               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til på Den Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger om indgåelse af en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Efter Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands (Det Forenede Kongeriges) udtræden af den Europæiske Union kan en række fiskebestande i Nordsøen ikke længere anses for at være bestande, som deles bilateralt kun mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge. Bestandene findes i EU-farvande og i farvande, der hører under Det Forenede Kongeriges og Kongeriget Norges højhedsområde eller jurisdiktion.

               I overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention
                  1
                og med tanke på det overordnede forhold mellem Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge er det vigtigt at samarbejde om fortsat ansvarligt fiskeri for at sikre den langsigtede bevarelse og bæredygtig udnyttelse af de biologiske havressourcer.

               Med dette mål for øje tilstræber Den Europæiske Union at indgå en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge.

               Der bør derfor indledes forhandlinger med Det Forenede Kongerige og med Kongeriget Norge med henblik på indgåelse af en fiskeriaftale mellem Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               I overensstemmelse med målene i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik
                  2
                bør aftalen fastsætte en ramme for forvaltningen af delte fiskebestande samt betingelserne for adgang til farvande og ressourcer. Den bør sikre fortsat ansvarligt fiskeri, som sikrer den langvarige bevarelse og bæredygtig udnyttelse af biologiske havressourcer i tråd med de relevante principper i henhold til international lovgivning.

               Bestemmelserne om fiskeri bør omfatte samarbejde om udviklingen af foranstaltninger, der tager sigte på en bæredygtig udnyttelse og bevarelse af ressourcer, herunder undgåelse af udsmid. Foranstaltningerne bør være ikkediskriminerende og følge en videnskabeligt baseret tilgang afstemt med målet om at opnå en maksimal bæredygtig fangst for de berørte bestande. Aftalen bør omfatte bestemmelser vedrørende samarbejde om kontrol og håndhævelse, dataindsamling og videnskabelig rådgivning.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               Forhandlingerne vil blive ført således, at der under hele processen foregår drøftelser med alle interesserede tjenestegrene i Kommissionen.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

               Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande er fastsat.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

               Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

               Afgørelsen står i forhold til det ønskede mål.

               •Valg af retsakt

               Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

               Ikke relevant

               •Høringer af interesserede parter

               Ikke relevant

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

               Ikke relevant

               •Konsekvensanalyse

               Ikke relevant

               •Målrettet regulering og forenkling

               Efter Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands (Det Forenede Kongeriges) udtræden af den Europæiske Union kan en række fiskebestande i Nordsøen ikke længere anses for at være bestande, som deles bilateralt kun mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge. Bestandene findes i EU-farvande og i farvande, der hører under Det Forenede Kongeriges og Kongeriget Norges højhedsområde eller jurisdiktion.

               I overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention
                  3
                bør Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge aftale de nødvendige foranstaltninger med henblik på at samordne og sikre bevarelse og udvikling af de berørte bestande i Nordsøen.

               Med dette mål for øje tilstræber Den Europæiske Union at indgå en fiskeriaftale (aftalen) med Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge.

               •Grundlæggende rettigheder

               Ikke relevant

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

               Ikke relevant

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

               Ikke relevant

               •Forklarende dokumenter (for direktiver)

               Ikke relevant

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

               Kommissionen henstiller, at:

               – Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge

               - Kommissionen udpeges som Unionens forhandler på dette område

               - Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

               - Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse af Kommissionen til på Den Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger om indgåelse af en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Efter Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands (Det Forenede Kongeriges) udtræden af den Europæiske Union kan en række fiskebestande i Nordsøen ikke længere anses for at være bestande, som deles bilateralt kun mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge. Bestandene findes i EU-farvande og i farvande, der hører under Det Forenede Kongeriges og Kongeriget Norges højhedsområde eller jurisdiktion.

               (2)I overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention
                  4
                og med tanke på det overordnede forhold mellem Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge er det vigtigt at samarbejde om fortsat ansvarligt fiskeri for at sikre den langsigtede bevarelse og bæredygtig udnyttelse af de biologiske havressourcer.

               (3)Med dette mål for øje tilstræber Den Europæiske Union at indgå en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge.

               (4)Der bør derfor indledes forhandlinger med Det Forenede Kongerige og med Kongeriget Norge med henblik på indgåelse af en fiskeriaftale mellem Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges hermed til at indlede forhandlinger om indgåelse af en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik og på grundlag af Rådets forhandlingsdirektiver, der er anført i bilaget til denne afgørelse.

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        De Forenede Nationers havretskonvention, EFT L 179 af 23.6.1998, s. 3.

                     (2)

                        EUT L 354 af 28.12.2013, s. 22.

                     (3)

                        De Forenede Nationers havretskonvention, EFT L 179 af 23.6.1998, s. 3.

                     (4)

                        De Forenede Nationers havretskonvention, EFT L 179 af 23.6.1998, s. 3.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse af Kommissionen til på Den Europæiske Unions vegne at indlede forhandlinger om indgåelse af en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver for en fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge

               I.GENEREL KONTEKST OG FORMÅL MED FISKERIAFTALEN

               Efter Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands (Det Forenede Kongerige) udtræden af den Europæiske Union kan en række fiskebestande i Nordsøen ikke længere anses for at være bestande, som deles bilateralt kun mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge. Bestandene findes i EU-farvande og i farvande, der hører under Det Forenede Kongeriges og Kongeriget Norges højhedsområde eller jurisdiktion.

               I overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention
                  1
                bør Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge aftale de nødvendige foranstaltninger med henblik på at samordne og sikre bevarelse og udvikling af de berørte bestande i Nordsøen.

               Med dette mål for øje tilstræber Den Europæiske Union at indgå en fiskeriaftale (aftalen) med Det Forenede Kongerige og Kongeriget Norge.

               II.FISKERIAFTALENS INDHOLD

               1.Aftalen bør fastsætte en ramme for forvaltningen af delte fiskebestande samt betingelserne for adgang til farvande og ressourcer. Den bør sikre fortsat ansvarligt fiskeri, som sikrer den langvarige bevarelse og bæredygtig udnyttelse af biologiske havressourcer i tråd med de relevante principper i henhold til international lovgivning.

               2.Bestemmelserne om fiskeri bør omfatte samarbejde om udviklingen af foranstaltninger, der tager sigte på en bæredygtig udnyttelse og bevarelse af ressourcer, herunder undgåelse af udsmid. Foranstaltningerne bør være ikkediskriminerende og følge en videnskabeligt baseret tilgang afstemt med målet om at opnå en maksimal bæredygtig fangst for de berørte bestande. Aftalen bør omfatte bestemmelser vedrørende samarbejde om kontrol og håndhævelse, dataindsamling og videnskabelig rådgivning.

               3.Aftalen bør omfatte ordninger, som bevarer EU's fiskeaktiviteter og undgå økonomisk forvridning af aftaleparternes fiskeaktiviteter.

               4.Aftalens bestemmelser bør bibeholde bestående gensidige adgangsbetingelser og kvoteandele baseret på EU-flådens traditionelle aktiviteter som fastsat i rammeaftalen om fiskeri mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge
                  2
               , og bør derfor:

               1.bibeholde fortsat gensidig adgang for fartøjer fra Unionen, Det Forenede Kongerige og Norge til EU-farvande, Det Forenede Kongeriges farvande og Norges farvande

               2.bibeholde stabile kvoteandele, som kun kan justeres med de direkte berørte parters samtykke

               3.omfatte retningslinjer for overførsel og udveksling af kvoter og for fastsættelse af årlige eller flerårige totalt tilladte fangstmængder eller indsatsbegrænsninger på grundlag af langsigtede forvaltningsstrategier

               4.fastsætte retningslinjer for at opnå fiskeritilladelser og de bestemmelser, der skal sikrer lige behandling og overholdelse, herunder fælles kontrol- og inspektionsaktiviteter

               5.fastlægge en passende institutionel ramme for samarbejde om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande.

               6.Aftalen bør indgås rettidigt, så den kan anvendes til at fastsætte fiskerimulighederne for det første år efter udløbet af overgangsperioden i henhold til udtrædelsesaftalen.

                     (1)

                        De Forenede Nationers havretskonvention, EFT L 179 af 23.6.1998, s. 3.

                     (2)

                        EFT L 226 af 29. august 1980, s. 47.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.10.2020
            COM(2020) 658 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om ændring af Rådets beslutning af 23. november 1998 om valutakursspørgsmål i relation til CFA-francen og den comoriske franc (98/683/EF)

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

                  I 2019 indledte Frankrig og staterne i Den Vestafrikanske Økonomiske og Monetære Union (UEMOA) drøftelser om en reform af deres samarbejde om valutakursspørgsmål. I dag er deres samarbejde baseret på en samarbejdsaftale af 4. december 1973 og en tilhørende garantiaftale, der blev undertegnet i 1973 og ændret i 2005 og 2014. Formålet med denne reform er at bidrage til en modernisering af UEMOA og at lette en gradvis udvidelse af den til andre stater i Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (CEDEAO).

                  Drøftelserne mellem Frankrig og staterne i UEMOA om deres nuværende samarbejde har resulteret i et fælles forslag til reform af UEMOA's funktionsmåde. Reformen er baseret på fire akser. For det første en ændring af CFA-francens navn i "ECO" på et tidspunkt i 2020. Det andet mål er at afskaffe UEMOA's forpligtelse til at samle valutareserver på en konto i det franske finansministerium. For det tredje vedrører den Frankrigs udtræden af de besluttende organer i UEMOA's myndigheder. For det fjerde en parallel etablering af en dialog mellem de respektive myndigheder og indførelse af risikoovervågningsmekanismer.

                  For at konkretisere denne reform undertegnede Frankrig den 22. december 2019 en ny samarbejdsaftale med sine partnere i UEMOA, der skal træde i stedet for den eksisterende aftale af 4. december 1973, når først den træder i kraft. Denne nye aftale vil blive ledsaget af en garantiaftale, der skal indgås med Centralbanken for Vestafrikanske Stater (BCEAO). Det skal bemærkes, at reformen ikke berører de centrale dele af det eksisterende samarbejde om valutakursspørgsmål mellem Frankrig og staterne i UEMOA. Navnlig fastholdes konvertibiliteten mellem euroen og CFA-francen til en fast paritet garanteret af en ubegrænset og betingelsesløs budgetgaranti fra Frankrig.

                  Den aktuelle og fremtidige samarbejdsaftale mellem Frankrig og UEMOA kan ikke betragtes isoleret i forhold til EU-retten. Siden indførelsen af euroen af euroen har Unionen haft enekompetence med hensyn til monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål for de medlemsstater, der har euroen som valuta. Frankrig er en medlemsstat, der har haft euroen som valuta siden den 1. januar 1999. Når traktaterne giver Unionen enekompetence på et bestemt område, kan kun Unionen lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter, jf. artikel 2 i TEUF. Medlemsstaterne kan kun gøre det selv, hvis Unionen har bemyndiget dem hertil. I henhold til artikel 109, stk. 3, i traktaten om oprettelse af Den Europæiske Fællesskab bemyndigede Rådet ved beslutning af 23. november 1998 (98/683/EF) Frankrig til at videreføre sine nuværende aftaler vedrørende valutakursspørgsmål med UEMOA, CEMAC og Comorerne efter erstatningen af den franske franc med euroen. Frankrig blev bemyndiget til at videreføre sine eksisterende aftaler, men fik ikke beføjelse til at erstatte sådanne aftaler med nye. Det gælder også, hvis hovedformålet med og den retlige ramme for valutakurssamarbejdet mellem Frankrig og landets partnere i UEMOA, CEMAC og Comorerne forbliver uændret, dvs. sikring af konvertibilitet mellem disse enheders valutaer og euroen understøttet af en budgetgaranti fra den franske stat.

                  For at sikre forenelighed med en enekompetence under EU-retten og give retssikkerhed er det nødvendigt at ændre Rådets beslutning af 23. november 1998. Dette vil bemyndige Frankrig til at indgå en ny samarbejdsaftale som erstatning for den eksisterende aftale af 4. december 1973. Det vil også sikre, at Frankrig kan indgå nye aftaler med andre afrikanske partnerlande som erstatning for eksisterende aftaler. Desuden bør en række andre bestemmelser i den rådsbeslutning om informations- og godkendelsesordningen ajourføres for at udvide deres anvendelse til at omfatte eventuelle nye aftaler indgået med UEMOA eller andre partnerlande som erstatning for de eksisterende.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Disse aftaler antages ikke at få materiel virkning på den fælles monetære politik og valutakurspolitik inden for euroområdet. Garantien for CFA-francens og den comoriske francs konvertibilitet er baseret på en budgetmæssig forpligtelse fra Frankrigs side. Skønt dette medfører en finanspolitisk risiko for Frankrig, hvis UEMOA aktiverer garantien, anses det for usandsynligt, at den har en væsentlig indvirkning på Frankrigs budgetstilling.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget for vedtagelsen af denne henstilling er artikel 219, stk. 3, i TEUF (tidl. artikel 109, stk. 3, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab). Sidstnævnte blev benyttet til vedtagelse af Rådets beslutning af 23. november 1998 om valutakursspørgsmål i relation til CFA-francen og den comoriske franc (98/683/EF). I henhold til artikel 219, stk. 3, i TEUF kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af ECB fastlægge arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler vedrørende valutakursspørgsmål med et eller flere tredjelande.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Subsidiaritetsprincippet finder ikke anvendelse, eftersom dette spørgsmål henhører under Unionens enekompetence med hensyn til monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål.

               •Proportionalitetsprincippet

               Formålet med den foreslåede henstilling med henblik på Rådets afgørelse er at bemyndige Frankrig til at indgå en ny samarbejdsaftale med UEMOA som erstatning for den eksisterende aftale af 4. december 1973. Den skal også sikre, at Frankrig kan indgå nye aftaler med andre afrikanske partnerlande som erstatning for eksisterende aftaler. Desuden ajourføres en række andre bestemmelser om informations- og godkendelsesordningen i den rådsbeslutning for at udvide deres anvendelse til at omfatte eventuelle nye aftaler indgået med UEMOA eller andre partnerlande som erstatning for de nuværende. Til dette formål indeholder henstillingen målrettede ændringer, der sikrer Frankrig denne bemyndigelse, og som ikke går videre end nødvendigt for at nå dette mål.

               •Valg af retsakt

                  Når der skal forhandles om aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål vedrørende valutakursordninger, foreskriver artikel 219, stk. 3, i TEUF, at der skal benyttes en henstilling fra Kommissionen til Rådet med henblik på at fastlægge passende arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Kommissionens henstilling til Rådet indeholder to artikler.

                  Den første artikel indeholder ændringer af titlen og af artikel 3, 4 og 5 i Rådets beslutning af 23. november 1998.

                  Ændringen af titlen og af artikel 3 i nævnte beslutning afspejler den potentielle udvikling med hensyn til nye navne på CFA-francen og den comoriske franc. Derfor erstattes referencer til CFA-francen af den generelle term valuta i de respektive monetære unioner. Det samme gøres for den comoriske franc med en generel reference til comorernes valuta.

                  Ændringerne af artikel 4 og 5 i den beslutning bemyndiger Frankrig til at erstatte landets eksisterende aftaler med UEMOA, CEMAC og Comorerne med nye aftaler om valutakursspørgsmål og -forhold og underlægger alle nye aftaler de samme regler om de kompetente EU-organers deltagelse som de eksisterende for at sikre kontinuitet i den gældende informations- og godkendelsesordning, som Rådet fastsatte i 1998.

                  Den anden artikel sikrer, at afgørelsen rettet til Frankrig kommer til at gælde fra den dag, hvor Rådets afgørelse meddeles Frankrig.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om ændring af Rådets beslutning af 23. november 1998 om valutakursspørgsmål i relation til CFA-francen og den comoriske franc (98/683/EF)

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 219, stk. 3,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank
                  1
               ,

               og ud fra følgende betragtninger:

               (1)Siden indførelsen af euroen af euroen har Unionen haft enekompetence med hensyn til monetære spørgsmål og valutakursspørgsmål for de medlemsstater, der har euroen som valuta. Når Unionen i traktaterne tildeles enekompetence på et bestemt område, er det kun Unionen, der kan lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter, og medlemsstaterne har kun beføjelse hertil efter bemyndigelse fra Unionen.

               (2)I henhold til traktatens artikel 219, stk. 3, fastlægger Rådet passende arrangementer for forhandling og indgåelse af aftaler om monetære spørgsmål og spørgsmål vedrørende valutakursordninger.

               (3)Før indførelsen af euroen havde Frankrig indgået en række aftaler med UEMOA (den vestafrikanske økonomiske og monetære union), CEMAC (det centralafrikanske økonomiske og monetære fællesskab) og Comorerne, som havde til formål at garantere, at CFA-francen og den comoriske franc kunne konverteres til franske franc til en fast paritet
                  2
               . Efter erstatningen af den franske franc med euroen den 1. januar 1999 bemyndigede Rådet ved beslutning af 23. november 1998 (98/683/EF) ("Rådets beslutning")
                  3
                Frankrig til at videreføre sådanne eksisterende ("aktuelle aftaler") aftaler vedrørende valutakursspørgsmål med UEMOA, CEMAC og Comorerne.

               (4)I henhold til artikel 4 og 5 i beslutning 98/683/EF kan Frankrig forhandle og indgå aftaler om ændringer i de eksisterende aftaler, i det omfang karakteren og omfanget af aftalerne ikke ændres.

               (5)Frankrig og staterne i UEMOA er i færd med at erstatte deres eksisterende aftale af 4. december 1973 med en ny samarbejdsaftale vedrørende valutakursspørgsmål. Aftalen blev undertegnet den 21. december 2019. Den ledsages af en ny garantiaftale, der skal indgås med centralbanken for staterne i UEMOA. Den 22. maj 2020 fremsatte den franske regering et lovforslag i nationalforsamlingen om ratifikation af den nye samarbejdsaftale.

               (6)Erstatningen af eksisterende aftaler vedrørende valutakursspørgsmål mellem Frankrig, UEMOA, CEMAC og Comorerne, således som tilstræbt af Frankrig og UEMOA, er ikke omfattet af artikel 4 og 5 i beslutning 98/683/EF. Det gælder også, hvis karakteren og omfanget af sådanne nye samarbejdsaftaler forbliver uændret, dvs. sikring af konvertibilitet mellem euroen og valutaerne i UEMOA, CEMAC og Comorerne til en fast paritet understøttet af en budgetmæssig forpligtelse fra Frankrigs side.

               (7)Frankrig bør bemyndiges til at erstatte de gældende aftaler med UEMOA, CEMAC og Comorerne. I overensstemmelse med Rådets beslutning 98/683/EF bør de forskellige eksisterende procedurer fortsat finde anvendelse, afhængigt af om erstatningen berører eller ikke berører disse aftalers karakter eller anvendelsesområde. I begge tilfælde vil det være nødvendigt at inddrage de kompetente EU-organer i overensstemmelse med den eksisterende informationsudvekslings- og godkendelsesordning, alt efter omstændighederne, før aftalerne erstattes med efterfølgende aftaler.

               (8)Beslutning 98/683/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               I beslutning 98/683/EF foretages følgende ændringer:

               (1)Titlen erstattes af "Rådets beslutning af 23. november 1998 om valutakursspørgsmål i relation til valutaerne i UEMOA, CEMAC og Comorerne (98/683/EF)".

               (2)Artikel 3, 4 og 5 affattes således:

               "Artikel 3

               De kompetente franske myndigheder holder regelmæssigt Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg underrettet om gennemførelsen af aftalerne. De franske myndigheder underretter Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, inden der foretages ændringer i pariteten mellem euroen og valutaerne i UEMOA, CEMAC og Comorerne.

               Artikel 4

               Frankrig kan forhandle og indgå aftaler om ændringer i de nugældende aftaler eller erstatte dem, i det omfang karakteren og omfanget af aftalerne ikke ændres. Frankrig underretter på forhånd Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om sådanne ændringer.

               Artikel 5

               Frankrig forelægger enhver plan om enten gennem ændring eller erstatning at ændre karakteren eller omfanget af disse aftaler for Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Sådanne planer kræver Rådets godkendelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Den Europæiske Centralbank."

               Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        […], EUT C XX/XX af D.M.Y.

                     (2)

                        Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les États membres de la Banque des États de l'Afrique centrale (BEAC) et la République française, som ændret; Convention de compte d'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des États de l'Afrique Centrale, som ændret; Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République française et les Républiques membres de l'union monétaire ouest-africaine, som ændret; Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire ouest-africaine, som ændret; Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République française et la République fédérale islamique des Comores, som ændret; Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le ministre des Finances, de l'Économie et du Plan de la République fédérale des Comores, som ændret.

                     (3)

                        EFT L 320 af 28.11.1998, s. 58.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en ny fiskeriaftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger med Norge om en ny fiskeriaftale, der fastlægger rammerne for forvaltningen af fælles fiskebestande og adgangen til farvande og ressourcer.

               På baggrund af Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union har Norge anført, at landet ønsker at erstatte den nuværende fiskeriaftale mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (herefter "aftalen fra 1980"). Norge meddelte i juli Kommissionen, at landet overvejede at opsige aftalen den 15. september 2020, hvilket med en opsigelsesfrist på ni måneder ville bringe aftalen til ophør den 15. juni 2021. At opsige aftalen uden at erstatte den med en anden ville fjerne retsgrundlaget for gensidig adgang til farvande og dermed have en negativ indvirkning på EU's flåder. Ni måneder ville imidlertid give Unionen en meget kort frist til at fastlægge sin forhandlingsposition og indgå en ny aftale, hvilket bidrager til usikkerheden.

                  Aftalen fra 1980 er den vigtigste bilaterale aftale om Unionens fiskeriforbindelser med Norge. Den omfatter alle bestande i Nordsøen, Skagerrak og Kattegat, som forvaltes i fællesskab, og danner retsgrundlag for de årlige konsultationer med henblik på at fastsætte fiskerimuligheder og træffe afgørelse om andre aspekter af den fælles forvaltning, som f.eks. kontrol. Den er også tæt knyttet til flere andre aftaler: Portoaftalen (indgået på tidspunktet for undertegnelsen af EØS-aftalen), nabolandsordningen mellem Sverige og Norge og aftalen om Skagerrak og Kattegat.

                  Selv om nogle af fiskerimulighederne vil blive omfattet af en ny, særskilt aftale mellem Det Forenede Kongerige, Norge og Unionen, vil andre fiskebestande forblive udelukkende under Unionens og Norges suverænitet.

                  På baggrund af Norges ønske om at erstatte aftalen fra 1980 og i overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention
                     1
                   bør Unionen og Norge nå til enighed om de foranstaltninger, der er nødvendige for at koordinere og sikre bevarelsen og udviklingen af de bestande, der forvaltes i fællesskab i det nordøstlige Atlanterhav.

                  For at undgå, at den eksisterende aftale efterlader et retligt tomrum, som vil have store konsekvenser for EU-flådernes aktiviteter, er Norge gået med til at indlede forhandlinger om en ny aftale. Indtil disse er afsluttet, vil aftalen fra 1980 forblive gældende. Norge har tilsluttet sig denne tilgang på betingelse af, at forhandlingerne indledes i januar 2021. De vil finde sted parallelt med de trilaterale forhandlinger, der involverer Det Forenede Kongerige.

               Med henblik herpå søger Den Europæiske Union at indgå en ny fiskeriaftale ("aftalen") med Kongeriget Norge.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Fiskeriordningerne mellem Den Europæiske Union og Norge har siden den 16. juni 1980 været baseret på fiskeriaftalen mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab. Aftalen fra 1980, der omfatter Nordsøen og det nordøstlige Atlanterhav, er den vigtigste fiskeriaftale, Unionen har indgået med et andet land, for så vidt angår udveksling af fiskerimuligheder og fælles forvaltningsforanstaltninger. Efter en indledende periode på 10 år forlænges aftalen herefter automatisk hvert 6. år, medmindre en af parterne opsiger aftalen med 9 måneders varsel. Den seneste automatiske fornyelse fandt sted i 2015 for perioden indtil den 16. juni 2021.

                  Aftalen fra 1980 udgør retsgrundlaget for at nå til enighed om samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) for de bestande, der forvaltes i fællesskab, og gensidig adgang, således at parternes fartøjer kan fiske i hinandens farvande. Den nye aftale bør opretholde de eksisterende gensidige adgangsbetingelser og kvoteandele på grundlag af EU-flådens traditionelle aktivitet.

                  Den nye aftale hører under den fælles fiskeripolitiks bredere anvendelsesområde. Den skal udgøre retsgrundlaget for fiskeriforbindelserne i områder, hvor bestande forvaltes i fællesskab med Norge, med henblik på at fremme en bæredygtig udnyttelse, forvaltning og bevarelse af havets biologiske ressourcer i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitiks mål og principperne for god forvaltningspraksis.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Ikke relevant.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget for denne afgørelse er artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsområde (TEUF), som fastlægger proceduren for forhandling og indgåelse af internationale aftaler.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

                  Afgørelsen står i forhold til målet.

               •Valg af retsakt

                  Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  Ikke relevant.

               •Høringer af interesserede parter

                  Ikke relevant.

               •Ekspertbistand

                  Ikke relevant.

               •Konsekvensanalyse

                  Ikke relevant.

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant.

               •Grundlæggende rettigheder

                  Ikke relevant.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Ikke relevant.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Det forventes, at forhandlingerne indledes i første kvartal af 2021.

               •Forklarende dokumenter (for direktiver)

                  Ikke relevant.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Kommissionen henstiller, at:

                  —
                        Rådet bemyndiger den til at indlede og føre forhandlinger med henblik på indgåelse af en ny fiskeriaftale med Kongeriget Norge

                  —
                        Kommissionen udpeges som EU-forhandler i denne sag

                  —
                        Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

                  —
                        Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en ny fiskeriaftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Unionens fiskeriforbindelser med Norge er baseret på fiskeriaftalen mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, der blev undertegnet den 27. februar 1980, og som trådte i kraft den 16. juni 1981.

               (2)Efter en indledende periode på 10 år er denne aftale automatisk blevet forlænget med yderligere 6 år, senest forlænget i 2015.

               (3)Aftalen omfatter Nordsøen, Skagerrak og det nordøstlige Atlanterhav og giver mulighed for at fastsætte samlede tilladte fangstmængder for fælles bestande, overførsel af fiskerimuligheder, fælles tekniske foranstaltninger og spørgsmål vedrørende kontrol og håndhævelse.

               (4)Norge har tilkendegivet sit ønske om at erstatte den nuværende aftale i lyset af de store konsekvenser, som Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen forventes at få for den fælles forvaltning af bestande i det nordøstlige Atlanterhav. Efter overgangsperioden for Det Forenede Kongeriges udtræden (som udløber ved udgangen af 2020) vil bestandene være omfattet af enten bilaterale eller trilaterale aftaler. For så vidt angår bestandene i farvandene under Det Forenede Kongeriges, Unionens og Norges juridiktion vil der blive indgået en særskilt trilateral aftale. I lyset af Norges ønske om at erstatte den nuværende aftale kræves der en ny bilateral aftale for de farvande, der udelukkende hører under Norges og Unionens jurisdiktion.

               (5)I overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, i De Forenede Nationers havretskonvention
                  2
                og i betragtning af Unionens overordnede forbindelser med Norge er det vigtigt at opretholde samarbejdet om ansvarligt fiskeri for at sikre bevarelse på lang sigt og bæredygtig udnyttelse af de levende marine ressourcer.

               (6)Der bør derfor indledes forhandlinger med Norge med henblik på indgåelse af en ny bilateral fiskeriaftale —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger på Unionens vegne om en ny fiskeriaftale med Kongeriget Norge.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik.

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        De Forenede Nationers havretskonvention (EFT L 179 af 23.6.1998, s. 3).

                     (2)

                        De Forenede Nationers havretskonvention (EFT L 179 af 23.6.1998, s. 3).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSEom bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en ny fiskeriaftale mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver for en ny fiskeriaftale med Kongeriget Norge

               1.Formålet med forhandlingerne er at indgå en ny aftale, der fastlægger de generelle principper og mål for Unionens fiskeriforbindelser med Norge og fastlægger et retsgrundlag for forvaltningen af fælles fiskebestande og for gensidig adgang til farvande og ressourcer.

               2.Aftalen bør omfatte samarbejde om udvikling af foranstaltninger til bæredygtig udnyttelse og bevarelse af ressourcerne, herunder undgåelse udsmid.

               Navnlig bør Kommissionen sigte mod at:

               ·sikre, at sådanne foranstaltninger ikke medfører forskelsbehandling, og at de bygger på en videnskabeligt baseret tilgang i overensstemmelse med målet om at opnå maksimalt bæredygtigt udbytte for de berørte bestande

               ·medtage bestemmelser om samarbejde om kontrol og håndhævelse, dataindsamling og videnskabelig rådgivning

               ·sikre fortsat ansvarligt fiskeri, der sikrer langsigtet bevarelse og bæredygtig udnyttelse af havets biologiske ressourcer i overensstemmelse med de relevante principper i folkeretten

               ·bevare Unionens fiskerimuligheder og undgå økonomisk forvridning af parternes fiskeriaktiviteter

               ·bevare de eksisterende gensidige adgangsbetingelser og faste kvoteandele, som kun kan tilpasses med parternes samtykke

               ·inkludere retningslinjer for kvoteoverførsler og -udvekslinger og for fastsættelse af årlige eller flerårige samlede tilladte fangstmængder eller indsatsbegrænsninger på grundlag af langsigtede forvaltningsstrategier

               ·inkludere nærmere regler for udstedelse af fiskeritilladelser og bestemmelser, der sikrer ligebehandling og overholdelse, herunder fælles kontrol- og inspektionsaktiviteter.

               3.Med aftalen indføres en passende institutionel ramme for samarbejde om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande, der muliggør en sammenhængende tilgang til forvaltning af fælles bestande i lyset af andre aftaler, som EU eventuelt har indgået på de berørte parters vegne.

               4.De bilaterale forhandlinger om gensidige adgangsbetingelser og kvoteandele i fiskeriet mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Norge bør tage hensyn til resultaterne af forhandlingerne om Unionens trilaterale fiskeriaftale med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Norge om bestande, der befinder sig i Unionens farvande, samt i farvande, der hører under Det Forenede Kongeriges og Kongeriget Norges suverænitet og jurisdiktion.

               5.Aftalen bør indgås rettidigt for at sikre, at den træder i stedet for den nuværende aftale senest i 2023. Den bør derfor indeholde en bestemmelse om ophævelse af aftalen.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.3.2020
            COM(2020) 106 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om ændring af Rådets afgørelse af 7. juni 2016 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og medlemsstaterne i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) om spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

                  Den 7. december 2015 foreslog Europa-Kommissionen en luftfartsstrategi for Europa, herunder et antal forslag til rådsafgørelser om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om omfattende lufttransportaftaler mellem Den Europæiske Union og visse tredjelande. Et af disse forslag (COM(2015) 609 final) omhandlede indledning af forhandlinger med Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN).

                  Den 7. juni 2016 besluttede Rådets at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og medlemmerne af ASEAN om spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence. Denne rådsafgørelse gælder i fire år og udløber således den 7. juni 2020.

                  I forbindelse med Rådets afgørelse erklærede Kommissionen, at den mente, at den begrænsede frist for bemyndigelsen ikke er forenelig med traktaterne, særlig artikel 218, stk. 3, i TEUF.

                  Den 24. juni 2016 underrettede Kommissionen regeringer i hver enkelt af de 10 ASEAN-medlemsstater om Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger med ASEAN-medlemsstaterne og inviterede ASEAN til at indlede disse forhandlinger.

                  Den første forhandlingsrunde blev gennemført den 27.-28. november 2016 i Bruxelles. Den ottende og indtil videre sidste forhandlingsrunde blev gennemført den 20.-22. november 2018 i Salzburg. Under den ottende forhandlingsrunde blev der opnået enighed om de fleste dele af udkastet til aftale, men de to parter aftalte at konsultere internt vedrørende et par udestående spørgsmål.

                  De interne konsultationer pågår stadig for så vidt angår ASEAN.

                  Formålet med denne henstilling er at opfordre Rådet til at ændre sin afgørelse af 7. juni 2016 uden dog at ændre forhandlingsdirektiverne i bilaget til nævnte afgørelse.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Henstillingen om at ændre afgørelsen fra juni 2016 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med ASEAN-medlemsstaterne er i fuld overensstemmelse med Unionens eksterne politiske målsætninger som fastsat i den overordnede luftfartsstrategi, som Kommissionen fremlagde i december 2015, og som har til formål at styrke den europæiske luftfartssektors konkurrenceevne.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Denne henstilling er i fuld overensstemmelse med Unionens politiske målsætninger inden for luftfart og fremmer desuden andre politiske målsætninger og relaterede politikker, f.eks. på området arbejdstagerrettigheder, miljø og kampen mod klimaændringer, med henblik på bedre at sikre opfyldelsen af disse mål på begge sider.

               2.RETSGRUNDLAG

               •Retsgrundlag

               Artikel 218, stk. 3, i TEUF.

               •Valg af retsakt

                  Foreslået retsakt: Rådsafgørelse, jf. artikel 218, stk. 3, i TEUF.

                  Andre midler vil ikke være hensigtsmæssige af følgende grund:

                  I henhold til artikel 218, stk. 3, i TEUF er proceduren for internationale transportaftaler en rådsafgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om ændring af Rådets afgørelse af 7. juni 2016 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og medlemsstaterne i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) om spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3,

               under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               Umiddelbart efter vedtagelsen af Rådets afgørelse af 7. juni 2016 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og medlemsstaterne i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) om spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence, kontaktede Kommissionen hvert enkelt medlem af ASEAN med henblik på at indlede forhandlinger.

               Der er gennemført otte forhandlingsrunder siden november 2016.

               Under de givne omstændigheder er det ikke sandsynligt, at forhandlingerne kan afsluttes inden den bemyndigelse, der er givet i Rådets afgørelse af 7. juni 2016, udløber den 7. juni 2020.

               Det er derfor nødvendigt at ændre nævnte afgørelse med henblik på at bemyndige Kommissionen til at fortsætte forhandlingerne inden for et sæt rammer, der fremmer en vellykket afslutning i Unionens interesse —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               I Rådets afgørelse af 7. juni 2016 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og medlemsstaterne i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN) om spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence, foretages følgende ændringer:

               1.Titlen på afgørelsen affattes således:

               "Rådets afgørelse af 7. juni 2016 om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater og medlemsstaterne i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN)".

               2.Artikel 1 affattes således:

               "Kommissionen bemyndiges herved til på Unionens vegne at føre forhandlinger om en omfattende lufttransportaftale med medlemsstaterne i Sammenslutningen af Sydøstasiatiske Nationer (ASEAN).".

               3.Artikel 3a affattes således:

                  "Denne afgørelse gælder på ubestemt tid.".

               Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand