title: Kommissionens henstilling nr. 1835/81/EKSF af 3. juli 1981 til medlemsstaterne om forpligtelse til offentliggørelse af prislister og salgsbetingelser samt om forbudt praksis inden for stålhandelen

text:
4 . 7 . 81                                    De Europæiske Fællesskabers Tidende                                 Nr. L 184 / 9
                                 KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 1835/81 /EKSF
                                                         af 3 . juli 1981
               til medlemsstaterne om forpligtelse til offentliggørelse af prislister og salgsbetingelser
                                          samt om forbudt praksis inden for stålhandelen
 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE                                       kan handelens forpligtelser begrænses til distribu
 FÆLLESSKABER HAR —                                                   tionsvirksomheder, hvis årlige omsætning ved videre
                                                                      salg er på mindst 12 000 tons ;
 under henvisning til traktaten om oprettelse af Det
 europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 63,                distributionsvirksomheder tilhørende samme gruppe
 stk. 3 , og                                                          bør underkastes forpligtelserne, når summen af deres
                                                                      omsætning ved videresalg er lig med eller overstiger
 ud fra følgende betragtninger :                                      ovennævnte årlige mindstemængde, forudsat de virker
                                                                      som en økonomisk enhed ;
 Den nuværende situation på stålmarkedet kræver
energiske forholdsregler vedrørende salgspriser for                   for at undgå enhver form for diskrimination skal
stålprodukter; i denne sammenhæng skærper                             distributionsvirksomheder, som afsætter stålprodukter
Kommissionen sin kontrol med overholdelse af pris                    henhørende under traktaten, bearbejdet ud fra andre
reglerne og har i beslutning nr. 1834/ 81 /EKSF af                    stålprodukter, behandles på samme måde, især gælder
 3 . juli 1981 om ændring af Den høje Myndigheds                      dette for virksomheder, som forarbejder varmvalset
beslutning nr. 30/53 (x), præciseret virksomhedernes                  bredbånd ved afklipning til plader eller spaltning til
forpligtelser i forbindelse med deres salgsorganisa                  bånd ;
tioner ;
                                                                      gennemførelsen af denne henstilling gør det nødven
 stålmarkedet er et hele, inden for hvilket de hand                  digt, at der i visse medlemsstater tages lovgivnings
 lende spiller en betydelig rolle, eftersom de virker                 mæssige skridt og lignende foranstaltninger, hvis
 som mellemmænd for mere end halvdelen af det stål,                   gennemførelse kræver en vis tid; det er derfor
 som sælges i Fællesskabet ved direkte salg eller salg                nødvendigt, at der gives en tilstrækkelig frist; indtil
 fra lager, herunder salg af produkter importeret fra                 den 30. juni 1982, til den faktiske gennemførelse ;
 tredjelande ;                                                        indtil da pålægger Kommissionen selv direkte ved
                                                                      beslutning nr. 1836/ 8 l /EKSF truffet i henhold til
                                                                      artikel 95 , distributionsvirksomhederne tilsvarende
 for at sikre en effektiv prisdisciplin må hele markedet
 omfattes og Kommissionen supplere sine prisforan                    forpligtelser; derfor skal medlemsstaterne først fra
 staltninger ved at anvende de beføjelser, som trakta                denne dato sikre, at disse forpligtelser overholdes, og
                                                                       kontrollere dette —
 tens artikel 63, stk. 3, giver den, for at sikre, at ståldi
 stributionsvirksomhederne overholder prisregler og
 salgsbetingelser svarende til dem, som i henhold til
 traktatens artikel 60 og dens gennemførelsesbeslut                   VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING :
 ninger er pålagt produktionsvirksomheder;
 disse bestemmelser bør gælde for alle stålkvaliteter og
 -kategorier henhørende under traktaten fremstillet i                                         Artikel 1
 Fællesskabet eller importeret fra tredjelande ; de skal
 gælde for alle former for handel, for direkte salg og                 Medlemsstaterne gennemfører fra den 1 . juli 1982,
 for salg fra lager ;                                                  foranstaltninger med gyldighed til den 30. juni 1984,
                                                                       hvorefter de i artikel 2 omhandlede ståldistributions
                                                                       virksomheder underkastes forpligtelserne i denne
 handelens forpligtelser bør imidlertid ikke udvides til               henstilling, og hvorefter disse forpligtelser overholdes
 at omfatte alle distributionsvirksomheder, idet et antal              ved passende kontrolforanstaltninger og sanktioner
 af disse har en ringe omsætning ; under disse forhold                 som omhandlet i artikel 16 .
                                                                       Medlemsstaterne underretter inden den 1 . januar
 (*) EKSF-Tidende nr. 6 af 4 . 5 . 1953 , s. 109.                      1982 Kommissionen om de trufne foranstaltninger.
 ---pagebreak--- Nr. L 184 / 10                           De Europæiske Fællesskabers Tidende                                       4 . 7 . 81
                         Artikel 2                                                         Artikel 4
1 . Denne henstilling gælder for de distributions           Alle offentliggjorte prislister og salgsbetingelser skal
virksomheder i Fællesskabet, som på det fælles               indeholde følgende angivelser :
marked direkte eller fra lager sælger stålprodukter
som defineret i bilag I til traktaten, bortset fra skrot, i
det omfang                                                   a) basisprisen for hver produktkategori eller basis
                                                                   prisen for hver kvalitet og produktkategori,
— de fremskaffer hele stålleverancen eller en del            b) tillæg, som anvendes, hvor der angives
    deraf direkte fra produktionsvirksomheder i                    — afvigelser for dimensioner og længder,
    Fællesskabet eller i tredjelande, og
                                                                   — forhøjelser for kvaliteter og varianter,
                                                                   — forhøjelser og afslag for mængde efter prøve
— deres salgsomsætning af stål eventuelt lagt                           eller efter specificeret ordre,
    sammen med salgsomsætningen af stål fra deres                  — tolerancer ikke underkastet pristillæg,
    moderselskaber og/eller datterselskaber og filialer
    er på mindst 12 000 t/år, idet resultatet fra sidste           — tillæg for skærpede tolerancer,
    regnskabsår lægges til grund, og
                                                                   — samt de pristillæg og forhøjelser, som normalt
                                                                        anvendes, og som vedrører leveringen af for
                                                                        skellige produkter, bl. a. pristillæg for spaltning
— at de ikke er salgsorganisationer efter beslutning                    og klipning,
    nr. 30/ 53 , herefter kaldet »stålhandlende«.
                                                              c) leveringssted,
2. Som stålhandlende og underkastet samme betin              d) prisfastsættelsesmåden,
gelser anses ligeledes de i stk. 1 omhandlede distribu
tionsvirksomheder, som markedsfører stålprodukter
efter at have forarbejdet dem. Ved forordning efter           e) omkostninger i forbindelse med forsendelsen,
denne henstilling forstås, at et stålprodukt henhø
rende under EKSF-traktatens bilag I forarbejdes til et
andet stålprodukt henhørende under samme bilag ved            f) eventuelle nedslag, rabatter, bonus og alle andre
en hvilken som helst proces, bortset fra valsning.                 former for godtgørelser givet til andre handlende
                                                                   og forbrugere,
                                                              g) betalingsbetingelser,
3 . Hvis en distributionsvirksomheds stålomsætning
for et givet år når eller overstiger den i stk. 1
omhandlede årlige mindstemængde, anvendes bestem             h) art og størrelse af afgifter og andre byrder, der
melserne i denne henstilling på virksomheden fra det                ifølge de for køberne gældende betingelser lægges
følgende kalenderår.                                                til priserne i prislisterne.
                                                                                Artikel 5
                          Artikel 3
                                                               En stålhandlendes prisliste må ikke omfatte
Stålhandlende skal offentliggøre prislister og salgsbe        produkter, som ikke rent faktisk markedsføres af den
tingelser for direkte salg og salg fra lager i overens        pågældende stålhandlende.
stemmelse nedenstående bestemmelser og meddele
disse til et organ udpeget af medlemsstaten.
                                                                                Artikel 6
Et moderselskab inden for stålhandelen kan offentlig          1 . a) Prislisterne og salgsbetingelserne kan tidligst
gøre prislister og salgsbetingelser, som også gælder                    anvendes to døgn efter, at de er tilsendt det
for dets datterselskaber og filialer.                                   organ, som er udpeget af medlemsstaten.
 ---pagebreak--- 4 . 7 . 81                                  De Europæiske Fællesskabers Tidende                             Nr. L 184 / 11
    b) Den stålhandlende skal til enhver, som                   grunden til deklasseringen eller til, at produktet klas
         anmoder herom, sende prislisterne og salgsbe          sificeres som værende af anden sortering.
         tingelserne.
2. Stk. 1 gælder ligeledes for enhver ændring i pris
listerne og salgsbetingelserne.                                                         Artikel 9
                                                                En stålhandlendes anvendelse på det fælles marked af
                                                                ulige betingelser (artikel 11) på sammenlignelige
                                                                transaktioner (artikel 10) udgør en fremgangsmåde,
                           Artikel 7                            som er forbudt.
 1 . Ved direkte salg kan den stålhandlende også
opfylde sine forpligtelser til offentliggørelse af prisli
ster og salgsbetingelser ved i sin prisliste for salg af                                Artikel 10
stål at angive følgende klausul alt efter stålets oprin
delse :
                                                                1.    Følgende transaktioner er sammenlignelige :
                                                                Transaktioner, som :
a) »Priserne ved direkte salg af stål fra en EKSF
     producent er kostprisen pr. bestemmelsessted, som          a) er afsluttet med købere,
     fremgår af producentens prisliste, der har været               — der står i indbyrdes konkurrence, eller som
     basis for afslutningen af salget, og for hvilken
     gælder vore offentliggjorte salgsbetingelser samt              — fremstiller ens eller ensartede varer, eller som
     følgende tillæg . . .«.
                                                                    — opfylder samme handelsmæssige funktioner, og
b) »Priserne ved direkte salg af stål fra lande, for            b) vedrører ens eller ensartede varer,
     hvilke Kommissionen for De europæiske Fælles              c) hvis andre væsentlige handelsmæssige kendetegn
     skaber har forbudt tilpasning af tilbud, er de kost           ikke adskiller sig mærkbart fra hinanden.
     priser, som fremgår af prislisten for den virk
     somhed i Fællesskabet, som tilbyder den mest
     gunstige kostpris pr. bestemmelsessted med                 2 . Transaktioner, mellem hvis indgåelse der er sket
     fratrækning af rabatter, som gives til disse lande,        en varig ændring af den stålhandlendes priser eller
     og for hvilken gælder vore offentliggjorte salgsbe        salgsbetingelser, er ikke sammenlignelige.
     tingelser samt følgende tillæg . . .«.
c) »Priserne ved direkte salg af stål fra andre tredje                                 Artikel 11
     lande er kostpriserne pr. bestemmelsessted, som
     fremgår af de importbasispriser, som er offent
     liggjort af Kommissionen for De europæiske                 1 . Ulige betingelser foreligger ikke, såfremt en
     Fællesskaber, og for hvilke gælder vore offent            stålhandlende på sammenlignelige transaktioner
     liggjorte salgsbetingelser samt følgende tillæg . . .«.    anvender forskellige betingelser, som på passende
                                                                måde tager hensyn til forskelle i ydelserne eller i af
                                                                viklingen af transaktionerne.
2. Der er tale om direkte salg i forbindelse med
indgåelse af salgskontrakter mellem på den ene side             2. Der foreligger anvendelse af ulige betingelser,
producent og handlende og på den anden side hand               såfremt en stålhandlende uden prisforhøjelse yder
lende og køber når leveringen af varen foregår                  gunstigere betalingsfrister end dem, han i alminde
direkte fra producent til den handlendes kunde eller i          lighed anvender på sammenlignelige transaktioner.
henhold til kundens instruktioner. Alle andre salg er
salg fra lager.
                                                                                Artikel 12
                                                                Den stålhandlende, som anfører, at transaktioner ikke
                           Artikel 8                            er sammenlignelige (artikel 10), eller at betingelser
                                                                ikke er ulige (artikel 11 ), er forpligtet til på anmod
Stålhandlende må ikke offentliggøre rabatter for                ning af det organ, som er udpeget af medlemsstaten,
deklasserede varer eller varer af anden sortering. De           at forelægge de omstændigheder og kendsgerninger,
skal i så henseende på deres faktura præcisere                  som er egnede til at godtgøre dette.
 ---pagebreak--- Nr. L 184 / 12                           De Europæiske Fællesskabers Tidende                                      4 . 7 . 81
                        Artikel 13                           som hos disse kan gennemføre alle nødvendige efter
                                                             prøvelser til kontrol af overholdelsen af de foregå
1 . Såfremt en stålhandlende bringer sit tilbud på           ende bestemmelser.
linje med en konkurrents prisliste, anses det som
forbudt fremgangsmåde at anvende betingelser, der            Med henblik på sådanne efterprøvelser skal de stål
sikrer køberen på bestemmelsesstedet en effektiv fran       handlende opbevare forretningsbøger og bilag og
kopris, der ligger lavere end den pris, hvortil køberen      stille disse til rådighed for de tjenestemænd eller
ville kunne opnå varen hos konkurrenten.                     befuldmægtigede fra medlemsstaten, som skal
                                                             gennemføre kontrollen, idet denne dokumentation
2 . Ved udregningen af frankoprisen må der ud                mindst omfatter de dokumenter, der er angivet i litra
over til priserne og betingelserne tages hensyn til          a) til g) i artikel 1 i Kommissionens beslutning nr.
transportomkostninger, forhøjelser eller afgifter, som        14 /64 (x).
køberen skal afholde, med fradrag af rabatter og
bonus , som han har ret til.
3. Når en stålhandlende bringer sit tilbud på linje                                     Artikel 16
med betingelser, der er opstillet af en konkurrent
uden for Fællesskabet, finder bestemmelserne i stk. 1         1 . Stålhandlende, som misligholder de forpligtelser,
og 2 anvendelse .                                          » som er pålagt dem i henhold til gennemførelsesbe
                                                             stemmelserne til artikel 2 til 14, kan pålægges bøder
4 . Stålhandlende, som gør gældende, at de har               på op til det dobbelte af værdien af det uretmæssige
bragt deres tilbud på linje med en lavere frankopris          salg. I gentagelsestilfælde fordobles nævnte maksi
beregnet af en konkurrent på det fælles marked eller          mumsbeløb .
 af en konkurrent uden for Fællesskabet, er forpligtet
til på anmodning af den myndighed, som er udpeget             2. Stålhandlende, som misligholder de forpligtelser,
 af medlemsstaten, at bevise, at betingelserne for            som er pålagt dem i henhold til gennemførelsesbe
 tilpasning forelå, og at de ved beregningen af tilpas       stemmelserne til artikel 15, kan pålægges bøder, som
 ningsprisen har overholdt bestemmelserne i stk. 1 , 2        ikke kan overstige 1 % af den årlige omsætning, samt
 og 3 .                                                       tvangsbøder, som ikke kan overstige 5 % af den
 En forudsætning for tilpasning til tilbud fra en             gennemsnitlige daglige omsætning for hver dags for
                                                              sinkelse .
 konkurrent uden for Fællesskabet er, at den har været
 betinget af effektiv konkurrence fra konkurrenten
 uden for Fællesskabet.
                                                                                Artikel 17
                         Artikel 14
                                                              Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne .
 Det betragtes som en forbudt fremgangsmåde, når
 det beløb for skatter og afgifter, med hensyn til
 hvilket den stålhandlende er berettiget til fritagelse
 eller refusion, indbefattes i den pris, der afkræves
 køberen .                                                     Udfærdiget i Bruxelles, den 3 . juli 1981 .
                         Artikel 15                                                              På Kommissionens vegne
                                                                                Étienne DAVIGNON
  Stålhandlende er forpligtet til at give alle nødvendige
  oplysninger til det af medlemsstaten udpegede organ,                                                   Næstformand,
                                                               (l) EFT af 18 . 7. 1964, s. 1967/64 .


Avis juridique important

|

31998H0561

98/561/EF: Rådets henstilling af 24. september 1998 om det europæiske samarbejde vedrørende kvalitetssikring inden for videregående uddannelser

EF-Tidende nr. L 270 af 07/10/1998 s. 0056 - 0059

RÅDETS HENSTILLING af 24. september 1998 om det europæiske samarbejde vedrørende kvalitetssikring inden for videregående uddannelser (98/561/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 126 og 127,som henviser til forslag fra Kommissionen,som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (1),som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (2),som træffer afgørelse i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Det er et mål for alle medlemsstaterne at sikre uddannelse og erhvervsuddannelse af høj kvalitet; Fællesskabet skal bidrage til deres bestræbelser herpå ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt at støtte og supplere disses indsats med fuld respekt for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed;(2) Rådet udtalte i sine konklusioner af 25. november 1991 (4), at interessen for en højnelse af kvaliteten inden for de videregående uddannelser er fælles for alle medlemsstater og alle højere uddannelsesinstitutioner i De Europæiske Fællesskaber; under hensyn til de forskelligartede metoder, der anvendes på nationalt plan, kunne de nationale erfaringer suppleres med de erfaringer, der er opnået på EF-plan især gennem pilotprojekter, der tager sigte på at etablere et samarbejde på dette område eller styrke et allerede eksisterende samarbejde;(3) i svarene på Kommissionens memorandum om videregående uddannelse understreges det bl. a., at kvaliteten skal sikres på alle niveauer og inden for alle sektorer, idet der kun må være forskel mellem institutionerne for så vidt angår deres mål og metoder samt de uddannelsesmæssige behov, de skal opfylde; der er generelt en positiv holdning til indførelsen af effektive og acceptable kvalitetsevalueringsmetoder, som tager hensyn til de europæiske og internationale erfaringer og mulighederne for samarbejde;(4) Kommissionens undersøgelse af, hvor langt man er nået med kvalitetsevaluering i medlemsstaterne, har vist, at de nye kvalitetsevalueringssystemer indeholder en række fælles elementer; de to pilotprojekter, der siden er blevet gennemført, var baseret på centrale elementer i de eksisterende nationale systemer; en fælles metode blev afprøvet med godt resultat, og det fremgik, at samtlige aktører på dette område meget gerne ville fortsætte udvekslingen af erfaringer, der viser, hvor forskelligartet evalueringskulturen i de enkelte medlemsstater er, samt hvor vigtig kvalitetsevalueringen i almindelighed er;(5) under henvisning til de store forskelle mellem uddannelsessystemerne i Fællesskabet omfatter udtrykket »videregående uddannelsesinstitution«, når det anvendes i denne henstilling, alle typer af uddannelsesinstitutioner, hvor man kan erhverve kvalifikationer eller titler på universitetsniveau, uanset deres respektive betegnelser i medlemsstaterne; denne definition anvendes i afgørelsen om iværksættelse af handlingsprogrammet Socrates;(6) de videregående uddannelsesinstitutioner skal opfylde de nye uddannelsesmæssige og sociale behov i et verdensomspændende »videnbaseret samfund« og den deraf følgende udvikling; de bør derfor tilstræbe at forbedre kvaliteten af deres ydelser ved, hvor det er påkrævet, at udvikle nye initiativer (individuelt eller kollektivt via sammenslutninger af videregående uddannelsesinstitutioner) med det formål at gøre uddannelsernes kvalitet bedre;(7) de teknologiske og økonomiske forandringer og deres konsekvenser for arbejdsmarkedet konfronterer de videregående uddannelsesinstitutioner med nye udfordringer; som følge af globaliseringen af konkurrencen samt den stadig større tilgang af studerende til de videregående uddannelsesinstitutioner står medlemsstaterne samtidig over for den opgave at tilrettelægge deres videregående uddannelsessystemer og disses forbindelser til staten og samfundet på en sådan måde, at man respekterer de gældende akademiske normer, uddannelsernes mål, kvalitetsstandarderne samt de videregående uddannelsesinstitutioners autonomi og/eller uafhængighed - alt efter uddannelsessystemets struktur i de enkelte medlemsstater - samt pligten til at stå til regnskab over for og informere offentligheden;(8) debatten om Kommissionens meddelelse af 13. februar 1994 har afsløret, at kvalitetssikringssystemer vil kunne bidrage til at lette den gensidige anerkendelse af akademiske eksamensbeviser eller faglige kvalifikationsbeviser på EF-plan;(9) Kommissionens hvidbog om »Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse«, hvidbogen »Undervise og lære - på vej mod det kognitive samfund« samt grønbogen om »Uddannelse - Erhvervsuddannelse - Forskning - Hindringer for tværnational mobilitet« viser, hvor betydningsfuldt et højt uddannelsesniveau er for beskæftigelse og vækst i Fællesskabet og for dets internationale konkurrenceevne; i disse dokumenter fremhæves den forbindelse, der er mellem den almene uddannelses og erhvervsuddannelses sociale og kulturelle rolle og deres rolle for økonomien, og det fremhæves, at kvalitetsbegrebet har mange aspekter; det fremgår klart, at gennemsigtige uddannelsessystemer er nødvendige for den tværnationale mobilitet;(10) fremme af mobiliteten er et af målene for Fællesskabets uddannelsessamarbejde; i Kommissionens grønbog om »Uddannelse - Erhvervsuddannelse - Forskning - Hindringer for tværnational mobilitet« undersøges de væsentligste retlige, administrative og praktiske hindringer, som studerende møder, når de vil studere i en anden medlemsstat, og der foreslås foranstaltninger til forbedring af mobiliteten; det understreges, at tværnational mobilitet fremmer et højt uddannelsesniveau, som kan give den enkelte mulighed for at konkurrere på internationalt plan samt udnytte den frie bevægelighed inden for Fællesskabet;(11) de videregående uddannelsessystemers omfang, struktur og finansiering er forskellig i de enkelte medlemsstater, og systemernes mål vil fortsat udvikle sig; i visse medlemsstater omfatter det videregående uddannelsessystem universiteter og andre videregående uddannelsesinstitutioner, der ofte er erhvervsrettede; udformningen, omfanget og metoderne til evaluering af kvaliteten defineres af hver medlemsstat, og de skal fortsat være fleksible og kunne moduleres afhængigt af forholdene og/eller strukturerne;(12) det er medlemsstaterne alene, der har ansvaret for opbygningen af og strukturen i deres videregående uddannelsessystemer samt dets budgetmæssige rammer, og de videregående uddannelsesinstitutioner er autonome og/eller uafhængige, alt efter strukturen i uddannelsessystemet i den enkelte medlemsstat -I HENSTILLER til medlemsstaterne:A. at de støtter og eventuelt indfører gennemsigtige kvalitetsevalueringssystemer med henblik på:- at bevare de videregående uddannelsers kvalitet på de økonomiske, sociale og kulturelle betingelser, der hersker i deres lande, under hensyn til den europæiske dimension og en verden i hastig forandring- at tilskynde de videregående uddannelsesinstitutioner til og hjælpe dem med at anvende passende midler, navnlig evaluering, som et middel til at forbedre uddannelsens kvalitet og med uddannelse i forskning, som en anden af deres vigtige opgaver- at fremme den gensidige udveksling af oplysninger om kvaliteten og kvalitetssikringen på EF- og verdensplan og at tilskynde til samarbejde mellem de højere uddannelsesinstitutioner på dette område;B. at de baserer kvalitetsevalueringssystemerne på følgende elementer (forklares nærmere i bilaget):- autonomi og/eller uafhængighed inden for de relevante strukturer i de enkelte medlemsstater - for de organer, der har ansvaret for kvalitetsevalueringen, ved valget af procedurer og metoder- tilpasning af kvalitetsevalueringsprocedurer og -metoder til de videregående uddannelsesinstitutioners profil og formål under iagttagelse af deres autonomi og/eller uafhængighed - alt efter strukturen i de enkelte medlemsstaters uddannelsessystemer- anvendelse - afhængigt af formålet - af interne og/eller eksterne evalueringselementer, der er tilpasset de anvendte procedurer og metoder- inddragelse af de forskellige relevante aktører afhængigt af formålet med evalueringen- offentliggørelse af resultaterne af evalueringen i passende form i hver medlemsstat;C. at de om nødvendigt tilskynder de videregående uddannelsesinstitutioner til at træffe passende opfølgende foranstaltninger i samarbejde med de kompetente instanser i medlemsstaterne;D. at de opfordrer såvel de kompetente myndigheder som institutionerne til at lægge særlig vægt på udvekslingen af erfaringer og samarbejde om kvalitetsevaluering med de øvrige medlemsstater og med internationale organisationer og sammenslutninger, der beskæftiger sig med videregående uddannelse;E. at de fremmer et samarbejde mellem de myndigheder, der er ansvarlige for kvalitetsevaluering eller kvalitetssikring inden for de videregående uddannelser, og at de skaber grundlag for oprettelsen af et net mellem disse myndigheder.Dette samarbejde kunne vedrøre et eller flere af følgende aspekter:a) at fremme og udvikle udveksling af information og erfaringer, navnlig om udvikling af nye metoder og eksempler på god praksisb) at imødekomme anmodninger om ekspertise og rådgivning fra de berørte myndigheder i medlemsstaternec) at bistå de højere uddannelsesinstitutioner, der ønsker at samarbejde om evaluering på tværs af grænserned) at lette kontakterne med internationale eksperter.Ved gennemførelsen af disse mål bør der tages hensyn til de forbindelser, der er ved at blive etableret mellem kvalitetsevalueringen og andre eksisterende fællesskabsinitiativer, som navnlig er udviklet under Socrates- og Leonardo da Vinci-programmet, samt til den eksisterende EF-lovgivning vedrørende anerkendelse af kvalifikationer i erhvervsøjemed.II HENSTILLER:at Kommissionen i snævert samarbejde med medlemsstaterne og på grundlag af de eksisterende programmer i henhold til disse programmers normale åbne og gennemskuelige procedurer fremmer det i del I, litra E, nævnte samarbejde mellem de myndigheder, der er ansvarlige for kvalitetsevaluering og kvalitetssikring inden for de videregående uddannelser, og heri inddrager de organisationer og sammenslutninger af videregående uddannelsesinstitutioner med europæisk kompetence, der har den nødvendige erfaring inden for kvalitetsevaluering og -sikring.III OPFORDRER:Kommissionen til hvert tredje år at forelægge Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget beretninger om kvalitetsevalueringssystemernes udvikling i de forskellige medlemsstater og om samarbejdet herom på europæisk plan samt om de resultater, der er opnået med hensyn til de ovenfor nævnte mål.Udfærdiget i Bruxelles, den 24. september 1998.På Rådets vegneJ. FARNLEITNERFormand(1) EFT C 19 af 21. 1. 1998, s. 39.(2) EFT C 64 af 27. 2. 1998, s. 63.(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 18. november 1997 (EFT 371 af 8. 12. 1997, s. 33), Rådets fælles holdning af 26. februar 1998 (endnu ikke offentliggjort i Tidende) og Europa-Parlamentets afgørelse af 28. maj 1998 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(4) EFT C 321 af 12. 12. 1991, s. 2.BILAG Vejledende elementer i kvalitetsevalueringen De nedenfor nævnte elementer er fælles for de eksisterende evalueringssystemer i Europa. Europæiske pilotprojekter til evaluering af de videregående uddannelser har vist, at alle aktører på dette område kan drage nytte af at tage disse elementer i betragtning.Kvalitetsevalueringsorganets autonomi og/eller uafhængighed alt efter strukturen i uddannelsessystemet i de enkelte medlemsstater (både med hensyn til procedurer og metoder) kan bidrage til evalueringsprocedurernes effektivitet samt accepten af deres resultater.Kriterierne for kvalitetsevalueringen af en institution er nært forbundet med det formål, den enkelte institution er blevet tildelt i forhold til samfundets og arbejdsmarkedets behov; ved anvendelsen af de forskellige evalueringsprocedurer må der derfor nødvendigvis tages hensyn til institutionens særlige karakter. Kendskabet til institutionens mål, hvad enten det er for institutionen som helhed, for en afdeling, eller for en enkelt enhed, er i den forbindelse helt afgørende.Kvalitetsevalueringsprocedurerne bør som hovedregel indeholde et internt element af selvevaluering og et eksternt element, der er baseret på en udtalelse fra eksterne eksperter.Den interne selvevaluering bør inddrage alle institutionens kompetente aktører, særlig lærerkorpset og, hvor det er relevant, de ledere, der er ansvarlige for den akademiske og faglige linje, samt de studerende. Det eksterne element bør være en samarbejdsproces med samråd og rådgivning mellem eksterne, uafhængige eksperter og aktører fra den pågældende institution.Alt efter de mål og kriterier, der er fastsat for evalueringsproceduren, og afhængigt af strukturen i det videregående uddannelsessystem i de enkelte medlemsstater, kan faglige sammenslutninger, arbejdsmarkedets parter og tidligere studerende være repræsenteret i ekspertgrupperne.Det forekommer ønskeligt at inddrage udenlandske eksperter i procedurerne for at fremme udvekslingen af erfaringer, der er gjort i andre lande.Kvalitetsevalueringsrapporterne bør offentliggøres i passende form i hver enkelt medlemsstat og udgøre et brugbart referencemateriale for de involverede parter og til oplysning for borgerne i almindelighed.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 13. december 2016 om politikker vedrørende udlodning af udbytte (ECB/2016/44)

text:
               23.12.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 481/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 13. december 2016
   om politikker vedrørende udlodning af udbytte
   (ECB/2016/44)
   (2016/C 481/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 127, stk. 6, og artikel 132,
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34,
   under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (1), særlig artikel 4, stk. 3, og
   under henvisning til Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 af 16. april 2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder (SSM-rammeforordningen) (ECB/2014/17) (2), og
   ud fra følgende betragtninger:
   Det er nødvendigt, at kreditinstitutterne fortsætter med at forberede en rettidig og fuld gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (3) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (4) under de udfordrende makroøkonomiske og finansielle forhold, der lægger pres på kreditinstitutternes lønsomhed og som følge heraf deres kapacitet til at opbygge deres kapitalgrundlag. Da kreditinstitutterne skal finansiere økonomien, er en konservativ udlodningspolitik endvidere en del af en passende risikostyring og et sundt banksystem. Den samme metode som den, der er fastsat i Den Europæiske Centralbanks henstilling ECB/2015/49 (5), bør anvendes —
   VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      I.

               1.

               Kreditinstitutterne bør fastsætte udbyttepolitikker, der bygger på konservative og forsigtige antagelser, således at de kan opfylde de gældende kapitalkrav efter en eventuel udlodning og resultaterne af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen (supervisory review and evaluation process — »SREP«).

                           a)

                           Kreditinstitutterne har til enhver tid pligt til at opfylde de gældende minimumskapitalkrav (»Søjle 1-kravene«). Dette omfatter en egentlig kernekapitalprocent på 4,5 %, en kernekapitalprocent på 6 % og en samlet kapitalprocent på 8 % som omhandlet i artikel 92 i forordning (EU) nr. 575/2013.

                           b)

                           Endvidere har kreditinstitutterne til enhver tid pligt til at opfylde de kapitalkrav, de pålægges af afgørelsen efter tilsynskontrol- og vurderingsprocessen i forbindelse med anvendelsen af artikel 16, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1024/2013, og som går ud over Søjle 1-kravene (»Søjle 2-kravene«).

                           c)

                           Kreditinstitutterne har også pligt til at opfylde deres kombinerede bufferkrav, som defineret i artikel 128, stk. 6 i direktiv 2013/36/EU.

                           d)

                           Kreditinstitutterne har også pligt til at opfylde deres »fully loaded« (6) egentlige kernekapitalprocent, deres kernekapitalprocent og deres samlede kapitalprocent på den dato, hvor den fulde indfasning skal være gennemført. Dette vedrører den fulde anvendelse af ovennævnte kvoter, efter at overgangsbestemmelserne og det kombinerede bufferkrav, som defineret i artikel 128, stk. 6, i direktiv 2013/36/EU, er anvendt. Overgangsbestemmelserne er fastsat i Afsnit XI i direktiv 2013/36/EU og i tiende del i forordning (EU) nr. 575/2013.

                     Disse krav skal opfyldes både på konsolideret niveau og på individuelt niveau, medmindre der er bevilget en undtagelse for anvendelse af tilsynskravene på individuelt grundlag, som omhandlet i artikel 7 og 10 i forordning (EU) nr. 575/2013.

               2.

               Hvad angår kreditinstitutters udbetaling af udbytte (7) i 2017 for regnskabsåret 2016, henstiller ECB følgende:

                           a)

                           Kategori 1: Kreditinstitutter, som (i) opfylder de gældende kapitalkrav i henhold til stk. 1, litra a), b) og c), og som ii) allerede har nået deres »fully loaded« kvoter i henhold til stk. 1, litra d), den 31. december 2016, bør udlodde deres nettooverskud som udbytte på en konservativ måde, for at gøre det muligt for dem fortsat at opfylde alle krav og resultater af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen, også selv om de økonomiske og finansielle forhold skulle forværres.

                           b)

                           Kategori 2: Kreditinstitutter, som opfylder de gældende kapitalkrav i henhold til stk. 1, litra a), b) og c), den 31. december 2016, og som allerede har nået deres »fully loaded« kvoter i henhold til stk. 1, litra d), den 31. december 2016, bør udlodde deres nettooverskud som udbytte på en konservativ måde, for at gøre det muligt for dem fortsat at opfylde alle krav og resultater af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen, også selv om de økonomiske og finansielle forhold skulle forværres. Endvidere bør de i princippet kun udbetale udbytte i det omfang, der som minimum er sikret en lineær (8) kurs hen imod de foreskrevne »fully loaded« kapitalkvoter, som omhandlet i stk. 1, litra d), og resultaterne af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen.

                           c)

                           Kategori 3: Kreditinstitutter, der overtræder kravene i stk. 1, litra a), b) eller c), bør i princippet ikke udlodde udbytte.

                     Kreditinstitutter, som ikke kan efterkomme denne henstilling, fordi de mener, at de er retligt forpligtede til at udlodde udbytte, skal straks kontakte deres fælles tilsynsteam.
               Kreditinstitutter i kategori 1, 2 og 3 som omhandlet i stk. 2, litra a), b) og c), forventes også at efterleve vejledningen i Søjle 2. Alt andet lige kan kapitalbehovet (9) forventes at forblive forholdsvis stabilt. Hvis et kreditinstitut drives eller forventes at drives under vejledningen i Søjle 2, bør det straks kontakte sit fælles tilsynsteam. ECB vurderer årsagerne til, at kreditinstituttets kapitalniveau er faldet eller forventes at falde, og overvejer at træffe passende og proportionelle institutspecifikke foranstaltninger.

      II.

   Denne henstilling er rettet til signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn, som defineret i artikel 2, nr. 16 og 22, i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17).

      III.

   Denne henstilling er også rettet til de kompetente nationale myndigheder og de udpegede myndigheder for så vidt angår mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, som defineret i artikel 2, nr. 7 og 23, i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17). De kompetente nationale myndigheder og udpegede myndigheder forventes at anvende denne henstilling på sådanne enheder og koncerner på den måde, som de finder passende (10).

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 13. december 2016.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  EUT L 287 af 29.10.2013, s. 63.

      (2)  EUT L 141 af 14.5.2014, s. 1.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).

      (5)  Den Europæiske Centralbanks henstilling ECB/2015/49 af 17. december 2015 om politikker vedrørende udlodning af udbytte, (EUT C 438 af 30.12.2015, s. 1).

      (6)  Alle buffere på niveauet »fully loaded«.

      (7)  Kreditinstitutter kan have forskellige retlige former, f.eks. børsnoterede virksomheder og andre selskaber end aktieselskaber, såsom gensidige selskaber, andelsselskaber eller sparekasser. Begrebet »udbytte«, som omhandlet i denne henstilling, betegner enhver form for kontant udbetaling, der skal godkendes af generalforsamlingen.

      (8)  I praksis betyder det, at kreditinstitutterne over en periode på fire år, der blev påbegyndt den 31. december 2014, i princippet skal tilbageholde en andel på mindst 25 % om året af gabet i forhold til deres »fully loaded« egentlige kernekapitalprocent, deres kernekapitalprocent og deres samlede kapitalprocent, jf. stk. 1, litra d).

      (9)  Kapitalbehov betyder Søjle 1 plus Søjle 2-krav, plus kapitalbevaringsbufferen plus Søjle 2-vejledning. Uanset indfasningen af kapitalbevaringsbufferen kan kreditinstitutterne også forvente positiv vejledning i Søjle 2 i fremtiden.

      (10)  Hvis denne henstilling anvendes på mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, som anser sig selv som ude af stand til at rette sig efter den, fordi de mener, at de er retligt forpligtede til at udlodde udbytte, bør straks kontakte deres kompetente nationale myndigheder.


Avis juridique important

|

32000H0053

2000/53/EF: Kommissionens henstilling af 21. december 1999 til medlemsstaterne og erhvervslivet om sikre og effektive informations- og kommunikationssystemer: europæiske principper for brugergrænseflader (meddelt under nummer K(1999) 4786) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 019 af 25/01/2000 s. 0064 - 0068

KOMMISSIONENS HENSTILLINGaf 21. december 1999til medlemsstaterne og erhvervslivet om sikre og effektive informations- og kommunikationssystemer: europæiske principper for brugergrænseflader(meddelt under nummer K(1999) 4786)(EØS-relevant tekst)(2000/53/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særligt artikel 211, ogud fra følgende betragtninger:(1) Betydningen af en sikkerhedsmæssigt forsvarlig brugergrænseflade for køretøjsmonterede informations- og kommunikationssystemer er blevet understreget i flere resolutioner, konklusioner, beslutninger og udtalelser fra flere europæiske institutioner, f.eks. i Rådets konklusioner af 17. juni 1997, Europa-Parlamentets beslutning af 8. oktober 1998 og Regionsudvalgets udtalelse af 14. maj 1998(1) om Kommissionens meddelelse KOM(97) 223 af 20. maj 1997 om en fællesskabsstrategi og ramme for udbygning af vejtelematik i Europa og forslag til indledende foranstaltninger, Rådets resolution af 17. juni 1997(2) om anvendelse af vejtransporttelematik, navnlig om elektronisk betalingsopkrævning;(2) grundlag for forbrugerbeskyttelse foreligger i Rådets direktiv 92/59/EØF af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed(3) og i Rådets resolution af 17. december 1998 om brugsanvisninger for tekniske forbrugsgoder(4), men er ikke specifikke nok specielt ikke i det aktuelle område;(3) køretøjsmonterede telematikapparater vil i nær fremtid påvirke vejtrafikken stærkt og blive til stor hjælp for bilisterne forudsat at bilisten ikke distraheres, forstyrres eller overbelastes af kommunikationsprocessen og/eller af de informationer, som de ekstra apparater tilbyder;(4) de muligheder, der åbner sig på markedet for industrien og for tjenesteudbydere, bør ikke hæmmes unødigt, og udviklingen af fremtidige, innovative informations- og kommunikationsteknologiske produkter til anvendelse i biler bør stimuleres;(5) der bør opstilles principper som markedets relevante partnere bør følge på frivillig basis;(6) det er nødvendigt at fastlægge generelle sikkerhedskrav for produkter for at fjerne handelshindringer på det indre marked;(7) en europæisk principerklæring om brugergrænseflader til køretøjsmonterede informations- og kommunikationssystemer er væsentlig for at maksimere sikkerhedspotentialet; denne principerklæring bør tage hensyn til tidligere arbejde udført i andre internationale organisationers regi såsom den europæiske transportministerkonference og De Forenede Nationer;(8) Kommissionen fortsætter arbejdet med at udbygge principperne, beskrive hvert enkelt af dem mere detaljeret, redegøre for deres formål og illustrere med gode og dårlige eksempler, hvor det er nødvendigt; den vil desuden, hvor det er muligt, arbejde videre med procedurerne for verifikation af dem;(9) Kommissionens tjenestegrene vil indsamle oplysninger fra medlemsstaterne om, hvilke skridt der tages, og om evalueringsresultaterne med hensyn til industriens efterlevelse af principperne, samt om nødvendigt iværksætte yderligere undersøgelser;(10) efter en periode på to år vil Kommissionen, afhængigt af hvordan det går med at følge principerklæringen om brugergrænsefladen til køretøjsmonterede informations- og kommunikationssystemer, overveje om det er nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger, f.eks. om direktiv 92/53/EØF af 18. juni 1992 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning og godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(5) og skal tilpasses, eller om der skal indføres et supplerende direktiv på grundlag af CEN/ISO-standarder;(11) de ovennævnte krav kan ikke opfyldes på nationalt plan -FREMSAT FØLGENDE HENSTILLING:1. Den europæiske motorfremstillings- og underleverandørsektor, som leverer og/eller indbygger og/eller udtænker køretøjsmonterede informations- og kommunikationssystemer - både producenter af originaludstyr og producenter af udstyr til eftermontering, herunder importører - bør følge principerklæringen og opfordres til at indgå en frivillig aftale om dette emne. Principerklæringen sammenfatter en række væsentlige sikkerhedsforhold, som skal tages i betragtning ved udformningen af køretøjsmonterede informations- og kommunikationssystemers brugergrænseflade; den omfatter alle sådanne systemer, som tænkes anvendt af føreren under kørsel. I denne forbindelse tager principperne udgangspunkt i det synspunkt, at førerens primære opgave er at styre køretøjet sikkert gennem et komplekst og dynamisk trafikmiljø.Principperne gælder- uanset om systemet har direkte tilknytning til kørselsopgaven eller ikke- for både bærbare og fast monterede systemer, f.eks. telefoner- for både producenter af originaludstyr og leverandører af eftermonteret udstyr, herunder importører, og for alle typer af vejkøretøjer på fællesskabets marked.2. Medlemsstaterne opfordres til opfordre industrien til at følge principerklæringen og til at undersøge at erhvervslivet, ikke mindst leverandører af eftermonterede systemer, efterlever disse principper.3. Medlemsstaterne bør senest tolv måneder efter offentliggørelsen af henstillingen underrette Kommissionen om, hvilke skridt de og deres industri har taget, og leverer evalueringsresultater senest 24 måneder efter offentliggørelsen, om erhvervslivets efterlevelse af principperne.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 1999.På Kommissionens vegneErkki LIIKANENMedlem af Kommissionen(1) Regionsudvalget, 256/97, 14. maj 1998.(2) EFT C 194 af 25.6.1997, s. 5.(3) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 24.(4) EFT C 411 af 31.12.1998, s. 1.(5) EFT L 225 af 10.8.1992, s. 1.BILAGPRINCIPERKLÆRING OM BRUGERGRÆNSEFLADER TIL KØRETØJSMONTEREDE INFORMATIONS- OG KOMMUNIKATIONSSYSTEMER1. Definition og mål:Denne principerklæring sammenfatter en række væsentlige sikkerhedsforhold, som skal tages i betragtning ved udformningen af køretøjsmonterede informations- og kommunikationssystemers brugergrænseflade.Den vil i særlig grad være nyttig for fabrikanter under overvejelserne vedrørende sikkerhedsforhold ved udformning af brugergrænseflader. Forhold vedrørende udformning og installation er hovedemnet for denne principerklæring, som derfor er relevant for følgende vigtige spørgsmål:- Hvordan bør informations- og kommunikationssystemer udformes og placeres, så de er forenelige med kørselsopgaverne?- Hvordan præsenteres oplysningerne, så de ikke hæmmer førernes opmærksomhed på trafikken?- Hvordan konstrueres systemsamspillet, så føreren beholder sikker kontrol over køretøjet, føler sig tryg ved systemet og er klar til at reagere på uventede situationer?For ikke at skabe unødige hindringer eller begrænsninger for udvikling af nye produkter er principerklæringen hovedsagelig formuleret som mål, der bør nås ved udformningen af brugergrænseflader.2. Anvendelsesområde:Principerklæringen handler om informations- og kommunikationssystemer, som tænkes benyttet af føreren af en bil under kørslen. I denne forbindelse tages der hensyn til, at førerens primære opgave er at styre køretøjet sikkert gennem et dynamisk og komplekst trafikmiljø.I denne principerklæring forstås ved "systemet" de funktioner og dele, som f.eks. visningspaneler og betjeningsorganer, som udgør grænse- og samspilsfladen mellem systemet og føreren.Principperne er udformet med henblik på enkeltsystemers konstruktion og installation. Når der er flere systemer i en bil, bør de fremstå som en integreret førergrænseflade, hvis samlede installation også følger principperne.Hovedemnerne for principerklæringen er: samlet udformning, installation, præsentation af oplysninger, samspil med visningspanel og betjeningsorganer, systemadfærd og information om systemet.Principerklæringen omfatter ikke andre forhold ved informations- og kommunikationssystemer end dem, der vedrører brugergrænsefladen, f.eks. elektriske egenskaber, materialeegenskaber, systemydeevne eller juridiske forhold.3. Eksisterende bestemmelser:Denne principerklæring er ingen erstatning for regler og normer, som fabrikanterne altid skal respektere og følge.- Bl.a. gælder følgende EF-direktiver med senere ændringer:- om førerens synsfelt i motordrevne køretøjer:Kommissionens direktiv 90/630/EØF af 30. oktober 1990(1)- om motordrevne køretøjers indre indretning (kabinens indre, bortset fra indvendige førerspejle, betjeningsorganernes udformning, tag eller skydetag, ryglæn og sædebagsider):Rådets direktiv 74/60/EØF af 17. december 1973(2)- om bilers indre indretning (identificering af betjeningsorganer, kontrollamper og indikatorer):Rådets direktiv 78/316/EØF af 21. december 1977(3)- Rådets resolution af 17. december 1998 om brugsanvisninger for tekniske forbrugsgoder(4)- Rådets direktiv 92/59/EØF af 29. juni 1992 om produktsikkerhed i almindelighed(5)- De regulativer fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE), som Fællesskabet har anerkendt efter sin nylige tiltrædelse af den reviderede overenskomst af 1958- Følgende standarder og stnadardiseringsdokumenter under forberedelse, der implicit henvises til i principperne:- ISO 4513 Road Vehicles - Visibility. Method for Establishment of Eyellipse for Drivers' Eye Location- ISO 2575 Road Vehicles - Symbols for Controls, Indicators and Tell-tales- ISO 4040 Road Vehicles - Location of Hand Controls, Indicators and Tell-tales- ISO 3958 Road Vehicles - Passenger Car Diver Hand Control Reach- ISO (DIS) 15005 Road Vehicles - Traffic Information and Control Systems (TICS) Dialogue Management Principles- ISO (DIS) 15006 Road Vehicles - Traffic Information and Control Systems (TICS) Auditory Presentation of Information- ISO (DIS) 15008 Road Vehicles - Traffic Information and Control Systems (TICS) Ergonomic aspects of In-Vehicle Information Presentation- ISO (DIS) 11429 Ergonomics - System Danger and non Danger Signals with Sounds and Lights.Alle standarder revideres med mellemrum, og brugerne af denne principerklæring bør anvende de seneste udgaver af de her anførte standarder.I almindelighed vil det være klart, hvem af parterne blandt fabrikanter, leverandører og installatører der har ansvaret for at principperne følges. I tilfælde hvor ansvaret påhviler flere parter, opfordres disse til at anvende principperne som udgangspunkt for en udtrykkelig bekræftelse af, hvordan opgaverne fordeles.Førerens ansvar for sikkerhedsmæssigt forsvarlig adfærd under kørsel og anvendelse af systemerne ændres der ikke ved.4. Udformning af helheden:Systemet bør udformes, så det støtter føreren og bør ikke give anledning til potentiel farlig adfærd hos føreren eller andre trafikanter.Systemet bør udformes således, at føreren ikke må rette en større del af sin opmærksomhed mod dets visningspaneler eller betjeningsorganer, end hvad der er foreneligt med kørselssituationens krav om opmærksomhed.Systemet bør ikke udformes, så det distraherer eller byder på visuel underholdning for føreren.5. Installation:Systemet bør placeres og installeres i overensstemmelse med relevante reglementer, standarder og fabrikantinstruktioner om installation af systemet i køretøjer.Ingen del af systemet bør hindre førerens udsyn over trafikmiljøet.Systemet bør ikke komme i vejen for de betjeningsorganer og visningspaneler i køretøjet, som der er brug for til den primære kørselsopgave.Visningspaneler bør placeres tættest muligt på førerens normale synsretning.Visningspaneler bør udformes og installeres, så skarpt lys og reflekser undgås.6. Præsentation af oplysninger:Visuelt præsenterede oplysninger bør kunne opfanges af føreren med nogle få øjekast, som er kortvarige nok til, at det ikke påvirker kørslen negativt.Internationalt vedtagne standarder for læsbarhed, hørbarhed, ikoner, symboler, ord, akronymer og forkortelser bør følges, hvor de foreligger.Oplysninger, der er relevante for kørslen, bør være korrekte og præcise og fremkomme i rette tid.Systemet bør ikke give oplysninger, som kan give anledning til potentiel farlig adfærd hos føreren eller andre trafikanter.Systemet bør ikke fremkalde uregulerbare lydniveauer, som kan maskere advarselssignaler, der afgives i eller uden for køretøjet.7. Samspil med visningspaneler og betjeningsorganer:Føreren bør altid kunne holde mindst én hånd på rattet under betjening af systemet.Talebaserede kommunikationssystemer bør rumme mulighed for håndfri tale og lytning.Systemet bør ikke kræve, at der udføres lange sammenhængende serier af betjeningsmanøvrer.Systemets betjeningsorganer bør være udformet således, at de kan betjenes, uden at det påvirker kørslen negativt.Føreren bør kunne regulere tempoet i samspillet med systemet.Systemet bør ikke kræve, at føreren reagerer inden for et bestemt tidsrum, når han indfører data i systemet.Føreren bør kunne genoptage en afbrudt serie af betjeningsmanøvrer på det punkt, hvor serien blev afbrudt eller på et andet logisk punkt.Føreren bør kunne regulere volumen på lydinformation, når der er sandsynlighed for distraktion eller irritation.Systemets reaktioner (tilbagemeldinger eller bekræftelser) på data, som føreren har indført i systemet, skal komme uden forsinkelse og være lette at opfatte.Systemer, der kan levere bevægelig visuel information, som ikke er sikkerhedsrelevant, bør kunne indstilles, så sådanne oplysninger ikke leveres til føreren.8. Systemadfærd:Visuel information, der ikke er relevant for kørslen, og som vil kunne distrahere føreren betydeligt (f.eks. tv, video og automatisk rullende billeder og tekst), bør kunne slås fra eller kun præsenteres på en sådan måde, at føreren ikke kan se dem under kørslen.Et systems tilstedeværelse, funktion eller anvendelse bør ikke påvirke visningspaneler eller betjeningsorganer, som benyttes ved de primære kørselsopgaver eller på anden måde har betydning for trafiksikkerheden.Systemfunktioner, der ikke forudsættes benyttet af føreren under kørslen, bør det gøres umuligt at betjene, når bilen kører, eller der bør der være tydelige advarsler mod utilsigtet brug.Føreren bør informeres om systemets aktuelle tilstand og eventuelle fejlfunktioner, som kan tænkes at påvirke sikkerheden.Selvom systemet svigter helt eller delvis, skal bilen stadig kunne styres, eller i det mindste bringes sikkerhedsmæssigt forsvarligt til standsning.9. Oplysninger om systemet:Systemet bør rumme tilstrækkelige anvisninger til føreren om brug samt relevante oplysninger om installation og vedligeholdelse.Anvisningerne bør være korrekte og enkle.Anvisningerne bør foreligge på sprog og i former, som føreren forstår.Anvisningerne bør tydeligt skelne mellem de dele af systemet, der er beregnet til at blive benyttet af føreren under kørslen, og de dele (særlige funktioner, menuer osv.) der ikke er beregnet til at blive benyttet under kørslen.Alle produktoplysninger bør være udformet således, at de beskriver systemets funktioner korrekt og præcist.Produktinformation bør gør det klart, om der kræves særlige færdigheder til at benytte systemet, eller om produktet er uegnet til bestemte brugere.Fremstillinger af systemet i brug (f.eks. beskrivelser, fotografier og tegninger) bør hverken skabe urealistiske forventninger hos potentielle brugere eller tilskynde til sikkerhedsmæssigt uforsvarlig eller ulovlig brug.(1) EFT L 341 af 6.12.1990, s. 20.(2) EFT L 38 af 11.2.1974, s. 2.(3) EFT L 81 af 28.3.1978, s. 3.(4) EFT C 411 af 31.12.1998, s. 24.(5) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 24.


title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Slovakiets nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/10

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Slovakiets nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2015
   (2015/C 272/03)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den 14. juli 2015 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (3) om Slovakiets nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Slovakiets opdaterede stabilitetsprogram for 2014. Den 28. november 2014 fremlagde Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 (4) sin udtalelse om Slovakiets udkast til budgetplan for 2015.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (5) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Slovakiet ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne om at stimulere investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Slovakiet for 2015. Den analyserede Slovakiets fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014.

               (7)

               Den 29. april 2015 afleverede Slovakiet sit nationale reformprogram for 2015 og sit stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Slovakiet er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Regeringen planlægger i sit stabilitetsprogram for 2015 gradvis at forbedre det samlede underskud til 2,5 % af BNP i 2015 og yderligere til 0,5 % af BNP i 2018. Ifølge stabilitetsprogrammet vil den mellemfristede målsætning — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — kunne nås pr. 2017. Statens gæld i forhold til BNP forventes at falde marginalt i 2015 til 53,4 % og at falde yderligere til 50,3 % i 2018. Det makroøkonomiske scenarium, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De foranstaltninger, der skal støtte de planlagte mål for underskuddet fra 2016 og frem, er dog ikke tilstrækkeligt specificerede. På grundlag af Kommissionens forårsprognose fra 2015 forventes nettoudgiftsvæksten at ligge under benchmark i både 2015 og 2016, hvilket betyder, at den opfylder stabilitets- og vækstpagtens krav. Rådet er derfor på baggrund af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose fra 2015 af den opfattelse, at Slovakiet kan forventes at overholde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser.

               (9)

               Arbejdsmarkedet viste tegn på bedring i 2014, men arbejdsløsheden er fortsat høj. Der er færre forhold i socialsikringssystemet, der virker hæmmende for beskæftigelsen, og der er gjort visse fremskridt med at reducere ungdomsarbejdsløsheden, men langtidsledigheden er fortsat et stort problem, og beskæftigelsen blandt romaer og lavtuddannede er lav. Selv om der er taget visse skridt til at forbedre den offentlige arbejdsformidlings arbejde, er der kun begrænset kapacitet til at yde personlig service, især til dem, der er sværest at få ud på arbejdsmarkedet. Beskæftigelsesfrekvensen blandt kvinder ligger langt under EU-gennemsnittet og afspejler det utilstrækkelige udbud af gode børnepasningsmuligheder, der er til at betale, og den forholdsvis lange forældreorlov.

               (10)

               Slovakiet har gjort visse fremskridt med hensyn til at fremme arbejdspladslæring med en ny lov om erhvervsuddannelser, som skal træde i kraft i 2015. Der er dog ikke gjort de store fremskridt med at forbedre lærernes vilkår, med at fremme oprettelsen af joborienterede programmer på bachelorniveau og med at øge andelen af romabørn, som deltager i førskoleundervisning og børnepasningsordninger. Der er ikke truffet foranstaltninger til at sikre, at romaer i højere grad deltager i erhvervsuddannelser og videregående uddannelser. Der er kun sket begrænset fremskridt med at afhjælpe manglerne i det slovakiske forsknings- og innovationssystem, idet der er størst behov for at gøre det videnskabelige fundament bedre og mere relevant og at fremme samarbejdet mellem universiteter, forskning og erhvervsliv.

               (11)

               De ringe erhvervsvilkår i Slovakiet gør landet mindre attraktivt både for udenlandske og nationale investeringer. Den manglende effektivitet og kvalitet i den offentlige forvaltning og i retssystemet er især til skade for erhvervsklimaet. Den offentlige forvaltning lider under høj udskiftning af personale og dårlig forvaltning af de menneskelige ressourcer. Der er hidtil kun gjort en begrænset indsats for at bekæmpe korruption. Der er navnlig ikke taget fat på behovet for at styrke skatteforvaltningens analyse- og revisionskapacitet. Offentlige indkøb lider under indgroede svagheder, som har betydning for tildelingen af offentlige midler.

               (12)

               Selv om de seneste ændringer af skattesystemet har bidraget til at forbedre de offentlige finanser, vil de udgifter, der følger af en aldrende befolkning, komme til at belaste Slovakiets aktuelle og forholdsvis sunde gældsætning i fremtiden. Hvorvidt de offentlige finanser vil være bæredygtige på længere sigt, afhænger af om regeringen formår at gøre sundhedssektoren mere omkostningseffektiv. Generelt er effektiviteten i det slovakiske sundhedsvæsen lav, og det fungerer dårligt sammenlignet med resten af EU. Regeringen har vedtaget en ny strategi for sundhedsvæsenet for 2014-2020 i håbet om at afhjælpe manglerne i det nationale sundhedsvæsen. Strategien er ved at blive gennemført, men de fleste foranstaltninger er endnu ikke trådt i kraft. Der er også stadig problemer med skatteopkrævningen og skatteforvaltningen.

               (13)

               De ringe investeringsresultater i de senere år kan skade Slovakiets vækstmuligheder på lidt længere sigt. Faldet i private investeringer fra 2008-2013 var særligt stort, og ikkefinansielle selskaber tegnede sig for ca. 90 % af faldet i de samlede investeringer som følge af færre direkte udenlandske investeringer. I 2013 var investeringerne i kapitalgoder stadig ca. 13 % lavere end i 2008 udtrykt realt. Selv om faldet i de offentlige investeringer var mindre, har nedgangen stadig betydelige konsekvenser, når det gælder de store transportinfrastrukturprojekter, som er afgørende for at kunne udnytte vækstpotentialet i Slovakiets centrale og østlige regioner. Både de administrative og lovgivningsmæssige hindringer i forbindelse med investeringsplanlægning, manglen på gennemsigtighed og de lange procedurer, man skal igennem for at få byggetilladelse og tilladelse til arealudnyttelse, bremser offentlige investeringer. EU-midler udgør en meget høj andel af de samlede offentlige investeringer i Slovakiet sammenlignet med niveauet i andre medlemsstater i regionen. Dårlig forvaltning af planlægningsprocedurer, dårlig projektudformning og -udvælgelse og manglende opfyldelse af kravene i forbindelse med miljøkonsekvensanalyser resulterer i manglende absorption af EU-midler. Brugen af skræddersyede specifikationer i forbindelse med offentlige indkøb begrænser konkurrencen og medfører høje endelige priser. Disse problemer kunne løses, hvis de enheder, der er involveret i indkøb, havde større overblik og større ekspertise. Den manglende effektivitet og kvalitet i den offentlige forvaltning og i retssystemet er særlig skadelig for erhvervsklimaet, og der er endnu ikke taget fat på spørgsmål om f.eks. reformen af den civile retsplejelov og den ulige fordeling af arbejdsbyrden i domstolene.

               (14)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Slovakiets økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, som Slovakiet har truffet som opfølgning på de henstillinger, der blev rettet til landet de foregående år. Kommissionen har taget hensyn ikke blot til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Slovakiet, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-4 nedenfor.

               (15)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådet er af den opfattelse (6), at Slovakiet overholder stabilitets- og vækstpagten.

               (16)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta (7). Som et land, der har euroen som valuta, bør Slovakiet også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger —

         HENSTILLER, at Slovakiet i 2015 og 2016 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               Forbedre omkostningseffektiviteten i sundhedssektoren, herunder ved at forbedre forvaltningen af hospitalsbehandlingen og styrke den primære sundhedspleje. Træffe foranstaltninger til at øge skatteopkrævningen.

               2)

               Træffe yderligere foranstaltninger til at bekæmpe langtidsledighed ved at forbedre aktiveringsforanstaltninger og voksenundervisning samt indføre kvalitetsuddannelse, der er skræddersyet til den enkelte. Forbedre kvinders incitament til at forblive på eller vende tilbage til arbejdsmarkedet ved at forbedre børnepasningsmulighederne.

               3)

               Forbedre uddannelsen af lærere og gøre undervisningsjobbet mere attraktivt for at dæmme op for faldet i uddannelsesresultater. Øge romabørns deltagelse i den almindelige uddannelse og i førskoleundervisning af høj kvalitet.

               4)

               Sætte skub i investeringer i infrastruktur og forbedre og strømline de administrative procedure for erhvervelse af tilladelse til arealanvendelse og byggetilladelse. Øge konkurrencen i forbindelse med offentlige udbud og forbedre tilsynsmekanismerne ved offentlige indkøb.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (3)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Slovakiets nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 122).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 473/2013 af 21. maj 2013 om fælles bestemmelser om overvågning og evaluering af udkast til budgetplaner og til sikring af korrektion af uforholdsmæssigt store underskud i medlemsstaterne i euroområdet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

      (6)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.

      (7)  EUT C 272 af 18.8.2015, s. 98.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 21. december 2006 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank (ECB/2006/29)

text:
               10.1.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 5/1

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 21. december 2006
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank
   (ECB/2006/29)
   (2007/C 5/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27,1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               henhold til artikel 37.1 i den østrigske forbundslov om Oesterreichische Nationalbank vælger generalforsamlingen hvert år to revisorer og to revisorsuppleanter. Suppleanternes mandat gælder kun i tilfælde af, at revisorerne ikke er i stand til at udføre revisionen.

               (3)

               Den 14 marts 2006 godkendte Rådet for Den Europæiske Union, under henvisning til henstilling ECB/2006/1 af 1. februar 2006 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank (1) KPMG Alpen-Treuhand GmbH og TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH i fællesskab som eksterne revisorer, og Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH og BDO Auxilia Treuhand GmbH i fællesskab som revisorsuppleanter for regnskabsåret 2006 (2).

               (4)

               Oesterreichische Nationalbank meddelte den 8. september 2006 ECB, at KPMG Alpen-Treuhand GmbH på Oesterreichische Nationalbanks generalforsamling i maj 2006 ikke opnåede det nødvendige flertal af stemmerne for at blive valgt, og at anden revisor, TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, derfor blev valgt til første revisor. Første revisorsuppleant, Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH, blev valgt til anden revisor og anden revisorsuppleant, BDO Auxilia Treuhand GmbH, blev valgt som eneste revisorsuppleant. For at udpege den krævede anden revisorsuppleant gennemførte Oesterreichische Nationalbank et begrænset udbud og valgte Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH og anmodede ECB om at anbefale firmaet over for EU-Rådet til godkendelse.

               (5)

               EU-Rådets godkendelse er nødvendig for udnævnelse af Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH til anden eksterne revisor og udnævnelse af Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH til anden eksterne revisorsuppleant for Oesterreichische Nationalbank.

               (6)

               De eksterne revisorers mandat kan fornys årligt, men ikke ud over et tidsrum på fem år —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:

               1.

               Det henstilles, at TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH og Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH i fællesskab udnævnes til eksterne revisorer for Oesterreichische Nationalbank for regnskabsåret 2006.

               2.

               Det henstilles, at BDO Auxilia Treuhand GmbH and Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH i fællesskab udnævnes til eksterne revisorsuppleanter for Oesterreichische Nationalbank for regnskabsåret 2006.

               3.

               Mandatet kan fornys årligt, men ikke ud over et tidsrum på fem år, sluttende senest med regnskabsåret 2010.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 21. december 2006.

            Formand for ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  EUT C 34 af 10.2.2006, s. 30.

      (2)  EUT L 79 af 16.3.2006, s. 25.


				|

		52014DC0417

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Luxembourgs nationale reformprogram for 2014_x000b__x000b_og med Rådets udtalelse om Luxembourgs stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0417 final - 2014/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Luxembourgs nationale reformprogram for
2014
og med Rådets udtalelse om Luxembourgs stabilitetsprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148,
stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger
samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til henstillingen fra
Europa-Kommissionen[2],
som henviser til beslutningerne fra
Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det
Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske
politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Rådet vedtog den 13. juli 2010 på grundlag af
Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og vedtog den
21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling
om Luxembourgs nationale reformprogram for 2013 og afgav en udtalelse om
Luxembourgs ajourførte stabilitetsprogram for 2012-2016. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen i overensstemmelse
med forordning (EU) nr. 473/2013[4] sin
udtalelse om Luxembourgs budgetudkast for 2014[5].
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen
den årlige vækstundersøgelse[6],
som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de
økonomiske politikker 2014. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[7], hvori Luxembourg blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en
dybtgående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede Det
Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel
stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det
understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende
finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien,
fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale
konsekvenser af krisen og at modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde
Kommissionen resultaterne af sin dybtgående undersøgelse for Luxembourg[8], jf. artikel 5 i
forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse fører til en
konklusion om, at Luxembourg ikke oplever makroøkonomiske ubalancer i
betydningen i proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer. Nærmere
bestemt viser analysen af overskuddet på de løbende poster, at det ikke skyldes
manglende indenlandsk efterspørgsel, men snarere er resultatet af landets
særlige vækstmodel, der i høj grad er baseret på finansielle tjenesteydelser.
Der er risici, hvad angår den indenlandske finansielle stabilitet, som følge af
den store finansielle sektor, men de er relativt begrænsede, da sektoren er
diversificeret og specialiseret på samme tid. Den private sektors høje gæld,
særlig virksomheder uden for den finansielle sektor, afspejler hovedsagelig, at
der er et stort antal multinationale selskaber i landet, som bruger deres
afdelinger eller datterselskaber i Luxembourg til koncerninterne finansieringstransaktioner.
De offentlige finansers nuværende gunstige stilling er i høj grad afhængig af
bæredygtigheden af en vækstmodel, der er baseret på en stærk finansiel sektor,
og udgør på langt sigt en stor risiko for bæredygtigheden.
(8)
Den 28. april 2014 forelagde Luxembourg sit
nationale reformprogram for 2014 og den 25. april 2014 sit stabilitetsprogram
for 2014. På grund af den indbyrdes sammenhæng mellem de to programmer er der
foretaget en samtidig vurdering af dem.
(9)
Formålet med den mellemfristede budgetstrategi, der
er beskrevet i stabilitetsprogrammet for 2014, er at vende tilbage til den
mellemfristede målsætning i 2016 efter en væsentlig afvigelse fra den i 2015.
Programmet bekræfter den foregående mellemfristede målsætning om et overskud på
0,5 % af BNP, hvilket afspejler kravene i stabilitets- og vækstpagten. Det
(genberegnede) strukturelle offentlige overskud forventes at falde fra 1,4 % af
BNP i 2013 til 1,1 % i 2014 og at blive til et underskud på 0,1 % af
BNP i 2015. Derefter forventes gradvis stigende strukturelle overskud.
Luxembourg forventes derfor at nå sin mellemfristede målsætning i 2014, men at
afvige væsentligt fra den i 2015. Ifølge programmet forventes væksten i de
offentlige udgifter, eksklusive diskretionære foranstaltninger på
indtægtssiden, at ligge over den mellemfristede referencerate for potentiel
BNP-vækst i 2015. Samlet set er programmets målsætninger delvis i
overensstemmelse med den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, dog
med en afvigelse i 2015. Gældskvoten, som var 23,1 % af BNP i 2013 og
dermed et godt stykke under referenceværdien på 60 % af BNP, forventes at
falde yderligere i programperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, som er udarbejdet
af en uafhængig organisation (STATEC) er en smule optimistiske for 2014 og
2015. Regeringen forventer en BNP-vækstrate på 3,2 % i både 2014 og 2015,
medens Kommissionens forårsprognose 2014 regner med henholdsvis 2,6 % og
2,7 %. Desuden er de foranstaltninger, som ligger til grund for det
finanspolitiske forløb i perioden 2015-2018 endnu ikke fuldt beskrevet af
myndighederne. Ifølge Kommissionens prognose, som ikke tager hensyn til de
seneste annoncerede foranstaltninger, anslås det strukturelle overskud at falde
til 0,6 % af BNP i 2014 og at blive til et underskud på 1,3 % af BNP
i 2015. Vækstraten for de offentlige udgifter, eksklusive diskretionære
foranstaltninger på indtægtssiden, forventes at ligge over den mellemfristede
referencerate for potentiel BNP-vækst i 2015, hvor der ventes en væsentlig
afvigelse. På grundlag af vurderingen af programmet for 2014 og Kommissionens
prognose i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 mener Rådet, at der
er risiko for, at målene for programmet, som kun delvis er i overensstemmelse
med den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, ikke nås, navnlig fra
2015.
(10)
Regeringen forelagde i juli 2013 parlamentet et
udkast til en lov om gennemførelsen i national ret af bestemmelserne i Rådets
direktiv 85/2011 om medlemsstaternes budgetmæssige rammer og i traktaten om
stabilitet, samordning og styring. Dette udkast til lovgivning var programsat
til at træde i kraft den 1. januar 2014, men vedtagelsen blev forsinket, da
regeringen trådte tilbage i juli. Ifølge lovudkastet indføres en ny lov om et
flerårigt finanspolitisk program, der dækker samme periode, som den kommende
ajourføring af stabilitetsprogrammet. Loven om det flerårige finanspolitiske
program vil blive opdateret årligt sammen med det årlige budget. Den vil
omfatte en nærmere beskrivelse af planerne for at nå den mellemfristede
budgetmålsætning for den samlede offentlige sektor. Lovudkastet indfører
flerårige lofter i loven om det flerårige finanspolitiske program, som kun
omfatter den statslige sektor, men det er ikke angivet, hvad konsekvenserne er,
hvis lofterne overskrides. Lovudkastet omfatter ikke en regel for de nationale
udgifter, som kunne tjene som vejledning ved fastsættelsen af de flerårige
udgiftsmål. Der er dog bestemmelser vedrørende tilpasningsstien i retning af de
mellemfristede målsætninger, der skal overholdes. Et revideret lovudkast blev
forelagt parlamentet i marts 2014, og deri fastlægges bl.a., at den uafhængige
overvågning af de finanspolitiske regler overdrages til et nyoprettet organ,
"Conseil National des Finances Publiques".
(11)
Derudover rammes momsindtægterne af de nye regler
om momsindtægter fra e-handel. Fra 2015 overgår momsindtægterne fra e-handel
fra det land, som udbyderen befinder sig i, til det land, hvor kunden befinder
sig. Regeringen har meddelt, at momssatserne vil blive forhøjet med to
procentpoint, hvilket delvis burde opveje indtægtstabet. På baggrund af den
udbredte anvendelse af nedsatte og stærkt nedsatte momssatser vil der også
kunne skaffes yderligere indtægter gennem en mere udbredt brug
af standardraten, hvilket ville kompensere yderligere for de omtalte tab.
(12)
De offentlige bruttopensionsudgifters andel af BNP
i Luxembourg vil ifølge tallene i Kommissionens 2012-rapport om
befolkningsaldringen stige fra 9,2 % af BNP til 18,6 % af BNP i 2060.
Det skyldes hovedsageligt aldersrelaterede udgifter og navnlig pensioner.
Pensionsreformen fra 2012 havde et begrænset omfang og har ikke i det
væsentlige mindsket truslen mod de offentlige finansers langsigtede holdbarhed.
Den kortfristede finansiering af pensionssystemet garanteres aktuelt af en lav
ældrekvote og er afhængig af de bidrag, der betales af den forholdsvis unge
styrke grænsearbejdere. Fremover forventes denne tendens at vende, og
pensionsudgifterne og udgifterne til langtidspleje vil sandsynligvis stige
væsentligt. For at sikre pensionssystemets holdbarhed vil det være nødvendigt
at øge pensionsbidragssatsen betydeligt efter 2020 oven i den indbyggede
begrænsning af tilpasningen af pensioner til levestandarden. Dette indebærer,
at arbejde pålægges en væsentlig større byrde, som skal bæres af den kommende
aktive arbejdsstyrke, og det vil medføre et tab af omkostningskonkurrenceevne.
På baggrund af den aktuelt høje kompensationsgrad er der visse andre
foranstaltninger, som kunne være truffet for at sikre en mere rimelig fordeling
af byrderne over generationerne. Indførelse af et loft over
pensionstilpasningerne på baggrund af reallønsstigningerne vil få
pensionsreserverne til at stige. Derudover ville en forhøjelse af den faktiske
pensionsalder, som i øjeblikket er 59 år, ved at bringe den i overensstemmelse
med ændringer i den forventede levetid sikre pensionssystemets langsigtede
holdbarhed. Desuden bør mulighederne for førtidspensionering begrænses.
Finansielle incitamenter til at få arbejdstagerne til at blive længere på
arbejdsmarkedet, som det er fastsat i pensionsreformen, kan måske bidrage til
pensionssystemets holdbarhed, men beskæftigelsesmulighederne for ældre
arbejdstagere bør fremmes yderligere ved at styrke erhvervsfaglige uddannelser
og livslang læring. Luxembourg er nødt til at begrænse det fremtidige behov for
langtidspleje og de dermed forbundne omkostninger, hvis holdbarheden skal
sikres. Ydelserne inden for langtidspleje kunne også gøres mere
omkostningseffektive ved en styrket koordinering af sundheds- og socialydelser,
forbedret levering af ydelser og bedre støtte til familieplejere.
(13)
Luxembourgs store overskud på de løbende poster
skyldes de finansielle tjenesteydelser og maskerer et vedvarende og gradvist
stigende underskud på varehandelsbalancen, som skyldes en langsom vækst i
eksporten. Denne tendens afspejler ganske vist den tiltagende betydning af
servicesektoren i økonomien, men den dækker også over et mere strukturelt tab
af omkostningskonkurrenceevne. Den seneste vedvarende stigning i
enhedslønomkostningerne har betydet, at Luxembourgs industrielle
konkurrenceevne er undermineret. Gradueringen af den automatiske
lønindeksering, som blev vedtaget af regeringen i 2012, udløber ved udgangen af
2014. Der er forskellige mulige fremgangsmåder, men det er vigtigt, at
lønninger og produktivitet bindes tættere sammen gennem en reform af
lønindekseringssystemet, så det bliver muligt at differentiere mellem sektorer.
Den stærke afhængighed af den finansielle sektor udgør en strukturel risiko for
Luxembourgs økonomi. Luxembourg må derfor fokusere på udviklingen af
højtspecialiserede virksomheder som et springbræt for innovationsbaseret vækst.
Selv om en firedobling af den offentlige sektors F&U-intensitet siden 2000
afspejler viljen til at udbygge den offentlige forskningskapacitet, vil
Luxembourg ikke nå sit F&U-intensitetsmål for 2020 på 2,3-2,6 % af
BNP, hvilket skyldes det bratte fald i erhvervslivets F&U-intensitet (fra
1,53 % af BNP i 2000 til 1 % i 2012). Præstationerne for så vidt
angår indikatorerne vedrørende samarbejde mellem offentlige forskningsinstitutioner
og virksomheder bør forbedres yderligere. Den reform vedrørende styrkelse af
innovative klynger, der blev lanceret i 2013, bør fortsættes.
(14)
Selv om der er vedtaget en række foranstaltninger,
ligger ungdomsarbejdsløsheden permanent på et højt niveau, dvs. 17,4 % af
den aktive befolkning i 2013, dog er den faldet fra 18 % i 2012. Denne
kvote er stærkt afhængig af uddannelsesniveauet og kvoten er lavere blandt arbejdstagere
med en højere uddannelse. Luxembourgs uddannelsessystem står over for en række
specifikke udfordringer, f.eks. flersprogetheden og det særlige sæt
færdigheder, der efterspørges af et meget specialiseret arbejdsmarked med en
stor finansiel sektor. Resultaterne af OECD's undersøgelse af
uddannelsessøgendes færdigheder bekræftede, at der er brug for yderligere
foranstaltninger for at modvirke unge menneskers forholdsvis svage præstationer
i grundfagene; en udvikling som ses siden 2006. I denne forbindelse bør der
gennemføres reformer af de primære og sekundære uddannelsestrin. Derudover bør
kvaliteten og attraktiviteten af erhvervsfaglig og almen uddannelse forbedres
yderligere for at kunne levere en kvalificeret arbejdsstyrke til
arbejdsmarkedet, herunder navnlig arbejdstagere med indvandrerbaggrund.
Udformningen af beskatnings- og socialsikringssystemet er en af de centrale
årsager til meget høje arbejdsmarkedstærskler, som er blandt de højeste i EU,
for alle lønniveauer og familiesammensætninger. Herudover er
aktiveringspolitikkerne fortsat svage til trods for en nylig reformindsats, og
det er ikke obligatorisk at deltage i aktive arbejdsmarkedspolitikker på noget
tidspunkt i en arbejdsløshedsperiode, og der er ikke noget krav om at skulle
være aktivt arbejdssøgende, medens man deltager i aktive
arbejdsmarkedspolitikker.
(15)
Luxembourg har forpligtet sig til at nedbringe sine
drivhusgasemissioner i ikke-ETS-sektorerne med 20 % frem til 2020, men
forventes at overskride dette mål med 23 procentpoint. Desuden forventes
2013-emissionerne at være 1 % højere end det mål, der er fastsat for 2013
i beslutningen om indsatsfordeling. Ca. 70 % af de transportrelaterede
emissioner vedrører brændstofeksport, bl.a. som følge af meget lave
brændstofafgifter. Anerkendelsen af brændstofeksport som en central
problemstilling i den anden nationale miljøhandlingsplan, der blev vedtaget i
maj 2013, er et skridt i den rigtige retning. Der er dog behov for mere
specifikke og langfristede foranstaltninger til at løse dette problem.
Miljøafgifter udgjorde 2,4 % af BNP i 2012, medens det i 2004 var 3,1 %.
Faldet skyldes bl.a. lavere indtægter fra energiafgifter som følge af den
manglende indeksering af energiafgifter. Transportafgifter, eksklusive
brændstof, udgjorde 0,2 % af BNP i 2012. Afgifterne på brændstof, der
anvendes til transport, er høje, dvs. 2,2 % af BNP, til trods for en
favorabel afgiftsordning for diesel, og dette skyldes først og fremmest
udenlandske bilister, som kommer for at tanke. Da miljøafgifter udgør en
undergennemsnitlig andel af de samlede skatteindtægter, kan udformningen af
miljøafgifterne forbedres, navnlig ved at øge beskatningen af energiprodukter
til transport.
(16)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Luxembourgs økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Den har ikke
blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Luxembourg, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union, ved at der fra
EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-5
nedenfor.
(17)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Luxembourgs stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[9] afspejles især i
henstilling 1 nedenfor.
(18)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet som helhed.
På dette grundlag har Rådet vedtaget særlige henstillinger rettet til de
medlemsstater, der har euroen som valuta. Luxembourg bør også sikre fuld og
rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Luxembourg i perioden
2014-2015 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:
1.           Fastholde en sund
finanspolitisk stilling i 2014 og styrke budgetstrategien væsentligt i 2015 for
at sikre, at den mellemfristede målsætning nås, fastholde den mellemfristede
målsætning herefter for at sikre de offentlige finansers langsigtede
holdbarhed, herunder bl.a. ved at tage højde for de implicitte udgifter i
forbindelse med befolkningens aldring. Styrke den finanspolitiske styring ved
at vedtage en mellemfristet budgetramme, der omfatter den overordnede styring
og flerårige udgiftslofter, og ved at iværksætte en uafhængig overvågning af de
finanspolitiske regler. Udbygge beskatningsgrundlaget yderligere, herunder
navnlig for forbrug.
2.           Med sigte på at sikre den
finansielle holdbarhed begrænse de aldersrelaterede udgifter ved at gøre
langtidspleje mere omkostningseffektiv, fremme pensionsreformen for at hæve den
effektive pensionsalder, bl.a. ved at begrænse mulighederne for
førtidspensionering og kæde den lovbestemte pensionsalder sammen med den
forventede levetid. Forstærke indsatsen med henblik på at øge
erhvervsfrekvensen for ældre arbejdstagere, bl.a. ved at forbedre deres
beskæftigelsesegnethed gennem livslang læring.
3.           Fremskynde vedtagelsen af
strukturelle foranstaltninger i samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse
med national praksis med henblik på en reform af lønindekseringssystemet, som
skal forbedre lønningernes tilpasning til udviklingen i produktiviteten,
navnlig på sektorniveau. Fremme bestræbelserne på at diversificere den
økonomiske struktur, bl.a. ved at fremme private investeringer i forskning og
gennem yderligere udvikling af samarbejdet mellem offentlig forskning og
private virksomheder.
4.           Fremme indsatsen for at
begrænse ungdomsarbejdsløsheden for arbejdstagere med ringe kvalifikationer med
indvandrerbaggrund ved hjælp af en sammenhængende strategi, herunder ved
yderligere at forbedre udformningen og overvågningen af aktive
arbejdsmarkedspolitikker, for at overvinde den manglende overensstemmelse
mellem udbudte og efterspurgte kompetencer og for at mindske de økonomiske
ulemper ved at tage arbejde. Med dette mål for øje fremskynde gennemførelsen af
reformen af almen og erhvervsfaglig uddannelse, så der skabes en bedre
overensstemmelse mellem unges menneskers kompetencer og efterspurgte kompetencer
på arbejdsmarkedet.
5.           Udvikle en sammenhængende
ramme og iværksætte konkrete foranstaltninger for at nå 2020-målet for
nedbringelse af drivhusgasemissionerne fra ikke-ETS-aktiviteter, navnlig gennem
beskatning af energiprodukter til transport.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formanden
[1]               EFT L 209 af 2.28.1997, s. 1.
[2]               COM(2014) 417 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[4]               EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.
[5]               C(2013) 8006 final
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               SWD(2014) 84 final.
[9]               I medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.