaktive, personer, der arbejder sort, og personer med indvandrerbaggrund.

                  (20)

                  Fremme af fleksible arbejdsordninger med inddragelse af arbejdsmarkedets parter, navnlig i form af telearbejde, har stor betydning. På kort sigt vil sådanne ordninger være til støtte for arbejdstagere med uforudsete omsorgsforpligtelser over for børn og andre omsorgskrævende personer, samtidig med at de på lang sigt vil lette adgangen tilbage til arbejdsmarkedet for den høje andel af kvinder, der ikke er erhvervsaktive på grund af omsorgsforpligtelser. Da ældre og personer med kroniske sygdomme har øget risiko for alvorlig sygdom på grund af virusset, er det vigtigt at investere i faciliteter til langtidspleje af høj kvalitet for på kort og mellemlang sigt fortsat at sikre disse ydelser og deres effektivitet.

                  (21)

                  Det er vigtigt på baggrund af krisen at forbedre kvaliteten, effektiviteten og arbejdsmarkedsrelevansen af uddannelse og sikre en hurtig genopretning af arbejdsmarkedet. At give borgerne de rette kvalifikationer er endnu vigtigere i en tid, hvor et stigende antal personer risikerer at miste deres arbejde og derefter er nødt til at være parate til jobmobilitet. Restriktionerne for mobiliteten understregede udfordringerne i forbindelse med den cypriotiske befolknings beskedne digitale færdigheder. Dette påvirker onlineaktiviteter såsom telearbejde, fjernlæring og brug af e-sundhedstjenester negativt. Lige adgang til IT-infrastruktur og internettet, herunder for dårligt stillede lærende, samt veluddannede lærere er af afgørende betydning for digital undervisning og fjernlæring af høj kvalitet. For at tage hånd om de generelt dårlige uddannelsesresultater og forbedre kvalifikationerne mere bredt er det vigtigt at fortsætte med uddannelsesreformen, samtidig med at der investeres i løsninger for digital læring, arbejdsbaseret læring og lærlingeuddannelse og i at udvikle lærernes kompetencer til effektivt at anvende IT-værktøjer. Der er mulighed for at afhjælpe dårlige resultater i de grundlæggende færdigheder samt øge deltagelsen i voksenuddannelse. For at fremskynde anvendelsen af IT kan omskolingsprogrammer i videst muligt omfang udformes med henblik på onlineanvendelse og derefter, når der er dæmmet op for pandemien, gennemføres med fysisk tilstedeværelse, hvis det er nødvendigt.

                  (22)

                  Under krisen og i tiden derefter er og vil der være behov for betydelige midler til støtte for virksomhederne. Det er afgørende at sikre tilstrækkelig adgang til finansiering og likviditet, navnlig for små og mellemstore virksomheder (SMV'er), således at virksomhederne kan opretholde deres aktiviteter, og beskæftigelsen sikres. Ved udformningen og gennemførelsen af disse foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens modstandsdygtighed. Cypern har allerede gennemført en særlig støtteordning for små virksomheder, hvorigennem der ydes løntilskud til virksomheder med op til fem ansatte. Derudover vil suspensionen af de forhøjede bidrag til det nationale sundhedssystem og udsættelsen af skattebetalinger (f.eks. moms) lette det umiddelbare pres. Det er vigtigt i samarbejde med SMV-støttestrukturerne og erhvervsorganisationer at sikre en hurtig administrativ koordinering, praktisk støtte og en effektiv kommunikation om den støtte, der er til rådighed for SMV'er. De offentlige myndigheders hurtigere kontraktmæssige betalinger kan også bidrage til at forbedre SMV'ernes likviditet. Nystartede virksomheder og vækstvirksomheder har brug for særlig støtte, f.eks. i form af offentlige institutioners kapitalandele i disse og incitamenter til venturekapitalfonde til at øge deres investeringer i disse virksomheder. Det er fortsat vigtigt at gennemføre de finansielle instrumenter, der blev udarbejdet før krisen (Cyprus Energy Fund of Funds).

                  (23)

                  For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, herunder gennem relevante reformer. Det er af afgørende betydning at beskytte og anvende landets naturressourcer på en effektiv måde for at sikre en holdbar økonomisk genopretning og fremtidig vækst. For at bevare landets tiltrækningskraft for turister er det nødvendigt at tage fat på udfordringerne i forbindelse med overgangen til grøn energi, effektiv affaldshåndtering og vandforvaltning og beskyttelse af naturen og biodiversiteten. Der er allerede begyndt at blive foretaget betydelige investeringer, men det er nødvendigt at fremrykke investeringerne på disse områder. Cypern står over for store udfordringer med hensyn til i 2030 at nå målet for de drivhusgasemissioner, der ikke er omfattet af EU's emissionshandelssystem. Det er nødvendigt at tage fat på disse udfordringer ved hjælp af planlægning og vedtagelse af yderligere foranstaltninger rettidigt i overensstemmelse med landets nationale energi- og klimaplan. Sådanne foranstaltninger vil kræve investeringer, navnlig på områder som vedvarende energi, energieffektivitet og bæredygtig transport, som også kan bidrage til at skabe en solid grøn stimulus. Det er også nødvendigt, at Cypern forbedrer sit affaldshåndteringssystem og sin cirkulære økonomi. Affaldsproduktionen er fortsat betydeligt højere end EU-gennemsnittet, samtidig med at genanvendelsesprocenten er betydeligt lavere end EU-gennemsnittet. Deponeringsgraden er også meget høj. Vandforvaltningen og spildevandsbehandlingen, særligt i byområder, er kendetegnet ved en vis ineffektivitet. Tørke og vandknaphed udgør store problemer, og en utilstrækkelig politisk indsats kan påvirke økonomien og turismen i Cyperns landdistrikter. Programmeringen for Fonden for Retfærdig Omstilling for 2021-2027, som er genstand for et forslag fra Kommissionen, kan hjælpe Cypern med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig i de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020. Det vil sætte Cypern i stand til at gøre bedst muligt brug af fonden.

                  (24)

                  Restriktionerne for mobiliteten som følge af covid-19 understregede betydningen af en moderne digital infrastruktur, internetadgang for alle og adgang til digitale tjenester. Det er vigtigt at investere i den digitale økonomi for at styrke produktiviteten og fremme den økonomiske genopretning efter krisen. Cypern ligger i den lave ende i Europa-Kommissionens indikatorindeks over den digitale økonomi og det digitale samfund (DESI) 2020. Kun 45 % af cyprioterne i alderen 16-74 år besidder grundlæggende digitale færdigheder, og informations- og kommunikationsteknologispecialister udgør en lavere andel af arbejdsstyrken sammenlignet med EU-gennemsnittet (2,7 % mod 3,9 %), hvilket hæmmer potentialet i den digitale økonomi. Onlineinteraktionen mellem offentlige myndigheder og borgere er lav, idet kun 51 % af cyprioterne har onlineinteraktion. Omfanget af e-handel (dvs. SMV'er, der sælger online, omsætningen inden for e-handel og onlinesalg på tværs af grænserne) er stigende (31,8 % i 2019 mod 29,4 % i 2018), men ligger stadig under EU-gennemsnittet på 40,1 %.

                  (25)

                  Cypern kan forbedre sit forsknings- og innovationssystem yderligere for at støtte produktivitetsvæksten og den nødvendige digitale og miljømæssige omstilling i tiden efter pandemien. Virksomhedernes lave kapacitet til at omsætte forskning og innovation hæmmer Cyperns konkurrenceevne. Et bedre samarbejde mellem den akademiske verden og erhvervslivet og kommercialiseringen af forskningsresultater udgør fortsat vigtige flaskehalse og kræver en hurtig indsats. Nyere foranstaltninger som f.eks. oprettelsen af et nyt Viceministerium for Forskning, Innovation og Digital Politik, udnævnelsen af en ny viceminister for forskning, innovation og digital politik samt Cyperns nye forsknings- og innovationsstrategiramme for 2019-2023 (»Innovate Cyprus«), der fastsætter et højere mål for forskning og udvikling på 1,5 % af BNP i 2023 (øget fra de nuværende 0,56 %), er imidlertid lovende skridt.

                  (26)

                  Bekæmpelse af aggressiv skatteplanlægning er vigtig for at gøre skattevæsenet mere effektivt og retfærdigt, således som det erkendes i henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet 2020. De afsmittende virkninger af skatteyderes aggressive skatteplanlægning kræver en koordineret indsats fra nationalt hold som supplement til EU-lovgivningen. Den økonomiske dokumentation tyder på, at Cyperns skatteregler anvendes til aggressiv skatteplanlægning. Cypern har taget skridt til at tage hånd om dette ved at gennemføre internationale og europæiske initiativer og træffe yderligere nationale foranstaltninger. Visse elementer i systemet såsom manglende kildeskat på udbytte, renter og royalties fra virksomheder med hjemsted i Cypern til personer bosiddende i tredjelande og reglerne om skattemæssigt hjemsted kan dog fortsat lette aggressiv skatteplanlægning. Det er nødvendigt at holde nøje øje med NID-ordningen (»Notional Interest Deduction«). Derudover er undtagelsesordningen for naturalisation af investorer i Cypern og ordningen for opholdstilladelse gennem investeringer opført på OECD's liste over ordninger, der potentielt kan indebære en høj risiko for at blive misbrugt. Cypern har udarbejdet og til juridisk gennemgang forelagt lovforslag om indførelse af kildeskat af udbytte, renter og royalties til lande, der er opført i bilag I til EU-listen over ikkesamarbejdsvillige skattejurisdiktioner. Cypern har også udarbejdet og til juridisk gennemgang forelagt indførelsen af en test for skattemæssigt hjemsted for virksomheder baseret på stiftelse, ud over den eksisterende forvaltning og kontrol. Effektiviteten af disse foranstaltninger med hensyn til at bekæmpe aggressiv skatteplanlægning skal vurderes.

                  (27)

                  Et effektivt retssystem er fortsat en nøglefaktor i en attraktiv, investerings- og erhvervsvenlig økonomi og vil være vigtig i genopretningsprocessen. Alvorlig ineffektivitet i retssystemet påvirker fortsat håndhævelsen af kontrakter og forhindrer en hurtig afgørelse i civil- og handelsretlige sager. Der er bebudet en række reformer for at løse nogle af de største problemer i retssystemet i Cypern, navnlig de forældede civile retsplejeregler, retternes digitalisering, afviklingen af det store efterslæb af sager og manglen på løbende efteruddannelse af dommere, men fremskridtene sker fortsat langsomt.

                  (28)

                  Øget modstandsdygtighed og effektivitet i den offentlige forvaltning er afgørende for at sikre en hurtig og effektiv gennemførelse af genopretningsforanstaltningerne efter covid-19 i Cypern. Det er nødvendigt at forbedre koordineringen mellem de centrale og lokale myndigheder og håndtere opsplitningen og ineffektiviteten på lokalt plan for at fjerne flaskehalse for en sammenhængende gennemførelse, investeringer og levering af tjenesteydelser i landet. Det er vigtigt at fremme digitaliseringen af den offentlige forvaltning, så den kan sikre sin egen forretningsmæssige kontinuitet, samt den fortsatte og effektive adgang til offentlige tjenester for borgerne og virksomhederne.

                  (29)

                  Hvor de landespecifikke henstillinger, der fremgår af denne henstilling (»de landespecifikke henstillinger fra 2020«), har fokus på at imødegå pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019 også reformer, der er væsentlige for at imødegå strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. De landespecifikke henstillinger fra 2019 er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også de landespecifikke henstillinger fra 2019 vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Alle de landespecifikke henstillinger fra 2019 bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af midlerne under samhørighedspolitikken efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med krisen.

                  (30)

                  At beskytte banksystemets overordnede sundhed og forvalte risiciene for den finansielle stabilitet er af afgørende betydning for at imødegå covid-19-krisen og støtte økonomien. Stabiliteten i banksektoren er blevet væsentligt forbedret i de senere år, men pandemien belaster bankerne som følge af en stigning i kreditrisikoen og presset på rentabiliteten og kapitaliseringen. Sårbarhederne og udfordringerne skyldes den gældsatte private sektor og en stor beholdning af misligholdte lån, som begrænser omfanget af kreditstøtte. Den cypriotiske banksektor har den næsthøjeste beholdning af misligholdte lån i euroområdet. Det er derfor fortsat en prioritet at gøre en indsats for at få mindsket beholdningen af misligholdte lån, navnlig ved at tage fat på beholdningen af gamle misligholdte lån, som skulle have været betalt, længe inden covid-19-krisen startede. For at nå dette mål er det afgørende, at der sker fremskridt med det statsejede porteføljeadministrationsselskab (KEDIPES), herunder med hensyn til dets organisatoriske model og strategi. ESTIA-ordningen søger på hensigtsmæssig vis at støtte og beskytte sårbare låntagere, men det er fortsat afgørende at finde en balance mellem dette mål og en forbedring af betalingskulturen. I den forbindelse vil en styrkelse af tvangsfuldbyrdelsen af krav og fremme af anvendelsen af insolvensreglerne kunne være med til at understøtte en bæredygtig omlægning af dårlige lån. Derudover udgør det fortsat en vigtig opgave at få mindsket efterslæbet i udstedelsen af skøder ved at gennemføre en strukturel løsning til afhjælpning af manglerne ved systemet for ejendomshandel (dvs. udstedelse og overførsel af skøder).

                  (31)

                  Det er vigtigt at fortsætte indsatsen for at styrke rammerne for forebyggelse og sanktionering af korruption for at sikre genopretningen efter covid-19-krisen og for at opnå en effektiv, ansvarlig og gennemsigtig tildeling og fordeling af midler og ressourcer. Der er ved at blive gennemført en handlingsplan mod korruption, men vigtige foranstaltninger og lovgivning er endnu ikke vedtaget, navnlig udkastet til love om øget gennemsigtighed i den offentlige beslutningstagning, oprettelse af en uafhængig myndighed til bekæmpelse af korruption og beskyttelse af whistleblowere. Bestemmelserne vedrørende lovkontorets adskillelse af funktioner og ansættelsesprocedurer mangler endnu at blive fuldt gennemført.

                  (32)

                  Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over de fremskridt, der er gjort med opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling (»verdensmålene«). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af de landespecifikke henstillinger fra 2020 vil Cypern bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

                  (33)

                  Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien. Cypern bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta, sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne fra 2020 vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater, der har euroen som valuta, under samtidig hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen.

                  (34)

                  Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Cyperns økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020, det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de landespecifikke henstillinger, der er rettet til Cypern i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Cypern, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (35)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Cyperns stabilitetsprogram for 2020, og dets udtalelse (7) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

                  (36)

                  Rådet har på baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering gennemgået Cyperns nationale reformprogram for 2020 og stabilitetsprogram for 2020. De landespecifikke henstillinger fra 2020 tager hensyn til nødvendigheden af at håndtere covid-19-pandemien og lette den økonomiske genopretning som et nødvendigt første skridt for at muliggøre en tilpasning af ubalancer. De landespecifikke henstillinger fra 2020, der direkte adresserer de makroøkonomiske ubalancer, som Kommissionen konstaterede i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011, er afspejlet i henstilling 1, 3 og 4,

            HENSTILLER, at Cypern i 2020 og 2021 iværksætter tiltag med henblik på at:

                  1.

                  træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå covid-19-pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, styrke sundhedssystemets modstandsdygtighed og kapacitet med henblik på at sikre kvalitet og økonomisk overkommelige ydelser, bl.a. ved at se på sundhedspersonalets arbejdsvilkår

                  2.

                  yde passende indkomsterstatning og adgang til social beskyttelse for alle, styrke de offentlige arbejdsformidlinger, fremme fleksible arbejdsordninger og forbedre arbejdsmarkedsrelevansen af uddannelse

                  3.

                  sikre passende adgang til finansiering og likviditet, især for SMV'er, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning, målrette investeringerne mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig ren og effektiv produktion og anvendelse af energi, affaldshåndtering og vandforvaltning, bæredygtig transport, digitalisering samt forskning og innovation

                  4.

                  optrappe indsatsen for at fjerne de elementer i skattesystemet, der letter enkeltpersoners og multinationale selskabers aggressive skatteplanlægning, forbedre effektiviteten og digitaliseringen af retssystemet og den offentlige sektor.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2020.

               På Rådets vegne

            J. KLOECKNER

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 301 af 5.9.2019, s. 80.

         (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (7)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.