title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Letlands opdaterede konvergensprogram 2005-2008

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0110

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Letlands opdaterede konvergensprogram 2005-2008  /* SEK/2006/0110 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 1.2.2006SEK(2006) 110 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Letlands opdaterede konvergensprogram 2005-2008(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke betingelserne for prisstabilitet og en stærk holdbar vækst, der kan føre til skabelse af arbejdspladser. I 2005 blev pagten ændret for første gang. Med reformen fulgte en anerkendelse af, at pagten er af stor værdi med hensyn til at cementere den finanspolitiske disciplin, men reformen var samtidig et udtryk for et ønske om at styrke dens effektivitet og økonomiske fundament samt at sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som er en del af pagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge Rådet og Kommissionen stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Letlands første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 5. juli 2004 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure vurderes opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer af Kommissionen og gennemgås af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan gennemgå dem.I disse programmer skal medlemsstaterne specificere deres målsætning på mellemlang sigt for budgetstillingen og redegøre for de politiske foranstaltninger, der skal træffes for at opnå og fastholde denne, herunder ledsagende økonomiske antagelser. Efter reformen af pagten bør målsætningen på mellemlang sigt differentieres for de individuelle medlemsstater på baggrund af de forskellige økonomiske og budgetmæssige situationer i EU, herunder den finanspolitiske risiko for holdbarheden. De øvrige elementer i reformen er, at der bør opnås en mere symmetrisk tilgang til finanspolitikken over konjunkturforløbet i kraft af øget budgetdisciplin i økonomisk gode tider, mens "større strukturreformer" med en verificerbar indvirkning på den langsigtede holdbarhed bør tages i betragtning ved en midlertidig afvigelse fra målsætningen på mellemlang sigt eller fra justeringsplanerne.Under hensyntagen til Kommissionens prognose fra efteråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi samt de overordnede økonomiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008, har Kommissionen gennemgået den for nylig forelagte opdatering af Letlands konvergensprogram og har på grundlag af sin vurdering nedenfor vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom.Vurdering1.  Det tredje opdaterede lettiske konvergensprogram blev sendt til Kommissionen den 30. november og dækker perioden 2005 til 2008. Programmet følger i brede træk den modelstruktur for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er specificeret i den nye adfærdskodeks. Programmet har mangler i de obligatoriske og fakultative data, der foreskrives i den nye adfærdskodeks (især er der ikke oplyst data for arbejdsproduktiviteten og arbejdstimer).2.  I løbet af de sidste ti år har den årlige vækst i BNP i faste priser i gennemsnit ligget på 6 %, hvilket er et imponerende resultat efter de alvorlige forstyrrelser i økonomien, som var forbundet med overgangen til markedsøkonomi. BNP i faste priser forventes langt om længe at have oversteget niveauet fra før 1991. Dette vækstresultat har været karakteriseret ved en kraftig udvikling i produktiviteten og i den seneste tid også ved en vækst i beskæftigelsen. Imidlertid er der stadig flere vidnesbyrd om overophedning på grund af udviklingen med hensyn til den eksterne ubalance, inflationen og kreditudvidelsen. Høje eksterne ubalancer har gjort Letland afhængig af kapitaltilstrømning, og den samlede udlandsgælds andel af BNP er steget. Programopdateringen forudser et mindre fald i BNP-væksten til 7,5 % i 2006 mod 8,4 % 2005, efterfulgt af et yderligere mindre fald til 7,0 % i både 2007 og 2008. Det private forbrug og investeringerne forventes fortsat at være de vigtigste vækstmotorer, mens bidragene fra nettoeksporten forventes at blive moderat positive. Overordnet set er den forventede vækst i BNP plausibel, når der sammenlignes med Kommissionens prognose fra efteråret (frem til 2007) og med beregningerne af den potentielle vækst. Hvis man anvender den i fællesskab aftalte metode på grundlag af tallene i det opdaterede program, ser det ud til, at væksten i det potentielle BNP fortsat skulle ligge på et højt niveau, men med en svagt faldende tendens på mellemlang sigt; der vil opstå et negativt outputgab fra 2007 og frem. Imidlertid skal beregningen af den potentielle vækst (og derfor af outputgabet) fortolkes forsigtigt for lande, der er ved at gennemgå en hurtig indhentningsproces. Til gengæld forekommer programmets fremskrivning af HICP-inflationen (som falder hurtigt fra 6,9 % i 2005 - den højeste blandt medlemsstaterne - til 3,5 % i 2008) og underskuddet på de løbende poster (som falder fra 13 % af BNP i 2004 til 8 % af BNP i 2008) begge optimistiske, især når de vurderes på baggrund af Kommissionens prognose fra efteråret. Overordnet set frembyder det makroøkonomiske scenario en række ikke-ubetydelige risici, som man må være opmærksom på i sammenhæng med konvergensprocessen.3.  Siden latten kom med i ERM II den 2. maj 2005 har den ligget pænt inden for udsvingsbåndet på plus eller minus en procent, som er den kurs, de lettiske myndigheder har erklæret i forhold til centralkursen. Rentespændene over en periode på tre måneder mellem latten og euroen faldt markant i løbet af året fra over 100 basispoint i begyndelsen af januar til omkring 40 basispoint ved udgangen af november. Rentespændene på pengemarkederne steg kraftigt sidst i december, men dette synes at skyldes midlertidige likviditetsfaktorer forbundet med stigningen i reserveprocenten fra 6 til 8 % med virkning fra den 24. december 2005. I det meste af 2005 lå rentespændene for statsobligationer i forhold til referenceværdierne i euroområdet helt ned på omkring 50 basispoint.4.  I sin udtalelse af 8. marts 2005 bakkede Rådet op bag den budgetstrategi, der blev forelagt i den foregående opdatering af konvergensprogrammet, som dækker perioden 2004-2007. Selv om Rådet ikke kom med politiske anbefalinger, var det ikke desto mindre af den opfattelse, at vurderingen af den rette statsfinansielle situation var afhængig af, om dens bidrag til efterspørgselspresset i økonomien var tilstrækkeligt til at konsolidere afmatningen i inflationen fra det højdepunkt, det for nylig havde befundet sig på. Med hensyn til budgetgennemførelsen i 2005 skønnede Kommissionens prognose fra efteråret 2005, at der ville være et offentligt underskud på 1,2 % af BNP (baseret på en vækst i BNP på 9,1 %) mod 1,6 % (med en vækst i BNP på 6,7 %), der var fastsat som mål i den foregående opdatering af konvergensprogrammet. Imidlertid peger de seneste data opgjort på kontantbasis om gennemførelsen af statsbudgettet på, at resultatet vil være endnu bedre. Derfor er det meget sandsynligt, at underskuddet for 2005 vil være lavere end den aktuelle opdaterings skønnede offentlige underskud for 2005 på 1,5 % af BNP (baseret på en vækst i BNP i faste priser på 8,4 %).5.  Med udgangspunkt i det meget forsigtige skøn over det endelige tal for det offentlige underskud i 2005 sigter opdateringen mod en beskeden formindskelse af underskuddet senere i programperioden. Opdateringen forudser, at underskuddet fortsat vil ligge på 1,5 % i 2006 og falde til 1,4 % i 2007 og 1,3 % i det sidste år, 2008. Både udgifts- og indtægtskvoten skal ifølge planerne stige i løbet af programperioden (med 2 procentpoint). De offentlige investeringer og ikke separat identificerede "andre udgifter" er fastsat til at stige mest og de sociale overførsler ud over naturalydelser til at falde mest. Den primære saldo er fastsat til at falde med 0,1 procentpoint over samme periode. Opdateringen fra november 2005 bekræfter i store træk den tidligere opdaterings planlagte justering, både med hensyn til moderat omfang og timing på trods et betydeligt stærkere makroøkonomisk scenario i den seneste opdatering.6.  Efter Kommissionens beregninger på grundlag af programmet efter den i fællesskab aftalte metode er den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede budgetsaldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) kun planlagt at skulle forbedres en smule i programperioden (med ca. ¾ procentpoint af BNP). De planlagte finanspolitiske bestræbelser er koncentreret sent i perioden, og især i de år, hvor outputgabet skønnes at være negativt. I opdateringen opstilles en mellemfristet målsætning for budgetstillingen, som omhandlet i stabilitets- og vækstpagten, med et strukturelt underskud på "omkring 1 % af BNP", og der sigtes mod at nå denne stilling i det sidste år af programperioden. Da programmets mellemfristede målsætning er mere krævende end minimumsreferenceværdien (som skønnes at udgøre et underskud på omkring 2 % af BNP), skulle realiseringen af denne målsætning opfylde målet om at skabe en sikkerhedsmargen over for et eventuelt uforholdsmæssigt stort underskud. Programmets mellemfristede målsætning kan skønnes at være passende, idet den i tilstrækkeligt omfang afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på længere sigt. Tages der imidlertid hensyn til risiciene for en holdbar økonomisk konvergens som omtalt ovenfor, kunne en mere krævende mellemfristet målsætning forekomme passende.7.  Budgetresultatet kan blive værre end forventet i programmet. På den positive side tyder den hidtidige forsigtige budgetplanlægning på, at resultaterne kunne blive bedre end målene (som det var tilfældet i 2004, og som Kommissionens tjenestegrene også forventer i 2005). Især har vækstprognoserne og antagelserne om skatteelasticiteten, der ligger til grund for budgettet, hidtil normalt vist sig at være forsigtige. Desuden er budgetudgifterne ikke altid blevet gennemført i fuldt omfang, hovedsagelig som følge af forsinkelser i gennemførelsen af projekter, der delvis finansieres ved hjælp af EU-midler. På den anden side forekommer skatteelasticiteten i denne opdatering at være højt sat. Desuden henvises der i programmet til adskillige (foreslåede) socialpolitiske foranstaltninger, som ville kunne føre til øgede udgifter, mens det i programmet forventes, at disse udgifter vil falde.8.  På baggrund af denne risikovurdering er den budgetstrategi, der er skitseret i programmet, måske ikke tilstrækkelig til at opnå en budgetstilling i strukturelle termer, der kan betragtes som passende i henhold til pagten ved udgangen af programperioden. Desuden kunne budgetmålet for 2006 på baggrund af den vurdering, at resultatet for 2005 formodentlig vil have været betydeligt bedre end antaget i programmet og muligvis tæt på den mellemfristede målsætning, implicere en afvigelse fra den mellemfristede målsætning med til rundt regnet 0,5 % af BNP i 2006 og ligeledes i 2007. Hvis et bedre resultat for 2005 desuden bekræftes, og hvis målet for 2006 fastholdes, giver det også anledning til bekymring, at den finanspolitiske linje i 2006 vil være ekspansiv og utilstrækkelig i den forstand, at perioden 2005-06 kan betegnes som "gode tider". For euroområdet og ERM II-medlemsstaterne kræver stabilitets- og vækstpagten en årlig forbedring af den strukturelle saldo på mindst 0,5 % af BNP (som referenceværdi), med en højere grad af justering i perioder med gode tider. En mere markant strukturtilpasningskurs end planlagt ville også forekomme hensigtsmæssig til at sikre en stabil makroøkonomisk konvergensproces.9.  Ifølge stabilitets- og vækstpagten bør der tages hensyn til "større strukturreformer" med en verificerbar indvirkning på den langfristede holdbarhed af de offentlige finanser, når der defineres en tilpasningskurs til programmets mellemfristede målsætning eller for at tillade en midlertidig afvigelse fra programmets mellemfristede målsætning. Det bemærkes i programmet, at den igangværende pensionsreform og især indførelsen af en anden søjle gradvis vil mindske socialsikringsbidragene på den offentlige saldo sammenlignet med niveauet i 2004. Nettoomkostningerne ved pensionsreformen skønnes i programmet at andrage 0,25 % af BNP i 2005 med en gradvis stigning til 1¼ % af BNP i 2008. Dette kunne åbne mulighed for en midlertidig afvigelse fra den krævede årlige justeringskurs på 0,5 % af BNP til imødekommelse af den mellemfristede målsætning, fordi de strukturreformer, som de er baseret på, er tilstrækkeligt detaljerede i programmet og har en betydelig gunstig indvirkning på de offentlige finansers langfristede holdbarhed. Desuden ser det ud til, at der er sikret overensstemmelse med traktatens og stabilitets- og vækstpagtens krav med hensyn til tilvejebringelse af en sikkerhedsmargen over for at bryde referenceværdien for underskud på 3 % af BNP i alle programårene. Ikke desto mindre synes forslaget ovenfor om en mere krævende justeringskurs i retning af opfyldelse af den mellemfristede målsætning end antydet i programmet at kunne gennemføres, i betragtning af at de skønnede nettoomkostninger ved pensionsreformen er beskedne i de tidlige programår.10.  Gældskvoten forventes at blive på 14,9 % af BNP i 2005, altså langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Gældskvoten forventes at falde ubetydeligt i programperioden, nemlig til 14,7 % af BNP i 2008, men underskudsvirkningerne vil blive afdæmpet i betydelig grad som følge af høj nominel BNP-vækst.11.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, ser Letland ud til at stå over for en lav risiko på baggrund af de forventede budgetudgifter til den aldrende befolkning. Den aktuelle lave bruttogæld forventes at holde sig under referenceværdien på 60 % i fremskrivningsperioden 2005-2050. Letlands pensionsreform, der blev lanceret i 1996, bidrager i betydelig grad til at bremse budgetvirkningen af en aldrende befolkning.12.  De påtænkte foranstaltninger inden for de offentlige finanser er i store træk i overensstemmelse med de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Især giver konvergensprogrammet et rids af foranstaltninger, der skal støtte vækst og beskæftigelse ved ændringer i indtægts- og udgiftsstrukturen (især en omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning og en beskæring af overførslerne) og ved at gøre offentlige investeringer til en prioritering på udgiftssiden. Ikke desto mindre er den potentielle rolle for den finanspolitiske linje med hensyn til at opfylde centrale målsætninger, især at holde inflationen i ave og finde en løsning på den eksterne ubalance, ikke i tilstrækkelig grad blevet undersøgt.13.  Letlands nationale reformprogram, der blev forelagt den 21. oktober 2005 som led i den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, fremlægger sikringen af den makroøkonomiske stabilitet som den vigtigste udfordring med implikationer for de offentlige finanser og tildeler til dette formål styrkelsen af den finanspolitiske disciplin og budgetplanlægningsprocedurerne en vigtig rolle. De budgetmæssige virkninger af det begrænsede antal konkrete reformforanstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles i konvergensprogrammets budgetfremskrivninger. De påtænkte foranstaltninger i konvergensprogrammet med hensyn til de offentlige finanser er forenelige med de initiativer, der indgår i det nationale reformprogram. Som nævnt ovenfor giver konvergensprogrammet et rids af foranstaltninger, der skal støtte vækst og beskæftigelse ved ændringer i indtægts- og udgiftsstrukturen (især en omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning og en beskæring af overførslerne) og ved at gøre offentlige investeringer til en prioritering på udgiftssiden.På baggrund af ovenstående vurdering og i lyset af behovet for at sikre holdbar konvergens, herunder ved at mindske den eksterne ubalance og dæmme op for inflationen, vil det være hensigtsmæssigt, om Letland ville overveje at opnå mere ambitiøse budgetstillinger end de aktuelt planlagte, især ved at fremskynde opfyldelsen af den mellemfristede målsætning, der er fastlagt i programmet, opretholde denne i programperioden og undgå procykliske finanspolitikker i "gode tider".Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Letlands opdaterede konvergensprogram 2005-2008RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[3], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:14.  Den [14. februar 2006] gennemgik Rådet Letlands opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden 2005-2008.15.  I de seneste ti år har den årlige vækst i BNP i faste priser i gennemsnit ligget på 6 %. Dette vækstresultat har været karakteriseret ved en kraftig udvikling i produktiviteten og i den seneste tid også ved en vækst i beskæftigelsen. Høje eksterne ubalancer har imidlertid gjort Letland afhængig af kapitaltilstrømning, og den samlede udlandsgælds andel af BNP er steget. Inflationen er steget siden midten af 2003 og ligger over 6 %, hvilket underminerer økonomiens eksterne konkurrenceevne og udgør en trussel for væksten. I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes den reale BNP-vækst at aftage fra 8,4 % i 2005 til i gennemsnit 7,2 % over resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de aktuelle oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser. Programfremskrivningerne for inflationen og underskuddet på de løbende poster virker, som om de er sat for lavt.16.  Programmet følger i brede træk den modelstruktur for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er specificeret i den nye adfærdskodeks[4].17.  Det skønnede offentlige underskud for 2005 i denne opdatering er 1,5 % af BNP baseret på en BNP-vækst på 8,4 %. Dette betyder et marginalt mindre underskud og et betydeligt bedre vækstresultat end forudset i det tidligere program (underskud på 1,6 % af BNP, vækst på 6,7 %). Kommissionens prognose fra efteråret skønnede, at der ville blive et underskud på 1,2 % af BNP baseret på en BNP-vækst på 9,1 %. Imidlertid peger de seneste data opgjort på kontantbasis om gennemførelsen af statsbudgettet på, at resultatet vil blive endnu bedre end forventet i opdateringen og Kommissionens prognose fra efteråret.18.  Rådets udtalelse om den tidligere opdatering, som blev vedtaget den 8. marts 2005, indeholdt ingen politiske anbefalinger. Det blev imidlertid sagt i udtalelsen, at vurderingen af konsolideringskursen og af hensigtsmæssigheden i den finanspolitiske stilling var afhængig af en gunstig udvikling på den eksterne balance, efterspørgselspressene i økonomien og en mere moderat inflationsudvikling i forhold til det seneste højdepunkt.19.  Det opdaterede program sigter mod en beskeden formindskelse af det offentlige underskud. I opdateringen opereres der med et offentligt overskud på 1,5 % i 2005, 1,5 % i 2006, 1,4 % i 2007 og 1,3 % i det sidste år, 2008. Den primære saldo er ansat til at falde med 0,1 procentpoint over samme periode. Både udgifts- og indtægtskvoten skal ifølge planerne stige i løbet af programperioden (med henholdsvis 1,9 og 2,1 procentpoint). Offentlige investeringer og ikke særskilt identificerede "andre" udgifter stiger mest (henholdsvis fra 2,3 % af BNP i 2005 til 3,3 % af BNP i 2008 og fra 12,3 % af BNP til 13,8 % af BNP i 2008), og sociale overførsler ud over naturalydelser falder mest (fra 9,3 % af BNP i 2005 til 8,9 % af BNP i 2008). I forhold til den tidligere opdatering bekræfter opdateringen fra november 2005 i store træk den planlagte justering, selv om vækstudsigterne er væsentligt stærkere.20.  Efter Kommissionens beregninger på grundlag af programmet efter den i fællesskab aftalte metode er den strukturelle saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede budgetsaldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, kun planlagt at skulle forbedres en smule i programperioden (med ca. ¾ procentpoint af BNP). De planlagte finanspolitiske bestræbelser er koncentreret sent i perioden, og især i de år, hvor outputgabet skønnes at være negativt. I opdateringen opstilles en mellemfristet målsætning for budgetstillingen, som omhandlet i stabilitets- og vækstpagten, med et strukturelt underskud på "omkring 1 % af BNP", og der sigtes mod at nå denne stilling i det sidste år af programperioden. Da programmets mellemfristede målsætning er mere krævende end minimumsreferenceværdien (som skønnes at udgøre et underskud på omkring 2 % af BNP), skulle realiseringen af denne målsætning opfylde målet om at skabe en sikkerhedsmargen over for et eventuelt uforholdsmæssigt stort underskud. Programmets mellemfristede målsætning kan skønnes at være passende, idet den i tilstrækkeligt omfang afspejler gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på længere sigt. Tages der imidlertid hensyn til risiciene for en holdbar økonomisk konvergens som omtalt ovenfor, kunne en mere krævende mellemfristet målsætning forekomme passende.21.  Budgetresultatet kan blive værre end forventet i programmet. Selv om vækstprognoserne og antagelserne om skatteelasticitet, der ligger til grund for tidligere budgetter, normalt har været forsigtige, er dette ikke længere nødvendigvis tilfældet i det aktuelle program, da antagelserne om skatteelasticitet synes gunstige. Desuden henviser programmet til flere (foreslåede) socialpolitiske foranstaltninger, som ville øge sådanne udgifter snarere end at mindske dem som forudset i programmet.22.  På baggrund af denne risikovurdering er den budgetmæssige linje i programmet måske ikke tilstrækkelig til at opnå en budgetstilling i strukturelle termer, der kan betragtes som passende i henhold til pagten ved udgangen af programperioden. Som det desuden siges ovenfor, ville en mere ambitiøs strategi end den i programmet fastsatte være ønskelig. Rytmen i tilpasningen til programmets mellemfristede målsætning som indikeret i programmet er ikke i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, som specificerer, at den årlige forbedring af strukturbalancen for euroområdet og ERM II-medlemsstaterne bør være 0,5 % af BNP som referenceværdi, og at tilpasningen bør være højere i økonomisk gode tider. En eventuel forværring af den strukturelle saldo i 2006, hvilket kunne blive tilfældet ved opretholdelse af målet for 2006, hvis resultatet for 2005 er signifikant bedre end forventet, ville især svare til en betydelig finanspolitisk lempelse i en periode med vedvarende høje efterspørgselspres og relevante stabilitetsrisici.23.  Ifølge stabilitets- og vækstpagten bør der tages hensyn til "større strukturreformer" med en verificerbar indvirkning på den langfristede holdbarhed af de offentlige finanser, når der defineres en tilpasningskurs til programmets mellemfristede målsætning eller for at tillade en midlertidig afvigelse fra programmets mellemfristede målsætning. Det bemærkes i programmet, at den igangværende pensionsreform og især indførelsen af en anden søjle gradvis vil mindske socialsikringsbidragene på den offentlige saldo sammenlignet med niveauet i 2004. Nettoomkostningerne til pensionsreformen skønnes i programmet at andrage 0,25 % af BNP i 2005 med en gradvis stigning til 1¼ % af BNP i 2008. Dette kunne åbne mulighed for en midlertidig afvigelse fra den krævede årlige justeringskurs på 0,5 % af BNP til imødekommelse af den mellemfristede målsætning, fordi de strukturreformer, som de er baseret på, er tilstrækkeligt detaljerede i programmet og har en betydelig gunstig indvirkning på de offentlige finansers langfristede holdbarhed. Desuden ser det ud til, at der er sikret overensstemmelse med traktatens og stabilitets- og vækstpagtens krav med hensyn til tilvejebringelse af en sikkerhedsmargen over for at bryde referenceværdien for underskud på 3 % af BNP i alle programårene. Ikke desto mindre synes forslaget ovenfor om en mere krævende justeringskurs i retning af opfyldelse af den mellemfristede målsætning end antydet i programmet at kunne gennemføres, i betragtning af at de skønnede nettoomkostninger ved pensionsreformen er beskedne i de tidlige programår.24.  Gældskvoten forventes at blive på 14,9 % af BNP i 2005, altså langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Gældskvoten forventes at falde ubetydeligt i programperioden, nemlig til 14,7 % af BNP i 2008, men virkningerne af permanente underskud vil blive afdæmpet i betydelig grad som følge af høj nominel BNP-vækst.25.  Hvad angår holdbarheden i de offentlige finanser, ser Letland ud til at stå over for en lav risiko på baggrund af de forventede budgetudgifter til den aldrende befolkning[5]. Den aktuelle lave bruttogæld forventes at holde sig under referenceværdien på 60 % i fremskrivningsperioden 2005-2050. Letland er ved at gennemføre en pensionsreform, der blev lanceret i 1996, og som i betydelig grad bidrager til at bremse budgetvirkningen af en aldrende befolkning.26.  De påtænkte foranstaltninger inden for de offentlige finanser er i store træk i overensstemmelse med de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Især giver konvergensprogrammet et rids af foranstaltninger, der skal støtte vækst og beskæftigelse ved ændringer i indtægts- og udgiftsstrukturen (især en omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning og en beskæring af overførslerne) og ved at gøre offentlige investeringer til en prioritering på udgiftssiden. Ikke desto mindre er der brug for større fokus på opfyldelsen af de centrale målsætninger, såsom at holde inflationen i ave og finde en løsning på den eksterne ubalance og øge aktiviteten ved at fremme et rummeligt arbejdsmarked.27.  Letlands nationale reformprogram, der blev forelagt den 21. oktober 2005 som led i den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, fremlægger sikringen af den makroøkonomiske stabilitet som den vigtigste udfordring med implikationer for de offentlige finanser og tildeler til dette formål styrkelsen af den finanspolitiske disciplin og budgetplanlægningsprocedurerne en vigtig rolle. De budgetmæssige virkninger af det begrænsede antal konkrete reformforanstaltninger, der er beskrevet i det nationale reformprogram, afspejles i konvergensprogrammets budgetfremskrivninger. De påtænkte foranstaltninger i konvergensprogrammet med hensyn til de offentlige finanser er forenelige med de initiativer, der indgår i det nationale reformprogram. Som nævnt ovenfor giver konvergensprogrammet et rids af foranstaltninger, der skal støtte vækst og beskæftigelse ved ændringer i indtægts- og udgiftsstrukturen (især en omlægning af skattebyrden fra direkte til indirekte beskatning og en beskæring af overførslerne) og ved at gøre offentlige investeringer til en prioritering på udgiftssiden.På baggrund af ovenstående vurdering og i lyset af behovet for at sikre holdbar konvergens, herunder ved at mindske den eksterne ubalance og dæmme op for inflationen, er Rådet af den opfattelse, at det ville være hensigtsmæssigt, om Letland ville overveje at opnå mere ambitiøse budgetstillinger end de aktuelt planlagte, især ved at fremskynde opfyldelsen af den mellemfristede målsætning, der er fastlagt i programmet, opretholde denne i programperioden og undgå procykliske finanspolitikker i "gode tider".Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Realt BNP (% ændring) | KP nov. 2005 | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |KOM nov. 2005 | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | - |CP dec. 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | - |HICP-inflation (%) | KP nov. 2005 | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |KOM nov. 2005 | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | - |CP dec. 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP nov. 20053 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |KOM nov. 20055 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | - |KP dec. 20043 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | - |Offentlig saldo1 (% af BNP) | KP nov. 2005 | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |KOM nov. 2005 | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | - |KP dec. 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | - |Primær saldo (% af BNP) | KP nov. 2005 | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |KOM nov. 2005 | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | - |CP dec. 2004 | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | - |Konjunkturkorrigeret saldo = strukturel saldo2 (% af BNP) | KP nov. 20053 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 |KOM nov. 20054 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | - |CP dec. 2004 | - | - | - | - | - |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP nov. 2005 | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |KOM nov. 2005 | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | - |CP dec. 2004 | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | - |Noter: 1 Nettoomkostningerne ved den igangværende pensionsreform (indførelse af en anden søjle) er medregnet i underskuddet. Omkostningerne er skønsmæssigt ansat til 0,27 % af BNP i 2005, 0,37 % af BNP i 2006, 0,62 % af BNP i 2007 og 1,32 % af BNP i 2008. 2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i de tidligere rækker), eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Forbedringen på årsbasis af den konjunkturkorrigerede saldo som forudset i programmet, som justerer for virkningen af den etapevise gennemførelse af pensionsreformen, skulle være 0,2 % af BNP i 2006, 0,6 % i 2007 og 1,0 % i 2008, et gennemsnit på 0,6 % i perioden 2006-2008. Eftersom der ikke er andre engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger specificeret i programmet, er den konjunkturkorrigerede saldo identisk med den strukturelle saldo. 3 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. 4 Der er ikke nogen engangsforanstaltninger eller andre midlertidige foranstaltninger i Kommissionens prognose. 5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på hhv. 7,9 %, 8,3 %, 8,3 % og 8,2 % i perioden 2004-2007. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2005 (KOM), Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] "Specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes form og indhold", der blev godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[3] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Programmet har mangler i de obligatoriske og fakultative data, der foreskrives i den nye adfærdskodeks (især er der ikke oplyst data for arbejdsproduktiviteten og arbejdstimer).[5] Nærmere oplysninger om holdbarheden på lang sigt findes i Kommissionens tekniske vurdering af programmet (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm)


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2005-2008

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006SC0027

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2005-2008  /* SEK/2006/0027 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 11.1.2006SEK(2006) 27 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2005-2008(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEBaggrundStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, bygger på målet om sunde offentlige finanser som et middel til at skabe bedre forudsætninger for stabile priser og en stærk, bæredygtig vækst, der kan skabe flere arbejdspladser. Denne pagt blev ændret for første gang i 2005 med en reform, der anerkendte det bidrag, pagten kan yde til at fremme finanspolitisk disciplin, men samtidig tog sigte på at styrke dens effektivitet og økonomiske fundament samt skabe sikkerhed for holdbare offentlige finanser på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i denne pagt, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer for Rådet og Kommissionen og årlige opdateringer af disse programmer (de medlemsstater, der har indført den fælles valuta, skal fremlægge (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og de medlemsstater, der endnu ikke har indført den, skal fremlægge (opdaterede) konvergensprogrammer). Sveriges første konvergensprogram blev forelagt i december 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet udtalelse om det den 8. februar 1999 efter en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Efter samme procedure skal de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderes af Kommissionen og gennemgås af det ovennævnte udvalg, mens Rådet også kan undersøge dem.I disse programmer skal medlemsstaterne opstille en mellemfristet målsætning for deres budgetstilling og redegøre for de politiske foranstaltninger, de vil iværksætte for at opnå og fastholde den, med angivelse af, hvilke økonomiske antagelser de bygger på. Efter reformen af stabilitets- og vækstpagten skal den mellemfristede målsætning differentieres for hvert enkelt land på baggrund af de økonomiske og budgetmæssige forskelle i EU, også hvad angår den finanspolitiske risiko for manglende holdbarhed. Reformen indebar også et krav om en mere symmetrisk finanspolitisk tilgang over hele konjunkturforløbet med øget budgetdisciplin i økonomiske opgangsperioder, mens der ved midlertidige afvigelser fra den mellemfristede målsætning eller tilpasningskurs kan tages hensyn til "større strukturreformer" med verificerbare indvirkninger på den langsigtede holdbarhed.Under hensyn til de prognoser, Kommissionens tjenestegrene opstillede i efteråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til vurdering af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi samt de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008 har Kommissionen gennemgået den opdatering af konvergensprogrammet, Sverige netop har fremlagt, og på grundlag af nedenstående vurdering vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse om det.Vurdering1.  Sveriges sjette opdaterede konvergensprogram blev fremsendt til Kommissionen den 24. november 2005 og dækker perioden fra 2005 til 2008. Programmet er baseret på den svenske finanslov for 2006, der blev vedtaget i Riksdagen den 16. december 2005. Programmet følger stort set den model for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er fastlagt i den nye adfærdskodeks. Der er huller i de obligatoriske og fakultative data, der skal gives i henhold til den nye adfærdskodeks (specielt mangler der data om lønudbetalingerne). Det svenske program opstiller ikke nogen eksplicit mellemfristet målsætning for budgetstillingen som krævet i adfærdskodeksen.2.  Igennem de seneste ti år har den årlige reale BNP-vækst i Sverige gennemsnitligt ligget en smule under 3 %. Denne vækst har været præget af et kraftigt opsving i produktiviteten og et positivt nettobidrag fra eksporten. Men igennem de sidste fem år har beskæftigelsesudviklingen været svag, og beskæftigelsesfrekvensen er faldet, mens ledigheden er steget. Inflationsudviklingen har holdt sig i den nedre ende af Riksbankens målniveau på 2 % plus eller minus et procentpoint. Den reale BNP-vækst forudses i opdateringen at ville ligge på 2,4 % in 2005 og derefter stige igen til 3,1 % i 2006, 2,8 % i 2007 og 2,3 % i 2008. Væksten i beskæftigelsen ventes at tage til igen i de kommende år. Som helhed forekommer det scenario, der ligger til grund for opdateringen, plausibelt, og det falder stort set i tråd med Kommissionens vurdering, herunder dens prognose fra efteråret 2005. Beregninger baseret på den i fællesskab aftalte metode på grundlag af de opdaterede tal tyder på, at de potentielle BNP-vækstrater vil ligge relativt højt, men udvise en nedadgående tendens på mellemlang sigt. I 2005 var der et mindre ressourceoverskud i økonomien, men outputgabet ser ud til at lukke til igen allerede i 2006. Inflationspresset ventes fortsat at være moderat og efterhånden nærme sig Riksbankens mål på 2 % inden programperiodens udløb. Programmets inflationsfremskrivninger virker realistiske.3.  Den svenske krone har holdt sig relativt stabilt over for euroen i årene 2002-2004, men er på det seneste deprecieret til trods for Sveriges stabile makronøkonomiske politik, solide vækstudsigter og overskud på betalingsbalancens løbende poster, hvilket formentlig afspejler de relativt lave reposatser. Rentespændet mellem lange statsobligationer i Sverige og euroområdet, der lå på omkring 50 basispoint i begyndelsen af 2004, er nu næsten nede på 0.4.  I sin udtalelse af 18. januar 2005 godkendte Rådet den budgetstrategi, der var indeholdt i 2004-opdateringen af Sveriges konvergensprogram. Med hensyn til budgetimplementeringen i 2005 var målet for det offentlige overskud i 2004-opdateringen sat til 0,6 % af BNP, mens der i den aktuelle opdatering ventes et overskud på 1,6 % til trods for nedjusteringen af vækstudsigterne for 2005. Som helhed har indtægtsudviklingen været bedre end ventet, hvilket til dels hænger sammen med visse engangsindtægter af selskabsskatter, og samtidig har også udgiftsudviklingen været moderat.5.  Den overordnede budgetpolitik i Sverige er koncentreret om at sikre sunde offentlige finanser med fuld beskæftigelse og holdbar vækst. I tråd hermed opereres der med et mål om et gennemsnitligt offentligt overskud på 2 % af BNP over konjunkturforløbet, flerårige nominelle lofter for de statslige udgifter og et krav om et balanceret budget hos de lokale myndigheder. I opdateringen forudses et offentligt overskud på 1,6 % i 2005, 0,9 % i 2006, 1,2 % i 2007 og 1,7 % i det sidste af årene, 2008. Både udgifts- og indtægtskvoten udviser en jævnt faldende tendens i fremskrivningsperioden. Men mens faldet i indtægtskvoten er størst i de første af årene, er nedgangen i udgiftskvoten mest markant i de sidste år. Pensionssystemet og den ikke-statslige offentlige sektor forventes at få stabile overskud, og det er i det statslige underskud, at årsagerne til ændringerne i den offentlige budgetstilling skal søges. Sverige udnytter i øjeblikket overgangsperioden indtil foråret 2007 til at få gennemført Eurostats beslutning fra marts 2004 om klassificering af fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle. Implementeringen af denne beslutning vil betyde en nedjustering af den offentlige budgetstilling på ca. 1 % af BNP i hvert af årene. Sammenholdt med det foregående program giver den nye opdatering generelt en bekræftelse af, at den planlagte tilpasning er godt på vej på baggrund af et lidt mere gunstigt makroøkonomisk scenario.6.  Ifølge de beregninger, Kommissionens tjenestegrene har foretaget på basis af programmet efter den i fællesskab aftalte metode kommer den konjunkturkorrigerede budgetstilling eksklusive engangsposter til at ligge på omkring 1 % af BNP i 2006, hvilket er lidt mindre end de estimerede 1,75 % i 2005. Den ekspansive finanspolitik, der er planlagt for 2006, bliver således bakket op af en indsnævring af outputgabet og bedring af konjunkturvilkårene. For 2007-2008 forudses derefter en gradvis forbedring af den konjunkturkorrigerede budgetstilling.7.  Et offentligt overskud på gennemsnitligt 2 % over hele konjunkturforløbet fremstilles i programmet som det overordnede mellemfristede mål for opdateringsstrategien. Det er også hjørnestenen i Sveriges budgetpolitik. Et overskud på 2 % af BNP kan følgelig betragtes som programmets mellemfristede målsætning.8.  Den mellemfristede målsætning, der implicit er indeholdt i programmet, ligger noget over det estimerede minimumsbenchmark (et underskud på ca. 0,5 % af BNP), så hvis dette mål nås, vil det i sig selv give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Hvad hensigtsmæssigheden af programmets mellemfristede målsætning angår, er den betydeligt mere ambitiøs, end hvad hensynet til gældskvoten og den gennemsnitlige vækst i det potentielle output kræver. Men af hensyn til den langsigtede holdbarhed er det meget vigtigt, at dette mål nås.9.  Alt andet lige forekommer de risici, budgetfremskrivningerne i programmet er behæftet med, at hælde til den positive side. Det hænger sammen med, at de seneste nationalregnskabsdata peger i retning af, at væksten i 2005 var højere end forudset i programmet. Desuden viser de seneste indtægtsdata, at skatteindtægterne var betydeligt større hen imod slutningen af 2005, end hvad der blev forventet i opdateringen. Det betyder, at budgetresultatet kan blive bedre end forudset i programmet.10.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer den budgetpolitiske strategi, der skitseres i programmet, stort set at kunne sikre, at programmets mellemfristede målsætning vil blive nået ved programperiodens udgang. Men det ekspansive budget for 2006 vil få budgetstillingen til at fravige den mellemfristede målsætning med ca. 1 % af BNP i 2006 og 2007, hvilket kan gøre det vanskeligere at nå den mellemfristede målsætning inden programperiodens udløb. Desuden er der risiko for, at den stærkt ekspansive finanspolitik i 2006 (der vil resultere i en forværring af den konjunkturkorrigerede budgetstilling på næsten 1 procentpoint) muligvis ikke er den helt rette kurs i betragtning af, at denne periode nok vil kunne betegnes som en opgangstid. Men som nævnt ovenfor er programmets mellemfristede målsætning betydeligt mere ambitiøs, end hvad stabilitets- og vækstpagten kræver. I særdeleshed er der over hele programperioden en tilstrækkelig sikkerhedsmargen, der skulle give garanti for, at man ikke kommer op over underskudstærsklen på 3 % af BNP med normale konjunkturudsving. Denne vurdering ser heller ikke ud til at ville kunne anfægtes af, at fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle ifølge Eurostats krav skal omklassificeres i 2007, så de falder uden for de offentlige regnskaber. Som helhed er budgetstillingen sund, og budgetstrategien kan tjene som eksempel på en finanspolitik, der stemmer overens med pagten.11.  Der forudses en fortsat reduktion af bruttogældskvoten, der ventes at nå ned på 46 % af BNP i 2008. Gælden skyldes hovedsagelig den statslige sektor, der kører med budgetunderskud, og overskuddet i pensionssystemet investeres først og fremmest i ikke-statslige aktiver, hvilket bremser tempoet i nedbringelsen af bruttogældskvoten. Efter fradrag af finansielle aktiver er gældskvoten negativ, hvilket betyder, at det offentlige har en nettoaktivstilling. Ifølge fremskrivningerne vil den blive forbedret fra ca. -6 % af BNP i 2004 til tæt ved -9 % i 2008. Disse fremskrivninger forekommer plausible.12.  Hvad angår de offentlige finansers holdbarhed, ser Sverige ud til at stå over for en lav risiko i forbindelse med de forventede budgetomkostninger som følge af den aldrende befolkning. Bruttogælden ligger for øjeblikket komfortabelt under referenceniveauet på 60 % og ventes at holde sig under dette niveau igennem størsteparten af programperioden. Den svenske strategi gående ud på at sætte holdbarhedshensyn i højsædet ved tilrettelæggelsen af finanspolitikken, herunder reformen af pensionssystemet, der vil dæmme op for stigninger i pensionsudgifterne og indebære en akkumulation af aktiver, yder et positivt bidrag til udsigterne for de offentlige finanser. Den gunstige aktuelle budgetstilling bidrager til at begrænse de forventede budgeteffekter af den aldrende befolkning, mens den planlagte konsolidering hen imod den mellemfristede målsætning på 2 % ved programperiodens udløb fremmer holdbarheden.13.  De planlagte foranstaltninger falder stort set i tråd med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik i relation til de offentlige finanser, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for årene 2005-2008. Selv om planerne går ud på at opretholde en tilstrækkelig stærk budgetstilling på mellemlang sigt, er der risiko for, at afvigelsen fra den mellemfristede målsætning i 2006-2007 bliver procyklisk og også bringer virkeliggørelsen af denne målsætning ved programperiodens udgang i fare.14.  Sveriges nationale reformprogram, der blev fremlagt den 21. oktober 2005 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, lægger megen vægt på en bæredygtig udvikling og understreger, at det er vigtigt at øge og fastholde erhvervsfrekvensen og arbejdstiden, og det vil få betydelig indflydelse på de offentlige finanser på lang sigt. Reformprogrammet omfatter finansloven for 2006, som programopdateringen også er baseret på, og de stemmer godt overens med hinanden.15.  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Sveriges opdaterede konvergensprogram, 2005-2008RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[3], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:16.  Den [24. januar 2006] gennemgik Rådet Sveriges opdaterede konvergensprogram, der dækker perioden fra 2005 til 2008. Programmet følger stort set den model for stabilitets- og konvergensprogrammer, der er fastlagt i den nye adfærdskodeks. Der er huller i de obligatoriske og fakultative data, der skal gives i henhold til den nye adfærdskodeks (specielt mangler der data om lønudbetalingerne). Det svenske program opstiller ikke nogen eksplicit mellemfristet målsætning for bugetstillingen som krævet i adfærdskodeksen.17.  Den årlige reale BNP-vækst i Sverige har igennem de seneste ti år gennemsnitligt ligget en smule under 3 %. Denne vækst har været præget af et kraftigt opsving i produktiviteten og et positivt nettobidrag fra eksporten. Men igennem de sidste fem år har beskæftigelsesudviklingen været svag, og beskæftigelsestakten er aftaget, mens ledigheden er steget. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, opererer med en stigning i den reale BNP-vækst fra 2,4 % in 2005 til 3,1 % i 2006 og en gennemsnitsvækst på 2,5 % i de efterfølgende år i programperioden. På baggrund af de aktuelle oplysninger forekommer dette scenario plausibelt. Programmets inflationsfremskrivninger virker realistiske.18.  I sin udtalelse af 18. januar 2005 godkendte Rådet den budgetstrategi, der var indeholdt i 2004-opdateringen af Sveriges konvergensprogram. Med hensyn til budgetimplementeringen i 2005 var målet for det offentlige overskud i 2004-opdateringen sat til 0,6 % af BNP, mens der i den aktuelle opdatering ventes et overskud på 1,6 % til trods for nedjusteringen af væksten i 2005. Som helhed har indtægtsudviklingen været bedre end ventet, hvilket til dels hænger sammen med visse engangsindtægter af selskabsskatter, og samtidig har også udgiftsudviklingen været moderat.19.  Den overordnede budgetpolitik i Sverige er koncentreret om at sikre sunde offentlige finanser med fuld beskæftigelse og holdbar vækst. I tråd hermed opereres der med et mål om et gennemsnitligt offentligt overskud på 2 % af BNP over konjunkturforløbet, flerårige nominelle lofter for de statslige udgifter og et krav om et balanceret budget hos de lokale myndigheder. I opdateringen forudses et offentligt overskud på 1,6 % i 2005, 0,9 % i 2006, 1,2 % i 2007 og 1,7 % i det sidste af årene, 2008. Både udgifts- og indtægtskvoten udviser en jævnt faldende tendens i fremskrivningsperioden. Faldet i indtægtskvoten er størst i 2006 på grund af skattelempelser, mens nedgangen i udgiftskvoten bliver mest markant i de sidste år på baggrund af den forventede fremgang på arbejdsmarkedet. Sammenholdt med det foregående program giver den nye opdatering generelt en bekræftelse af, at den planlagte tilpasning er godt på vej på baggrund af et lidt mere gunstigt makroøkonomisk scenario.20.  Et offentligt overskud på gennemsnitligt 2 % over hele konjunkturforløbet fremstilles i programmet som det overordnede mellemfristede mål for opdateringsstrategien. Det er også hjørnestenen i Sveriges budgetpolitik. Et overskud på 2 % af BNP kan følgelig betragtes som programmets mellemfristede målsætning, da det stemmer overens med principperne for mellemfristede målsætninger i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen. Ifølge beregninger baseret på den i fællesskab aftalte metode vil den strukturelle saldo i løbet af programperioden blive forbedret fra ca. 1 % af BNP i 2006 til omkring 1,5-2 % af BNP i 2008.21.  Den mellemfristede målsætning, der implicit er indeholdt i programmet, ligger noget over det estimerede minimumsbenchmark (et underskud på ca. 0,5 % af BNP), så hvis dette mål nås, vil det i sig selv give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Hvad hensigtsmæssigheden af programmets mellemfristede målsætning angår, er den betydeligt mere ambitiøs, end hvad hensynet til gældskvoten og den gennemsnitlige vækst i det potentielle output kræver. Men af hensyn til den langsigtede holdbarhed er det meget vigtigt, at dette mål nås.22.  Budgetresultatet i 2005 kan blive bedre end det fremskrevne resultat i programmet. Denne vurdering underbygges især af de seneste kontantbaserede data om skatteindtægter og de kvartalsvise nationalregnskaber.23.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer den budgetpolitiske strategi, der skitseres i programmet, stort set at kunne sikre, at programmets mellemfristede målsætning vil blive nået ved programperiodens udgang. Men det ekspansive budget for 2006 vil få budgetstillingen til at fravige den mellemfristede målsætning med ca. 1 % af BNP i 2006 og 2007, hvilket kan gøre det vanskeligere at nå den mellemfristede målsætning inden programperiodens udløb. Desuden er der risiko for, at den stærkt ekspansive finanspolitik i 2006 (der vil resultere i en forværring af den konjunkturkorrigerede budgetstilling på næsten 1 procentpoint) muligvis ikke er den helt rette kurs i betragtning af, at denne periode nok vil kunne betegnes som en opgangstid. Men som nævnt ovenfor er programmets mellemfristede målsætning betydelig mere ambitiøst, end hvad stabilitets- og vækstpagten kræver. I særdeleshed er der over hele programperioden en tilstrækkelig sikkerhedsmargen, der skulle give garanti for, at man ikke kommer op over underskudstærsklen på 3 % af BNP med normale konjunkturudsving. Denne vurdering ser heller ikke ud til at ville kunne anfægtes af, at fuldt finansierede pensionsordninger under anden søjle ifølge Eurostats krav skal omklassificeres i 2007, så de falder uden for de offentlige regnskaber. Som helhed er budgetstillingen sund, og budgetstrategien kan tjene som eksempel på en finanspolitik, der stemmer overens med pagten.24.  Gældskvoten estimeres til ca. 51 % af BNP i 2005, hvilket er et godt stykke under referenceværdien i traktaten på 60 % af BNP. I programmet ventes gældskvoten at være bragt ned på 46 % af BNP inden udgangen af 2008.25.  Hvad angår de offentlige finansers holdbarhed, ser Sverige ud til at stå over for en lav risiko i forbindelse med de forventede budgetomkostninger som følge af den aldrende befolkning. Bruttogælden ligger for øjeblikket komfortabelt under referenceniveauet på 60 % og ventes at holde sig under dette niveau igennem størsteparten af programperioden. Den svenske strategi gående ud på at sætte holdbarhedshensyn i højsædet ved tilrettelæggelsen af finanspolitikken, herunder reformen af pensionssystemet, der vil dæmme op for stigninger i pensionsudgifterne og indebære en akkumulation af aktiver, yder et positivt bidrag til udsigterne for de offentlige finanser. Den gunstige aktuelle budgetstilling bidrager til at begrænse de forventede budgeteffekter af den aldrende befolkning, mens den planlagte konsolidering hen imod den mellemfristede målsætning på 2 % ved programperiodens udløb fremmer holdbarheden[4].26.  De foranstaltninger, der er planlagt i relation til de offentlige finanser, falder stort set i tråd med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik i relation til de offentlige finanser, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for årene 2005-2008. Selv om planerne går ud på at opretholde en tilstrækkelig stærk budgetstilling på mellemlang sigt, er der risiko for, at afvigelsen fra den mellemfristede målsætning i 2006-2007 bliver procyklisk og også bringer virkeliggørelsen af dette mål ved programperiodens udgang i fare.27.  Sveriges nationale reformprogram, der blev fremlagt den 21. oktober 2005 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, lægger megen vægt på en bæredygtig udvikling og understreger, at det er vigtigt at øge og fastholde erhvervsfrekvensen og arbejdstiden, og det vil få betydelig indflydelse på de offentlige finanser på lang sigt. Reformprogrammet omfatter finansloven for 2006, som programopdateringen også er baseret på, og de stemmer godt overens med hinanden.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Real BNP-vækst (% ændring) | KP nov. 2005 | 3,6 | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 |KOM nov. 2005 | 3,6 | 2,5 | 3,0 | 2,8 | - |KP nov. 2004 | 3,5 | 3,0 | 2,5 | 2,3 | - |HICP-inflation (%) | KP nov. 2005 | 0,9 | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 |KOM nov. 2005 | 1,0 | 0,7 | 1,4 | 1,8 | - |KP nov. 2004 | 1,3 | 1,5 | - | - | - |Outputgab (% af det potentielle BNP) | KP nov. 20052 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 |KOM nov. 20056 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,0 | - |KP nov. 20042 | -0,1 | 0,1 | -0,2 | -0,4 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | KP nov. 2005 | 1,6 | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 |KOM nov. 2005 | 1,6 | 1,4 | 0,8 | 1,1 | - |KP nov. 2004 | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,9 | - |Primær saldo (% af BNP) | KP nov. 2005 | 3,2 | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 |KOM nov. 2005 | 3,4 | 3,2 | 2,6 | 2,9 | - |KP nov. 2004 | 2,8 | 2,8 | 2,7 | 3,3 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP nov. 20052 | 1,7 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM nov. 2005 | 1,8 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | - |KP nov. 20042 | 0,8 | 0,5 | 0,5 | 1,2 | - |Strukturel saldo3 (% af BNP) | KP nov. 20054 | 1,1 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM nov. 20055 | 1,2 | 1,4 | 0,9 | 1,1 | - |KP nov. 2004 | - | - | - | - | - |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP nov. 2005 | 51,1 | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 |KOM nov. 2005 | 51,1 | 50,6 | 49,4 | 47,8 | - |KP nov. 2004 | 51,7 | 50,5 | 50,0 | 49,0 | - |Anmærkninger: 1 I budgetfremskrivningerne er ikke medregnet virkningerne af Eurostats beslutning af 2. marts 2004 om klassificeringen af fuldt finansierede pensionsordninger, der skal gennemføres inden opdateringen i foråret 2007. Hvis denne virkning medregnes, kommer den offentlige saldo til at ligge på 0,6 % i 2005, -0,1 % i 2006, 0,2 % i 2007 og 0,7 % i 2008, mens den offentlige bruttogæld bliver 51,4 % i 2005, 49,9 % i 2006, 48,3 % i 2007 og 46,5 % i 2008. 2 Beregnet af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. 3 Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rubrikker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 4 Programmet giver ingen eksplicitte oplysninger om engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. Det svenske finansministerium har dog estimeret engangsforanstaltningerne til 0,6 % af BNP i 2004 og 0,2 % af BNP i 2005. 5 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger ifølge Kommissionens prognose fra efteråret 2005 (0,6 % af BNP i 2004 og 0,2 % af BNP i 2005, hvilket virker i retning af en nedbringelse af underskuddet). 6 Baseret på en anslået potentiel vækst på hhv. 2,5 %, 2,6 %, 2,8 % og 2,7 % i årene 2004-2007. Kilder: Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2005 (KOM); beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om "specifikationer for gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes form og indhold", som Økofin-Rådet godkendte den 11. oktober 2005.[3] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Som ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der refereres til i dette dokument, kan konsulteres på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Nærmere oplysninger om de offentlige finansers holdbarhed er indeholdt i den tekniske vurdering af programmet, som Kommissionens tjenestegrene har foretaget, og som vil blive offentliggjort på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0834

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Portugals opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2009  /* SEK/2005/0834 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 22.6.2005SEK(2005) 834 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Portugals opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1] fastsætter, at deltagende medlemsstater, dvs. lande, der har indført den fælles valuta, skulle forelægge stabilitetsprogrammer for Rådet og Kommissionen senest den 1. marts 1999. I overensstemmelse med artikel 5 i forordningen skulle Rådet undersøge hvert enkelt stabilitetsprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg (Det Økonomiske og Finansielle Udvalg). På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgav Rådet en udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen skal medlemsstaterne hvert år forelægge opdaterede stabilitetsprogrammer, der også kan undersøges af Rådet efter samme procedurer. Portugals første stabilitetsprogram, der dækkede perioden 1999-2002, blev forelagt den 30. december 1998 og vurderet af Rådet den 8. februar 1999. Der er blevet forelagt opdateringer i hvert af de efterfølgende år.De portugisiske myndigheder forelagde Portugals seneste opdaterede stabilitetsprogram den 9. juni 2005. Opdateringen, som dækker perioden 2005-2009, blev forelagt af den regering, der blev indsat som følge af parlamentsvalget den 20. februar 2005. Den blev godkendt af regeringen den 2. juni i henhold til Portugals nationale budgetprocedurer (lov om budgetstabilitet) og drøftet i parlamentet den 9. juni 2005. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk gennemgang af denne opdatering under hensyntagen til resultaterne af deres egen prognose fra foråret 2005, adfærdskodeksen[2], den i fællesskab aftalte metode til beregning af potentiel produktion og konjunkturkorrigerede budgetsaldi, henstillingerne i de overordnede økonomisk-politiske retningslinjer for 2003-2005 og rapporten fra Økofin-Rådet af 20. marts 2005 om forbedring af gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten, der blev godkendt af Rådet den 22. marts 2005[3]. Den giver anledning til følgende vurdering:-  Opdateringen opfylder datakravene i "adfærdskodeksen om stabilitets- og konvergensprogrammers indhold og form"[4]. Den indeholder imidlertid ingen fremskrivninger for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, men henviser kun til en arbejdsgruppe, som regeringen har nedsat til at vurdere socialsikringssystemets langsigtede bæredygtighed.-  Opdateringen af stabilitetsprogrammet bygger på behovet for at korrigere et offentligt underskud, der i 2005 er sat til 6,2 % af BNP, hvilket er væsentligt over 3 % af BNP. Dette tal følger efter et underskud på 2,9 % af BNP i årene fra 2002 til 2004, som de portugisiske myndigheder for nylig indberettede efter drøftelser med Eurostat, hvilket er betydeligt værre end målet om 2,2 % af BNP for 2005 i den tidligere programopdatering. Denne forværring skyldes en vækst, der er lavere end forventet, en nyvurdering af væksten i udgifterne, budgetoverskridelser og manglende indførelse af de engangsforanstaltninger, der var planlagt i det foregående program[5], og en korrigerende pakke svarende til ca. 0,6 % af BNP, der blev vedtaget af den nye regering i juni 2005. Til mindskning af underskuddet skitseres der i opdateringen en strategi med gennemførelse af strukturforanstaltninger i stedet for betydelige engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, hvilket tyder på forandringer i den budgetstrategi, der blev skitseret i tidligere opdateringer. Det offentlige underskud forventes at falde konstant i de kommende år, men det vil som minimum indtil 2007 overstige referenceværdien på 3 % af BNP.-  Ifølge det makroøkonomiske scenario i programmet forventes væksten i det reale BNP at stige fra 1 % i 2004 og 0,8 % i 2005 til 1,4 % i 2006, 2,2 % i 2007, 2,6 % i 2008 og 3,0 % i 2009. Denne profil er baseret på stigende indenlandsk efterspørgsel. Det eksterne bidrag forventes kun at afvige en anelse fra en neutral position, med positiv eller negativ overvægt. Vækstfremskrivningerne for 2005 og 2006 ligger lidt under prognoserne fra Kommissionens tjenestegrene, hvilket afspejler den seneste udvikling. For de sene år ligger den fremregnede BNP-vækst klart over den tendens, som Kommissionens tjenestegrene har beregnet i henhold til den i fællesskab aftalte metode. Produktionsgabet vil blive indsnævret i løbet af programperioden og forventes lukket inden for programhorisonten. Det kan imidlertid ikke udelukkes, at bestræbelserne på at konsolidere budgettet kan hæmme væksten i højere grad end hidtil antaget i programmet. Omvendt kan bevidstheden om, at der skrides ind over for en uholdbar økonomisk tilstand have en positiv virkning på tilliden. Derudover kan den ringe konkurrencedygtighed på baggrund af øget konkurrence på de portugisiske eksportmarkeder svække den eksterne sektors vækstbidrag. Den fremregnede opgang i den økonomiske aktivitet afhænger derfor af, om der bliver grebet ind over for strukturelle svagheder i produktivitet og konkurrencedygtighed samt evnen til at genoprette tilliden. På baggrund af de seneste års erfaringer lader vækstfremskrivningerne for 2007-2009 alt i alt til at afspejle optimistiske forudsætninger og indeholder derfor et risikoelement. Programfremskrivningerne for inflationen i 2005 og 2006 virker også lavt sat på baggrund af den planlagte stigning i indirekte skatter.-  I opdateringen er der fremskrevet et offentligt underskud på 6,2 % af BNP i 2005 efter underskud på 2,9 % af BNP i både 2003 og 2004[6] (ekskl. engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger ville tallene have været henholdsvis 5,4 % og 5,2 % af BNP). Underskuddet forventes at falde til 4,8 % af BNP i 2006, 3,9 % i 2007 og 2,8 % i 2008. For 2009 er der i programmet fremskrevet en yderligere nedgang i underskuddet til 1,6 % af BNP. Den primære balance forventes at udvikle sig i samme retning: -3,3 % i 2005, -1,6 % i 2006 og -0,5 % af BNP i 2007. Der forventes primære overskud på 0,7 % og 1,8 % af BNP for 2008 og 2009. Programmet fokuserer på foranstaltninger, der virker på mellemlang sigt og anvender ikke større midlertidige foranstaltninger til at forbedre budgetbalancen. I overensstemmelse hermed vil konsolideringsbestræbelserne finde sted over hele programperioden med vægt på begyndelsen, da der vil ske væsentlige konsolideringsbestræbelser i 2006. Kommissionens tjenestegrene har efter den i fællesskab aftalte metode foretaget beregninger ud fra oplysningerne i programmet, hvorefter det konjunkturjusterede underskud vil stige betydeligt til 5,3 % af BNP i 2005 og derefter falde gradvis til 1,4 % i 2009. De detaljerede fremskrivninger for indtægter og udgifter indtil 2009 viser, at konsolideringsbestræbelserne vil blive understøttet af både skatteindtægter og primære udgifter med gradvis større fokus på sidstnævnte. I den tidlige del af programperioden baseres konsolideringen overvejende på øgede indtægter gennem højere skattesatser (især en stigning i den almindelige momssats fra 19 % til 21 %), lavere skattekreditter og bedre skatteopkrævning, hvilket til dels opvejer de mistede engangsindtægter. I de senere år forudses det, at det øgede bidrag fra udgiftstilbageholdenheden vil komme fra varige foranstaltninger, f.eks. reformen af den offentlige administration, herunder begrænsninger i lønudgifterne og ændringer i pensionsordningerne, og dette vil mest få væsentlige budgetvirkninger på mellemlang sigt. Investeringernes andel af de samlede offentlige udgifter falder en anelse i programperioden.-  Der er adskillige risikoelementer ved budgetfremskrivningerne. For det første kan opgangen i den økonomiske aktivitet gå langsommere end forventet, især fra 2007. For det andet kan indtægts- og udgiftsudviklingen blive mindre gunstig end planlagt. I realiteten betyder skatteforhøjelserne højere risiko for skatteunddragelse, og de fleste af de foranstaltninger, der er bebudet med henblik på udgiftstilbageholdenhed, skal stadig gennemføres retligt. For 2005 har regeringen planer om at forelægge et korrektionsbudget inden udgangen af juni. For de senere år kan udgiftsreformerne imidlertid tage længere at gennemføre, og derfor kan deres virkninger på kort og mellemlang sigt vise sig at være mindre end forventet. I så fald kan det være nødvendigt, at regeringen opfylder sin pligt til at træffe yderligere foranstaltninger, så det undgås, at underskuddet overstiger 3 % af BNP længere end planlagt. Selv hvis den planlagte udvikling opretholdes, giver budgetstillingen i programmet for 2008 og 2009 ikke en tilstrækkelig sikkerhedsmargin mod at gennembryde underskudsloftet med normale makroøkonomiske udsving. Den er heller ikke tilstrækkelig til at sikre, at stabilitets- og vækstpagtens mellemlange målsætning om en budgetstilling tæt på balance kan opnås senest ved udgangen af programperioden.-  Gældskvoten udgjorde over 60 % af BNP i 2003 for derefter at være steget til 61,9 % i 2004. I henhold til opdateringen vil gældskvoten stige til 66,5 % af BNP i 2005, nå et maksimum på 67,8 % af BNP i 2007 for derefter at falde til 64,5 % i 2009. Udviklingen i bruttogælden kan vise sig at være mindre gunstig end forventet som følge af risiciene for den økonomiske aktivitet og for regeringens budgetmål og risikoen på baggrund af tidligere erfaringer for gældsforøgende stock flow-justeringer, især akkumulering af finansielle aktiver.-  De offentlige finansers holdbarhed på længere sigt synes at være i fare på grund af de fremregnede budgetudgifter til en aldrende befolkning. I mangel af yderligere foranstaltninger vil det store underskud og gældens stigende andel af BNP underminere de offentlige finansers holdbarhed, og derfor er det bydende nødvendigt at opnå en budgetstilling tæt på balance i tide. De strukturreformer, der indtil nu er gennemført, især inden for pensioner og sundhedssektoren, forventes at lette byrden ved en aldrende befolkning. Disse reformer lader imidlertid ikke til at være tilstrækkelige til at sikre holdbarheden. De reformer, der skitseres i opdateringen, især af pensioner for den offentlige administration, kan bidrage hertil, hvis de gennemføres i dybden.-  Alt i alt er den økonomiske politik, der opstilles i opdateringen, delvis forenelig med de landespecifikke overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser. Som anbefalet er der i programmet planer om konsolidering af de offentlige finanser, der overvejende skal drives fra udgiftssiden, selvom dette skal ske gradvis, og der bygges ikke på større engangsforanstaltninger eller midlertidige foranstaltninger. Hvis fremskrivningerne følges, ligger der heri en forbedring af den konjunkturjusterede primærbalance (ekskl. engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger) på over 0,5 % af BNP pr. år. Programmet indeholder dog ingen planer om at mindske underskuddet til mindre end 3 % af BNP før 2008, og den planlagte udgiftstilbageholdenhed er ikke tilstrækkelig til at nå stabilitets- og vækstpagtens mellemlange mål om en budgetstilling tæt på balance ved programperiodens udløb.-  På baggrund af underskuds- og gældstallet for 2005 og de efterfølgende år, som fremlægges i det opdaterede stabilitetsprogram, indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud den 22. juni. Hvis Rådet beslutter, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Portugal, vil det udsende en henstilling om korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud; en sådan henstilling vil bl.a. indeholde en frist for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.På baggrund af ovenstående vurdering vil det være hensigtsmæssigt, at Portugal: (i) begrænser forværringen af budgetstillingen i 2005 ved at sikre en konsekvent gennemførelse af de bebudede korrigerende foranstaltninger, (ii) opnår en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud snarest muligt ved at tage et mærkbart skridt i 2006 efterfulgt af et væsentligt fald hvert år og ved konsekvent at gennemføre de planlagte foranstaltninger med henblik på at mindske de offentlige udgifter og griber alle muligheder for at øge reduktionen af budgetunderskuddet, især med henblik på at skabe margener for at håndtere budgetkonsekvenserne ved en lavere vækst end forventet, (iii) bringer bruttogældskvoten på en stadigt faldende kurs ved at sikre, at gældsudviklingen afspejler mindskede underskud og ved at undgå gældsforøgende finanstransaktioner, (iv) styrer udviklingen i underskuddet, muligvis ved at bebude bindende lofter for specifikke udgiftskategorier inden for et gennemgribende reformprogram, hvorved der rettes op på de offentlige finanser, og deres holdbarhed på sigt sikres, (v) fortsat forbedrer bearbejdningen af centralregeringens data.På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets udtalelse om Portugals opdaterede stabilitetsprogram og fremsender den til Rådet.Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Portugals opdaterede stabilitetsprogram, 2005-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR:under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[7], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:1.  Den […] gennemgik Rådet Portugals opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2005-2009. Programmet opfylder kravene i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form[8]. Programmet indeholder imidlertid ingen fremskrivninger for de offentlige finansers holdbarhed på længere sigt. Portugal opfordres derfor til fuldt ud at opfylde datakravene i adfærdskodeksen.2.  Opdateringen af stabilitetsprogrammet bygger på behovet for at korrigere et offentligt underskud, der i 2005 er sat til 6,2 % af BNP, hvilket er væsentligt over 3 % af BNP. Dette tal følger efter et underskud på 2,9 % af BNP i årene fra 2002 til 2004, som de portugisiske myndigheder for nylig indberettede efter drøftelser med Eurostat, hvilket er betydeligt værre end målet om 2,2 % af BNP for 2005 i den tidligere programopdatering. Denne forværring skyldes en vækst, der er lavere end forventet, en nyvurdering af væksten i udgifterne, budgetoverskridelser og manglende indførelse af de engangsforanstaltninger, der var planlagt i det foregående program, og en korrigerende pakke svarende til ca. 0,6 % af BNP, der blev vedtaget af den nye regering i juni 2005. Til mindskning af underskuddet skitseres der i opdateringen en strategi med gennemførelse af strukturforanstaltninger i stedet for betydelige engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, hvilket tyder på forandringer i den budgetstrategi, der blev skitseret i tidligere opdateringer. Det offentlige underskud forventes at falde konstant i de kommende år, men det vil som minimum indtil 2007 overstige referenceværdien på 3 % af BNP.3.  I det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forudsættes væksten i det reale BNP at stige gradvis fra 0,8 % i 2005 til 3,0 % i 2009 med vækstrater i de mellemliggende år på henholdsvis 1,4 %, 2,2 % og 2,6 %. På grundlag af de nuværende oplysninger er vækstfremskrivningerne for den første del af programmet plausible, mens der er flere risici forbundet med programmets senere år. Det er nødvendigt med strukturforanstaltninger med henblik på at øge produktiviteten og konkurrencedygtigheden samt at genoprette tilliden, hvis den planlagte vækst skal kunne opnås. Programfremskrivningerne for inflationen i 2005 og 2006 virker lavt sat på baggrund af den planlagte stigning i indirekte skatter.4.  Det er formålet med programmet at bringe det offentlige underskud ned under referenceværdien på 3 % af BNP senest i 2008. Det offentlige underskud forventes at falde til fra 6,2 % af BNP i 2005 til 4,8 % i 2006, 3,9 % i 2007, 2,8 % i 2008 og 1,6 % i 2009. Kommissionens tjenestegrene har efter den i fællesskab aftalte metode foretaget beregninger ud fra oplysningerne i programmet, hvorefter det konjunkturjusterede underskud først vil stige til 5,3 % af BNP i 2005 for derefter at falde gradvis til 1,4 % i 2009. Konsolideringsbestræbelserne vil finde sted over hele programperioden med vægt på begyndelsen, da der vil ske væsentlige konsolideringsbestræbelser i 2006. I den tidlige del af programperioden baseres konsolideringen overvejende på øgede indtægter gennem højere skattesatser (især en stigning i den almindelige momssats fra 19 % til 21 %), lavere skattekreditter og bedre skatteopkrævning, hvilket til dels opvejer de mistede engangsindtægter. I de senere år forudses det, at det øgede bidrag fra udgiftstilbageholdenheden vil komme fra varige foranstaltninger, f.eks. reformen af den offentlige administration, herunder begrænsninger i lønudgifterne og ændringer i pensionsordningerne, og dette vil mest få væsentlige budgetvirkninger på mellemlang sigt. Investeringernes andel af de samlede offentlige udgifter falder en anelse i programperioden.5.  Budgetresultatet i programmet er underlagt adskillige risici. For det første kan den økonomiske opgang gå langsommere end forventet, afhængigt af de økonomiske konsolideringsbestræbelsers reelle virkning og på baggrund af den forventede stigning i den internationale konkurrence på de portugisiske markeder. For det andet kan foranstaltningerne med henblik på at øge indtægterne og begrænse udgifterne vise sig mindre effektive end forudset eller kun give de ønskede resultater på længere sigt. Skatteforhøjelserne medfører en højere risiko for skatteunddragelse, og de fleste af de bebudede foranstaltninger med henblik på udgiftstilbageholdenhed skal stadig gennemføres retligt. På baggrund af denne vurdering kan det være nødvendigt, at regeringen opfylder sin pligt til at træffe yderligere foranstaltninger, så det undgås, at underskuddet overstiger 3 % af BNP længere end planlagt. Derudover gælder det, at selv hvis den planlagte udvikling opretholdes, giver budgetstillingen i programmet ikke en tilstrækkelig sikkerhedsmargin mod at overskride underskudstærsklen med normale makroøkonomiske udsving indtil som minimum 2009. Den er heller ikke tilstrækkelig til at sikre, at stabilitets- og vækstpagtens mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance nås inden for programmets horisont. En følsomhedsanalyse viser, at underskuddet stadig vil udgøre omkring 3 % i 2009, hvis den makroøkonomiske udvikling er ugunstig.6.  Gældskvoten udgjorde over 60 % af BNP i 2003 for derefter at være steget til 61,9 % i 2004. I henhold til opdateringen vil gældskvoten nå 66,5 % af BNP i 2005, nå et maksimum på 67,8 % af BNP i 2007 for derefter at falde til 64,5 % i 2009. Udviklingen i bruttogældskvoten kan også vise sig at være mindre gunstig end forventet som følge af risiciene for den økonomiske aktivitet og for budgetmålene samt risikoen på baggrund af tidligere erfaringer for gældsforøgende stock flow-justeringer, især akkumulering af finansielle aktiver.7.  De offentlige finansers holdbarhed på længere sigt synes at være i fare som følge af de fremregnede budgetudgifter til en aldrende befolkning. De strukturreformer, der indtil nu er gennemført, især inden for pensioner og sundhedssektoren, forventes at lette byrden ved en aldrende befolkning. Disse reformer lader imidlertid ikke til at være tilstrækkelige til at sikre holdbarheden. De reformer, der skitseres i opdateringen, især af pensioner for den offentlige administration, kan bidrage hertil, hvis de gennemføres i dybden. Regeringen har bestilt en rapport med en vurdering af det sociale sikringssystems bæredygtighed på lang sigt.8.  Alt i alt er den økonomiske politik, der opstilles i opdateringen, delvis forenelig med de landespecifikke overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser. Som anbefalet er der i programmet planer om konsolidering af de offentlige finanser, der overvejende skal drives fra udgiftssiden, og der bygges ikke på større engangsforanstaltninger eller midlertidige foranstaltninger. Hvis fremskrivningerne følges, ligger der heri ligeledes en forbedring af den konjunkturjusterede primærbalance (ekskl. engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger) på over 0,5 % af BNP pr. år. Der er dog ingen planer om at mindske underskuddet til mindre end 3 % af BNP før 2008, og den planlagte udgiftstilbageholdenhed er ikke tilstrækkelig til at nå stabilitets- og vækstpagtens mellemlange mål om en budgetstilling tæt på balance ved programperiodens udløb.9.  På baggrund af underskuds- og gældstallet for 2005 og de efterfølgende år, som fremlægges i det opdaterede stabilitetsprogram, indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud den 22. juni. Hvis Rådet beslutter, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i Portugal, vil det udsende en henstilling om korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud; en sådan henstilling vil bl.a. indeholde en frist for korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.* * *På baggrund af ovenstående vurdering finder Rådet, at Portugal bør:(i) begrænse forværringen af budgetstillingen i 2005 ved at sikre en konsekvent gennemførelse af de bebudede korrigerende foranstaltninger(ii) opnå en holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud snarest muligt ved at tage et mærkbart skridt i 2006 efterfulgt af et væsentligt fald hvert år og ved konsekvent at gennemføre de planlagte foranstaltninger med henblik på at mindske de offentlige udgifter; gribe alle muligheder for at øge reduktionen af budgetunderskuddet, især med henblik på at skabe margener for at håndtere budgetkonsekvenserne ved en lavere vækst end forventet(iii) bringe bruttogældskvoten på en stadigt faldende kurs ved at sikre, at gældsudviklingen afspejler mindskede underskud og ved at undgå gældsforøgende finanstransaktioner(iv) styre udviklingen i underskuddet, muligvis ved at bebude bindende lofter for specifikke udgiftskategorier inden for et gennemgribende reformprogram, hvorved der rettes op på de offentlige finanser, og deres holdbarhed på sigt sikres(v) fortsat forbedre bearbejdningen af centralregeringens data.Tabel: Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |[1] EFT L 209 af 2.8.1997. De dokumenter, der refereres til i denne tekst, kan findes på følgende websted:{0><}100{>http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs reviderede udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form, der blev godkendt af Økofin-Rådet den 10.7.2001.[3] Se formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råd i Bruxelles den 22. og 23. marts 2005 (7619/05) og Økofin-Rådets rapport til Det Europæiske Råd af 20. marts 2005 (7423/05).[4] De portugisiske myndigheder havde forelagt et opdateret stabilitetsprogram i december 2004 og overholdt dermed den formelle afleveringsfrist. Da der imidlertid skulle afholdes valg i Portugal, blev det besluttet ikke at vurdere det daværende program, men i stedet vente på opdateringen fra den nye regering.[5] Regeringen, som tiltrådte i marts 2005, overlod vurderingen af statens finanser for 2005 til en ad hoc-kommission, som centralbankdirektøren havde det overordnede ansvar for. Medio maj fremlagde kommissionen resultatet af sine undersøgelser med fremskrivning af et underskud for 2005 på 6,8 % af BNP ved uforandrede politikker.[6] I meddelelse nr. 34/2005 af 18. marts 2005 oplyste Eurostat, at der foregik drøftelser mellem Eurostat og Portugal om overensstemmelsen mellem periodiseringsdata og kontantbaserede data fra Portugal for perioden 2001-2004. Senere oplysninger fra Portugal antyder mindre revisioner opad for årene 2000, 2002 og 2003, som giver underskud på 2,9 % for hvert af disse år. Eurostat undersøger p.t. disse revisioner.[7] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. De dokumenter, der refereres til i denne tekst, kan findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[8] De portugisiske myndigheder havde forelagt et opdateret stabilitetsprogram i december 2004 og overholdt dermed den formelle afleveringsfrist. Da der imidlertid skulle afholdes valg i Portugal, blev det besluttet ikke at vurdere det daværende program, men i stedet vente på opdateringen fra den nye regering.