title: 2013/142/EU: Kommissionens henstilling af 12. marts 2013 om en mere demokratisk og effektiv gennemførelse af valget til Europa-Parlamentet

text:
               21.3.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 79/29

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 12. marts 2013
   om en mere demokratisk og effektiv gennemførelse af valget til Europa-Parlamentet
   (2013/142/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I artikel 10, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union fastsættes det, at borgerne repræsenteres direkte på EU-plan i Europa-Parlamentet. Det er med til at sikre den demokratiske kontrol og ansvarliggørelsen på det niveau, hvor beslutningerne træffes.

               (2)

               I artikel 10, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union fastsættes det, at enhver borger har ret til at deltage i Unionens demokratiske liv, og at beslutningerne skal træffes så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt.

               (3)

               Lissabontraktaten øger borgernes rolle i Unionen som politiske aktører ved at skabe en solid forbindelse mellem borgerne, udøvelsen af deres politiske rettigheder og Unionens demokratiske liv.

               (4)

               Det er navnlig relevant at øge beslutningsprocessens demokratiske legitimitet i Unionen og tilnærme systemet til borgerne med henblik på de foranstaltninger, der kræves på EU-plan for at tackle finanskrisen og statsgældskrisen.

               (5)

               I Kommissionens meddelelse af 28. november 2012 med titlen »En plan for en udbygget og egentlig ØMU — Indledning af en europæisk debat« (1) understreges det, at øget demokratisk legitimitet og ansvarlighed udgør en nødvendig del af en hvilken som helst reform af Den Europæiske Union.

               (6)

               I artikel 10, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union og i artikel 12, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fastsættes det, at politiske partier på europæisk plan bidrager til at skabe en europæisk politisk bevidsthed og til at udtrykke unionsborgernes vilje.

               (7)

               For at gøre det muligt for de europæiske politiske partier fuldt ud at udføre deres opgave fremsatte Kommissionen den 12. september 2012 et forslag til forordning om statut for og finansiering af europæiske politiske partier og europæiske politiske fonde (2). Formålet med forslaget er at sikre, at europæiske politiske partier har en mere synlig status og mere fleksible, gennemsigtige og effektive rammer for deres finansiering. Kommissionen foreslog også, at europæiske politiske partier i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet skal træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at informere unionsborgerne om deres tilknytning til nationale politiske partier. Når den nye forordning er vedtaget, ophæver og erstatter den Europa-Parlamenets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan (3).

               (8)

               Skabelsen af en gennemsigtig forbindelse mellem de nationale partier, som unionsborgerne stemmer på, og de europæiske politiske partier, som de nationale partier er tilknyttet, bør det være muligt for de europæiske politiske partier mere direkte at give udtryk for, hvad unionsborgerne ønsker, og det bør få stor indflydelse på, hvor gennemsigtig beslutningsprocessen i EU er.

               (9)

               Endnu større gennemsigtighed omkring valget til Europa-Parlamentet vil være med til i højere grad at afspejle Europa-Parlamentets styrkede rolle og beføjelser i henhold til Lissabontraktaten. Styrkelsen af unionsborgernes bånd til den demokratiske proces i Unionen er en nødvendig følge af den tættere institutionelle integration.

               (10)

               Yderligere foranstaltninger vil øge de europæiske politiske partiers synlighed under hele valgprocessen, fra valgkampagnen indledes, og til stemmerne afgives, og sætte dem i stand til mere effektivt at slå bro over kløften mellem Unionens politik og unionsborgerne og supplere europæiske politiske partiers pligt til at informere som fastsat i Kommissionens forslag til forordning om statut for og finansiering af europæiske politiske partier og europæiske politiske fonde.

               (11)

               I en række medlemsstater er det allerede fast praksis for nogle eller alle nationale partier på stemmesedlerne til valget til Europa-Parlamentet at anføre deres tilknytning til et europæisk politisk parti. For at sikre de europæiske politiske partiers synlighed under hele valgprocessen er det vigtigt, at alle medlemsstater fremmer og letter tilvejebringelsen af oplysninger til vælgerne om de nationale partiers tilknytning til de europæiske politiske partier. For yderligere at øge gennemsigtigheden i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet og samtidig øge ansvarligheden hos de politiske partier, der deltager i valget til Europa-Parlamentet, og vælgernes tillid til denne proces, bør de nationale partier forud for valget gøre offentligheden bekendt med deres tilknytning til et givet europæisk politisk parti. Bortset fra forskellige partiarrangementer, såsom partikongresser, udgør de nationale partiers valgkampagner det mest hensigtsmæssige og effektive middel til at udbrede kendskabet til og synliggøre denne tilknytning.

               (12)

               I medfør af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1093/2012/EU (4) blev 2013 udnævnt til borgernes Europaår (2013). Et vigtigt skridt fremad i år er yderligere at øge unionsborgernes indflydelse i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet.

               (13)

               Siden Lissabontraktatens ikrafttræden vælges formanden for Kommissionen af Europa-Parlamentet i henhold til proceduren i artikel 17, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Union og under hensyntagen til de retningslinjer, der er fastsat i erklæring nr. 11 til Lissabontraktaten. I henhold til disse retningslinjer skal der tages hensyn til valget til Europa-Parlamentet, og at Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd foretager de nødvendige høringer inden for de rammer, der anses for mest velegnede forud for valget af formanden for Kommissionen. Disse bestemmelser afspejler således Europa-Parlamentets øgede rolle i forbindelse med udpegelsen af formanden for Kommissionen og betydningen af resultatet af valget til Europa-Parlamentet for denne proces.

               (14)

               Europa-Parlamentet opfordrede i sin beslutning af 22. november 2012 (5) indtrængende de europæiske politiske partier til at indstille kandidater til posten som formand for Kommissionen, idet det bemærkede, at det forventede, at disse kandidater kommer til at spille en ledende rolle i den parlamentariske valgkamp, især ved i egen person at fremlægge deres program i alle EU-medlemsstater. I denne beslutning fremhæves den øgede rolle yderligere, som valget til Europa-Parlamentet spiller ved valget af formanden for Kommissionen.

               (15)

               Kommissionen understregede i sin meddelelse af 28. november 2012 med titlen »En plan for en udbygget og egentlig ØMU — Indledning af en europæisk debat«, at det forhold, at de politiske partier, der deltager i valget til Europa-Parlamentet i 2014, indstiller kandidater til posten som formand for Kommissionen, udgør et vigtigt skridt hen imod etableringen af en egentlig europæisk politisk sfære.

               (16)

               Det er derfor hensigtsmæssigt at skabe øget bevidsthed hos unionsborgerne om den centrale rolle, deres stemme spiller, når det afgøres, hvem der skal være formand for Kommissionen, og om de kandidater til denne post, som støttes af de partier, de stemmer på ved valget til Europa-Parlamentet.

               (17)

               Hvis de europæiske politiske partier og de nationale partier i forbindelse med valget til Europa-Parlamentet bekendtgør, hvilken kandidat til posten som formand for Kommissionen de støtter, og kandidatens program, vil det skabe en konkret og synlig forbindelse mellem en unionsborgers individuelle stemme på et politisk parti og den kandidat til posten som formand for Kommissionen, som det pågældende parti støtter. Dette bør øge Kommissionsformandens legitimitet, Kommissionens ansvarlighed over for Europa-Parlamentet og de europæiske vælgere og mere generelt øge den demokratiske legitimitet i forbindelse med beslutningsprocessen i Unionen. Politiske udsendelser har til formål at gøre det muligt for vælgerne at træffe deres valg på et velinformeret grundlag. Det er derfor hensigtsmæssigt, at de nationale partier også bruger dette redskab til at bekendtgøre, hvilken kandidat til posten som formand for Kommissionen de støtter, og kandidatens program.

               (18)

               Valget til Europa-Parlamentet finder på nuværende tidspunkt sted over flere dage, da det afholdes på forskellige tidspunkter i forskellige medlemsstater. Indførelsen af en fælleseuropæisk valgdag med valgsteder, der lukker på samme tid, ville i højere grad afspejle borgernes fælles deltagelse på tværs af Unionen og derved udgøre en del af det repræsentative demokrati, som Unionen er baseret på.

               (19)

               Enhver unionsborger har valgret og er valgbar ved valget til Europa-Parlamentet i den medlemsstat, hvor den pågældende har bopæl, jf. artikel 22, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som fik virkning ved Rådets direktiv 93/109/EF af 6. december 1993 om fastsættelse af de nærmere regler for valgret og valgbarhed ved valg til Europa-Parlamentet for unionsborgere, der har bopæl i en medlemsstat, hvor de ikke er statsborgere (6).

               (20)

               I medfør af direktiv 93/109/EF blev der indført en mekanisme for udveksling af oplysninger med henblik på at sikre, at borgere til samme valg ikke kan stemme eller opstille i mere end én medlemsstat.

               (21)

               En række Kommissionsrapporter vedrørende anvendelsen af direktiv 93/109/EF, der er udsendt i årenes løb (7), og senest rapporten fra 2010 om evalueringen af valget til Europa-Parlamentet i 2009 (8) har afsløret en række mangler i den måde, hvorpå den mekanisme, der skal forhindre, at en person stemmer eller opstiller i flere lande, fungerer. Disse mangler skyldes navnlig, at de personoplysninger, som bopælslandet i henhold til direktivet skal meddele unionsborgerens hjemland, er utilstrækkelige. De skyldes også forskellene i medlemsstaternes valgkalendere. Som følge heraf kunne en lang række unionsborgere, der var optaget på valglisten i deres bopælsland, ikke identificeres i deres hjemland.

               (22)

               Det er muligt effektivt at afhjælpe disse mangler ved hjælp af en række foranstaltninger baseret på omfattende høringer af medlemsstaternes eksperter og på grundlag af god praksis i den sammenhæng for derved at forbedre den måde, hvorpå mekanismen fungerer ved valget til Europa-Parlamentet i 2014, og lette den administrative byrde for de nationale myndigheder.

               (23)

               De fleste medlemsstater har allerede i medfør af direktiv 93/109/EF oprettet én enkelt kontaktmyndighed for udveksling af oplysninger om vælgere og kandidater. Mekanismen ville generelt blive mere effektiv, hvis alle medlemsstater oprettede en sådan myndighed.

               (24)

               Datoen for lukning for optagelse på valglisten varierer meget mellem medlemsstaterne; fra to måneder til fem dage før valgdagen. Mekanismen ville blive mere effektiv, hvis medlemsstaterne under hensyntagen til tidsplanen for valgprocessen i de øvrige medlemsstater sendte oplysninger om vælgere på et tidspunkt, hvor de nationale retningslinjer i de respektive hjemlande stadig gjorde det muligt at træffe de nødvendige foranstaltninger. En række yderligere tekniske aspekter af overførslen af oplysninger kunne forbedres for derved at gøre mekanismen mere effektiv. De omfatter brugen af et fælles elektronisk format og et fælles tegnsæt, den måde, hvorpå oplysningerne overføres, og den krypteringsmetode, der anvendes for at garantere et passende beskyttelsesniveau for personoplysninger.

               (25)

               Tilvejebringelsen af visse supplerende personoplysninger om vælgere, som hjemlandene skal have meddelelse om, og som ikke udtrykkeligt kræves i henhold til direktiv 93/109/EF, vil gøre det muligt for hjemlandene mere effektivt at identificere deres statsborgere på valglisterne. De personoplysninger, der er nødvendige for, at mekanismen kan fungere effektivt, varierer fra medlemsstat til medlemsstat.

               (26)

               Enhver behandling af personoplysninger inden for rammerne af mekanismen for udveksling af oplysninger bør overholde de nationale gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (9) —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      DEMOKRATISK GENNEMFØRELSE AF VALGET

      At fremme og lette informeringen af vælgerne om de nationale partiers tilknytning til de europæiske politiske partier

               1.

               Medlemsstaterne bør fremme og lette tilvejebringelsen af oplysninger til vælgerne om de nationale partiers tilknytning til de europæiske politiske partier før og under valget til Europa-Parlamentet, bl.a. ved at tillade og fremme angivelsen af en sådan tilknytning på de stemmesedler, der anvendes ved dette valg.

      Informering af vælgerne om de nationale partiers tilknytning til de europæiske politiske partier

               2.

               De nationale politiske partier, der deltager i valget til Europa-Parlamentet, bør forud for valget offentligt informere om deres tilknytning til europæiske politiske partier. De nationale politiske partier bør åbent vise deres tilknytning til europæiske politiske partier i alt kampagnemateriale og i alle meddelelser og politiske udsendelser.

      Støtte til en kandidat til posten som formand for Europa-Kommissionen

               3.

               De europæiske og nationale politiske partier bør forud for valget til Europa-Parlamentet bekendtgøre, hvilken kandidat til posten som formand for Europa-Kommissionen de støtter, og kandidatens program.
               De nationale politiske partier bør sikre, at deres politiske udsendelser med henblik på valget til Europa-Parlamentet også anvendes til at informere borgerne om, hvilken kandidat til posten som formand for Europa-Kommissionen de støtter, og kandidatens program.

      Fælles valgdag

               4.

               Medlemsstaterne bør enes om en fælles valgdag for valget til Europa-Parlamentet med valgsteder, der lukker på samme tid.

      EN EFFEKTIV GENNEMFØRELSE AF VALGET

      Én enkelt kontaktmyndighed

               5.

               Medlemsstaterne bør med henblik på gennemførelsen af artikel 13 i direktiv 93/109/EF oprette én enkelt kontaktmyndighed, der har ansvar for udvekslingen af oplysninger om vælgerne.

      Overførsel af oplysninger

               6.

               Medlemsstaterne bør så vidt muligt tage hensyn til hinandens retningslinjer for valget, således at bopælslandet sender oplysningerne om vælgere tids nok til, at det pågældende hjemland kan træffe de nødvendige foranstaltninger.

      Yderligere oplysninger for mere effektivt at muliggøre identifikationen af vælgere og kandidater

               7.

               Bopælslandene opfordres til ud over de personoplysninger, der er omhandlet i artikel 9 i direktiv 93/109/EF, at overføre alle relevante personoplysninger, som kan være nødvendige for, at myndighederne i deres hjemlande kan identificere dem.

      Tekniske midler for at sikre en sikker og effektiv overførsel af oplysninger

               8.

               Med henblik på udvekslingen af oplysninger, jf. artikel 13 i direktiv 93/109/EF, bør medlemsstaterne anvende ensartede og sikre elektroniske midler som fastsat i bilaget. Medlemsstaterne bør overføre oplysningerne i en enkelt pakke pr. hjemland med en yderligere overførsel senere med henblik på ajourføring af oplysningerne, hvis det er nødvendigt.
               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne og de europæiske og de nationale politiske partier.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. marts 2013.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Næstformand

      (1)  KOM(2012) 777 final/2.

      (2)  KOM(2012) 499 final.

      (3)  EUT L 297 af 15.11.2003, s. 1.

      (4)  EUT L 325 af 23.11.2012, s. 1.

      (5)  Europa-Parlamentets beslutning af 22. november 2012 om valg til Europa-Parlamentet i 2014 (2012/2829(RSP)).

      (6)  EFT L 329 af 30.12.1993, s. 34.

      (7)  KOM(97) 731 final, KOM(2000) 843 final, KOM(2006) 790 final.

      (8)  KOM(2010) 605 final.

      (9)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

      BILAG

         Detaljerede tekniske foranstaltninger med henblik på gennemførelse af artikel 13 i direktiv 93/109/EF

                  1.

                  Med henblik på den udveksling af oplysninger, der er omhandlet i artikel 13 i direktiv 93/109/EF bør medlemsstaterne anvende filer i XML-format (Extensible Markup Language format). Disse XML-filer bør udelukkende overføres elektronisk på en sikker måde.

                  2.

                  Medlemsstaterne bør anvende det universelle tegnsæt Transformation Format-8-bit (UTF-8) til at registrere og overføre oplysninger om vælgere inden for rammerne af mekanismen for udveksling af oplysninger.

                  3.

                  Medlemsstaterne bør anvende W3C's (World Wide Web Consortium) XML-krypteringsspecifikationer, der bl.a. omfatter udveksling af en offentlig nøgle og en privat nøgle, for at sikre et passende beskyttelsesniveau for de personoplysninger, der overføres.


title: Etablering af et EU-udrykningsberedskab Europa-Parlamentets henstilling af 14. december 2010 om etablering af et EU-udrykningsberedskab (2010/2096(INI))

text:
               15.6.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               CE 169/140

         Tirsdag den 14. december 2010Etablering af et EU-udrykningsberedskab
   P7_TA(2010)0465
   Europa-Parlamentets henstilling af 14. december 2010 om etablering af et EU-udrykningsberedskab (2010/2096(INI))
   2012/C 169 E/21

      Europa-Parlamentet,

               —

               der henviser til Lissabontraktatens artikel 196, hvoraf det fremgår, at »Unionen fremmer samarbejde mellem medlemsstaterne for at gøre ordningerne for forebyggelse af og beskyttelse mod naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer mere effektive«, samt at »Målene for Unionens indsats er […] at fremme sammenhængen i internationalt arbejde på civilbeskyttelsesområdet.«,

               —

               der henviser til artikel 214 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvori det hedder, at formålet med Unionens aktiviteter på området humanitær bistand er at »yde bistand, hjælp og beskyttelse til befolkninger i tredjelande, der er ofre for naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer«, og at disse aktiviteter skal »gennemføres i overensstemmelse med principperne i folkeretten og principperne om upartiskhed, neutralitet og ikke-forskelsbehandling«,

               —

               der henviser til den europæiske konsensus om humanitær bistand, der blev undertegnet i december 2007 af formændene for Det Europæiske Råd, Europa-Parlamentet og Kommissionen, og til den handlingsplan, Kommissionen forelagde i maj 2008, om gennemførelse af konsensussen,

               —

               der henviser til Rådets konklusioner fra december 2007, hvori Kommissionen opfordres til at gøre bedst mulig brug af EU's civilbeskyttelsesordning og til yderligere at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne,

               —

               der henviser til retningslinjerne for anvendelse af militære og civile midler til international katastrofehjælp (Oslo-retningslinjerne) som opdateret den 27. november 2006,

               —

               der henviser til meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet af 23. februar 2009 om en EU-strategi til støtte for katastrofeforebyggelse i udviklingslande,

               —

               der henviser til meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet af marts 2008 om styrkelse af EU's katastrofeberedskab (KOM(2008)0130) og Europa-Parlamentets beslutning af 19. juni 2008 om styrkelse af EU's katastrofeberedskab (1),

               —

               der henviser til Michel Barniers rapport af 9. maj 2006»For a European civil protection force: europe aid«,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets beslutning af 10. februar 2010 om jordskælvet for nylig i Haiti (2),

               —

               der henviser til sin beslutning af 21. september 2010 om forebyggelse af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer,

               —

               der henviser til forslag til henstilling til Rådet B7-0228/2010 af 23. marts 2010 i henhold til forretningsordenens artikel 121, stk. 1, »om etablering af et EU-udrykningsberedskab« af Anneli Jäätteenmäki, Charles Goerens, Louis Michel, Marielle De Sarnez og Frédérique Ries for ALDE-Gruppen,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 121, stk. 3,

               —

               der henviser til betænkning fra Udviklingsudvalget og udtalelse fra Udenrigsudvalget (A7-0332/2010),

               A.

               der henviser til, at antallet af katastrofer, der fører til væsentlige menneskelige, økonomiske og miljømæssige skader, er stigende på verdensplan, og til, at sådanne kriser indtræffer med større virkninger, hyppighed og omfang i flere dele af verden, hovedsageligt som følge af virkningerne af klimaændringer; der endvidere henviser til, at EU gør en betydelig indsats for at reagere på disse kriser,

               B.

               der henviser til, at mangedoblingen og den hyppigere forekomst af aktioner uden for EU forværres af den globale økonomiske situation og de budgetmæssige begrænsninger, som understreger behovet for mere omkostningseffektive operationer,

               C.

               der henviser til, at en fælles udnyttelse af ressourcer blandt de 31 stater, der er medlem af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning (EU-27, Norge, Liechtenstein, Kroatien og Island), eller som et led i et øget samarbejde mellem medlemsstaterne kan være en fordel rent operationelt og finansielt,

               D.

               der henviser til, at Kommissionens budget for humanitære katastrofer og især budgettet for ECHO’s agentur, ikke kun har været fastfrosset men er faldet ubetydeligt i reel værdi i løbet af de seneste fem år,

               E.

               der henviser til, at der i de senere år er gjort fremskridt i retning af et mere sammenhængende EU-katastrofeberedskab, især gennem gradvis styrkelse af civilbeskyttelsesordningen, bedre interaktion/koordination mellem civilbeskyttelse og humanitær bistand og anerkendelse af, at en integreret tilgang til katastrofehåndtering ikke kun omfatter selve indsatsen, men også forebyggelse og beredskab,

               F.

               der henviser til, at EU’s reaktion på jordskælvet i Haiti ikke blot udløste en hurtig, betydningsfuld og stor humanitær bistandsoperation, men også aktivering af civilbeskyttelsesordningen, som omgående og for første gang kunne deployere to moduler (en vandrensningsenhed og en avanceret lægestation), som blev finansieret gennem en forberedende foranstaltning vedrørende et EU-udrykningsberedskab,

               G.

               der henviser til, at erfaringerne fra nylige kriser fortsat viser nødvendigheden af at forbedre EU's katastrofeberedskab for så vidt angår effektivitet, koordination og synlighed, og at disse katastrofer endnu engang har understreget behovet for et EU-udrykningsberedskab (en EU-civilbeskyttelsesstyrke),

               H.

               der henviser til, at EU’s evne til at beskytte borgerne liv og ejendom er en afgørende factor for dets troværdighed,

               1.

               henstiller til Rådet:

                           a)

                           anerkender, at inkluderingen af civilbeskyttelse og humanitær bistand i én enkelt kommissærs portefølje med ansvar for humanitær bistand og kriseberedskab skaber bedre synergier inden for Kommissionen og bidrager til at øge sammenhængen i EU’s katastrofeberedskab som helhed;

                           b)

                           opfordrer til større integration mellem civilbeskyttelse og humanitære arbejdsmetoder inden for GD ECHO, samtidig med at deres specifikke karakteristika bevares ved at opretholde en klar skelnen og afgrænsning af roller mellem dem for at øge synergierne og komplementariteterne og højne effektiviteten; opfordrer også det militære og civile personel og nødhjælpsarbejdere, der er involveret i katastrofeberedskab eller humanitære operationer, til at handle i overensstemmelse med principperne om neutralitet, uafhængighed og upartiskhed;

                           c)

                           gentager, at anvendelsen af civilbeskyttelsesressourcer, når de indsættes i en humanitær krise, bør være behovsbaserede og komplementere og være sammenhængende med den humanitære bistand i overensstemmelse med den europæiske konsensus om humanitær bistand og De Forenede Nationers retningslinjer (Oslo-retningslinjerne) med henblik på at sikre overholdelse af de humanitære principper for neutralitet, humanitet, upartiskhed og uafhængighed;

                           d)

                           kræver, at EU’s bistand i tilfælde af naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer så vidt muligt bør tage sigte på at hjælpe den lokale økonomi, som f.eks. gennem køb af lokalt eller regionalt producerede fødevarer såvel som gennem levering af de nødvendige materialer til landmænd for på ny at sætte gang i økonomien i landdistrikter;

                           e)

                           anmoder Rådet og Kommissionen om at præcisere ordningerne for samarbejde og koordination mellem Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) og Kommissionen om styring af store katastrofeindsatser uden for EU’s territorium;

                           f)

                           foreslår lokale koordinationsbestræbelser i samarbejde med den nationale regering i den pågældende stat, idet der gøres brug af EU’s og medlemsstaternes lokale repræsentanter for at sikre et målrettet og kompetent beredskab i de berørte områder;

                           g)

                           opfordrer indtrængende Rådet til at styrke EU’s katastrofeberedskabskapacitet som en vigtig prioritet, navnlig i betragtning af drøftelserne om oprettelse af en EU-civilbeskyttelsesstyrke, og til at følge op på Europa-Parlamentets gentagne krav om, at de forslag, der blev fremsat i Barnier-rapporten i 2006, gennemføres;

                           h)

                           opfordrer til, at der med det samme oprettes en EU-civilbeskyttelsesstyrke, som på passende vis skal udstyres med de nødvendige teknologiske og tekniske ressourcer;

                           i)

                           opfordrer også som et led i operationerne efter en naturkatastrofe til en bedre koordinering mellem de humanitære organisationer, medlemsstaternes civilbeskyttelsesordninger og GD ECHO og andre fremtidige europæiske civilbeskyttelsesstyrker;

                           j)

                           opfordrer indtrængende Kommissionen til at udvikle programmer sammen med de nationale regeringer, de lokale myndigheder og civilsamfundsorganisationerne i modtagerlandene, for så vidt angår fællesskabsbaseret katastrofeforebyggelse og kapacitet til forvaltning af kriseberedskab;

                           k)

                           tilskynder Rådet til efter den almindelige lovgivningsprocedure at vedtage foranstaltninger (som Kommissionen skal foreslå) til at forbedre forudsigeligheden af den nuværende EU-civilbeskyttelsesordning, som i øjeblikket er baseret på frivillige og ad hoc-bidrag fra medlemsstaterne, samt dennes evne til at planlægge forud; foreslår, at disse foranstaltninger kan indbefatte ordninger, der er afprøvet under forberedende foranstaltninger, herunder samlede EU-aktiver, frivillig sammenlægning af ressourcer, kortlægning af eksisterende kapacitet, identificering af scenarier og udvikling af yderligere uddannelsesaktiviteter;

                           l)

                           opfordrer også til realistiske budgetter, hvor bevillinger til naturkatastrofer eller humanitære aktioner tildeles på grundlag af de foregående års udgifter;

                           m)

                           mener, at EU’s civilbeskyttelsesstyrke bør være baseret på EU's civilbeskyttelsesordning, bør udnytte de eksisterende redskaber bedst muligt og gøre dem mere effektive og synlige og udveksle logistiske og menneskelige ressourcer med hensyn til både katastrofeberedskabsuddannelse og katastrofehåndtering gennem udviklingen af initiativer som led i forberedende foranstaltninger, samt være i stand til at levere nødhjælp inden for 24 timer, efter at en katastrofe er indtrådt;

                           n)

                           henstiller, at EU’s civilbeskyttelsesstyrke baseres på principperne om, at den skal:

                                       —

                                       bygge på en vurdering af behov med deltagelse af alle humanitære aktører

                                       —

                                       være civil

                                       —

                                       foregå under EU’s flag

                                       —

                                       respektere den humanitære folkeret

                                       —

                                       respektere, at medlemsstaternes deltagelse i de foranstaltninger, der iværksættes, er frivillig

                                       —

                                       være baseret på princippet om byrdefordeling

                                       —

                                       være åben for bidrag fra tredjelande

                                       —

                                       anerkende FN’s overordnede rolle med hensyn til at koordinere internationale hjælpeaktioner uden for EU’s territorium

                                       —

                                       organiseres på forebyggende basis ifølge særlige scenarier;

                           o)

                           mener under særlig henvisning til de humanitære bistandsaktioner og baseret på de erfaringer, der blev gjort ved aktionerne i Haiti og Pakistan, at EU i videst mulig udstrækning bør operere i FN-regi og koncentrere sig om de områder, hvor dets intervention kan bidrage til større merværdi;

                           p)

                           mener, at den europæiske civilbeskyttelsesstyrke kunne baseres på et tilsagn fra visse medlemsstater om frivilligt at stille forud fastlagte civilbeskyttelsesmoduler til rådighed, som er rede til øjeblikkelig aktion i EU-operationer, der samordnes af overvågnings- og informationscentret (MIC), og at de fleste af disse moduler, som allerede findes på nationalt plan og således ikke ville medføre omfattende ekstraudgifter, fortsat ville være under disse landes kontrol, og at deployeringen af disse moduler, der holdes i beredskab, ville danne kernen i EU’s civilbeskyttelsesordning med henblik på aktioner i forbindelse med katastrofer inden for og uden for EU;

                           q)

                           mener, at yderligere civilbeskyttelsesmoduler kunne finansieres af EU i forbindelse med særlige behov, hvor der er blevet fastslået brister, og hvor det europæiske plan ville tilføre værdi, og understreger betydningen af en forøgelse af midler til transport og udvikling af transportmoduler, der holdes i beredskab;

                           r)

                           understreger behovet for udvikling af en samlet og proaktiv tilgang til katastrofeberedskab, der samordner de forskellige aktionsmidler, som Unionen og medlemsstaterne råder over, såsom (civil og militær) krisestyring, finansiel bistand og udvikling eller social- og miljøpolitikker; mener i denne forbindelse, at overgangsfasen mellem katastrofeberedskab og genopbygning efter katastrofer bør håndteres mere effektivt; minder om forslaget om oprettelse af et europæisk frivilligt korps for humanitær bistand i overensstemmelse med Lissabontraktatens bestemmelser (artikel 214, stk. 5) og opfordrer med henblik på det europæiske år for frivilligt arbejde 2011 Kommissionen og Rådet til sammen med Europa-Parlamentet hurtigst muligt at udarbejde de regler og procedurer, der skal gælde for korpset, navnlig på baggrund af lignende initiativer i nogle af medlemsstaterne;

                           s)

                           minder Rådet om, at anvendelsen af militære aktiver og kapaciteter i katastrofeindsatser bør være undtagelsen, der anvendes som en »sidste udvej« og altid i overensstemmelse med eksisterende aftaler såsom den europæiske konsensus om humanitær bistand og Oslo-retningslinjerne for anvendelse af militære og civile midler til international katastrofehjælp;

                           t)

                           erkender, at militære ressourcer og militær kapacitet i forbindelse med nødsituationer kun bør anvendes som en sidste udvej i henhold til den europæiske konsensus om humanitær bistand og Osloretningslinjerne; gør opmærksom på, at militære midler ofte tegner sig for en betydelig del af katastrofeberedskabet sammen med civilbeskyttelse og humanitær bistand, og bemærker, at militære ressourcer kan være nødvendige for at afhjælpe kritisk mangel på kapacitet (navnlig strategiske transportfaciliteter, specialiserede aktiver, tunge konstruktioner og transport); understreger derfor behovet for at udvikle en samlet strategi og forbedre samspillet mellem civil og militær kapacitet og identificere områder, hvor medlemsstaterne kan samle deres bestræbelser og kapaciteter på EU-plan for at bidrage til katastrofeberedskabet, hvilket er særlig vigtigt i en vanskelig økonomisk situation;

                           u)

                           understreger, at det er nødvendigt at opbygge civile kapaciteter i EU, som er permanent disponible, og som kan fungere uafhængigt af militære strukturer, og fastlægge de områder, hvor medlemsstaterne i denne forbindelse kan samle deres bestræbelser og kapaciteter på EU-plan;

                           v)

                           opfordrer indtrængende Rådet og Kommissionen til at samarbejde om gennemførelsen af en synlighedshandlingsplan, som bør indeholde konkrete foranstaltninger til at øge synligheden af EU’s katastrofeberedskab;

                           w)

                           tilskynder til anvendelsen af det globale miljø- og sikkerhedsovervågningssystem (GMES), der skal holde eventuelle kriseområder under overvågning, hvilket gør det muligt med et bedre beredskab til fremsendelse af humanitær bistand, og understreger, at det er af særdeles stor betydning, at der oprettes en mekanisme til opfølgning af EU's indsatser og vurdering af den bistand, der ydes;

                           x)

                           tilskynder til udarbejdelsen af forskningsbudgetter og industriel kapacitet (f.eks. satellitbilleder i GMES-programmet) for at forbedre faser med katastrofehåndtering;

                           y)

                           anmoder Rådet om at tage ovenstående henstillinger i betragtning, når det behandler og når frem til konklusioner om den kommende meddelelse fra Kommissionen om etablering af et EU-katastrofeberedskab, som Kommissionen har annonceret;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne henstilling til Rådet og til orientering til Kommissionen.

      (1)  EUT C 286 E af 27.11.2009, s. 15.

      (2)  Vedtagne tekster, P7_TA(2010)0015.


Avis juridique important

|

31994H0007

94/7/EF: Rådets henstilling af 22. december 1993 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker

EF-Tidende nr. L 007 af 11/01/1994 s. 0009 - 0012

RAADETS HENSTILLING af 22. december 1993 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker (94/7/EF)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 103, stk. 2,  under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og under henvisning til konklusionerne fra Det Europaeiske Raad den 10. og 11. december 1993 - VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 103 i traktaten danner grundlag for samordningen af den oekonomiske politik i anden fase af processen hen imod Den OEkonomiske og Monetaere Union. De retningslinjer for den oekonomiske politik, der vedtages i henhold til naevnte artikel, vil tjene  som referenceramme for den oekonomiske politik i Faellesskabet og medlemsstaterne.  Overordnede maalsaetninger Der er tegn paa, at recessionen har toppet i Den Europaeiske Union. Produktionsindikatorerne og undersoegelser af handelen i en raekke lande viser, at tilliden er blevet styrket og udsigterne forbedret. Den lange rente er faldet vaesentligt, og de fleste af  de europaeiske centralbanker har saenket de officielle rentesatser. Arbejdsloesheden stiger imidlertid stadig i de fleste medlemsstater. I de overordnede oekonomipolitiske retningslinjer for 1994 boer man derfor topprioritere en tilbagevenden til en varig og  ikke-inflatorisk oekonomisk vaekst.  Faellesskabet boer derfor saette sig som maal at vende tendensen til oeget arbejdsloeshed og inden aarhundredets udgang at nedbringe den nuvaerende uacceptabelt hoeje arbejdsloeshed paa 17 mio. arbejdsloese markant. Det er absolut noedvendigt at nedbringe  arbejdsloesheden for at reducere de negative oekonomiske og sociale foelger af dette spild af menneskelige ressourcer. OEget jobskabelse er ogsaa noedvendig for at opnaa et mere aktivt samfund, hvor alle, der oensker at deltage i produktionsprocessen, ogsaa har  mulighed herfor, og hvor de faktorer, der foerer til social udstoedning, er vaesentligt reduceret.  Dette beskaeftigelsesmaal boer opnaas ved en ikke-inflatorisk, staerk og beskaeftigelsesskabende vaekst, der straekker sig over mange aar og respekterer miljoeet. Hoejere vaekst er vaesentlig, ikke blot for at skabe beskaeftigelse, men ogsaa for at give Faellesskabet  mulighed for at hoeste fordelene ved det indre marked, for at forbedre den oekonomiske og sociale samhoerighed og for at opfylde de voksende forpligtelser i relation til resten af verden. Men da vaeksten ikke kan skabes kunstigt, skal den foerst og fremmest  tilvejebringes via markedskraefterne og via dynamikken i det indre marked, som skal vaere aabent over for omverdenen. Afslutningen af GATT-forhandlingerne paa et globalt, varigt og afbalanceret grundlag og Faellesskabets aabning over for nye markeder spiller  en vigtig rolle i denne henseende.  For at opnaa en hoejere vaekst er det desuden noedvendigt at styrke den oekonomiske konvergens mellem medlemsstaterne. Konvergens vil skabe betingelser for stoerre jobskabelse og give Faellesskabet mulighed for at hoeste de fulde fordele af det indre marked.  Konvergens vil ogsaa give mulighed for en succesfuld overgang til OEMU.  De, der er ansvarlige for den oekonomiske politik, har til opgave at give markedskraefterne lejlighed til at udfolde sig fuldt ud ved at:  i) opstille stabile og sammenhaengende makrooekonomiske rammer ii) fjerne de makro- og mikrooekonomiske hindringer for vaekst.  I den nuvaerende situation er udfordringen dobbelt. For det foerste boer der handles beslutsomt for at forbedre vaekstbetingelserne paa en maade, der er forenelig med tilsagnet om omfattende jobskabelse paa mellemlang sigt. For det andet boer der skabes  oekonomiske og sociale betingelser for en varig vaekst, der er staerkere og mere jobskabende paa mellemlang og lang sigt.  For at saette gang i opsvinget er det noedvendigt at genskabe tilliden ved igen at skabe balance i den nuvaerende kombination af makrooekonomisk politik og trovaerdige strukturforanstaltninger. Jo hurtigere der tages hensyn til stabilitetsmaalsaetningen i den  nuvaerende og forventede loen- og budgetudvikling, desto hurtigere kan rentesatserne yderligere blive nedsat vaesentligt paa et sundt grundlag. Og en lavere rente, tilvejebragt paa et saadant grundlag, er et vaesentligt instrument til at forbedre udsigterne paa  kort sigt i Faellesskabet. Paa grund af den alvorlige situation for oejeblikket og omfanget af den budgettilpasning, der skal gennemfoeres i mange lande, kan det dog meget vel taenkes, at opsvinget bliver beskedent og toevende. Paa denne baggrund er det  saaledes af afgoerende betydning, at de initiativer, der blev vedtaget paa Det Europaeiske Raads moeder i Edinburgh og Koebenhavn, bliver gennemfoert fuldt ud.  Paa mellemlang sigt boer politik og handlemaade fortsat vaere forenelige med stabilitetsmaalsaetningen. De skal hjaelpe til at overvinde stivheder og til at standse den skadelige nedgang i den offentlige opsparing, som skyldes de hoeje budgetunderskud. De vil  hermed styrke investeringsklimaet og Faellesskabets vaekstpotentiale, saaledes at det bliver muligt at faa mange aar med staerkere og mere beskaeftigelsesskabende vaekst.  OEkonomipolitiske retningslinjer For at skabe betingelserne for at realisere Faellesskabets oekonomiske maal, isaer stoerre beskaeftigelse og lavere arbejdsloeshed, vedtager Raadet, foelgende overordnede oekonomipolitiske retningslinjer:  Pris- og valutakursstabilitet Faellesskabet sigter paa at fastholde en stabil makrooekonomisk ramme. De fleste af medlemsstaterne boer i 1996 have naaet en inflationsrate paa hoejst 2 til 3 % om aaret som et skridt hen imod prisstabilitet i Faellesskabet.  Alle politikker og alle foranstaltninger boer vaere i overensstemmelse med denne maalsaetning. De medlemsstater, der allerede har naaet dette inflationsniveau, boer soerge for, at det opnaaede resultat kan fastholdes gennem de oekonomipolitiske foranstaltninger,  der gennemfoeres. De oevrige medlemsstater boer tage beslutsomme initiativer som basis for lavere rente paa kort og mellemlang sigt, f.eks. initiativer i forbindelse med budgetsanering, loenudvikling og inflatoriske priser i tjenesteydelsessektoren.  Hvis disse foranstaltninger gennemfoeres tilstraekkelig hurtigt, vil der vaere betingelser til stede for, at baade den nominelle og den effektive rente falder, efterhaanden som inflationsforventningerne mindskes. Oprettelsen af EMI vil yderligere fremme  stabilitet og samarbejde, da det vil spille en afgoerende rolle med henblik paa at styrke mekanismerne til samordning af medlemsstaternes monetaere politik og at overvaage funktionen af Det Europaeiske Monetaere System.  Den hoeje integrationsgrad og udnyttelsen af fordelene ved det indre marked kraever, at Faellesskabet fortsat sigter mod at tilvejebringe valutakursstabilitet paa basis af faelles bestraebelser, saa der kan goeres fremskridt i retning af konvergens og skabes et  sundt oekonomisk grundlag i alle Faellesskabets medlemsstater.  Faellesskabet bekraefter, at det er fast besluttet paa at foere OEMU-processen til ende efter den tidsplan, der er fastlagt i traktaten om Den Europaeiske Union. Med henblik herpaa agter det at intensivere bestraebelserne paa at opnaa oekonomisk konvergens.  Sunde offentlige finanser For at genskabe tilliden maa medlemsstaterne i 1994 forhindre enhver yderligere forvaerring i deres budgetstilling og fortsaette med at reducere budgetunderskuddene. I medlemsstater med alvorlige budgetproblemer kan tilliden styrkes ved, at der straks  tages et klart saneringsinitiativ. Dette gaelder specielt for medlemsstater med en meget hoej og stigende gaeldsbyrde. Budgetkonsolideringsprocessen boer ogsaa intensiveres i medlemsstater med hoeje budgetunderskud, som forventer en relativt gunstig oekonomisk  situation i 1994. I de oevrige medlemsstater vil det vaere noedvendigt med en stram budgetkontrol i 1994, men vaegten boer foerst og fremmest laegges paa trovaerdige mellemfristede konsolideringsstrategier med foranstaltninger, der allerede bebudes nu, men som  foerst vil blive ivaerksat i de kommende aar, efterhaanden som opsvinget tager til. Paa faellesskabsplan boer de udgifts- og indtaegtsgraenser, som Det Europaeiske Raad i Edinburgh har vedtaget, overholdes.  Medlemsstaterne boer i 1995 fortsaette deres bestraebelser paa at goere deres offentlige finansielle situation holdbar igen. Paa baggrund af den forventede vaekst i de kommende aar betyder dette, at der skal tages initiativer til at reducere budgetunderskuddene  til referencevaerdien i traktaten om Den Europaeiske Union (3 % af BNP). Hovedparten af medlemsstaterne har mulighed for at naa dette maal i 1996, mens de oevrige har brug for mere tid. Disse initiativer vil bidrage til at opfylde traktatkriteriet vedroerende  den offentlige gaeld.  De foranstaltninger, der ivaerksaettes for at sanere de offentlige budgetter, boer i foerste raekke sigte mod at nedsaette de loebende udgifter og forbedre skattesystemets effektivitet, f.eks. ved at styrke foranstaltningerne til bekaempelse af skattesvig. Alle  medlemsstaterne boer omlaegge deres offentlige udgifter hen imod mere produktive anvendelser og isaer hen imod oegede investeringer.  Paa lang sigt skal medlemsstaternes budgetpolitik tilrettelaegges paa en saadan maade, at den i hoejere grad bidrager til at oege den nationale opsparing og investeringerne. Dette vil foere til budgetunderskud, der er klart lavere (og maaske taet ved balance i aar  2000).  Skabelse af mere beskaeftigelse Medlemsstaterne og Faellesskabet boer traeffe maalrettede foranstaltninger med henblik paa at forbedre oekonomiens funktionsmaade, og der boer saerlig sigtes paa at forbedre konkurrenceevnen og Faellesskabets kapacitet til at skabe jobs.  Som foelge af de saerlige institutionelle, lovgivningsmaessige eller kontraktuelle forhold i hver medlemsstat boer Faellesskabets indsats begraenses til at definere maalsaetninger, mens det overlades til medlemsstaterne inden for faelles generelle rammer at  vaelge de midler, der er tilpasset deres situation. Raadet er af den opfattelse, at medlemsstaterne for at forstaerke den europaeiske oekonomis jobskabelseskapacitet boer tage udgangspunkt i forslagene i Kommissionens hvidbog.  Loenninger, investeringer og beskaeftigelse Medlemsstaterne saetter sig som maal at oege investeringsandelen af deres BNP markant. Realiseringen af dette maal er absolut noedvendig for at oege den europaeiske oekonomis mulighed for en varig og ikke-inflatorisk vaekst paa mellemlang og lang sigt. Desuden  vil genopsvinget i de private investeringer paa kort sigt bidrage til at fremme efterspoergslen.  Investeringsgenopsvinget vil vaere muligt, hvis samfundet er parat til at udfolde de bestraebelser i dag, som vil give oeget velstand og stoerre beskaeftigelse i morgen. Dette indebaerer bl.a. en loenudvikling, der er forenelig med forbedringen af  investeringsrentabiliteten og de europaeiske virksomheders konkurrenceevne paa verdensmarkederne. Denne proces vil ogsaa umiddelbart bidrage til at fremme jobskabelsen.  Paa kort sigt vil behovet for at skabe nye jobs udelukke realloenstigninger i de fleste lande og vil endog i visse sektorer kunne foere til et fald i realloennen. Loenudviklingen vil dog afhaenge af de enkelte medlemsstateres situation, af de enkelte  industrisektorer og virksomheder og af erhvervskvalikationer og -erfaring.  Regeringerne og arbejdsmarkedets parter vil i den henseende benytte sig af alle de instrumenter, som de nationale procedurer stiller til deres raadighed, for at soerge for, at loenudviklingen i deres lande hurtigt tilpasser sig inflationsmaalsaetningen.  Loentilbageholdenhed i den offentlige sektor er ogsaa vigtig, dels for at lette de offentlige finanser og fremme offentlige investeringer, dels for at foregaa den private sektor med et godt eksempel.  Der kan under decentraliserede forhandlinger (paa branche- eller virksomhedsniveau) indfoeres nye metoder, som fremmer en anderledes tilrettelaeggelse af arbejdet paa et oekonomisk sundt grundlag.  Nedskaering i de indirekte arbejdskraftomkostninger Medlemsstaterne skal, hvor det er hensigtsmaessigt, oege deres bestraebelser paa at foretage en betydelig nedskaering i de indirekte arbejdskraftomkostninger. Herved opnaas der bedre ligevaegt mellem omkostningerne ved de forskellige produktionsfaktorer. Hvis  der ikke opnaas en saadan ligevaegt, vil arbejdskraftfaktoren, isaer arbejdskraft med faa kvalifikationer, blive alt for haardt ramt.  Den indsats, der skal goeres paa dette omraade, har et dobbelt formaal:  - den skal fremme jobskabelsen inden for serviceopgaver, der tilgodeser nye behov i samfundet, hvor der paa grund af de tunge indirekte arbejdskraftomkostninger ikke er noget incitament i dag - kombineret med loenmoderation skal nedskaering af de indirekte arbejdskraftomkostninger tillige redde arbejdspladser i de sektorer, der er udsat for international konkurrence ved at begraense substitutionen af arbejdskraft med kapital og flytningen af  virksomheder.  For at faa gang i processen i den oenskede retning opfordres medlemsstaterne til at undersoege, i hvilket omfang en tilpasning af finansieringen af deres sociale beskyttelsessystemer i kombination med saneringsforanstaltninger vil kunne bidrage til at  fremme beskaeftigelsen yderligere. De aendringer, der foretages i systemerne boer dog ikke oege medlemsstaternes gaeld. Spoergsmaalet vil blive droeftet igen paa faellesskabsplan paa grundlag af medlemsstaternes rapporter. Fiskale foranstaltninger, herunder  miljoeafgifter, kunne vaere et af midlerne til at udligne nedgangen i de sociale bidrag, i forbindelse med en generel stabilisering af alle de obligatoriske bidrag og en reduktion af skattetrykket.  Aktiv beskaeftigelsespolitik Gennemfoerelsen af maalsaetningen er ogsaa afhaengig af, at beskaeftigelsespolitikken tilpasses de igangvaerende oekonomiske forandringer.  Medlemsstaterne opfordres til:  - at forbedre deres uddannelses- og efter- og videreuddannelsesssystemer, saaledes at de personer, der soeger ind paa arbejdsmarkedet, har kapacitet til at udvikle sig fagligt og samtidig besidder de kvalifikationer, virksomhederne har brug for - at lette langtidslediges reintegration paa arbejdsmarkedet - at goere de lokale arbejdsanvisninger mere effektive - at mindske den alt for store stivhed, som forhindrer arbejdsmarkedet i at fungere effektivt - at forbedre arbejdskraftens mobilitet - at fremme liberaliseringsforanstaltninger i beskyttede sektorer, herunder i givet fald tjenesteydelsessektoren.  Fuldfoerelsen af det indre marked Det store eksportorienterede indre marked er en afgoerende trumf for den europaeiske oekonomi, som boer udnyttes fuldt ud. Den fuldstaendige gennemfoerelse af faellesskabsreglerne paa nationalt plan, forenklingen og lettelsen af reglerne, skabelsen af et  fiskalt, administrativt og finansielt miljoe, der er til gunst for de smaa og mellemstore virksomheder, anvendelse af konkurrencebestemmelserne og kontrol med statsstoette er afgoerende faktorer i forbindelse med fuldfoerelsen af det indre marked.  I denne sammenhaeng boer kapitalmarkedernes effektivitet forbedres for at tilskynde til at opsparingen ledes til produktive jobskabende investeringer.  De transeuropaeiske net er ligeledes et afgoerende element, med henblik paa at det indre marked kan fungere effektivt og konkurrenceevnen styrkes. Raadet vil i denne forbindelse hurtigt og fuldstaendigt benytte sig af de nye muligheder, som aabnes i medfoer af  traktaten (artikel 129 B).  Ovenstaaende oekonomipolitiske retningslinjer vil vaere referencegrundlaget for al fremtidig multilateral overvaagning. Gennemfoerelsen af retningslinjerne vil blive overvaaget i overensstemmelse med procedurerne i traktaten. Raadet skal ogsaa evaluere  gennemfoerelsen af retningslinjerne som led i sin evaluering af medlemsstaternes konvergensprogrammer.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1993.  Paa Raadets vegne J.-M. DEHOUSSE Formand


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Luxembourgs nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Luxembourgs stabilitetsprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/55

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Luxembourgs nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Luxembourgs stabilitetsprogram for 2012-2016
   2013/C 217/14
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Luxembourgs nationale reformprogram for 2012 og afgav en udtalelse om Luxembourgs opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2013 for samordning af de økonomiske politikker. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen desuden på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer rapporten om varslingsmekanismen (4), hvori Luxembourg ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 26. april 2013 afleverede Luxembourg sit nationale reformprogram for 2013 og sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af stabilitetsprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er plausibelt. Navnlig stabilitetsprogrammets scenarier for 2013 ligger meget tæt på Kommissionens tjenestegrenes prognose for foråret 2013, mens prognosen for 2014 er en anelse mere optimistisk. De mellemfristede underskudsfremskrivninger bygger på et vækstscenario, der er en anelse optimistisk og over vækstpotentialet. Målet for stabilitetsprogrammets budgetstrategi er at nedbringe underskuddet fra 0,8 % af BNP i 2012 til 0,6 % af BNP i 2014. I programperiodens yderår forventes underskuddet dog at stige til 1,3 % af BNP både i 2015 og 2016. Dette skyldes de nye momsregler for elektroniske tjenester, der træder i kraft den 1. januar 2015,. I henhold til disse regler, overgår momsindtægterne fra e-handel fra det land, som udbyderen befinder sig i, til det land, hvor kunden befinder sig. Myndighederne forventer, at de nye regler vil medføre, at momsindtægterne falder med 1,4 % af BNP. Regeringen har allerede meddelt, at standardmomsen kommer til at stige for at kompensere for en del af indtægtstabet. Stabilitetsprogrammet bekræfter den forrige mellemfristede budgetmålsætning, som sigtede mod et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP. Den mellemfristede budgetmålsætning stemmer overens med kravene i stabilitets- og vækstpagten. Både Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 og den (genberegnede) strukturelle budgetsaldo i stabilitetsprogrammet forventer, at Luxembourgs strukturelle overskud for 2012 er på 0,1 % af BNP, hvilket er under den mellemfristede budgetmålsætning, og det forventes desuden, at Luxembourg når sin mellemfristede budgetmålsætning i 2013. Dog forventes Luxembourg så fra og med 2014 igen at komme til at afvige fra sin egen mellemfristede budgetmålsætning med 0,3 % af BNP og endnu mere i 2015 og 2016. De nationale myndigheder har gentaget målet om at komme tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning senest i 2017 for at opnå et større spillerum. Den offentlige bruttogæld ligger i 2012 på 20,8 % af BNP og dermed et godt stykke under traktatens referenceværdi.

               (10)

               Luxembourg har de seneste år formået at holde det offentlige underskud under tærsklen på 3 % af BNP og dermed undgået at skulle indlede proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Dette skyldes i højere grad kraftigt stigende indtægter end udgiftsbegrænsninger. Væksten i 2012 i de offentlige udgifter eksklusive diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden forventes at overstige det benchmark for udgifter, der er fastsat i stabilitets- og vækstpakken. Væksten i de offentlige udgifter forventes at afvige med 1,3 % af BNP fra benchmarken for udgifter, hvilket er over tærsklen på 0,5 % af BNP, jf. forordning (EF) nr. 1466/97. For at fastsætte afvigelsen er det dog nødvendigt at udføre en samlet vurdering under hensyntagen til følgende faktorer: i) underskuddet forværredes i strukturelle termer kun med 0,2 % af BNP i 2012, ii) Luxembourgs økonomi er som følge af landets ringe størrelse og dets åbenhed meget volatil, og iii) Luxembourg vil ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose for foråret 2013 nå sin budgetmålsætning allerede i 2013. Alle disse forhold indikerer, at afvigelsen er ikke-strukturel. De indtægter, som Luxembourg regerings opkræver, er imidlertid meget volatile, hvilket indtil nu har resulteret i, at indtægterne har været højere end forventet, men de udgør samtidig en risiko mod de offentlige finansers langsigtede holdbarhed. For bedre at håndtere disse risici, bør både gælds- og udgiftsbegrænsninger fastsættes ved lov. Desuden bør der udpeges et overvågningsorgan og vedtages en handlingsplan i tilfælde af manglende overholdelse. Når momspakken, som kommer til at påvirke skatteindtægterne i særdeles negativ retning, træder i kraft den 1. januar 2015, vil det blive tydeligt, hvor vigtigt det er, at Luxembourg indfører en mellemfristet budgetramme. Det bliver dermed nødvendigt at føre en særligt forsigtig finanspolitik i 2014.

               (11)

               På nuværende tidspunkt kommer mindre end en tredjedel af skatteindtægterne fra forbrugerskat, hvilket delvist skyldes en moderat og nedsat moms. Luxembourg er det land i EU, der har det største antal af kategorier af varer og tjenesteydelser omfattet af nedsat momssats. Den store finansielle sektor, der er fritaget for moms, bidrager også til, at momsen udgør en lille del af BNP. Overordnet set har Luxembourg mulighed for at øge indtægten ved at hæve standardmomsen. Desuden kendetegnes selskabsbeskatningen i Luxembourg af de mange skattefordele, som tilskynder virksomheder til at finansiere deres aktiviteter via låntagning, hvilket bidrager til den høje gældskvote.

               (12)

               Luxembourgs pensionsreform, der blev vedtaget i december 2012, er et vigtigt første skridt i den rigtige retning. Selv under hensyntagen til de fleste forhold i den vedtagne pensionsreform er Luxembourg nødt til at gennemføre flere politikker til at fremme de offentlige finansers langsigtede holdbarhed i form af en permanent forbedring på 8,6 procentpoint af BNP i den primære saldo for at lukke hullet i budgettet. Luxembourg er derfor nødt til at arbejde videre med pensionsreformen. Indførelsen af et loft over pensionstilpasningerne på baggrund af reallønsstigningerne vil få pensionsreserverne til at stige, og en forhøjelse af den faktiske pensionsalder ved at bringe pensionsalderen eller pensionsydelser på linje med ændringer i den forventede levealder ville sikre pensionssystemets langsigtede holdbarhed. Mulighederne for at gå tidligt på pension bør desuden reduceres, og det bør være mere attraktivt at blive på arbejdsmarkedet ud over den fastsatte minimumsalder. Derudover forventes udgifterne til langtidspleje at påvirke budgettets holdbarhed i form af et bidrag på 2,1 procentpoint til finansieringsgabet. Den forventede stigning både i antallet af ældre og antallet af forsørgede personer i Luxembourg er højere end EU-gennemsnittet.

               (13)

               Produktiviteten i Luxembourg er for øjeblikket forholdsvis høj. Dog svinder manøvremulighederne for at opnå produktivitetsgevinster ind. Enhedslønomkostningerne bør derfor begrænses ved at sikre et bedre forhold mellem lønninger og produktivitet. Luxembourg har truffet foranstaltninger til at begrænse lønstigningerne ved at ændre dyrtidsreguleringen fra 2012 til 2014. Reformen er dog kun midlertidig og garanterer ikke, at lønningerne over tid kommer til at udvikle i forhold til produktiviteten. Produktiviteten er ikke den samme i alle økonomiske sektorer, og produktionsniveauet i den finansielle sektor er næsten dobbelt så høj som i de resterende dele af økonomien. Luxembourgs konkurrenceevne vil være udsat for en betydelig risiko fra 2015 og frem, når den automatiske dyrtidsregulering igen anvendes som normalt. Der bør derfor træffes yderligere foranstaltninger til at ændre lønfastsættelsessystemet på en mere holdbar måde for at undgå, at konkurrenceevnen yderligere forringes i fremtiden.

               (14)

               Luxembourgs økonomi er stærkt afhængig af den finansielle sektor, som står for omkring 30 % af den samlede merværdi og 25 % af skatteindtægterne. For at sikre landets fremtidige konkurrenceevne er det nødvendigt at udvikle alternative kompetenceområder. Luxembourgs forsknings- og innovationssystemer står fortsat meget svagt, og Luxembourg når derfor ikke sit intensitetsmål for forskning og udvikling (F&U) for 2020. Indsatsen med at få de offentlige forskningsinstitutioner og private virksomheder til at samarbejde ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet, hvilket afspejler den manglende forbindelse mellem den private F&U-sektor og det offentlige forskningssystem. Luxembourg bør modvirke den nedadgående kurve i F&U-intensiteten især ved at hjælpe med at øge erhvervslivets F&U-intensitet. En mere målrettet, intelligent specialiseringsstrategi kunne få en afgørende rolle i forhold til at maksimere de økonomiske virkninger af den offentlige forskningsstøtte, især fordi det ville have en løftestangseffekt på de private investeringer. En sådan målrettet tilgang bør suppleres af en omfattende horisontal politik med fokus på at få innovative virksomheder til at udvikle sig og vokse.

               (15)

               Arbejdsløsheden blandt unge ligger fortsat højt på 18 % og er desuden tæt forbundet med uddannelsesniveauet. Unge indbyggere møder stor konkurrence på jobmarkedet i form af udlændinge, der ofte er bedre uddannet. Selvom Luxembourg har vist sig meget opsat på at løse problemet med arbejdsløshed blandt de unge, er der stadig brug for flere tiltag. For at maksimere afkastet bør de trufne foranstaltninger være en del af en omfattende reformstrategi med bedre aktiveringspolitikker for at komme overførselsafhængigheden til livs. Luxembourgs unge klarer sig forholdsvist dårligt i Pisa (5)-undersøgelsens test af grundlæggende færdigheder. Der er brug for flere foranstaltninger for at modvirke den negative tendens til, at børn siden 2006 er blevet dårligere til læsning, matematik og naturfag. Der bør træffes yderligere foranstaltninger til at forbedre og målrette uddannelsesressourcerne på skoler med dårligt stillede elever, og der bør stilles flere midler til rådighed til sproghjælp og specialundervisning. De særlige udfordringer, som indbyggere med indvandrerbaggrund møder på arbejdsmarkedet, bør undersøges nærmere og håndteres ved hjælp af målrettede foranstaltninger, også hvad angår sprogfærdigheder. Der bør i denne sammenhæng rettes særlig opmærksomhed mod erhvervsuddannelserne. For at forbedre de tidlige skoleår og undgå at unge, navnlig indvandrere, forlader skolen tidligt, bør der træffes yderligere foranstaltninger. De ældre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed bør forbedres, bl.a. ved hjælp af efteruddannelse.

               (16)

               Luxembourg har forpligtet sig til at nedbringe drivhusgasemissionerne i de sektorer, der falder uden for emissionshandelsordningen, med 20 % i 2020 i forhold til 2005, men forventes i henhold til de seneste prognoser for 2020, der er baseret på eksisterende foranstaltninger, at være 23 procentpoint fra at nå målet. Transportsektoren står for 68 % af de emissioner, der ikke er omfattet af emissionshandelsordningen, hvilket er en af Luxembourgs største udfordringer. De foranstaltninger, der allerede er blevet truffet, bidrager kun til at nedbringe drivhusgasemissionerne med ca. en tredjedel af det endelige mål. Det er derfor nødvendigt at optrappe indsatsen betydeligt, bl.a. ved at øge brændstofafgifterne med henblik på at nedbringe afgiftsuligheden i forhold til de omkringliggende lande. Arbejdet med reformen af afgifter på motorkøretøjer bør også optrappes. Luxembourg bør fortsætte med at gennemføre projekter, der fordelagtiggør brugen af offentlig transport. Der bør indføres trængselsafgifter på vejene for at opfordre folk til at skifte til offentlig transport. Udbygning af de offentlige transportforbindelser til naboregionerne bør ligeledes fremmes.

               (17)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Luxembourgs økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Luxembourg, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-6 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået Luxembourgs stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse (6) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (19)

               I forbindelse med det europæiske semester har Kommissionen også udført en samlet analyse af den økonomiske politik i euroområdet. På baggrund deraf har Rådet udstedt særlige henstillinger til de medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Luxembourg således også sikre, at disse henstillinger gennemføres til fulde og rettidigt,

         HENSTILLER, at Luxembourg i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Bevare en sund finanspolitisk stilling og holde fast i den mellemfristede målsætning, der aldringsrelaterede implicitte forpligtelser. Styrke den finanspolitiske styring ved at vedtage en mellemsigtet budgetramme, der omfatter den overordnede styring og flerårige udgiftslofter, og ved at iværksætte en uafhængig overvågning af de finanspolitiske regler.

               2.

               Træffe foranstaltninger til at håndtere skattefordelene i forbindelse med selskabsbeskatning og udvide anvendelsesområdet for standardmoms.

               3.

               Dæmme op for aldersrelaterede udgifter, bl.a. ved at fokusere mere på forebyggelse, rehabilitering og uafhængig levevis, styrke den nyligt vedtagne pensionsreform, træffe yderligere foranstaltninger til at dæmme op for tidlig pensionering og øge den effektive pensionsalder, ved at bringe pensionsalderen eller pensionsydelser på linje med ændringer i den forventede levealder..

               4.

               Træffe yderligere foranstaltninger i tillæg til den nuværende fastfrysning — i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis —til at ændre lønfastsættelsessystemet, herunder dyrtidsreguleringen, at blive mere lydhør over for produktivitets- og sektorudviklinger og arbejdsmarkedsvilkår og samtidig fremme konkurrenceevnen. Sætte skub i bestræbelserne på at diversificere den økonomiske struktur, fremme private investeringer i forskning især ved at udvikle samarbejdet mellem offentlig forskning og private virksomheder.

               5.

               Øge bestræbelserne på at nedbringe arbejdsløsheden blandt unge ved at forbedre udformningen og overvågningen af de aktive arbejdsmarkedstiltag. Styrke de almene uddannelser og erhvervsuddannelserne, så de unges kvalifikationer tilpasses efterspørgslen på arbejdsmarkedet. Forstærke indsatsen med henblik på at øge erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere, bl.a. ved at forbedre deres beskæftigelsesegnethed gennem livslang læring.

               6.

               Øge bestræbelserne på at nå målene for at nedbringe drivhusgasemissionerne fra aktiviteter uden for emissionshandelssystemet, bl.a. ved at øge beskatningen af energiprodukter til transport.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 58.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  Pisa er OECD's program for international elevevaluering.

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  Se side 97 i denne EUT.


				|

		52012PC0273

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om ophævelse af afgørelse 2010/422/EU om et uforholdsmæssigt stort underskud i Bulgarien /* COM/2012/0273 final - 2012/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om ophævelse af afgørelse 2010/422/EU om et
uforholdsmæssigt stort underskud i Bulgarien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 12,
under henvisning til henstilling fra
Kommissionen og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Efter forslag fra
Kommissionen i henhold til traktatens artikel 126, stk. 6, blev det ved Rådets
afgørelse 2010/422/EU af 13. juli 2010[1]
fastslået, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Bulgarien. Rådet
konstaterede, at det offentlige underskud var nået op på 3,9 % af BNP i
2009, hvilket er over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP, mens den
offentlige bruttogæld lå på 14,8 % af BNP, hvilket er langt under
traktatens referenceværdi på 60 % af BNP[2].

(2)       I henhold til artikel 126,
stk. 7, i traktaten og artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97
af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[3]
rettede Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen den 13. juli 2010
en henstilling til Bulgarien om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt
stort underskud til ophør senest i 2011. Henstillingen blev offentliggjort.
(3)       I henhold til artikel 4 i
protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud,
der er knyttet som bilag til traktaterne, er det Kommissionens ansvar at
tilvejebringe de data, der skal benyttes til gennemførelse af proceduren. Som
led i gennemførelsen af denne protokol skal medlemsstaterne indberette
oplysninger om offentligt underskud og offentlig gæld og andre relaterede
variabler to gange årligt, nemlig inden den 1. april og inden den 1. oktober, jf.
artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 479/2009 af 25. maj 2009 om
gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det
Europæiske Fællesskab[4].

(4)       Når det overvejes, om en
afgørelse om et uforholdsmæssigt stort underskud bør ophæves, vedtager Rådet en
afgørelse på grundlag af indberettede data. Desuden bør en afgørelse om et
uforholdsmæssigt stort underskud kun ophæves, hvis Kommissionens prognoser antyder,
at underskuddet ikke vil overstige tærskelværdien på 3 % af BNP i løbet af
prognoseperioden[5].
(5)       På grundlag af de af
Kommissionen (Eurostat) fremlagte data i overensstemmelse med artikel 14 i
forordning (EF) nr. 479/2009 efter indberetning fra Bulgarien inden den 1.
april 2012 og på grundlag af Kommissionens prognose fra foråret 2012 kan der
drages følgende konklusioner:
–
Budgetmålene er blevet konsekvent overgået i
perioden efter året med det uforholdsmæssigt store underskud. Det offentlige
underskud var reduceret til 3,1 % af BNP i 2010 og yderligere faldet til
2,1 % af BNP i 2011, set i forhold til de oprindelige mål på henholdsvis
3,8 % og 2,5 %. Korrektionen af underskuddet er hovedsageligt sket
ved stringent kontrol af væksten i udgifter, herunder indefrysning af
lønudgifter i den offentlige sektor og pensioner, hvorved udgiftskvoten faldt
med 5,5 procentpoint fra 2009 til 2011. Ifølge konvergensprogrammet for 2012
forventes underskuddet fortsat at falde til 1,6 % af BNP i 2012 og 1,3 %
af BNP i 2013. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2012 forventes det
offentlige underskud at blive forbedret til 1,9 % af BNP i 2012 og til
1,7 % af BNP i 2013 takket være en fortsat indefrysning af lønudgifter i
den offentlige sektor samt en konjunkturbestemt forbedring af indtægterne.
–
Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2012
forventes der en konjunkturkorrigeret saldo eksklusive engangsforanstaltninger
og midlertidige foranstaltninger på 0,7 % i 2012 og på 0,8 % af BNP i
2013 under antagelse af en uændret politik. Imidlertid forventes væksten i de
offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på
indtægtssiden, i 2012 og 2013 fortsat at ligge under den mellemfristede
referencerate for potentiel BNP-vækst, som defineret i artikel 5, stk.1, i
Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
politikker.
–
Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2012
forventes den offentlige bruttogæld at stige en smule fra 16,3 % af BNP i
2011 til 18,5 % af BNP i 2013. Denne gældsprognose omfatter ikke eventuel
udstedelse af gældspapirer i 2012 til at forhåndsfinansiere tilbagebetalingen
af obligationer udstedt i euro på ca. 2 % af BNP i januar 2013,
Tilsvarende forventes det ifølge de seneste konvergensprogram, at gældskvoten
vil stige til 18,4 % i 2013.
(6)       I henhold til traktatens
artikel 126, stk. 12, skal en rådsafgørelse om et uforholdsmæssigt stort
underskud ophæves, når det uforholdsmæssigt store underskud i den pågældende
medlemsstat efter Rådets opfattelse er blevet korrigeret
(7)       Efter Rådets opfattelse er
det uforholdsmæssigt store underskud i Bulgarien blevet korrigeret, og
afgørelse 2010/422/EU bør derfor ophæves —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Det fastslås efter en generel vurdering, at
situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Bulgarien er blevet
korrigeret.
Artikel 2
Afgørelse 2010/422/EU ophæves.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Republikken
Bulgarien.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EUT L 199 af 31.7.2010, s. 26.
[2]               Det offentlige underskud og den offentlige gæld for 2009
blev efterfølgende revideret til det nuværende henholdsvis 4,3 % af BNP og
14,6 % af BNP.
[3]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[4]               EUT L 145 af 10.6.2009, s. 1.
[5]               I overensstemmelse med "Specifikationer om
gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for
stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form" som aftalt af
Rådet af den 24. januar 2012. Se:
                http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


Avis juridique important

|

31994H0480

94/480/EF: Rådets henstilling af 11. juli 1994 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker

EF-Tidende nr. L 200 af 03/08/1994 s. 0038 - 0041

RAADETS HENSTILLING af 11. juli 1994 om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker (94/480/EF)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 103, stk. 2,  under henvisning til henstilling fra Kommissionen,  under henvisning til udtalelse fra Det Monetaere Udvalg,  under henvisning til Det Europaeiske Raads konklusioner af 24. og 25. juni 1994 - VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 103 i traktaten danner grundlag for samordningen af den oekonomiske politik i anden fase af processen hen imod Den OEkonomiske og Monetaere Union. De retningslinjer for den oekonomiske politik, der vedtages i henhold til naevnte artikel, vil tjene  som referenceramme for den oekonomiske politik i Faellesskabet og medlemsstaterne.  Faellesskabet staar paa indevaerende tidspunkt paa taersklen til et oekonomisk opsving. Hovedopgaven for den oekonomiske politik i de kommende kvartaler vil vaere at fastholde og udbygge dette opsving og sikre, at det laegger fundamentet til en kraftig vaekst i  beskaeftigelsen. Endvidere maa vaeksten vaere holdbar og tage behoerigt hensyn til miljoeet. For at stoette dette opsving er det noedvendigt at fastholde fremskridtet i retning af prisstabilitet og derved skabe betingelserne for en lav rente. Budgetpolitikken  spiller en altafgoerende rolle i denne henseende ved at goere budgetstillingen holdbar og ved at medvirke til den fornoedne stigning i den nationale opsparing. Af lige saa stor betydning er det at viderefoere de igangvaerende strukturtilpasningsreformer. Den  forbedrede oekonomiske situation skal vaere et incitament til at oege indsatsen paa disse to omraader og maa ikke give anledning til, at man stiller sig tilfreds med de opnaaede resultater og svaekker beslutsomheden. Fejltagelserne fra den tidligere oekonomiske  cyklus maa ikke gentages.  Naervaerende oekonomisk-politiske retningslinjer er en konkret videreudvikling af retningslinjerne fra december og tager hensyn til de oekonomiske udsigter for medlemsstaterne og de enkelte landes saerlige situation. Gennemfoerelsen af dem vil bidrage til at  forbedre den nuvaerende sammensaetning af den oekonomiske politik ved at fremme budgetkonsolidering og fastholde loentilbageholdenhed samt ved at lette den stabiliseringsbyrde, der hviler paa pengepolitikken. Hvis sammensaetningen af den oekonomiske politik  forbedres i takt med, at inflationsforventningerne tager af, og budgetkonsolideringen viderefoeres, og hvis der gennemfoeres en effektiv strukturtilpasningsindsats, vil EF paa ny kunne opnaa holdbare vaekstrater og skabe nye arbejdspladser. Paa disse  betingelser skulle det vaere muligt at stabilisere ledigheden i loebet af 1995 og opnaa en nedadgaaende tendens i aarene derefter.  Naervaerende retningslinjer, der vedtages i henhold til traktatens artikel 103, stk. 2, udgoer referencen for den oekonomiske politik i Faellesskabet og medlemsstaterne. De bekraefter paa ny maalet fra retningslinjerne fra december 1993 om at oege beskaeftigelsen  betydeligt over de naeste par aar for at nedbringe den nuvaerende hoeje ledighed. Retningslinjerne bekraefter den mellemfristede strategi fra december om at bringe EF-oekonomien tilbage paa kursen hen imod en kraftigere, varig og mere arbejdspladsskabende  vaekst.  Pris- og valutakursstabilitet Den gunstige prisudvikling, der har kunnet noteres gennem det seneste aar, og de fremskridt, der forventes i 1994 og 1995, vil bane vej for en tilbagevenden til en holdbar, ikke-inflationaer vaekst inden for de kommende par aar. Den makrooekonomiske og  finansielle politik boer med fasthed straebe efter at sikre prisstabilitet som normen i EF. En tilbagevenden til prisstabilitet og fastholdelse heraf kraever, at loen- og budgetudviklingen falder i traad med denne maalsaetning. En inflationsrate paa hoejst 2-3 %  boer naas i de fleste medlemsstater senest i 1996 som et skridt paa vejen til prisstabilitet i Faellesskabet.  Om det lykkes at fastholde en lav inflation afhaenger i vid udstraekning af, hvilken makrooekonomisk politik og strukturpolitik der foeres. De hidtil opnaaede resultater skyldes ligeledes, at det indre marked er traadt i funktion, og at konkurrencepolitikken  har gjort sin virkning. For yderligere at mindske inflationspresset og inflationsforventningerne maa og skal alle dele af den foerte politik vaere forudsigelige, trovaerdige og tidsmaessigt indbyrdes afstemte. Hvis dette lykkes, vil det bidrage til at sikre  en lavere rente. Prisstabilitet er ogsaa en vaesentlig bestanddel af valutakursstabilitet mellem medlemsstaterne. En saadan valutakursstabilitet kan, hvis den bygger paa et sundt grundlag, paa sin side medvirke til at opnaa prisstabilitet.  De medlemsstater, der allerede har opnaaet en inflationsrate, der som afspejlet i forbrugerprisindekset ligger inden for det spaend, der foreslaas i retningslinjerne, er Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Irland, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede  Kongerige. Loenudviklingen i de fleste af disse lande har udviklet sig paa en maade, der er forenelig med prisstabilitet. Disse lande boer konsolidere de resultater, der allerede er opnaaet paa inflationsfronten og fortsaette den forsigtige politik, der er  noedvendig for at sikre stabile priser paa mellemlang sigt.  Inflationen i de oevrige medlemsstater er endnu ikke faldet til det spaend, der er fastsat i retningslinjerne. Det er af afgoerende betydning, at mulige eftervirkninger af tidligere valutanedskrivninger ikke bringer prisstabiliteten i fare, efterhaanden som  disse landes oekonomier bedres. Der er i alle landene behov for yderligere bestraebelser paa at nedbringe inflationen og fastholde prisstabiliteten paa mellemlang sigt.  Det er noedvendigt at styrke inflationsbekaempelsen i Graekenland. En fundamental forudsaetning for at saenke inflationen og opnaa prisstabilitet i Graekenland er, at budgetuligevaegten rettes op. En trovaerdig budgettilpasningspolitik boer foelges for at  bortvejre de negative inflationsforventninger og stoette drakmens eksterne stabilitet.  Alle medlemsstaterne boer sikre, at den foerte politik er forenelig med og understoetter valutakursstabiliteten i Faellesskabet. Dette er noedvendigt for at hoeste fuld fordel af den oegede oekonomiske integration.  Sunde offentlige finanser Som det blev foreslaaet i de oekonomisk-politiske retningslinjer fra december 1993, skal budgetpolitikken fra 1995 og fremefter laegge grunden til yderligere investeringer og vaekst. Foersteprioriteten vil vaere at goere budgetstillingen holdbar igen;  budgetunderskuddet boer nedbringes til under den traktatfastsatte referencevaerdi paa 3 % af BNP. De nuvaerende fremskrivninger tyder paa, at dette, selv om udsigterne til at bevaege underskuddene inden for referencevaerdien paa 3 % af BNP i 1996/97 nu synes at  vaere lysere, ikke vil vaere muligt uden en maalbevidst finanspolitisk tilpasning. Paa faellesskabsniveau skal de begraensninger for EF's udgifter og indtaegter, der blev vedtaget paa samlingen i Det Europaeiske Raad i Edinburgh, overholdes.  Forvaerringen i de offentlige finanser siden 1990 har medfoert en foruroligende budgetstilling i de fleste medlemsstater, og det er bydende noedvendigt paa ny at sikre en vedvarende reduktion af de fiskale uligevaegte. For at genoprette tilliden er det  noedvendigt, at de budgetkonsolideringsplaner, der er fastsat i konvergensprogrammerne, gennemfoeres i takt med, at opsvinget tager til, og at der, hvis der indtraeffer afvigelser herfra, traeffes supplerende foranstaltninger for at sikre, at planmaalene for  1994 og fremefter overholdes. Medlemsstaterne boer udnytte den manoevrefrihed, der maatte opstaa paa grund af en kraftigere oekonomisk vaekstrate eller et lavere renteniveau end dem, der ligger til grund for budgetprognosen, til at fremskynde  konsolideringsprocessen. Det er noedvendigt at udnytte den forbedrede oekonomiske situation til at opnaa et omslag i den budgetunderskudstendens, der har kunnet noteres siden begyndelsen af aartiet. Dette vil styrke myndighedernes vilje til at sikre en  budgetkonsolidering og oege trovaerdigheden af de foranstaltninger, de traeffer.  Det er ikke kun ved at forfoelge det prioriterede maal om budgetkonsolidering, at budgetpolitikken kan yde et betydningsfuldt bidrag til vaekst og beskaeftigelsesfremme. Den kan derudover ogsaa yde et bidrag gennem en omlaegning af skatteindtaegterne og  udgifterne, saa de tjener til stoette for levedygtig offentlig og privat investering og andre former for udgifter, der bidrager til en kraftigere oekonomisk vaekst. Samtidig boer medlemsstaterne, hvor det er noedvendigt, straebe efter at aendre skattestrukturen  paa en maade, som virker beskaeftigelsesfremmende og til gavn for miljoeet.  Det er vigtigt, at budgetkonsolideringen viderefoeres i takt med, at det oekonomiske opsving fortsaettes. Budgetterne for 1995 boer vaere en klar bekraeftelse af, at en finanspolitisk konsolidering er undervejs.  I de medlemsstater, hvor rentebetalinger er en betydelig post paa budgettet, og hvor gaelden i forhold til BNP er hoej og voksende (Belgien, Graekenland og Italien), boer der goeres en beslutsom indsats for at nedbringe budgetunderskuddet, foerst og fremmest  via en stram styring af vaeksten i de primaere loebende udgifter. Blandt de lande, der har konvergensprogrammer, skal Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Nederlandene, Portugal og Det Forenede Kongerige med beslutsomhed soerge for en opfoelgning af de  budgetkonsolideringsprogrammer, der allerede er bebudet eller ivaerksat. Irland og Luxembourg boer arbejde videre paa de fremskridt, der allerede er gjort.  I Graekenland er en maalbevidst indsats for at opnaa finanspolitisk konsolidering via en trovaerdig, fleraarig politik af afgoerende betydning. En politik, der navnlig tager sigte paa at udvide skatteopkraevningen og holde igen med udgifterne, boer hurtigt  omsaettes i konkret handling.  I Italien er det efter de fremskridt, der er gjort i loebet af 1993, noedvendigt at intensivere indsatsen for at fremme budgettilpasningen paa mellemlang sigt.  I Spanien goer den kraftige forvaerring i budgetstillingen, der er indtruffet i 1993, det noedvendigt at ivaerksaette en fleraarig finanspolitisk konsolideringsindsats, hvorved konvergensprogrammet fra 1992 ajourfoeres, hvilket regeringen allerede har bebudet.   I nogle medlemsstater er kraftige forbedringer i skatteopkraevningen (f.eks. forenkling af skattesystemet, en mere effektiv bekaempelse af skatteunddragelse osv.) en afgoerende forudsaetning for at opnaa en budgettilpasning, mens der i visse andre lande  desuden ogsaa er et fortsat behov for at modstaa presset fra de loebende udgifter, herunder de sociale udbetalinger.  En mere dynamisk EF-oekonomi Alle medlemsstaterne skal oege indsatsen for at faa deres oekonomier til at fungere bedre ved at foelge de retningslinjer, der er udstukket i Kommissionens hvidbog om »Vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse«, og isaer i den handlingsplan, Det Europaeiske Raad  vedtog i december 1993.  Medlemsstaterne boer sikre, at deres oekonomier hoester det fulde udbytte af det indre marked og den internationale samhandel. EF's virksomheder, navnlig SMV'erne, boer tilskyndes til at forbedre saavel deres organisatoriske opbygning som F&  U-indsatsen og  koncentrere opmaerksomheden om de muligheder, der viser sig, isaer paa de mest dynamiske verdensmarkeder. Opmaerksomheden boer loebende vaere rettet mod at forbedre de konkurrencevilkaar, hvorunder virksomhederne opererer. Privatisering kan, hvis  medlemsstaterne finder dette tiltag foreneligt med deres maalsaetninger, oege de allerede indtrufne fremskridt i denne retning.  Faellesskabet agter paa sin side at fortsaette med at gennemfoere de dele af handlingsplanen, der falder ind under dets kompetence (f.eks. de transeuropaeiske net, opretholdelse af et aabent handelssystem, der indebaerer streng haandhaevelse af reglerne om  statsstoette og konkurrence, en oeget forsknings- og udviklingsindsats osv.). Medlemsstaternes og Faellesskabets kombinerede bestraebelser vil oege dynamikken og konkurrenceevnen i EF-oekonomien.  Strukturforanstaltninger til skabelse af oeget beskaeftigelse Strukturpolitikken boer udformes saaledes, at den sikrer, at vaeksten skaber flere og bedre job. Den boer endvidere bibringe arbejdsstyrken de faerdigheder, der er noedvendige for at varetage disse job, samt omstillingsevne. De prioriterede opgaver paa dette  omraade er bl.a.:  - at forbedre undervisnings- og uddannelsestilbuddet, som skal fokusere paa at danne bro mellem de disponible faerdigheder og de nye job, der skabes. Centralt i denne forbindelse er behovet for at fostre en revideret opfattelse af balancen mellem arbejde,  uddannelse og fritid. Dette indebaerer:  - en bedre grunduddannelse, isaer koncentreret om problemloesning og tilpasningsevne - at lette overgangen fra uddannelse til arbejdsliv - inddragelse af arbejdsgiverne - livslang uddannelse - at goere markederne, navnlig arbejdsmarkedet, og reguleringerne meget mere fleksible. Dette indebaerer at se med friske oejne paa en bred vifte af politikomraader, som har betydning for arbejdsmarkedet, bl.a. arbejdsmarkedslovgivningen, beskatningen og den  sociale sikring, med henblik paa at sikre, at:  - retfaerdighedsmaalsaetninger opfyldes paa en maade, der ikke har en negativ indvirkning paa arbejdsmarkedets funktion - reguleringen af arbejdsmarkedet, boligpolitikken og andre politikker ikke laegger hindringer i vejen for arbejdskraftmobiliteten - barriererne for en mere fleksibel arbejdstid nedbrydes - at intensivere den aktive arbejdsmarkedspolitik. Denne boer vaere maalrettet mod bestemte grupper (langtidsledige og unge ledige) for at imoedegaa problemet med udelukkelse fra arbejdsmarkedet og fjerne potentielt inflationsskabende flaskehalse - at udnytte SMV'ers jobskabende potentiel fuldt ud - at fremme liberaliseringsforanstaltninger, der tager sigte paa beskyttede sektorer af oekonomien, herunder eventuelt de liberale erhverv - at forbedre anvendelsen af arbejdskraften som en produktionsfaktor ved at reducere ikke-loenomkostningerne, isaer for de lavestloennede, som er haardest ramt. I de fleste medlemsstater overvejes det at tage initiativ til at reducere ikke-loenomkostningerne  ved ansaettelse af visse kategorier af arbejdstagere, isaer de lavestloennede arbejdstagere og unge. Saadanne skridt boer forfoelges maalbevidst i overensstemmelse med budgetkonsolideringsmaalsaetningen - at sikre, at miljoeudgifter i hoejere grad afspejles i priserne i hele oekonomien, og fastholde det princip, at forureneren betaler - loenpolitikken boer, ud over at vaere i overensstemmelse med inflationsmaalet, bidrage til at give plads til stoerre investeringer og oeget beskaeftigelse. Paa grund af det nuvaerende arbejdsloeshedsniveau i hele Faellesskabet boer realloensstigningerne ligge  under produktivitetsstigningerne; den nuvaerende tendens tyder paa, at dette allerede er tilfaeldet i EF. Den politiske opgave bestaar i at sikre, at der skabes saadanne vilkaar, at den nuvaerende tendens fastholdes gennem en aarraekke. Realloensstigninger boer  afspejle aendringerne i udbud og efterspoergsel mellem sektorer og forskellige omraader i Unionen. Inden for nogle af oekonomiens sektorer kan behovet for at fastholde eller skabe beskaeftigelse noedvendiggoere en nedgang i realloenningerne paa kort sigt.  Der boer opretholdes loentilbageholdenhed i alle medlemsstaterne. Dette er saerlig noedvendigt, efterhaanden som det ventede opsving tager til i styrke. Loenaftaler i medlemsstaterne skal ligge paa linje med forslagene i retningslinjerne, og de boer danne  udgangspunkt for en fastholdelse af loentilbageholdenheden paa mellemlang sigt. Dette er isaer tilfaeldet i lande, hvor ledigheden ventes at falde. Loentilbageholdenhed vil hjaelpe med til at sikre disse arbejdsmarkedsgevinster og vil bane vej for yderligere  vaekst i beskaeftigelsen paa mellemlang sigt.  Navnlig i de medlemsstater, hvor ledigheden kan stige i aar, er forskellige specifikke foranstaltninger under overvejelse eller ivaerksat for at fremme beskaeftigelsesmulighederne og bremse forvaerringen paa arbejdsmarkedet. Uanset hvilken virkning  foranstaltningerne har i henseende til at skabe beskaeftigelse paa kort sigt, er det afgoerende, at de forfoelges aktivt, og at deres bidrag til jobskabelsen goeres stoerst muligt. Efterhaanden som opsvinget tager til i styrke, vil fordelene ved disse  foranstaltninger blive synlige.  Kommissionens hvidbog har vaeret et stimulerende bidrag til debatten om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse i en raekke lande. Mange medlemsstater har truffet foranstaltninger, der falder i traad med den foreslaaede strategi i hvidbogen, som anfoert i  rapporten fra Den OEkonomisk-politiske Komité til Raadet (oekonomi og finans). Men, som det fremgaar af rapporten, skal der alligevel goeres meget for at forbedre beskaeftigelsessituationen og de europaeiske arbejdsmarkeders effektivitet.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 11. juli 1994.  Paa Raadets vegne Th. WAIGEL Formand


Avis juridique important

|

31978K2346

KOMMISSIONENS HENSTILLING NR. 2346/78/EKSF AF 5. OKTOBER 1978 OM AENDRING AF BILAGET TIL HENSTILLING 78/282/EKSF

EF-Tidende nr. L 282 af 07/10/1978 s. 0021 - 0021

++++   ( 1 ) EFT nr . L 73 af 15 . 3 . 1978 , s . 37 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr . 2346/78/EKSF  af 5 . oktober 1978  om aendring af bilaget til henstilling 78/282/EKSF  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER RETTER _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 , stk . 3 , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ved henstilling 78/282/EKSF af 9 . marts 1978 til medlemsstaternes regering om aendring af Kommissionens henstilling 77/330/EKSF af 15 . april 1977 , med henblik paa oprettelse af faellesskabstilsyn med importen til Faellesskabet af visse jern - og staalprodukter , henhoerende under EKSF-traktaten med oprindelse i tredjelande ( 1 ) har Kommissionen bestemt , at det for saa vidt angaar armeringsjern henhoerende under pos . ex 73.10 A II med oprindelse i Schweiz og for saa vidt angaar produkter med oprindelse i de tredjelande , som er anfoert i den liste , der er knyttet som bilag til henstillingen , ikke laengere er noedvendigt , at importoerens ansoegning anfoerer den faktiske aftalte pris ( basispris plus tillaeg ) , fastsat franko graense , fortoldet ;  denne liste boer udvides med Sydkorea _  FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  Den liste over tredjelande , som er bilag til Kommissionens henstilling 78/282/EKSF udvides med :  Sydkorea .  Artikel 2  Denne henstilling meddeles til medlemsstaterne og offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Den traeder i kraft den 7 . oktober 1978 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 5 . oktober 1978 .  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand