title: Kommissionens henstilling af 27. november 2013 om retssikkerhedsgarantier for sårbare personer, der er mistænkt eller tiltalt i straffesager

text:
               24.12.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 378/8

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 27. november 2013
   om retssikkerhedsgarantier for sårbare personer, der er mistænkt eller tiltalt i straffesager
   2013/C 378/02
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Formålet med denne henstilling er at tilskynde medlemsstaterne til at styrke de processuelle rettigheder for alle mistænkte eller tiltalte personer, der ikke er i stand til at forstå og deltage effektivt i en straffesag på grund af alder, deres fysiske eller mentale tilstand eller handicap (»sårbare personer«).

               (2)

               Ved at fastsætte minimumsregler om beskyttelse af mistænkte eller tiltaltes processuelle rettigheder bør denne henstilling styrke medlemsstaternes tillid til strafferetssystemerne i andre medlemsstater og således bidrage til at forbedre den gensidige anerkendelse af afgørelser i straffesager.

               (3)

               I Stockholmprogrammet (1) er der sat stærkt fokus på styrkelse af individets rettigheder i straffesager. I programmets punkt 2.4, opfordrede Det Europæiske Råd Kommissionen til at fremsætte forslag om en gradvis styrkelse af (2) mistænkte eller tiltalte personers rettigheder.

               (4)

               Tre foranstaltninger er blevet vedtaget til dato, nemlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU (3), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (4), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/48/EU (5).

               (5)

               Henvisninger i denne henstilling til mistænkte eller tiltalte personer, der er frihedsberøvet, skal forstås som en henvisning til enhver situation, hvor mistænkte eller tiltalte personer frihedsberøves under en straffesag, jf. artikel 5, stk. 1, litra c), i EMRK som fortolket i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis.

               (6)

               Det er af afgørende betydning, at sårbarheden hos en person, der er mistænkt eller tiltalt i en straffesag, hurtigt erkendes og anerkendes. I dette øjemed bør politiet, retshåndhævende eller retslige myndigheder foretage en indledende vurdering. De kompetente myndigheder bør også kunne anmode en uafhængig sagkyndig om at undersøge, hvor sårbar personen er, den sårbare persons behov og hensigtsmæssigheden af de foranstaltninger, der måtte være truffet eller som påtænkes truffet i forhold til den sårbare person.

               (7)

               Mistænkte eller tiltalte personer eller deres advokater bør have ret til at anfægte efter national ret vurderingen af deres potentielle sårbarhed i straffesager, navnlig hvis den vil kunne hæmme eller begrænse udøvelsen af deres grundlæggende rettigheder. Denne ret indebærer ikke en forpligtelse for medlemsstaterne til at sørge for en specifik appelprocedure, en separat ordning eller en klageprocedure, hvor en sådan undladelse eller et sådant afslag kan anfægtes.

               (8)

               Udtrykket »juridisk repræsentant« betyder en person, der varetager en sårbar persons interesser, og som fører tilsyn med en sårbar persons juridiske anliggender. Et nærliggende eksempel herpå er, når retten udpeger en værge for en sårbar person.

               (9)

               Med udtrykket »en passende voksen« menes et familiemedlem eller en nærtstående til den sårbare person, der kan samarbejde med myndighederne, og som kan sætte den sårbare person i stand til at udøve sine processuelle rettigheder.

               (10)

               Sårbare personer har behov for passende bistand og støtte i forbindelse med straffesager. Af denne årsag bør en sårbar mistænkt eller tiltalt persons juridiske repræsentant eller passende voksen så hurtigt som muligt orienteres om strafferetlige skridt, der tages over for vedkommende, om tiltalens art, om processuelle rettigheder og de tilgængelige retsmidler. Den juridiske repræsentant eller en passende voksen bør hurtigst muligt underrettes om frihedsberøvelsen og have oplysninger om årsagen hertil, medmindre det er i strid med personens interesser.

               (11)

               Personer, der er anerkendt som værende særligt sårbare, er ikke i stand til at følge og forstå en straffesag. For at sikre, at deres ret til en retfærdig rettergang iagttages, bør de ikke kunne give afkald på deres ret til advokatbistand.

               (12)

               For at sikre en sårbar frihedsberøvets personlige integritet bør sårbare personer have adgang til en lægeundersøgelse, hvor deres almentilstand vurderes, og det bedømmes, hvorvidt mulige foranstaltninger, der er iværksat, er forenelige med denne tilstand.

               (13)

               Sårbare personer er ikke altid i stand til at forstå indholdet af de politiafhøringer, som de underkastes. For at undgå enhver indsigelse mod indholdet af en afhøring og dermed unødig gentagelse af afhøringer, bør disse afhøringer optages med henblik på eventuel audiovisuel gengivelse.

               (14)

               Under hensyn til de særlige omstændigheder i hver enkelt sag bør den mistænktes eller tiltaltes sårbarhed ikke udgøre en hindring for adgang til bevismateriale, som de kompetente myndigheder ligger inde med i relation straffesagen, under udøvelsen af dennes processuelle rettigheder og med henblik på retten til effektive retsmidler.

               (15)

               Denne henstilling gælder for sårbare personer, som er omfattet af en overgivelsesprocedure i medfør af Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA (6) (sager angående europæiske arrestordrer). De kompetente myndigheder i den fuldbyrdende medlemsstat bør anvende de særlige processuelle rettigheder i denne henstilling i sager angående europæiske arrestordrer.

               (16)

               Henvisninger i denne henstilling til passende foranstaltninger for at sikre en effektiv adgang til domstolene for personer med handicap skal forstås i lyset af de mål, der er fastsat i De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder fra 2006 og særlig i dennes artikel 13.

               (17)

               For at sikre, at ansatte, der kommer i kontakt med sårbare personer, bliver opmærksomme på disse personers specifikke behov, bør de gives passende uddannelse heri.

               (18)

               Denne henstilling respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Denne henstilling sigter navnlig på at fremme retten til frihed, retten til en retfærdig rettergang og retten til forsvar.

               (19)

               Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om opfølgningen af denne henstilling senest [36 måneder] efter dens meddelelse. På grundlag af denne underretning bør Kommissionen overvåge og vurdere de foranstaltninger, som træffes af medlemsstaterne.

         VEDTAGET AT HENSTILLE:
   AFDELING 1

      GENSTAND OG ANVENDELSESOMRÅDE

               1.

               Ved denne henstilling opfordres medlemsstaterne til at styrke visse processuelle rettigheder, som tilkommer sårbare personer, der er mistænkt eller tiltalt i en straffesag, og sårbare personer, som er omfattet af en sag angående en europæisk arrestordre.

               2.

               De særlige processuelle rettigheder for sårbare personer bør finde anvendelse fra det tidspunkt, hvor de mistænkes for at have begået en lovovertrædelse. Sådanne rettigheder bør gælde indtil sagens afslutning.

               3.

               Sårbare personer bør, alt efter hvad der tjener deres interesser bedst, inddrages i udøvelsen af processuelle rettigheder, idet der tages hensyn til deres evne til at forstå og deltage effektivt i retssagen.

         AFDELING 2

      IDENTIFIKATION AF SÅRBARE PERSONER

               4.

               Sårbare personer bør omgående identificeres og anerkendes som sådanne. Medlemsstaterne bør sikre sig, at alle kompetente myndigheder kan lade en uafhængig sagkyndig foretage en lægeundersøgelse med henblik på at identificere sårbare personer og fastsætte omfanget af deres sårbarhed og deres særlige behov. Denne sagkyndige kan afgive en begrundet udtalelse om, hvorvidt de trufne eller påtænkte foranstaltninger er hensigtsmæssige i forhold til den sårbare person.

         AFDELING 3

      SÅRBARE PERSONERS RETTIGHEDER

      Ikkeforskelsbehandling

               5.

               Sårbare personer bør ikke underkastes nogen form for forskelsbehandling efter national lovgivning under udøvelse af de processuelle rettigheder, der er omhandlet i denne henstilling.

               6.

               De processuelle rettigheder, der indrømmes sårbare personer, bør iagttages under hele straffesagen, idet der tages hensyn til arten og omfanget af deres sårbarhed.

      Sårbarhedsformodning

               7.

               Medlemsstaterne bør opstille en sårbarhedsformodning navnlig for så vidt angår personer med alvorlige psykologiske, intellektuelle, fysiske eller sensoriske funktionsnedsættelser, psykisk sygdom eller kognitive lidelser, som hindrer dem i at forstå og effektivt deltage i retssagen.

      Ret til information

               8.

               Personer med handicap bør efter anmodning modtage oplysninger om deres processuelle rettigheder i en form, der er tilgængelig for dem.

               9.

               Sårbare personer og om nødvendigt deres juridiske repræsentant eller en passende voksen bør underrettes om de særlige processuelle rettigheder, der er omhandlet i denne henstilling, særlig dem, der vedrører ret til information, ret til lægehjælp, ret advokatbistand, ret til respekt for privatlivets fred samt de rettigheder, der er forbundet med en eventuel varetægtsfængsling.

               10.

               Den juridiske repræsentant eller den passende voksne, der er udpeget af den sårbare person eller af de kompetente myndigheder til at bistå denne person, bør være til stede på politistationen og under retsmøder.

      Ret til advokatbistand

               11.

               Hvis en sårbar person er ude af stand til at forstå og følge med i retssagen, bør der ikke gives afkald på retten advokatbistand i medfør af direktiv 2013/48/EU.

      Ret til lægehjælp

               12.

               Sårbare personer bør konsekvent have adgang til løbende lægehjælp under hele straffesagen, hvis de er frihedsberøvet.

      Optagelse af afhøringer

               13.

               Alle afhøringer af sårbare personer under efterforskningen bør optages med henblik på eventuel audiovisuel gengivelse.

      Frihedsberøvelse

               14.

               Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre sig, at frihedsberøvelse af sårbare personer før skyldsspørgsmålet er afgjort, har karakter af sidste udvej, står i et rimeligt forhold til formålet og finder sted på betingelser, der er tilpasset den sårbare persons behov. Der bør træffes passende foranstaltninger for at sikre, at sårbare personer har adgang til rimelige forhold, hvor der tages hensyn til deres særlige behov, når de er frihedsberøvet.

      Privatlivets fred

               15.

               De kompetente myndigheder bør træffe passende foranstaltninger for at beskytte sårbare personers privatliv, personlige integritet og personoplysninger, herunder lægelige oplysninger, under straffesagens forløb.

      Sager angående europæiske arrestordrer

               16.

               Den fuldbyrdende medlemsstat bør sikre sig, at en sårbar person, over for hvem der er udstedt en europæisk arrestordre, indrømmes de særlige processuelle rettigheder, der er omhandlet i denne henstilling, ved anholdelse.

      Uddannelse

               17.

               Polititjenestemænd, retshåndhævende og retslige myndigheder med kompetence i straffesager, der føres mod sårbare personer, bør gives en særlig uddannelse heri.

         AFDELING 4

      OVERVÅGNING

               18.

               Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om de foranstaltninger, som de træffer for at efterkomme denne henstilling [senest 36 måneder efter meddelelsen heraf].

         AFDELING 5

      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

               19.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. november 2013.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Næstformand

      (1)  EUT C 115 af 4.5.2010, s. 1

      (2)  EUT C 295 af 4.12.2009, s. 1

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU af 20. oktober 2010 om retten til tolke- og oversætterbistand i straffesager (EUT L 280 af 26.10.2010, s. 1).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 om ret til information i straffesager (EUT L 142 af 1.6.2012, s. 1).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/48/EU af 22. oktober 2013 om ret til adgang til advokatbistand i straffesager og i sager angående europæiske arrestordrer og om ret til at få en tredjemand underrettet ved frihedsberøvelse og til at kommunikere med tredjemand og med konsulære myndigheder under frihedsberøvelsen (EUT L 294 af 6.11.2013, s. 1).

      (6)  Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1).


title: Kommissionens henstilling af 21. oktober 2011 om initiativet til fælles programlægning af forskningsindsatsen: Byernes Europa — globale udfordringer, fælleseuropæiske løsninger

text:
               25.10.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 312/1

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 21. oktober 2011
   om initiativet til fælles programlægning af forskningsindsatsen: »Byernes Europa — globale udfordringer, fælleseuropæiske løsninger«
   2011/C 312/01
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 181, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Bæredygtig udvikling af Europas byer er et emne af stor samfundsmæssig betydning i dag, hvor urbanisering er en voksende global tendens. Ifølge prognoser vil næsten 70 % af verdens befolkning bo i byer i 2050, hvilket er en stigning på 50 % i forhold til i dag (1). Tallet for Europa er højere: omkring 83 % af befolkningen (næsten 557 millioner) forventes at bo i byer i 2050.

               (2)

               Urbaniseringen medfører en lang række indbyrdes forbundne udfordringer, herunder social forarmelse og sociale skel, ekspanderende byer og trafikale problemer, sikkerhedsproblemer, miljøforringelse, forurening og virkningerne af klimaforandringerne. Denne udvikling sætter samfundet under pres og udgør en hidtil uset udfordring for bysystemerne i Europa og den øvrige verden og for deres robusthed, forvaltning og styring.

               (3)

               Samtidig bør Europa udnytte de fordele, som byrummet giver. Byområderne er drivkraft for vækst i den europæiske økonomi. Storbyområder og forbundne byer er blevet spydspidser i udviklingen, ikke kun ud fra et socioøkonomisk perspektiv, men også ud fra et teknologisk og geopolitisk perspektiv. Byer er i sig selv »innovationsknudepunkter«, hvor viden, politik og praksis mødes og fører til innovative ideer, brug af ny teknologi og udnyttelse af ny indsigt i udfordringer og drivkræfter for byudvikling samt løsningerne herpå. Mere og mere tyder også på, at netværk af større bycentre, ofte omtalt som »verdensbyer«, har en stigende indflydelse på internationalt plan, men samtidig må man anerkende de små og mellemstore byers betydning, især for regionsudviklingen. Europa er kendetegnet ved høj bytæthed og ved et stort antal små og mellemstore byer, hvis aktiver skal tages i betragtning ud fra et økonomisk, socialt og kulturelt perspektiv.

               (4)

               Europa 2020-strategien opstiller tre indbyrdes supplerende mål: intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst (2). En bæredygtig byudvikling vil i høj grad kunne bidrage til at nå disse mål. Ifølge flagskibsinitiativet »Innovation i EU«, der er beskrevet i Kommissionens meddelelse af 6. oktober 2010, »Europa 2020-flagskibsinitiativ Innovation i EU« (3), vedrører et af de potentielle innovationspartnerskaber »intelligente byer, hvor det er godt at bo«, og som kombinerer »energieffektivitet, ren transport og hurtigt internet«. Byer kan bidrage til inklusiv vækst, navnlig ved at bekæmpe social polarisering og fattigdom, undgå sociale skel og takle problemer som befolkningens stigende gennemsnitsalder. Den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse (4) sigter mod at nå EU-målsætningen om at reducere tilfældene af fattigdom og social udstødelse med mindst 20 millioner inden 2020. Den skal pege på eksempler på bedste praksis og fremme gensidig læring mellem kommuner.

               (5)

               Der er et akut behov for at udbygge videngrundlaget om integreret byudvikling via forskning i økonomi, samfund, mobilitet og økologi for at støtte en evidensbaseret politik.

               (6)

               Koordinering er en forudsætning for, at vi kan løfte de ovennævnte udfordringer, udnytte mulighederne og gøre det lettere at samarbejde om forskning af høj kvalitet, der har til formål at frembringe videnskabelige resultater, som kan støtte byområderne som et komplekst netværk, hvor de økonomiske, teknologiske, sociale og økologiske subsystemer i høj grad er afhængige af hinanden, og som har et langsigtet, fremsynet perspektiv.

               (7)

               På mødet den 26. maj 2010 (5) fastlagde og begrundede Rådet (ministrene for konkurrenceevne) et sæt mulige fælles programlægningsinitiativer, herunder »Byernes Europa — globale udfordringer, fælleseuropæiske løsninger«, hvor fælles programlægning vil give væsentlig merværdi i forhold til medlemsstaternes og EU's nuværende opsplittede forskningsindsats. I sine konklusioner af mødet anerkendte Rådet derfor nødvendigheden af at lancere et initiativ til fælles programlægning inden for dette område og opfordrede Kommissionen til at bidrage til udarbejdelsen heraf.

               (8)

               Medlemsstaterne har ved formelt forpligtende brev bekræftet, at de vil deltage i et sådant fælles programlægningsinitiativ.

               (9)

               Fælles programlægning af forskning i bæredygtig byudvikling vil gøre det muligt at koordinere forskningen på dette område og bidrage væsentligt til udviklingen af et fuldt operationelt europæisk forskningsrum (ERA) for forskning og innovation vedrørende byudvikling samt styrke Europas førende position og konkurrenceevne på dette felt.

               (10)

               Byudvikling er et vigtigt tværtematisk emne i EU's finansieringsprogrammer for forskning og innovation. Aktiviteterne inden for dette fælles programlægningsinitiativ skal koordineres nøje med andre lignende aktiviteter som led i eksisterende og fremtidige finansieringsprogrammer og initiativer vedrørende forskning og innovation.

               (11)

               Derfor og for at nå de mål, der opstilles i denne henstilling, bør medlemsstaterne samarbejde med Kommissionen om at sikre koordinering og synergi samt undgå overlapning med eksisterende forsknings- og innovationsordninger ved at udforske lignende kommissionsinitiativer, f.eks. initiativet vedrørende intelligente byer og lokalsamfund.

               (12)

               Medlemsstaterne bør jævnligt aflægge rapport til Kommissionen om, hvordan gennemførelsen af dette fælles programlægningsinitiativ skrider frem, således at Kommissionen kan aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne tilskyndes til at udvikle og ajourføre en fælles vision om, hvordan samarbejde og koordinering inden for forskning på EU-plan kan bidrage til en bæredygtig byudvikling i alle dens former (6).

               2.

               Medlemsstaterne tilskyndes til at opstille en fælles strategisk forskningsdagsorden med forskningsbehov og -mål på mellemlang til lang sigt på området byudvikling set lyset af den stigende globalisering. Den strategiske forskningsdagsorden bør indeholde en gennemførelsesplan med højt prioriterede mål og tidsfrister samt en nærmere angivelse af, hvilke foranstaltninger, instrumenter og ressourcer der er nødvendige.

               3.

               Medlemsstaterne opfordres til at inddrage følgende foranstaltninger i den strategiske forskningsdagsorden og gennemførelsesplanen:

                           a)

                           finde frem til og udveksle oplysninger om relevante nationale programmer og forskningsaktiviteter

                           b)

                           styrke den fælles kapacitet til fremtidsstudier og teknologivurderinger

                           c)

                           udveksle information, ressourcer, bedste praksis, metoder og retningslinjer

                           d)

                           udpege områder eller forskningsaktiviteter, der vil drage fordel af koordinering, og fremme en sådan koordinering

                           e)

                           udpege områder eller forskningsaktiviteter, der vil drage fordel af fælles forslagsindkaldelser eller samling af ressourcer

                           f)

                           fastlægge vilkårene for den fælles forskningsindsats inden for de i litra e) nævnte områder

                           g)

                           sørge for koordinering og synergi med eksisterende og fremtidige finansieringsprogrammer og –initiativer inden for forskning og innovation i EU og undgå overlapning med eksisterende og fremtidige EU-initiativer på dette område

                           h)

                           tage byernes og byboernes skiftende behov i betragtning, når målene for forskningsprogrammer vedrørende byudvikling fastlægges

                           i)

                           hvor det er hensigtsmæssigt, udnytte eksisterende forskningsinfrastruktur i fællesskab eller udvikle nye faciliteter, såsom fælles databaser, eller kortlægge og udvikle modeller til analyse af byprocesser

                           j)

                           tilskynde til bedre samarbejde inden for den offentlige sektor og mellem den offentlige og den private sektor samt til åben innovation mellem forskellige forskningsaktiviteter, uddannelsessektorer og erhvervssektorer, der har med byudvikling at gøre, og samtidig sikre en bred inddragelse af relevante parter såsom lokale myndigheder og civilsamfundet

                           k)

                           eksportere og formidle viden, innovation og tværfaglige metoder samt kortlægge og løse problemer i forsknings- og innovationssystemet, der forhindrer, at innovative løsninger til gavn for samfundet når hurtigere ud på markedet

                           l)

                           forsyne den politiske beslutningsproces på lokalt, regionalt og nationalt niveau samt EU-plan med relevante videnskabelige oplysninger

                           m)

                           skabe netværk mellem centre for byforskning, også centre uden for det europæiske forskningsrum.

               4.

               Medlemsstaterne opfordres til at opretholde og videreudvikle et effektivt fælles forvaltningsorgan for forskning i byudvikling med mandat til at opstille fælles betingelser, regler og procedurer for samarbejde og koordinering og til at overvåge gennemførelsen af den strategiske forskningsdagsorden.

               5.

               Medlemsstaterne tilskyndes til i fællesskab at gennemføre den strategiske forskningsdagsorden gennem deres nationale forskningsprogrammer i henhold til de retningslinjer for rammebestemmelserne for fælles programlægning, der er udarbejdet af Rådets Gruppe på Højt Plan for Fælles Programlægning (7).

               6.

               Medlemsstaterne tilskyndes til at samarbejde med Kommissionen om at udforske lignende initiativer fra Kommissionens side, der har til formål at bistå medlemsstaterne med at opstille og gennemføre den strategiske forskningsdagsorden, og om at koordinere det fælles programlægningsinitiativ med andre EU-initiativer på dette område, såsom F&U, der støttes af finansieringsprogrammerne for forskning og innovation, særlig på områderne socioøkonomisk videnskab og humaniora, transport, energi, miljø, ikt, sikkerhed og sundhed, såvel som andre forsknings- og innovationsinitiativer, f.eks. lignende fælles programlægningsinitiativer, EIT-videns- og innovationsfællesskaber og europæiske teknologiplatforme.

               7.

               Medlemsstaterne opfordres til at arbejde tæt sammen med Det Strategiske Forum for Internationalt Videnskabeligt og Teknologisk Samarbejde (SFIC) (8), når de udvikler og gennemfører en eventuel international dimension af den strategiske forskningsdagsorden, og til at sikre sammenhæng med SFIC's initiativer sammen med og over for tredjelande.

               8.

               Medlemsstaterne opfordres til holde Kommissionen underrettet om, hvordan gennemførelsen af initiativet til fælles programlægning skrider frem, ved hjælp af årlige statusrapporter.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. oktober 2011.

            På Kommissionens vegne

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Medlem af Kommissionen

      (1)  http://www.un.org/esa/population/unpop.htm

      (2)  Kommissionens meddelelse »Europa 2020 — En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst«, KOM(2010) 2020.

      (3)  KOM(2010) 546.

      (4)  Meddelelse fra Kommissionen: Den europæiske platform mod fattigdom og social udstødelse: En europæisk ramme for social og territorial samhørighed, KOM(2010) 758 endelig.

      (5)  10246/10.

      (6)  http://www.jpi-urbaneurope.eu

      (7)  ERC-GPC 1311/10. »Joint Programming in research 2008-2010 and beyond« (Fælles programlægning af forskningsindsatsen 2008-2010 og fremover) — Rapport til Rådet fra Gruppen på Højt Plan for Fælles Programlægning af 12. november 2010 — bilag II.

      (8)  Det Strategiske Forum for Internationalt Videnskabeligt og Teknologisk Samarbejde har sin rod i Rådets konklusioner fra december 2008, hvor Rådet opfordrede medlemsstaterne og Kommissionen til at danne et nyt partnerskab med henblik på internationalt videnskabeligt og teknologisk samarbejde. Forummet er etableret af Rådet som en særlig sammensætning af Udvalget for det Europæiske Forskningsrum (ERAC).


Avis juridique important

|

31980K0587

Kommissionens henstilling nr. 587/80/EKSF af 7. marts 1980 om fællesskabstilsyn med importen af visse jern- og stålprodukter, som henhører under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande

EF-Tidende nr. L 065 af 11/03/1980 s. 0005

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr . 587/80/EKSF  af 7 . marts 1980  om faellesskabstilsyn med importen af visse jern - og staalprodukter , som henhoerer under EKSF-traktaten , og som har oprindelse i tredjelande  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER RETTER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 , og  ud fra foelgende betragtninger :  Ved henstilling nr . 2002/79/EKSF ( 1 ) kodificerede Kommissionen i én tekst bestemmelserne vedroerende systemet med forudgaaende tilsyn , der siden den 5 . maj 1977 har vaeret gaeldende for import til Faellesskabet af visse jern - og staalprodukter henhoerende under traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab og med oprindelse i tredjelande ;  under hensyntagen til de seneste udviklinger i de vilkaar , hvorunder nogle af ovennaevnte jern - og staalprodukter indfoeres , boer bestemmelserne i denne henstilling aendres og suppleres ;  det saaledes fastsatte overvaagelsessystem forhindrer ikke opretholdelsen af visse medlemsstaters kvantitative restriktioner for visse af de paagaeldende produkter over for visse tredjelande -  FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  1 . Import i Faellesskabet af de jern - og staalprodukter henhoerende under EKSF-traktaten , som er anfoert i bilag III A eller III B , og som har oprindelse i tredjelande , er betinget af , at der udstedes et importdokument .  Dette dokument udstedes eller paategnes af medlemsstaterne uden omkostninger og for enhver maengde , hvorom der er indgivet ansoegning , inden en frist paa hoejst fem arbejdsdage efter indgivelsen af behoerigt udfyldt ansoegning ledsaget af en fotokopi af den eller de koebekontrakter , som ligger til grund herfor .  2 . Anvendelsen af stk . 1 er ikke til hinder for opretholdelse af de kvantitative restriktioner , som af nogle medlemsstater anvendes for visse jern - og staalprodukter over for en raekke tredjelande .  3 . Anvendelsesperioden for importdokumentet fastsaettes til to maaneder med forbehold af en eventuel aendring af den gaeldende importordning .  4 . Importdokumenter , som ikke er anvendt inden to maaneder efter udstedelsen , skal returneres til den udstedende myndighed .  Artikel 2  1 . Importoerens ansoegning skal for alle produkter anfoert i bilag III A eller III B uanset oprindelse indeholde foelgende oplysninger :  a ) oprindelsesland og eksportland ,  b ) underposition i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer ,  c ) varemaengde i tons for hvert parti ,  d ) importoerens navn , adresse , telefon - og telexnummer ,  e ) saelgers navn , adresse , telefon - og telexnummer ,  f ) forventet tid og sted ( toldsted ) for importen ,  g ) bestemmelsessted ,  h ) dato for koebekontrakten for varerne samt nummeret paa kontrakten eller enhver anden reference , der gives af saelger til identificering af leverancen ,  i ) i givet fald angivelse af , om produkterne er bestemt til opfyldelse af en loenforarbejdningskontrakt og genudfoersel til et tredjeland ( angivelse af landets navn ) efter aktiv foraedling .  2 . For varer henhoerende under bilag III A skal importoeren give foelgende supplerende oplysninger :  A . for produkter med oprindelse i og importeret direkte fra et af de i bilag II anfoerte lande ( direkte import ) :  a ) produkternes handelsbetegnelse , herunder noejagtige specificeringer , der goer det muligt at beregne prisen frit bestemmelsessted efter den valgte prisliste ,  b ) prisen firt bestemmelsessted pr . ton iberegnet told , transportomkostninger og alle tillaeg , alle rabatter samt alle de oevrige elementer , der er anvendt ved beregning af prisen frit bestemmelsessted ,  c ) angivelse af :  i ) den faellesskabsproducents prisliste , der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted , eller  ii ) i givet fald det tilbud fra et tredjeland , som prisen er blevet bragt paa linje med , idet de oplysninger , der er noedvendige for identificeringen af dette tilbud , anfoeres , eller  iii ) i givet fald andre priser ( skal begrundes ) ,  d ) dato og reference for eventuelt konossement ;  B . for produkter med oprindelse i et af de i bilag II anfoerte lande , men importeret fra et andet tredjeland end oprindelseslandet ( indirekte import ) og for produkter med oprindelse i et tredjeland , der ikke er anfoert i bilag I eller II :  a ) en fuldstaendig beskrivelse svarende til den som er anfoert i listen over varer , for hvilke der gaelder basispriser ( 2 ) ,  b ) cif-prisen franko Faellesskabets graense , fortoldet og losset , pr . ton i kontraktens moentenhed ;  C . for produkter med oprindelse i et af de i bilag I anfoerte lande :  I . varer for hvilke Kommissionen har fastsat vejledende priser ( 3 ) ,  a ) produkternes handelsbetegnelse , herunder noejagtige specificeringer , der goer det muligt at beregne prisen frit bestemmelsessted efter den valgte prisliste ,  b ) prisen frit bestemmelsessted pr . ton iberegnet told , transportomkostninger og alle tillaeg , alle rabatter samt alle de oevrige elementer , der er anvendt ved beregning af prisen frit bestemmelsessted ,  c ) angivelse af :  i ) den faellesskabsproducents prisliste , der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted , eller  ii ) i givet det tilbud fra et tredjeland som prisen er blevet bragt paa linje med , idet de oplysninger , der er noedvendige for identificeringen af dette tilbud , anfoeres , eller  iii ) i givet fald andre priser ( skal begrundes ) ;  II . varer for hvilke Kommissionen ikke har fastsat vejledende priser : efter importoerens valg enten :  a ) en fuldstaendig beksrivelse svarende til den , som er anfoert i listen over varer , for hvilke der gaelder basispriser ( 1 ) ,  b ) cif-prisen franko Faellesskabets graense , fortoldet og losset pr . ton i kontraktens moentenhed ,  eller  angivelse af de i stk . 2 , litra c ) , nr . I naevnte oplysninger .  3 . Desuden skal importoeren erklaere , at der ikke vil blive ydet nogen form for rabat , som ikke er anfoert i koebekontrakten ( erne ) .  4 . Importoeren skal attestere at ansoegningen om importdokumenter korrekt udfyldt .  5 . Importoeren skal angive , om ansoegningen vedroerer en levering , for hvilken der allerede er indgivet en tidligere ansoegning om importdokument .  Artikel 3  1 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen forskellen mellem den i De Europaeiske Faellesskabers Tidende offentliggjorte basispris , i givet fald plus tillaeg , og cif-prisen franko Faellesskabets graense , fortoldet og losset , i europaeiske regningsenheder pr . ton , saa snart oplysninger derom er indgaaet til vedkommende myndighed , for foelgende varer :  i ) varer med oprindelse i et af de i bilag II anfoerte lande , men importeret fra et andet tredjeland end oprindelseslandet ,  ii ) varer med oprindelse i et tredjeland , der ikke er anfoert i bilag I eller II .  2 . Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om de maengder og de beloeb ( beregnet paa grundlag af cif-prisen ) for hvilke der i den forudgaaende maaned er udstedt importdokumenter .  3 . Medlemsstaternes meddelelser skal indeholde :  a ) produktopdeling ( position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer ) ,  b ) oprindelsesland ,  c ) saerskilt angivelse under de samlede tal for hvert oprindelsesland og hvert produkt af de maengder , der ikke er importeret direkte fra det paagaeldende oprindelsesland , og eventuelt angivelse af eksportlandet ,  d ) angivelse af de maengder , pr . produkt , der genudfoert fra Faellesskabet efter aktiv foraedling .  Artikel 4  I denne henstilling forstaas ved eksportlandet det sidste mellemliggende tredjeland , i hvilket den paagaeldende vare har vaeret genstand for en oplagring eller retshandel , der ikke staar i forbindelse med transporten .  Artikel 5  Henstilling nr . 2002/79/EKSF ophaeves .  Artikel 6  Denne henstilling meddeles medlemsstaterne og offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Den traeder i kraft for hver medlemsstat paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende og anvendes indtil den 31 . december 1980 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 7 . marts 1980 .  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Formand  ( 1 ) EFT nr . L 231 af 13 . 9 . 1979 , s . 15 .  ( 2 ) EFT nr . L 344 af 31 . 12 . 1979 , s . 15 .  ( 3 ) Meddelelse fra Kommissionen vedroerende offentliggoerelse af vejledende priser for visse staalprodukter ( EFT nr . L 344 af 31 . 12 . 1979 , s . 13 ) .  De paagaeldende produkter er :   - varmtvalsede bredbaand pos . 73.08 , 73.12 A ,   - varmtvalsede baand pos . 73.08 , 73.12 A ,   - mellem - og grovplader , varmtvalsede eller afklippet af varmbredbaand eller ex quarto-plader , pos . ex 73.13 B I a ) ( 3 mm og derover ) ,   - koldtvalsede plader , pos . 73.13 B II b ) og c ) ,   - valstraad pos . 73.10 A I ,   - glat armeringsstaal ( pos . ex 73.10 A II med undtagelse af runde billets til roerfremstilling ) ,   - armeringsstaal med bedre vedhaengsegenskaber ( pos . ex 73.10 A II med undtagelse af runde billets til roerfremstilling ) ,   - handelsstaal pos . 73.11 A I .   - bjaelker pos . 73.11 A I .  BILAG I  Finland  Norge  Sverige  Oestrig  BILAG II  Australien  Bulgarien  Japan  Polen  Rumaenien  Spanien  Tjekkoslovakiet  Ungarn  BILAG III A  Liste over varer , hvis import er betinget af udstedelse af et importdokument ( maengde - og pristilsyn )  Position i den faelles toldtarif * NIMEXE-nummer * Varebeskrivelse *  73.01 B * 73.01-21 , 23 , 25 , 27 * Haematitraajern og -stoebejern *  73.01 C * 73.01-31 , 35 * Phosphorholdigt raajern og stoebejern *  73.01 D * 73.01-41 , 49 * Andet raajern og stoebejern bortset fra spejljern , haematit og phosphorholdigt raajern og stoebejern *  73.02 A I * 73.02-11 * Ferromangan indeholdende over 2 vaegtprocent kulstof ( kulstofrigt ferromangan ) *  73.07 A I * 73.07-12 * Blooms og billets af jern og staal , valsede ( 1 ) *  73.07 B I * 73.07-21 , 24 * Slabs og sheet bars , af jern og staal , valsede ( 1 ) *  73.08 * 73.08-01 , 03 , 05 , 07 , 21 , 25 , 29 , 41 , 45 , 49 * Pladeemner i ruller , af jern og staal *  73.10 A I * 73.10-11 * Valsetraad af jern og staal *  73.10 A II * 73.10-13 * Betonarmeringsstaenger af jern og staal , der ved valsninger er forsynet med mindre indsnit , forhoejninger , riller o.lign , ogsaa omsnoet efter valsningen *   * 73.10-16 * Betonarmeringsstaenger af jern og staal , bortset fra dem , der ved valsninger er forsynet med mindre indsnit , forhoejninger , riller o.lign . *   * * Staenget af jern eller staal , kun varmtvalsede eller strengpressede , bortset fra betonarmeringsstaenger *  73.11 A I * 73.11-11 , 12 , 14 , 16 , 19 * Profiler af jern og staal , kun varmtvalsede eller strengpressede *  73.12 A II * 73.12-19 * Baand i ruller af jern og staal , med undtagelse af " elektriske " baand , kun varmtvalsede *  73.13 A II * 73.13-16 * " Elektriske " plader af jern og staal , andre end med et ommagnetiseringstab , uanset tykkelse , paa 0,75 Watt og derunder pr . kg . *  73.13 B I a ) * 73.13-17 , 19 , 21 , 23 , 26 * Piader af jern og staal undtagen " elektriske " , kun varmtvalsede , af tykkelse 2 mm og derover *  73.13 B II b ) * 73.13-43 , 45 * Plader af jern og staal undtagen " elektriske " , kun koldtvalsede , af tykkelse over 1 mm , men under 3 mm *  73.13 B II c ) * 73.13-47 , 49 * Plader af jern og staal , undtagen " elektriske " , kun koldtvalsede , af tykkelse 1 mm og derunder *  73.13 B IV c ) 1 + 2 * 73.13-67 , 68 , 72 * Plader af jern og staal , undtagen " elektriske " , forzinket *  73.15 B I b ) 2 aa ) * 73.71-53 * Blooms , billets , slabs og sheet bars , ikke smedede ( 1 ) af rustfrit eller varmebestandigt staal *  73.15 B V b ) 1 aa ) * 73.73-23 * Valstraad af rustfrit eller varmebestandigt staal *  73.15 B V b ) 1 cc ) * 73.73-25 * Valstraad af S . Pb og P staal *  73.15 B V b ) 1 dd ) * 73.73-26 * Valstraad af mangan-siliciumstaal *  73.15 B V b ) 1 ee ) * 73.73-29 * Valstraad andet  ( ikke hurtigstaal ) *  Position i den faelles toldtarif * NIMEXE-nummer * Varebeskrivelse *  73.15 B V b ) 2 aa ) * 73.73-33 * Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af rustfrit eller varmebestandigt staal *  73.15 B V b ) 2 cc ) * 73.73-35 * Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af S , Pb og P staal *  73.15 B V b ) 2 dd ) * 73.73-36 * Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af mangan-siliciumstaal *  73.15 B V b ) 2 ee ) * 73.73-39 * Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af andet legeret staal  ( ikke hurtigstaal ) *  73.15 B VII a ) 2 * 73.75-19 * " Elektriske " plader af legeret staal med et ommagnetiseringstab , uanset tykkelse , paa over 0,75 watt *  73.15 B VII b ) 1 aa ) 11 * 73.75-23 * Varmtvalsede plader af tykkelse over 4,75 mm af rustfrit eller varmebestandigt staal *  73.15 B VII b ) 1 bb ) 11 * 73.75-33 * Varmtvalsede plader af tykkelse 3 mm og derover , men ikke over 4,75 mm *   * * af rustfrit eller varmebestandigt staal *  73.15 B VII b ) 1 cc ) 11 * 73.75-43 * Varmtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af rustfrit eller varmebestandigt staal *  73.15 B VII b ) 2 bb ) 11 * 73.75-63 * Koldtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af rustfrit eller varmebestandigt staal *  ( 1 ) Herunder varer af samme form fra strengstoebning .  BILAG III B  Liste over varer , hvis import er betinget af udstedelse af et importdokument ( maengdetilsyn )  Position i den faelles toldtarif * NIMEXE-nummer * Varebeskrivelse *  73.15 A I b ) 2 * 73.61-50 * Blooms , billets , slabs og sheet bars af kulstofrigt staal , ikke smedet ( 1 ) *  73.15 A V b ) 1 * 73.63-21 * Valstraad af kulstofrigt staal *  73.15 B I b ) 2 bb ) * 73.71-54 * Blooms , billets , slabs og sheet bars af hurtigstaal ( 1 ) *  73.15 B I b ) 2 cc ) * 73.71-55 * Blooms , billets slabs og sheet bars af S , Pb og P staal ( 1 ) *  73.15 B I b ) 2 dd ) * 73.71-56 * Blooms , billets , slabs og sheet bars af mangan-sliciumstaal ( 1 ) *  73.15 B I b ) 2 ee ) * 73.71-59 * Blooms , billets , slabs og sheet bars andet ( 1 ) *  73.15 B V b ) 1 bb ) * 73.73-24 * Valstraad af hurtigstaal *  73.15 B V b ) 2 bb ) * 73.73-34 * Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af hurtigstaal *  73.15 B VII b ) 1 aa ) 22 * 73.75-24 * Varmtvalsede plader af tykkelse over 4,75 mm af hurtigstaal *  73.75 B VII b ) 1 aa ) 33 * 73.75-29 * Varmtvalsede plader af tykkelse over 4,75 mm af andet legeret staal  ( ikke rustfrit ) *  73.15 B VII b ) 1 bb ) 22 * 73.75-34 * Varmtvalsede plader af tykkelse 3 mm og derover , men ikke over 4,75 mm af hurtigstaal *  73.15 B VII b ) 1 bb ) 33 * 73.75-39 * Varmtvalsede plader af tykkelse 3 mm og derover , men ikke over 4,75 mm af andet legeret staal ( ikke rustfrit ) *  73.15 B VII b ) 1 cc ) 22 * 73.75-44 * Varmtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af hurtigstaal *  73.15 B VII b ) 1 cc ) 33 * 73.75-49 * Varmtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af andet legeret staal  ( ikke rustfrit ) *  73.15 B VII b ) 2 bb ) 22 * 73.75-64 * Koldtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af hurtigstaal *  73.15 B VII b ) 2 bb ) 33 * 73.75-69 * Koldtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af andet legeret staal  ( ikke rustfrit ) *  ( 1 ) Herunder varer af samme form fra strengstoebning .


|

52011DC0324

HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om ændring af energifællesskabstraktaten  HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om ændring af energifællesskabstraktaten  /* KOM/2011/0324 endelig udg.- */

	HENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om ændring af energifællesskabstraktatenBEGRUNDELSEIfølge artikel 11 i traktaten om oprettelse af energifællesskabet forstås ved "gældende fællesskabsret om energi":– Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF– Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF og– Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1228/2003 af 26. juni 2003 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling.I henhold til energifællesskabets ministerråds afgørelse nr. 2007/06/MC-EnC af 18. december 2007 skal de kontraherende parter også gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1775/2005 af 28. september 2005 om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet.I Den Europæiske Union er de fire retsakter blevet ophævet med virkning fra den 3. marts 2011 og erstattet af direktiv 2009/72/EF, direktiv 2009/73/EF, forordning (EF) nr. 714/2009 og forordning (EF) nr. 715/2009, alle vedtaget den 13. juli 2009. Sammen med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 af 13. juli 2009 om oprettelse af et agentur for samarbejde mellem energireguleringsmyndigheder (ACER) udgør disse nye dele af EU-lovgivningen den "tredje pakke" af lovgivningsforanstaltninger på EU's indre energimarked.I artikel 20 i energifællesskabstraktatens er fastsat, at: "Hver kontraherende part forelægger senest et år efter datoen for denne traktats ikrafttræden Europa-Kommissionen en plan for gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF af 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj 2003 om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport. Europa-Kommissionen forelægger de kontraherende parters planer for ministerrådet med henblik på vedtagelse."Begge direktiver, der anses for at være energifællesskabets "regelværk for vedvarende energi", blev ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF.I den rapport om energifællesskabet, der er udarbejdet i henhold til artikel 7 i afgørelse 2006/500/EF, som blev vedtaget den 10. marts 2011, konstaterede Kommissionen, at en af energifællesskabets prioriteringer, når det drejer sig om at fremskynde integreringen af regionen i et fælles europæisk energimarked er at vedtage og gennemføre den tredje pakke.I henhold til artikel 59 i energifællesskabstraktaten om sammensætningen af reguleringsudvalget skal Den Europæiske Union repræsenteres af "Europa-Kommissionen, bistået af en energimyndighed fra hver deltager og en repræsentant for gruppen af europæiske tilsynsmyndigheder for elektricitet og gas (ERGEG)."De opgaver, som tidligere blev varetaget af gruppen af europæiske tilsynsmyndigheder for elektricitet og gas (ERGEG), er overtaget af Agenturet for Samarbejde mellem Energimyndigheder (ACER), og ERGEG ophører med at eksistere fra den 1. juli 2011.Den 6. maj vedtog Kommissionen en afgørelse om Kommissionens forslag til ministerrådet for energifællesskabet om gennemførelsen af direktiv 2009/72/EF, direktiv 2009/73/EF, forordning (EF) nr. 714/2009 og forordning (EF) nr. 715/2009 og om ændring af artikel 11 og 59 i energifællesskabstraktaten.I artikel 5, stk. 2, i Rådets afgørelse af 29. maj 2006 om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af energifællesskabstraktaten er fastsat den procedure, der finder anvendelse, før energifællesskabets institutioner kan indtage en holdning til ændringer af energifællesskabstraktaten (artikel 100, nr. i)).På den baggrund anbefaler Kommissionen derfor, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at forhandle i energifællesskabets institutioner om nødvendige tilpasninger af energifællesskabstraktaten.HENSTILLINGPå baggrund af ovenstående henstiller Kommissionen,-  at Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om nødvendige ændringer af energifællesskabstraktaten-  at Kommissionen, i overensstemmelse med traktaten, er forhandler for Den Europæiske Union og forhandler de ændringer til energifællesskabstraktaten, som er fastlagt i forhandlingsdirektiverne, og-  at Rådet udpeger et udvalg, som forhandlingerne skal føres i samråd med, samt-  at Rådet udsteder de forhandlingsdirektiver, der angives i bilaget til denne henstilling.BILAGForhandlingsdirektiver om ændringer til energifællesskabstraktaten."Gældende fællesskabsret om energi "De ændringer, der skal indgås aftale om på Den Europæiske Unions vegne, skal være i tråd med dem, som foreslås i Kommissionens afgørelse af 6. maj 2011."REGELVÆRK FOR VEDVARENDE ENERGI"De ændringer, der skal indgås aftale om på Den Europæiske Unions vegne, bør henvise til de kontraherende parters forpligtelse til at vedtage direktiv 2009/28 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF.ENERGIFÆLLESSKABETS REGULERINGSUDVALGDe ændringer, der skal indgås aftale om på Den Europæiske Unions vegne, skal være i tråd med dem, som foreslås i Kommissionens afgørelse af 6. maj 2011.[pic] |


Avis juridique important

|

31997H0190

97/190/EF: Rådets Henstilling af 17. marts 1997 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1995

EF-Tidende nr. L 080 af 21/03/1997 s. 0021 - 0021

RÅDETS HENSTILLING af 17. marts 1997 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1995 (97/190/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 206,som henviser til tredje AVS-EØF-konvention, undertegnet den 8. december 1984 i Lomé,som henviser til Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1),som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand (2), undertegnet den 19. februar 1985 i Bruxelles, ændret ved afgørelse 86/281/EØF (3), særlig artikel 29, stk. 3,som henviser til finansordningen af 11. november 1986 vedrørende Den Sjette Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 66-73,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1995 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 1995 med Kommissionens tilhørende svar (5),som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 29, stk. 3, i den interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) efter henstilling fra Rådet, ogsom tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) i regnskabsåret 1995 har været tilfredsstillende,HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 1995.Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 1997.På Rådets vegneG. ZALMFormand(1) EFT nr. L 175 af 1. 7. 1986, s. 1.(2) EFT nr. L 86 af 31. 3. 1986, s. 210.(3) EFT nr. L 178 af 2. 7. 1986, s. 13.(4) EFT nr. L 325 af 20. 11. 1986, s. 42.(5) EFT nr. C 340 af 12. 11. 1996, s. 290-333.


Avis juridique important

|

31998H0195

98/195/EF: Kommissionens henstilling af 8. januar 1998 om samtrafik på et liberaliseret telemarked (Del 1 - Samtrafiktakster) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 073 af 12/03/1998 s. 0042 - 0050

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 8. januar 1998 om samtrafik på et liberaliseret telemarked (Del 1 - Samtrafiktakster) (EØS-relevant tekst) (98/195/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF (1) af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne, særlig artikel 7, stk. 5, ogud fra følgende betragtninger:Kommissionens direktiv 96/19/EF (2) af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester ophæver særlige og eksklusive rettigheder vedrørende udbuddet af telenet og teletjenester;det er Fællesskabets politik at etablere et åbent og konkurrencepræget marked inden for teleområdet; sammenkobling med offentlige telenet er væsentligt for de nye aktører på markedet, som konkurrerer med etablerede operatører, og samtrafiktakster er en af de største udgiftsposter for nye markedsaktører; der er enighed i Fællesskabet om de retlige rammer for samtrafik som angivet i direktiv 97/33/EF;direktiv 97/33/EF tildeler de nationale tilsynsmyndigheder på teleområdet en vigtig rolle ved sikring af passende muligheder for samtrafik mellem net i overensstemmelse med EF-retten og under hensyntagen til Kommissionens henstillinger med henblik på at lette udviklingen af et egentligt europæisk hjemmemarked (betragtning 12); navnlig artikel 7, stk. 5, i direktiv 97/33/EF pålægger Kommissionen at udarbejde henstillinger om omkostningsberegningssystemer og opsplitning af regnskaber; i henhold til subsidiaritetsprincippet er det medlemsstaterne, som er ansvarlige for fastlæggelsen af samtrafiktakster;i henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33/EF skal samtrafiktakster for organisationer, der af de nationale tilsynsmyndigheder er meddelt som havende en stærk markedsposition (herefter kaldet »meddelte operatører«), følge principperne om gennemsigtighed og omkostningsægthed, og bevisbyrden for, at taksterne er omkostningsægte, påhviler den organisation, der udbyder samtrafik via sine faciliteter;Kommissionen mener, at den bedste metode til fastlæggelse af samtrafiktakster er anvendelse af de forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger, da denne metode stemmer bedst overens med et konkurrencepræget marked; metoden udelukker ikke anvendelsen af begrundede »tillæg« som en måde til at genvinde en effektiv operatørs forventede fællesomkostninger under konkurrenceprægede forhold;indtil der indføres samtrafiktakster baseret på forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger, er det passende at offentliggøre internationale sammenligninger af samtrafiktakster som en hjælp til nationale tilsynsmyndigheders sikring af gennemførelsen af omkostningsægte sammenkobling med meddelte operatørers net;i henhold til artikel 7, stk. 5, i direktiv 97/33/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder sikre, at de omkostningsberegningssystemer, som organisationerne anvender, er egnede til at sikre gennemsigtighed og omkostningsægthed, men der angives ikke et bestemt omkostningsberegningssystem; samtrafiktakster baseret på forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger forudsætter et regnskabssystem, som bygger på løbende omkostninger snarere end afholdte omkostninger; aktivitetsbestemte regnskaber kan anvendes til opstilling af en »top-down«-model af de langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger for samtrafik;omkostningen ved videresendelse af et opkald fra et sammenkoblet net bør ikke afhænge af »afsendernettets« art; princippet om ikke-diskriminering betyder, at meddelte operatørers samtrafiktakster for videresendelse af opkald generelt ikke bør skelne mellem opkald fra faste net og opkald fra mobilnet, eller mellem opkald fra net i samme medlemsstat eller opkald fra net i andre medlemsstater;medlemsstaterne kan gøre udbud af teletjenester, herunder etablering og/eller drift af telenet til udbud af sådanne tjenester, betinget af tilladelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester (3); traktatens generelle principper og de særlige bestemmelser i direktiv 97/33/EF betyder, at alle sammenkoblingspunkter, som er åbne for nationale operatører, også bør være åbne for operatører med tilladelse i andre medlemsstater, som ønsker at levere grænseoverskridende trafik; den almindelige praksis, hvorefter etablerede netoperatører kan levere trafik til andre medlemsstater, uden at have tilladelse eller være etableret i destinationsmedlemsstaten, er i overensstemmelse med princippet om, at levering af trafik til en medlemsstat ikke udgør et udbud af en tjeneste i den pågældende medlemsstat;i henhold til direktiv 97/33/EF har medlemsstaterne ret til at indføre ordninger for, hvordan nettoomkostningerne i forbindelse med forsyningspligten skal fordeles blandt de organisationer, som driver offentlige telenet og/eller taletelefonitjenester;i henhold til artikel 12, stk. 1, i Europa-Parlaments og Rådets direktiv 95/62/EF (4) af 13. december 1995 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten skal taksterne for brug af det faste offentlige telenet og taletelefonitjenesten opfylde de grundlæggende principper om omkostningsægthed og gennemsigtighed; bidrag fra sammenkoblede parter til ordninger i forbindelse med underskud på abonnenttilslutningen er kun tilladt, hvis de nationale myndigheder pålægger takstforpligtelser på grundlag af princippet om rimelige priser for og adgang til teletjenester i henhold til artikel 12, stk. 2, i direktiv 95/62/EF; Kommissionen har tilkendegivet, at den mener, at sådanne ordninger bør ophæves senest 1. januar 2000 (5);anvendelsen af de principper, der er fastlagt i denne henstilling, begrænser ikke medlemsstaterne eller virksomhedernes forpligtelse til fuldt ud at overholde konkurrencereglerne, under hensyntagen til de særlige forhold, der er beskrevet i Kommissionens udkast til meddelelse om anvendelse af konkurrencereglerne på aftaler om adgang inden for telesektoren (6);det rådgivende udvalg, som er nedsat i henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net - ONP (7) (»ONP-udvalget«) har givet bred opbakning til principperne, der er omfattet af denne henstilling, og Kommissionen har taget størst muligt hensyn til udvalgets meninger -HENSTILLER:1. Denne henstilling vedrører samtrafik mellem telenet og navnlig taksterne for videresendelse af opkald på net tilhørende operatører, som deres nationale tilsynsmyndighed i henhold til direktiv 97/33/EF har anmeldt som havende en stærk markedsposition (herefter kaldet »meddelte operatører«).2. I henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33/EF skal meddelte operatørers samtrafiktakster følge principperne om omkostningsægthed og gennemsigtighed. Princippet om omkostningsægthed betyder, når det anvendes på samtrafik, at samtrafiktakster bør afspejle den måde, hvorpå omkostninger ved samtrafik faktisk opstår. Meddelte operatører skal kunne dække de engangsdifferensomkostninger ind, som forbindelsen af nettene bevirker, og de differenskapacitetsomkostninger, der udløses af den samtrafik.Bilag I til henstillingen indeholder yderligere oplysninger om omkostningstyper i forbindelse med videresendelse af opkald.3. Samtrafikomkostninger bør udregnes på grundlag af de forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger, da disse omkostninger svarer bedst til de omkostninger, som en effektiv operatør, der anvender moderne teknologi, har. Samtrafiktakster, som bygger på sådanne omkostninger, kan indeholde begrundede »tillæg« med henblik på at dække en effektiv operatørs forventede fællesomkostninger under konkurrenceprægede forhold.4. De nedenfor anførte samtrafiktakster, som bygger på »bedste gældende praksis«, er en retningslinje for de nationale tilsynsmyndigheder, når de vurderer meddelte operatørers forslag til samtrafiktakster for videresendelse af opkald, indtil omkostningsberegninger for samtrafik baseret på forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger foreligger.På grundlag af oplysningerne i bilag II anbefales de følgende »bedste gældende praksis«-takster som maksimumsamtrafiktakster i perioden efter 1. januar 1998:»Bedste gældende praksis«-takster for samtrafik »Bedste gældende praksis«-samtrafiktakster for videresendelse af opkald på LOKALT niveau (dvs. ved en lokal central eller så nær en lokal central som muligt)mellem 0,6 og 1,0 ECU/100 pr. minut (spidsbelastningsperioder)»Bedste gældende praksis«-samtrafiktakster for ENKELTTRANSIT-samtrafik (storbyniveau)mellem 0,9 og 1,8 ECU/100 pr. minut (spidsbelastningsperioder)»Bedste gældende praksis«-samtrafiktakster for DOBBELTTRANSIT-samtrafik (nationalt niveau - mere end 200 km)mellem 1,5 og 2,6 ECU/100 pr. minut (spidsbelastningsperioder)5. Hvis takster ligger uden for de »takstbånd«, der er angivet i punkt 4, anbefales, at de nationale tilsynsmyndigheder anvender deres beføjelser i henhold til artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33/EF til at kræve en fuldstændig regulering af de foreslåede takster og, om nødvendigt, at kræve en ændring af samtrafiktaksterne med tilbagevirkende kraft. De takstbånd, der er anført i punkt 4, anses for at være brede nok til at dække anerkendte omkostningsforskelle blandt medlemsstaterne.6. Anvendelsen af forventede langsigtede gennemsnitlige differensomkostninger forudsætter et omkostningsberegningssystem, som opererer med aktivitetsbestemt fordeling af løbende omkostninger frem for afholdte omkostninger. Det anbefales, at de nationale tilsynsmyndigheder fastsætter tidsfrister for deres meddelte operatørers indførelse af nye omkostningsberegningssystemer, hvor sådanne systemer ikke findes allerede. Med henblik på at mindske fællesomkostninger, som ikke kan fordeles umiddelbart, anbefales det at anvende aktivitetsbestemte omkostningsberegningssystemer, hvorefter omkostningerne fordeles på hvert produkt og/eller tjeneste på basis af de tilgrundliggende omkostningsfaktorer og en effektiv operatørs aktiviteter.7. I tråd med den gældende praksis for grænseoverskridende samtrafik mellem operatører af etablerede net og princippet om ikke-diskriminering behøver operatører, som har tilladelse i én medlemsstat og kun sammenkobles for at levere trafik til en anden medlemsstat, og som ikke udbyder tjenester eller driver infrastruktur i den anden medlemsstat, ikke at have tilladelse eller være etableret i den anden medlemsstat.Det anbefales, at meddelte operatørers referencetilbud på samtrafiktakster bør omfatte en særskilt del om betingelser og vilkår samt takster for forbindelsesleddet mellem det faktiske sammenkoblingspunkt og medlemsstatens grænse.8. Med forbehold af princippet om ikke-diskriminering bør bidrag til udligning af underskud på abonnenttilslutningen eller til forsyningspligten, som betales af organisationer, der driver telenet og/eller operatører af taletelefonitjenester i en medlemsstat (som i henhold til EF-retten skal være adskilt fra samtrafiktakster) ikke pålægges organisationer, som blot sammenkobles for at levere trafik til en medlemsstat og ikke i praksis udbyder teletjenester i den pågældende medlemsstat, ej heller bør de indirekte pålægges forbrugere i andre medlemsstater.9. Denne henstilling og navnlig »bedste gældende praksis«-taksterne i punkt 4 og oplysningerne i bilag II gennemgås senest den 31. juli 1998 af Kommissionen og ajourføres om nødvendigt.10. Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. januar 1998.På Kommissionens vegneMartin BANGEMANNMedlem af Kommissionen(1) EFT L 199 af 26. 7. 1997, s. 32.(2) EFT L 74 af 22. 3. 1996, s. 13.(3) EFT L 117 af 7. 5. 1997, s. 15.(4) EFT L 321 af 30. 12. 1995, s. 6.(5) KOM(96) 608 af 27. november 1996. Kommissionens meddelelse om kriterier for vurdering af nationale ordninger til omkostningsberegning og finansiering af forsyningspligtydelser inden for telekommunikation og retningslinjer med medlemsstaterne for driften af sådanne ordninger.(6) EFT C 76 af 11. 3. 1997, s. 9.(7) EFT L 192 af 24. 7. 1990, s. 1.BILAG I ELEMENTER I SAMTRAFIKTAKSTER FOR VIDERESENDELSE AF OPKALD I henhold til direktiv 97/33/EF skal meddelte operatørers samtrafiktakster være omkostningsægte. I dette bilag overvejes virkningen af dette krav på elementerne i samtrafiktakster for videresendelse af opkald.1. Prissætning af abonnentnettet i forbindelse med samtrafik Abonnentnettet er det sidste forbindelsesled mellem forbrugeren og den lokale central. I et fast net med kabel eller trådløse abonnentnet er omkostningen for et abonnentnet uden omkobling normalt en engangsomkostning med periodiske vedligeholdelsesomkostninger. Den »laveste« plads i nettet, hvor man kan købe videresendelse af opkald, er på hovednetsiden af den lokale omkobler (1). Samtrafik ved dette punkt medfører måske ekstra omkostninger for omkoblingskapacitet, men der er ingen yderligere kapacitetsomkostninger eller behov for investering i abonnentnettets kundespecifikke dele (dvs. kobberledningen i et traditionelt net).Da udbuddet af samtrafik ikke medfører øgede omkostninger i de kundespecifikke dele af det abonnentnet, som videresender opkaldet, bør beregningen af samtrafiktakster i henhold til princippet om omkostningsægthed ikke omfatte nogen elementer, som vedrører de direkte omkostninger for de kundespecifikke dele af abonnentnettet. Omkostninger vedrørende de kundespecifikke dele af et abonnentnet uden omkobling bør derfor genvindes fra kunden i form af en abonnentafgift eller en kombination af en abonnentafgift og indtægter fra andre tjenester, så vidt konkurrencen tillader dette.Der opstår et problem, hvis den etablerede operatør af forskriftsmæssige grunde ikke kan udligne sine takster og derfor ikke kan afkræve sine kunder en omkostningsdækkende pris for abonnentnettet. Det forårsager et »underskud på abonnenttilslutningen«. På et monopolmarked udligner en operatør et underskud på abonnenttilslutningen (dvs. på abonnentnettet) ved at forlange overtakster for andre tjenester, f.eks. internationale opkald. Ved omkostningsægte samtrafik er konkurrenterne i stand til at overtage noget af den internationale trafik og landstrafikken, og den etablerede operatørs muligheder for at udligne underskuddet på abonnenttilslutningen begrænses. En ordning til udligning af underskud på abonnenttilslutningen indebærer, at andre operatører pålægges bidrag, som skal kompensere den etablerede operatør for tabet af de indtægter, der skulle have finansieret hans underskud.Ordninger til udligning af underskud på abonnenttilslutningen udsender altid negative investeringssignaler og medfører generelle omkostningsstigninger i branchen. De er også tidskrævende og indviklede at administrere samt uigennemsigtige. Som nævnt i Kommissionens retningslinjer for omkostningsberegning og finansiering af forsyningspligtydelser, der er offentliggjort i november 1996 (2), forventes det, at ordninger til udligning af underskud på abonnenttilslutningen kun anvendes midlertidigt, frem til år 2000, hvor en tilstrækkelig takstudligning bør have fundet sted i alle medlemsstater.I henhold til samtrafikdirektivet skal alle bidrag til udligning af underskud på abonnenttilslutningen, som betales af sammenkoblede parter, klart adskilles fra samtrafiktaksterne. Sammenkoblede parters betaling af bidrag til udligning af underskud på abonnenttilslutningen er i henhold til EF-retten kun tilladt, hvis medlemsstaterne pålægger de meddelte operatører takstforskrifter for deres abonnenttakster. Hvis en operatør ikke via takstforskrifter forhindres i at udligne sine takster, er det ikke tilladt at opkræve bidrag til udligning af underskud på abonnenttilslutningen.2. Prissætning for ikke-gennemførte opkald i forbindelse med samtrafik Ikke-gennemførte opkald fra sammenkoblede net i trafiktætte perioder kan påføre et net, som videresender opkald, ekstra kapacitetsomkostninger. I nogle tilfælde kan grunden til et mislykket opkald dog også være mangler på den etablerede operatørs eget net. I henhold til samtrafikdirektivet er det netoperatøren, som har bevisbyrden, så enhver operatør, som forsøger at inkludere et gebyr for ikke-videresendte opkald i sine samtrafiktakster, vil skulle påvise, at det ikke er mangler på hans eget net, der er årsagen til de mislykkede opkald.3. Takster for opkaldsetablering i forbindelse med samtrafiktakster I et fast net er der hovedsageligt to faktorer, som udløser koblingsomkostninger - opkaldets varighed og opkaldets forløb (dvs. signalering og etablering af opkaldet). Der kræves en stor mængde data for at foretage en korrekt afvejning af disse to omkostningsarters bidrag til omkostningerne. Det er dels af denne grund, at regeludstedende myndigheder kun tillader inddækning af koblingsomkostninger på grundlag af et gennemført opkalds varighed. En afgift for etablering af opkald kan kun anses for at være et gyldigt samtrafiktakstelement, hvis operatøren kan påvise, i hvor stort omfang opkald, som stammer fra sammenkoblede net, påfører det net, som videresender opkaldet, differensomkostninger i form af ekstra processorkapacitet til at klare de ekstra forsøg på opkaldsetablering i spidsbelastningsperioden. Hvis der opkræves en afgift for etablering af opkald, bør den tilsvarende takst for opkaldets varighed være lavere, end hvis det ikke var tilfældet.4. Samtrafiktakster og abonnenttakster Nogle lande har tidligere beregnet samtrafiktakster på grundlag af diskonterede abonnenttakster. De nuværende abonnenttakster er dog ikke nødvendigvis omkostningsægte, og denne fremgangsmåde vil i de fleste tilfælde ikke være forenelig med EF-retten.Selv om abonnenttaksterne var omkostningsægte, ville metoden ikke være gunstig, fordi den tenderer mod at fastlåse nye markedsaktører i den samme takststruktur som den etablerede operatør og forhindrer derved, at nye markedsaktører kan udvikle innovative takststrukturer rettet mod forskellige brugergrupper. Det brede udbud af abonnenttakstordninger, som findes inden for mobilnetsektoren i medlemsstaterne, viser, at der er betydelige muligheder for at anvende innovative abonnenttakster som et middel til at give forbrugerne større valgmuligheder og øge efterspørgslen efter teletjenester.Hvis samtrafiktakster er forskellige alt efter tid på dagen og dag i ugen, bør de anvendes på en ikke-diskriminerende måde for både nye markedsaktører og den etablerede operatørs egen trafik.(1) Tilrådighedsstillelse af separate abonnentnet, hvorved en ny aktør mod en passende afgift overtager og eksklusivt anvender et abonnentnet, er ikke »samtrafik« i strengeste EU-forstand.(2) KOM(96) 608 af 27. 11. 1996.BILAG II »BEDSTE GÆLDENDE PRAKSIS«-SAMTRAFIKTAKSTER OG DERES AFLEDNING 1. Metode Fremgangsmåden er at anvende samtrafiktaksterne i de tre medlemsstater med de laveste takster (for hvilke der forelå data pr. 1. september 1997) som udgangspunkt for et sæt »bedste gældende praksis«-værdier, der bør være målet på kort sigt.Figuren viser niveauet for samtrafiktakster i medlemsstaterne. Omkostningerne i figuren henviser til videresendelse af opkald på faste net i spidsbelastningsperioder. Afgifter for etablering er medtaget, hvis de findes, men der er generelt ikke medtaget andre afgifter, som ikke vedrører trafikken. Tallene omfatter ikke bidrag til udligning af underskud på abonnenttilslutningen. Disse ekstrabidrag vil ikke være nødvendige i ret mange medlemsstater, men hvis de er en nødvendig del af regelværket i en medlemsstat, skal de beregnes separat og vises adskilt fra samtrafiktaksten i henhold til samtrafikdirektivet.Bemærk, at disse tal kun vedrører et enkelt samtrafiktakstelement, nemlig taksten for videresendelse af opkald. Tallene repræsenterer ikke den totale samtrafiktakst, som skal betales i et givet land.1997/1998 - Samtrafiktakster >REFERENCE TIL EN FILM>Figur 1Samtrafiktakster for lokalt niveau samt enkelt- og dobbelttransit i spidsbelastningsperioder(takst i ECU/100 pr. minut, på basis af en opkaldsvarighed på 3 minutter)Tabellen i afsnit 3 indeholder de data, som figuren bygger på.Faktorer som den gennemsnitlige linjetæthed, arbejdskraftomkostninger, geologiske faktorer og tilladt afkast af investeret kapital (1) er forskellige fra den ene EU-medlemsstat til den anden. Selv om disse forskelle til en vis grad vil påvirke udgiften til samtrafik, anses forskellene ikke for at være store nok til at afkræfte de anbefalede takster (2).Det er tanken at gennemgå tallene i denne henstilling i løbet af 1998, og det er sandsynligt, at »bedste gældende praksis«-samtrafiktaksterne gradvist reduceres i fremtiden, hvilket både afspejler den faldende tendens i netomkostninger og de forbedrede skøn over disse omkostninger. I øjeblikket falder samtrafiktaksterne over hele verden med ca. 8 % om året.Det skal understreges, at disse »bedste gældende praksis«-takster er højere - i nogen tilfælde betydeligt højere - end de, der ville være resultatet af en »bottom-up« LRAIC-beregning. På baggrund af situationen i EU pr. januar 1998 anses taksterne dog for at være et realistisk mål på mellemlang sigt.2. Afledning af »bedste gældende praksis«-samtrafiktakster Takstbåndene er afledt af de takster, der var oplyst pr. 1. september 1997. Der er ikke taget hensyn til ændringer i samtrafiktaksterne efter denne dato.Den dyreste takst i hvert bånd svarer til den takst, som anvendtes pr. 1. september 1997 i den medlemsstat, der havde den tredjelaveste takst, oprundet til nærmeste tusindedel ecu.Den billigste takst i hvert bånd svarer til den takst, som anvendtes pr. 1. september 1997 i den medlemsstat, der havde den laveste takst, nedrundet til nærmeste tusindedel ecu og med en justering af dobbelttransittaksten for at tage hensyn til, at afstandene i små medlemsstater kan være mindre end 200 km.3. Detaljerede takstoplysninger for medlemsstaterne >TABELPOSITION>(1) Historisk set har de faktiske kapitalomkostninger været højere i nogle lande og regioner i verden end andre. Afkastet af investeret kapital kan derfor svinge med flere procentpoint pr. år mellem forskellige lande.(2) Linjetætheden afspejles hovedsageligt i tilslutningsafgiften, en kundespecifik afgift, frem for at give store forskelle i samtrafiktaksten. En lignende argumentation kan anvendes for geologiske faktorer.


				|

		52012PC0104

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn til ophør /* COM/2012/0104 final - 2012/ () */

			   	BEGRUNDELSE
Den 5. juli 2004 fastslog Rådet i henhold til
artikel 104, stk. 6, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
(TEF), at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn. Den 24.
januar 2012 fastslog Rådet i overensstemmelse med artikel 126, stk. 8, i
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), at Ungarn ikke har
truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på den seneste
rådshenstilling i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7, af 7. juli 2009.
Til opfølgning af Rådets afgørelse af 24.
januar 2012 og i overensstemmelse med artikel 126, stk. 7, i TEUF og artikel 3
i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 bør Kommissionen den [6. marts 2012]
vedtage en henstilling til en ny henstilling fra Rådet med henblik på at bringe
situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn til ophør.
Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
med henblik på at bringe situationen med et
uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn til ophør
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 126, stk. 7,
under henvisning til henstilling fra
Europa-Kommissionen og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 126 i TEUF skal
medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
(2)
Stabilitets- og vækstpagten er baseret på
målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke
forudsætningerne for prisstabilitet og for en holdbar og stærk vækst, som fører
til øget beskæftigelse.
(3)
Rådet fastslog den 5. juli 2004 i henhold til
artikel 104, stk. 6, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
(TEF), at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn, og fremsatte
i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF henstillinger med henblik på at bringe
situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2008.
(4)
I januar 2005 konstaterede Rådet i henhold til
artikel 104, stk. 8, i TEF, at Ungarn ikke havde truffet virkningsfulde
foranstaltninger til opfølgning af dets henstilling, og udstedte en ny
henstilling efter artikel 104, stk. 7, i TEF i marts 2005, hvori det bekræftede
fristen, nemlig 2008, for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.
I november 2005 fastslog Rådet, at Ungarn for anden gang ikke havde efterkommet
henstillingerne i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF. Det rettede derfor en
tredje henstilling i henhold til artikel 104, stk. 7, i TEF til Ungarn i
oktober 2006, hvori fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store
underskud blev udsat til 2009. I juli 2009 konkluderede Rådet, at de ungarske
myndigheder kunne anses for at have truffet virkningsfulde foranstaltninger til
opfølgning af henstillingerne fra oktober 2006, og reviderede på baggrund af
den alvorlige økonomiske nedgang henstillingerne efter artikel 104, stk. 7, i
TEF og satte igen en ny frist for korrektionen, nemlig 2011. Den 27. januar
2010 konkluderede Kommissionen, at Ungarn havde truffet virkningsfulde
foranstaltninger til opfølgning af Rådets seneste henstillinger, men henledte
opmærksomheden på en række betydelige risici.
(5)
I overensstemmelse med artikel 126, stk. 8, i TEUF
fastslog Rådet den 24. januar 2012, at Ungarn ikke havde truffet virkningsfulde
foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling fra juli 2009 inden for
den frist, der var fastlagt i nævnte henstilling. Selv om den nominelle
referenceværdi på 3 % af BNP ikke blev overskredet i 2011, var dette ikke
baseret på en strukturel og holdbar korrektion, men afhang af betydelige
engangsindtægter. Dette var ledsaget af en strukturel forværring i 2010 og 2011
på mere end 2 % af BNP i forhold til en anbefalet kumuleret finanspolitisk
forbedring på 0,5 % af BNP. Selv om myndighederne i 2012 var i færd med at
gennemføre strukturelle foranstaltninger, der i vidt omfang forventedes at
opveje den tidligere forværring, vil traktatens referenceværdi på 3 % af BNP
også i 2012 blive overholdt udelukkende takket være engangsforanstaltninger
svarende til ca. 1 % af BNP og vil i 2013 formodentlig blive overskredet.
[Efter denne rådsafgørelse besluttede Rådet [den 13. marts] at suspendere en
del af forpligtelserne fra Samhørighedsfonden for 2013 til Ungarn (i
overensstemmelse med artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1084/2006).]
(6)
I henhold til artikel 126, stk. 7, i TEUF og
artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af
gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud
(der indgår som led i stabilitets- og vækstpagten) skal Rådet rette
henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe
situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør inden for en
given frist. Henstillingen skal fastsætte en frist på højst seks måneder for
den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger
til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud samt en frist for
korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som skal være gennemført
året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige
omstændigheder. Ved afgørelsen af, om der foreligger særlige omstændigheder,
skal der tages hensyn til "relevante forhold" som præciseret i
artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1467/97. I en henstilling om
korrektion af et uforholdsmæssigt stort underskud bør Rådet ligeledes opfordre
til, at der nås årlige budgetmål, der på basis af den prognose, der ligger til
grund for henstillingen, svarer til en årlig forbedring af den strukturelle
saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo minus engangsforanstaltninger og
andre midlertidige foranstaltninger, på mindst 0,5 % af BNP.
(7)
Den ungarske økonomi kom i 2010 ud af recessionen
med en BNP-vækst på 1,3 %. Opsvinget i 2010 var betydeligt hurtigere end
det, der var forudset i Kommissionens prognose på -0,3 % fra foråret 2009
(dvs. på tidspunktet for Rådets henstilling). I 2011 forventes BNP at være
vokset yderligere med en moderat sats på 1,7 %, hvilket fortsat
udelukkende er drevet af den eksterne balance. Vækstudsigterne blev imidlertid
forringet i løbet af 2011 som følge af den generelle svækkelse af de
internationale forhold, som indvirkede på diverse kanaler, samt den yderligere
nedgang i den indenlandske efterspørgsel, som også hang sammen med politisk
usikkerhed. På den baggrund er det i Kommissionens foreløbige prognose fra
februar 2012 forudset, at BNP vil falde en anelse, nemlig med 0,1 %, før
det igen vokser.
(8)
Den offentlige saldo forventes efter et underskud
på 4,2 % af BNP i 2010 at udvise overskud i 2011, men kun takket være
betydelige engangsindtægter på næsten 10 % af BNP i forbindelse med
overførslen af pensionsaktiver fra private pensionsordninger. Det officielle
overslag for budgetoverskuddet for 2011 er 3,9 % af BNP, således som det
blev beskrevet i situationsrapporten fra december 2011 om proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Under hensyntagen til de
seneste oplysninger om en budgetmæssig likviditetsudvikling, der er bedre end
forventet, for visse indtægtsposter og for delsektoren kommunal forvaltning,
vil overskuddet måske endda blive en anelse større (på ca. 4,1 % af BNP
ifølge Kommissionens opdaterede vurdering).
(9)
For 2012 er målet for det vedtagne budget et
underskud på 2,5 % af BNP, som skal nås ved hjælp af en række
konsolideringspakker – som i vid udstrækning var bebudet i Széll Kálmán-planen
og 2011-opdateringen af konvergensprogrammet – der delvis skal korrigere
virkningerne af de betydelige skattenedsættelser, som blev besluttet i andet
halvår af 2010, og som beløb sig til lidt over 2 % af BNP, samtidig med at
der afsættes en ekstraordinært reservestødpude (nedskæringer i
eventualudgifter) på 1,1 % af BNP. Realiseringen af målet støttes også af
engangsnettoindtægter på 0,7 % af BNP fra midlertidige ekstraordinære
afgifter. På grundlag af den seneste økonomiske og budgetmæssige udvikling
forventes det i Kommissionens opdaterede prognose i øjeblikket, at underskuddet
kommer til at ligge på 3 % af BNP, dvs. over myndighedernes officielle
mål. I forhold til det vedtagne budget afspejler dette højere underskudsoverslag
bl.a. en økonomisk vækst, der vil være et halvt procentpoint lavere, samt en
mere forsigtig vurdering af indtægts- og udgiftsudviklingen. Samtidig bygges
der på den antagelse, at de ekstraordinære reserver ikke vil blive brugt (dvs.
at der vil blive foretaget nedskæringer i eventualudgifter). Kommissionens
opdaterede prognose på 3 % af BNP er 0,2 % af BNP højere end i
fremskrivningen på tidspunktet for vedtagelsen af henstillingen til Rådets
afgørelse i henhold til artikel 126, stk. 8. Dette skyldes den omstændighed, at
basiseffekten (fra 2011), som er bedre end forventet, dog ikke er tilstrækkelig
til at opveje de budgetmæssige virkninger af den yderligere nedjustering af de
økonomiske udsigter for 2012 og virkningerne af de højere obligationsafkast. I
overensstemmelse med etableret praksis inden for EU's finanspolitiske
overvågning kan de nye konsolideringsplaner på 0,4 % af BNP, som
myndighederne offentliggjorde den 21. februar 2012, ikke inkluderes i
Kommissionens prognose, da de endnu ikke er tilstrækkeligt underbygget.
(10)
I 2013 forventes underskuddet igen at vokse til ca.
3,6 % af BNP (fra 3 % af BNP), hvilket overskrider Kommissionens
prognose på 3¼ % af BNP på tidspunktet for vedtagelsen af Rådets afgørelse
om, at Ungarn ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger i henhold til
artikel 126, stk. 8, i TEUF. Dette højere underskud skyldes især den
underskudsforøgende udvikling på 0,4 % af BNP (bl.a. lavere
skatteindtægter som følge af de lavere vækstprognoser i 2012), som også bidrog
til prognosen for det højere underskud for 2012. Desuden vil renteudgifterne
stige mere i 2013 end i 2012 (med 0,1 % af BNP). Virkninger deraf
forventes kun delvis opvejet af andre virkninger som f.eks. centralbankens
finansieringsbehov i 2013, der vil være lavere end forventet (¼ % af BNP).
Sammenlignet med 2012 skyldes underskudsforøgelsen til 3,6 % i 2013
primært udfasningen af sektorspecifikke afgifter med en budgetmæssig
nettoeffekt på 0,7 % af BNP i 2013, de højere udgifter til gældsbetjening
på ½ % af BNP samt stramningen af skattegrundlaget for den personlige
indkomstskat med en budgetmæssig virkning på 0,3 % af BNP. Disse
underskudsøgende virkninger, der i alt beløber sig til ca. 1½ % af BNP,
forventes kun delvis at blive opvejet af den yderligere gennemførelse af Széll
Kálmán-strukturreformprogrammet, som vil medføre besparelser på 0,4 % af
BNP, og andre besparelser svarende til 0,4 % af BNP som f.eks. den
nominelle fastfrysning af lønningerne i den offentlige sektor. Endelig
forventes budgettet til en vis grad at nyde fordel af det forudsete økonomiske
opsving.
(11)
Ifølge Kommissionens seneste overslag forventes den
strukturelle saldo efter en forringelse på 1½ % i 2010 og ½ % i 2011
at blive forbedret med ca. 2 % i 2012, før den igen forringes med ½ %
af BNP i 2013. Hvis regeringen træffer de nødvendige foranstaltninger til at nå
sine finanspolitiske mål i 2012 og 2013, vil den strukturelle forbedring beløbe
sig til ca. 2½ % af BNP i 2012 og ½ % af BNP i 2013.
(12)
De budgetmæssige udsigter, der er beskrevet
ovenfor, vil kunne forbedres med mere end ½ % af BNP i 2013, hvis de
reformer, der er forudset i Széll Kálmán-planen, i tilstrækkeligt omfang
specificeres og gennemføres. De yderligere udgiftsbesparelser, der blev
offentliggjort den 21. februar 2012, skal underbygges, specielt for
nedsættelsen af støtten til offentlige transportselskaber og lægemidler,
samtidig med at der vil kunne forventes yderligere indtægter fra den planlagte
indførelse af elektroniske vejafgifter. Foruden disse foranstaltninger vil
Ungarn for at kunne opnå en holdbar korrektion af sit uforholdsmæssigt store
underskud kunne drage fordel af en bedre anvendelse af den generelle
børneydelse (muligvis forbundet med de gavmilde familiebeskatningsfradrag, der
for nylig er indført), indførelsen af en centraliseret, værdibaseret
ejendomsskat og en mere progressiv proportionel indkomstbeskatning. Dette
spørgsmål blev behandlet i Rådets henstilling til Ungarn i juli 2011 inden for
rammerne af det europæiske semester.
(13)
Den offentlige bruttogæld, som steg fra 79,7 %
af BNP i 2009 til 81,3 % i 2010, faldt en smule, nemlig til 80,3 %, i
2011. Denne beskedne forbedring afspejler det betydelige primære overskud på
8 % af BNP, som blev genereret af engangsindtægten fra overtagelsen af de
private pensionsaktiver og i vid udstrækning er udlignet af svækkelsen af
valutaen. I betragtning af de forventede underskudstal og en stærkere teknisk
valutakursforudsætning sammenlignet med niveauet ved udgangen af 2011 og ud fra
antagelsen om et yderligere salg af tidligere private pensionsfondsaktiver på
1 % af BNP forventes den offentlige bruttogæld på længere sigt at komme
til at ligge på ca. 76 % af BNP i 2012 og derefter at vokse igen fra 2013.
(14)
Den tidligere udvikling på det finanspolitiske
område peger i retning af en svaghed, hvad angår den finanspolitiske styring og
gennemsigtigheden i planlægningen og gennemførelsen af budgettet. Efter en reel
svækkelse af de tidligere rammer for den finanspolitiske styring, som stadig
var på det indledende stadium i andet halvår af 2010, indførte myndighederne
nøgleelementerne for en ændret struktur i den nye forfatning (med virkning fra
den 1. januar 2012). Det er især værd at bemærke, at der er fastlagt et
nominelt gældsloft på 50 % af BNP (som skal nås gennem en løbende
reduktion af gælden fra det nuværende høje niveau) og at det reformerede
finanspolitiske råd har fået vetoret over budgettet. Sidst i 2011 blev der i en
overordnet lov vedtaget opfølgende lovgivning med henblik på at fastlægge nye
operationelle numeriske regler på både centralt og lokalt niveau samt
bestemmelser om det finanspolitiske råds styringsordninger. Den nye årlige
numeriske regel, der er vedtaget, forekommer stadig at fokusere for meget på
den årlige budgetcyklus og synes ikke at kunne fremme den mellemsigtede budgetplanlægning,
som der blev anbefalet en styrkelse af i Rådets henstilling af juli 2011 inden
for rammerne af det europæiske semester. I den samme landespecifikke
henstilling anmodede Rådet også Ungarn om at udvide det finanspolitiske råds
analytiske kompetencer (bl.a. gennem udarbejdelsen af regelmæssige
makroøkonomiske basisfremskrivninger), hvilket endnu ikke er sikret, selv efter
vedtagelsen af loven om økonomisk stabilitet i december 2011.
(15)
Den regelmæssige og rettidige overvågning af de
fremskridt, der gøres med gennemførelsen af den finanspolitiske
konsolideringsstrategi for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud,
understøttes af artikel 10a i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97, som
fastlægger, at de pågældende medlemsstater skal tilvejebringe alle de
oplysninger, der er nødvendige. Der bør i den sammenhæng udarbejdes et særskilt
kapitel i opdateringen af Ungarns konvergensprogram i 2012 og derefter også i
de regelmæssige halvårlige situationsrapporter indtil afslutningen af
proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, i
overensstemmelse med de ungarske myndigheders tilsagn.
(16)
Budgetkonsolideringsforanstaltninger bør sikre en
vedvarende forbedring af den offentlige saldo, og de bør samtidig
tilrettelægges på en sådan måde, at kvaliteten i de offentlige finanser
forbedres, og økonomiens vækstpotentiale styrkes —
VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
(1)
De ungarske myndigheder bør senest i 2012 bringe
den nuværende situation med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør.
(2)
De ungarske myndigheder bør bringe det offentlige
underskud ned under referenceværdien på 3 % af BNP på en troværdig og
holdbar måde i overensstemmelse med den flerårige kurs, der er udstukket i
Ungarns opdaterede konvergensprogram af 15. april 2011, som Rådet tilsluttede
sig i sin udtalelse af 12. juli 2011. Med henblik herpå bør de ungarske
myndigheder specifikt:
(a)
sikre, at man når underskudsmålet for 2012 på
2,5 % af BNP sammenlignet med det forventede resultat på 3 % af BNP,
der er baseret på de makroøkonomiske rammer ifølge Kommissionens foreløbige
prognose fra februar 2012, som ville kræve en yderligere finanspolitisk indsats
på mindst ½ % af BNP oven i den indsats på 1,9 % af BNP, der allerede
er forudset. Dette bør navnlig ske ved hjælp af en yderligere specificering og
stringent gennemførelse af de underskudsreducerende foranstaltninger, der er
indeholdt i Széll Kálmán-planen og 2011-opdateringen af
konvergensprogrammet, samt vedtagelsen af yderligere
konsolideringsforanstaltninger af strukturel art, når det er nødvendigt. Der
bør afsættes eventuelle ekstraordinære gevinster til forbedring af den samlede
saldo, herunder eventuelle engangsindtægter fra overførslen af modtagere fra
den private til den offentlige pensionssøjle.
(b)
træffe de nødvendige yderligere foranstaltninger af
strukturel art, der er behov for til at sikre, at underskuddet i 2013, som på
grundlag af de makroøkonomiske rammer ifølge Kommissionens foreløbige prognose
fra februar 2012 forventes at komme til at ligge 0,6 % af BNP over
traktatens tærskel på 3 % af BNP, bringes et godt stykke under tærsklen,
også efter den forventede og anbefalede fuldstændige udfasning af
engangsindtægter svarende til ca. 1 % af BNP. Disse foranstaltninger kan
eventuelt omfatte en yderligere specificering og gennemførelse af de planlagte
strukturreformer, der indgår i Széll Kálmán-planen.
(c)
indarbejde bestemmelser om tilstrækkelige reserver
i de kommende budgetlove (oven i den generelle reserve, der er fastlagt i loven
om offentlige finanser) for at sikre, at budgetmålene nås selv i tilfælde af
uforudsete begivenheder.
(3)
Ovennævnte budgettilpasning bør bidrage til at få
den offentlige bruttogældskvote til at falde. Det bør især sikres, at der gøres
tilstrækkelige fremskridt for at opfylde gældsreduktionsmålet i de tre år, der
følger efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, i
overensstemmelse med artikel 2, stk. 1a, i forordning (EF) nr.1467/97.
(4)
Som Rådet henstillede i juli 2011, bør de ungarske
myndigheder fastlægge de operationelle aspekter af de vigtigste forfatningsmæssige
regler på det finanspolitiske område ved at tilpasse den overordnede lov om
økonomisk stabilitet. De numeriske regler bør sikre, at budgetprocessen indgår
i bindende rammer på mellemlang sigt, og at det finanspolitiske råds analytiske
kompetencer udvides.
(5)
Rådet fastsætter den [13. september 2012] som frist
for den ungarske regering til at tage virkningsfulde skridt og fastlægge de
foranstaltninger, der vil være nødvendige for at gøre fremskridt i retning af
korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Ved vurderingen af, om der
er taget virkningsfulde skridt, vil der blive taget hensyn til den økonomiske
udvikling i forhold til de opdaterede udsigter, der er forelagt i det
arbejdsdokument, der ledsager Kommissionens henstilling til denne henstilling
fra Rådet.
De ungarske myndigheder bør rapportere de
fremskridt, der gøres med at gennemføre disse henstillinger, i et særskilt
kapitel i den opdatering af konvergensprogrammet, som vil blive udarbejdet i
2012, og derefter også i de regelmæssige halvårlige situationsrapporter indtil
afslutningen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud,
i overensstemmelse med Ungarns tilsagn.
Desuden understreger Rådet, at det er vigtigt
at nå den mellemfristede målsætning for at sikre de offentlige finansers
holdbarhed eller et hurtigt fremskridt hen imod en sådan holdbarhed. Det
opfordrer derfor de ungarske myndigheder til at gøre den nødvendige
strukturelle indsats for at nå sit budgetmål om et underskud på 2,2 % af
BNP for 2013, således at det sikres, at den mellemfristede målsætning – som i
øjeblikket er en strukturel saldo på -1,5 % af BNP – opretholdes, samtidig
med at der foretages en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store
underskud.
Denne henstilling er rettet til Ungarn.
Udfærdiget i
Bruxelles, den .
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand