title: Henstilling fra Kommissionen til Rådet om godkendelse af en aftale mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Republikken Kasakhstans regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52006DC0617

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 24.10.2006KOM(2006) 617 endeligHENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom godkendelse af en aftale mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Republikken Kasakhstans regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formålHENSTILLING FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDETom godkendelse af en aftale mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Republikken Kasakhstan s regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål1. INDLEDNINGIfølge artikel 18 i den partnerskabs- og samarbejdsaftale[1], som er blevet indgået mellem EU og Republikken Kasakhstan (i det følgende benævnt Kasakhstan), bør Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan indgå en aftale om handel med nukleare materialer.Den 26. juni 2000 vedtog Rådet en afgørelse om direktiver[2] til Kommissionen for forhandling af en aftale om samarbejde på det nukleare område mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan.Den 18. januar 2001 forelagde Kommissionen myndighederne i Kasakhstan et første udkast til aftalen og foreslog, at der blev indledt forhandlinger.Forhandlingerne varede til september 2006, hvor teksten blev vedtaget af begge parter.Formålet med aftalen er at udbygge det eksisterende samarbejde inden for nuklear sikkerhed og nuklear fusion ved at etablere et samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål mellem EU og Kasakhstan, der er en potentielt større leverandør af uran.2. AFTALENS BETYDNINGBetydningen af indgåelsen af denne aftale bygger navnlig på handelsmæssige behov. Kasakhstan råder over omkring 20 % af verdens kendte uranreserver, hvilket mængdemæssigt gør landet til den tredjestørste producent i verden af uran. Det har også udviklet nukleare aktiviteter på en række områder, navnlig i uranindustrien og -forskningen.Euratoms interesse i at undertegne aftalen skyldes, at Kasakhstan er en af dets potentielle hovedleverandører af naturligt uran. I dag udgør den direkte import af uran fra Kasakhstan til EU kun omkring 3 % af den samlede uranimport. I de senere år har den importerede mængde af uran fra Kasakhstan været voksende (i 2005 tredobledes den næsten i forhold til 2004), og den forventes fortsat at vokse. Aftalens varighed er i første omgang ti år. Det betyder potentielt nogle hundrede mio. EUR i handelsværdi.Fremme af handel på det nukleare område bidrager til Fællesskabets politik om energiforsyningssikkerhed og spredning af energikilderne. Aftalen giver europæiske virksomheder inden for uranbrydning og –handel lettere adgang til markedet i Kasakhstan. Det er hidtil kun lykkedes én europæisk virksomhed at indgå et partnerskab med en virksomhed i Kasakhstan inden for uranbrydning.Endvidere ville indgåelsen af denne aftale bekræfte Kasakhstans, Fællesskabets og Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringers ikke-spredningsforpligtelse, skærpelsen og den nøje overholdelse af sikkerheds- og eksportkontrollen og de fysiske beskyttelsesforanstaltninger.3. AFTALENS GRUNDTRÆKMålet med aftalen er samarbejde mellem Euratom og Kasakhstan om brug af kerneenergi til fredelige formål. Samarbejdet omfatter navnlig nuklear sikkerhed, kontrolleret nuklear fusion, nuklear forskning og udvikling samt handel med nukleare materialer og levering af tjenesteydelser i brændselskredsløbet (artikel 3). Aftalens omfang kan udvides, hvis begge parter er enige (artikel 8).Denne aftale bygger på to aftaler inden for nuklear sikkerhed og nuklear fusion, der trådte i kraft i henholdsvis juni 2003[3] og april 2004[4] (artikel 4 og 5).Aftalen indeholder detaljerede oplysninger om metoderne for og omfanget af samarbejdet mellem Euratom og Kasakhstan inden for nuklear forskning og udvikling (artikel 6). Samarbejdet dækker nukleare aktiviteter, navnlig inden for medicin og industri. Det omfatter også evaluering af nuklear energis miljøvirkninger. Samarbejdet kan medføre udveksling af oplysninger, eksperter og nukleart udstyr og fælles undersøgelser og aktiviteter. Forud for de enkelte projekter kan der gennemføres mere detaljerede arrangementer, der dækker forskellige bestemmelser. Omkostninger i forbindelse med disse aktiviteter afholdes af den part, hos hvem de opstår.Artikel 7 omhandler handel med nukleare materialer. Aftalen indeholder en række bestemmelser om fastlæggelse af kriterier for overførsel af nukleart materiale og om, hvordan man løser konfliktsituationer. Det understreges, at nukleart materiale skal anvendes til fredelige formål og i overensstemmelse med aftalerne om sikkerhedskontrol (for Fællesskabet: Euratoms sikkerhedskontrol i overensstemmelse med Euratom-traktaten og IAEA's sikkerhedskontrol med tillægsprotokoller[5] og særskilte trepartsaftaler mellem Euratom, IAEA og medlemsstaterne[6], Frankrig[7] og Det Forenede Kongerige[8]; for Kasakhstan: IAEA's sikkerhedskontrol[9] med tillægsprotokoller), og overførsler skal ske i overensstemmelse med bestemmelserne i den internationale konvention om fysisk beskyttelse af nukleart materiale[10].Endvidere bekræfter aftalen på ny principperne om fri bevægelighed for nukleare materialer i Fællesskabet, sikrer, at handel med dem og levering af relevante tjenesteydelser mellem parterne sker til markedspriser, og fjerner administrative hindringer som f.eks. import- og eksportgodkendelser, der ville være til hindring for fri bevægelighed for nukleart materiale på parternes område.Spørgsmål vedrørende intellektuel ejendomsret (artikel 10) er omhandlet i detaljer i aftalerne om samarbejde inden for nuklear sikkerhed og kontrolleret nuklear fusion.Parterne forpligter sig til regelmæssigt at afholde konsultationer inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen (PSA), jf. artikel 11. PSA vil også blive anvendt til at bilægge enhver tvist, der måtte opstå ved anvendelsen eller fortolkningen af aftalen.Aftalens varighed sættes indledningsvis til 10 år, og den kan helt eller delvis suspenderes eller opsiges, hvis en af dens materielle bestemmelser overtrædes, jf. artikel 13.4. KONKLUSIONKommissionen er af den opfattelse, at aftalen mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål, som foreslås vedtaget:-  er i overensstemmelse med Rådets forhandlingsdirektiv af 26. juni 2000-  bekræfter de to parters klare forpligtelse, for så vidt angår ikke-spredning og et højt nukleart sikkerhedsniveau for at garantere fredelig og sikker brug af kerneenergi-  er på linje med Fællesskabets politik for energiforsyningssikkerhed-  sammen med de aftaler, der allerede er undertegnet inden for nuklear fusion og nuklear sikkerhed de to parter imellem, vil udgøre en samlet pakke for samarbejde på det nukleare område,-  vil styrke de handelsmæssige og politiske forbindelser mellem EU og Kasakhstan.Kommissionen opfordrer derfor Rådet til i overensstemmelse med artikel 101, stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab at godkende aftalen i bilaget mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstans regering om samarbejde om brug af kerneenergi til fredelige formål.BILAGAFTALE MELLEM DET EUROPÆISKE ATOMENERGIFÆLLESSKAB (EURATOM) OG REPUBLIKKEN KASAKHSTANS REGERING OM SAMARBEJDE OM BRUG AF KERNEENERGI TIL FREDELIGE FORMÅLDet Europæiske Atomenergifællesskab, i det følgende benævnt "Fællesskabet",og Republikken Kasakhstans regering, i det følgende benævnt "Kasakhstans regering",begge i det følgende også benævnt "part" eller "parter",SOM ER KLAR OVER, at ifølge partnerskabs- og samarbejdsaftalen (PSA) mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kasakhstan på den anden side, som trådte i kraft den 1. juli 1999, skal handelen med nukleare materialer finde sted i overensstemmelse med bestemmelserne i en særaftale, der indgås mellem Euratom og Kasakhstans regering,SOM TAGER I BETRAGTNING, at parterne har undertegnet aftalen om samarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan inden for nuklear sikkerhed og aftalen om samarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan inden for kontrolleret nuklear fusion, der trådte i kraft henholdsvis den 1. juni 2003 og den 13. april 2004,SOM TAGER I BETRAGTNING, at alle Fællesskabets medlemsstater og Kasakhstan er parter i traktaten om ikke-spredning af kernevåben, i det følgende benævnt "ikke-spredningstraktaten",SOM TAGER I BETRAGTNING, at Fællesskabet, dets medlemsstater og Kasakhstan har forpligtet sig til at sikre, at forskning, udvikling og brug af kerneenergi til fredelige formål finder sted på en måde, der er forenelig med målene i ikke-spredningstraktaten,SOM TAGER I BETRAGTNING, at der i Fællesskabet anvendes sikkerhedskontrol både ifølge andet afsnit, kapitel VII, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, i det følgende benævnt "Euratom-traktaten", ifølge de aftaler om sikkerhedskontrol, der er blevet indgået mellem Fællesskabet, dets medlemsstater og Den Internationale Atomenergiorganisation, i det følgende benævnt "IAEA", og i Kasakhstan ifølge aftalen mellem Kasakhstan og Den Internationale Atomenergiorganisation om anvendelse af sikkerhedskontrol i forbindelse med NPT, der trådte i kraft den 11. august 1995, i det følgende benævnt "aftalen om anvendelse af sikkerhedskontrol",SOM TAGER I BETRAGTNING, at Fællesskabet, dets medlemsstater og Kasakhstans regering fastholder deres støtte til IAEA og organisationens forbedrede sikkerhedssystem,SOM TAGER I BETRAGTNING, at parterne på det nukleare område fremmer indbyrdes samhandel og handel mellem godkendte personer eller virksomheder, som er etableret på Fællesskabets og Kasakhstans område, til gensidig fordel for producenter, virksomheder i brændselskredsløbet, offentlige værker og forbrugere,SOM TAGER I BETRAGTNING, at der skal tages hensyn til de forpligtelser, som regeringen i Fællesskabets enkelte medlemsstater og Kasakhstans regering har indgået inden for rammerne af Gruppen af Leverandører af Nukleart Materiale,SOM TAGER I BETRAGTNING, at grundlaget for parternes samarbejde i den civile nukleare sektor bør styrkes ved hjælp af en rammeaftale,ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:Artikel 1DEFINITIONERI denne aftale forstås ved:1. "nukleart materiale": udgangsmaterialer og specielle fissile materialer, således som de er defineret i artikel XX i IAEA's vedtægter2. "Fællesskabet": såvela) den juridiske person, der er skabt ved traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, og som er part i denne aftale, somb) de territorier, for hvilke samme traktat gælder3. "parternes kompetente myndigheder":a) for Fællesskabets vedkommende Europa-Kommissionenb) for Kasakhstans regerings vedkommende atomenergikommissionen under ministeriet for energi og mineralske ressourcer i Kasakhstan.I tilfælde af ændringer skal parterne give hinanden besked gennem diplomatiske kommunikationskanaler.Artikel 2MÅLMålet for denne aftale er at opstille rammerne for samarbejdet mellem parterne om fredelig brug af kerneenergi med henblik på at styrke de samlede samarbejdsforbindelser mellem Fællesskabet og Kasakhstan på grundlag af fælles fordel og gensidighed, og uden at parternes beføjelser indskrænkes.Artikel 3SAMARBEJDSOMRÅDER1. Parterne kan samarbejde som nærmere beskrevet i artikel 4-8 om fredelig brug af kerneenergi inden for følgende områder:a) nuklear sikkerhed (artikel 4)b) kontrolleret nuklear fusion (artikel 5)c) forskning og udvikling inden for andre områder af fredelig brug af kerneenergi end de i denne artikel, stk. 1, litra a) og b), omhandlede (artikel 6)d) handel med nukleare materialer og levering af tjenesteydelser i brændselskredsløbet (artikel 7)e) andre områder, der er relevante for denne aftales emne (artikel 8).2. Det samarbejde mellem parterne, der henvises til i denne artikel, kan også finde sted mellem dertil bemyndigede personer og foretagender, der er etableret i Fællesskabet eller Kasakhstan.Artikel 4NUKLEAR SIKKERHEDSamarbejdet på området nuklear sikkerhed gennemføres i henhold til aftalen om samarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan inden for nuklear sikkerhed, som trådte i kraft den 1. juni 2003.Artikel 5KONTROLLERET NUKLEAR FUSIONSamarbejdet på området kontrolleret nuklear fusion gennemføres i henhold til aftalen om samarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab og Kasakhstan inden for kontrolleret nuklear fusion, som trådte i kraft den 13. april 2004.Artikel 6FORSKNING OG UDVIKLING INDEN FOR ANDRE OMRÅDER AF BRUG AF KERNEENERGI TIL FREDELIGE FORMÅL1. Samarbejde vedrører nuklear forsknings- og udviklingsvirksomhed af gensidig interesse for parterne på andre områder end de i artikel 4 og 5 omhandlede, som parterne måtte aftale indbyrdes, forudsat at den falder inden for deres respektive programmer.2. Samarbejdet kan bl.a. omfatte følgende områder:a) anvendelse af kerneenergi inden for medicin og industri, herunder elproduktionb) nuklear energis miljøvirkningerc) alle andre områder af nuklear forskning og udvikling, som parterne måtte aftale, forudsat at de falder inden for deres respektive programmer.3. Samarbejdet skal bl.a. konkretiseres ved:a) udveksling af teknisk viden ved hjælp af rapporter, besøg, seminarer, tekniske møder m.v.b) udveksling af personale mellem deltagende laboratorier og/eller organer, også i uddannelsesøjemedc) udveksling af prøver, materialer, instrumenter og apparatur til forsøgsbrugd) ligelig medvirken i fælles undersøgelser og aktiviteter.4.a) Omfang og betingelser for samarbejde om konkrete projekter fastsættes i det nødvendige omfang i gennemførelsesaftaler, som parterne indgår via deres kompetente instanser, der handler i overensstemmelse med gældende lovgivning i Fællesskabet og i Kasakhstan.b) Sådanne gennemførelsesaftaler kan bl.a. indeholde finansielle bestemmelser, fastsættelse af det ledelsesmæssige ansvar og detailbestemmelser om informationsformidling og intellektuel ejendomsret.5. Omkostningerne ved samarbejdet afholdes af den part, hos hvem de opstår, medmindre andet udtrykkelig er aftalt.Artikel 7HANDEL MED NUKLEARE MATERIALER OGLEVERING AF RELEVANTE TJENESTEYDELSER1. Nukleare materialer, der overføres mellem parterne direkte eller gennem et tredjeland, falder ind under denne aftale, så snart de befinder sig på Fællesskabets eller Kasakhstans område, forudsat at den leverende part inden eller ved afsendelsen skriftligt har underrettet modtagerparten ifølge procedurerne i et administrativ ordning, som indgås mellem parternes kompetente myndigheder.2. Bestemmelserne i denne aftale gælder for nukleare materialer, som omhandlet i denne artikels stk. 1, indtila) det ifølge bestemmelserne om afslutning af sikkerhedskontrol i den relevante aftale, der henvises til i stk. 6, litra b, er fastslået, at de ikke længere er brugbare til nukleare aktiviteter ud fra et sikkerhedskontrolsynspunkt, eller at de pågældende materialer i praksis ikke lader sig genvindeb) de er blevet overført uden for Fællesskabets eller Kasakhstans område i overensstemmelse med denne artikels stk. 6, litra e), ellerc) parterne skriftligt er enige om, at de ikke længere skal være omfattet af aftalen.3. Nukleare overførsler, der finder sted i medfør af samarbejdsaktiviteterne, skal opfylde de relevante internationale forpligtelser, som Fællesskabet, dets medlemsstater og Kasakhstan har indgået vedrørende brug af kerneenergi til fredelige formål, jf. denne artikels stk. 6.4. Handel med nukleare materialer og levering af relevante tjenesteydelser mellem parterne skal gennemføres til markedsrelaterede priser.5. Parterne søger at undgå konfliktsituationer, der kræver anvendelse af handelsmæssig sikkerhedskontrol i samhandelen med nukleare materialer. Skulle der alligevel opstå vanskeligheder i sådan samhandel, som udgør en alvorlig økonomisk trussel mod den nukleare industri, herunder uranbrydning, i Fællesskabet eller i Kasakhstan, kan hver part anmode om konsultationer, der afholdes hurtigst muligt i et ad hoc-udvalg. Proceduren i forbindelse med indkaldelse, forhandlingsperiode og deltagerniveau, for så vidt angår konsultationerne, fastlægges af parterne.Hvis konsultationerne ikke fører til en gensidigt acceptabel løsning på disse problemer, kan den part, der har anmodet om dem, træffe passende handelsmæssig sikkerhedskontrol for at løse dem eller afbøde virkningerne af dem i overensstemmelse med lovgivningen i Fællesskabet og Kasakhstan og med de relevante folkeretlige bestemmelser.Gennemførelsen af stk. 5 i denne artikel indskrænker hverken anvendelsen af Euratom-traktaten eller den deraf afledte ret.6. Overførsler af nukleare materialer skal foregå på følgende betingelser:a) Nukleare materialer skal anvendes til fredelige formål og ikke til nukleare sprængladninger, ej heller til forskning i eller udvikling af sådanne ladninger.b) Nukleare materialer skal underkastes:1) i Fællesskabet, Euratoms sikkerhedskontrol i henhold til Euratom-traktaten og IAEA's sikkerhedskontrol i henhold til seneste udgave af nedenstående aftaler om sikkerhedskontrol eller deres eventuelle afløsere, forudsat at ikke-spredningstraktatens dækningskrav er opfyldt:-  aftalen mellem Fællesskabets kernevåbenfri stater, Euratom og IAEA, som trådte i kraft den 21. februar 1977 (offentliggjort som INFCIRC/193)-  aftalen mellem Frankrig, Euratom og IAEA, som trådte i kraft den 12. september 1981 (offentliggjort som INFCIRC/290)-  aftalen mellem Det Forenede Kongerige, Euratom og IAEA, som trådte i kraft den 14. august 1978 (offentliggjort som INFCIRC/263)senere suppleret med tillægsprotokoller, der trådte i kraft den 30. april 2004 på grundlag af et dokument, der er offentliggjort som INFCIRC/540 (Model Protocol Additional to the Agreement(s) between State(s) and IAEA for the Application of Safeguards (eksempel på tillægsprotokol til aftale(rne) mellem stater(ne) og IAEA om anvendelse af sikkerhedskontrol))2) i Kasakhstan, de aftaler om sikkerhedskontrol, der trådte i kraft den 11. august 1995 (offentliggjort som INFCIRC/504), suppleret med en tillægsprotokol til aftalen mellem Kasakhstan og IAEA om anvendelse af sikkerhedskontrol i overensstemmelse med ikke-spredningstraktaten, der blev indgået den 6. februar 2004 på grundlag af et dokument offentliggjort som INFCIRC/540 (Model Protocol Additional to the Agreement(s) between State(s) and the IAEA for the Application of Safeguards (eksempel på tillægsprotokol til aftale(rne) mellem stater(ne) og IAEA om anvendelse af sikkerhedskontrol)), hvis den er i kraft.c) Hvis anvendelsen af en af aftalerne med IAEA i stk. 6, litra b, suspenderes eller afbrydes af en grund, der vedrører Fællesskabet eller Kasakhstan, skal den pågældende part indgå en aftale med IAEA, som giver samme effektivitet og dækning som sikkerhedskontrolaftalerne i stk. 6, litra b, nr. 1, eller stk. 6, litra b, nr. 2, eller, hvis dette ikke er muligt,skal Fællesskabet på sin side anvende sikkerhedskontrol, der bygger på Euratoms sikkerhedskontrolsystem, og som giver samme effektivitet og dækning som sikkerhedskontrolaftalerne i stk. 6, litra b, nr. 1, eller stk. 6, litra b, nr. 2, hvis dette ikke er muligtskal parterne træffe foranstaltninger til anvendelse af sikkerhedskontrol, som giver samme effektivitet og dækning som sikkerhedskontrolaftalerne i stk. 6, litra b, nr. 1, eller stk. 6, litra b, nr. 2.d) Der skal anvendes fysiske beskyttelsesforanstaltninger på et niveau, som mindst opfylder kriterierne i bilag C til IAEA-dokument INFCIRC/254/rev. 6/del 1 (retningslinjer for nukleare overførsler) i den seneste udgave. Foruden dette dokument vil Fællesskabets medlemsstater, Europa-Kommissionen og Kasakhstan, når de anvender fysiske beskyttelsesforanstaltninger, i givet fald henvise til henstillingerne i IAEA-dokument INFCIRC/225/rev. 4 (Physical Protection of Nuclear Material and Nuclear Facilities (fysisk beskyttelse af nukleart materiale og nukleare anlæg)) i den seneste udgave. International transport skal være omfattet af bestemmelserne i den internationale konvention om fysisk beskyttelse af nukleart materiale (IAEA-dokument INFCIRC/274/rev. 1) i den seneste udgave som tiltrådt af parterne og Fællesskabets medlemsstater og af IAEA's regulativer for sikker transport af nukleare materialer (IAEA Safety Standards Series TS-R-1/ST-1, Revised) i den seneste udgave og gennemført i fællesskabslovgivningen og Kasakhstans lovgivning.e) Genoverførsler uden for Fællesskabets eller Kasakhstans jurisdiktion af genstande, der er omfattet af denne artikel, må kun finde sted ifølge retningslinjerne for nukleare overførsler, således som de er opstillet i IAEA-dokument INFCIRC/254/rev. 6/del 1 i den seneste udgave.7. Der må ikke anvendes administrative bestemmelser vedrørende handel, industrielle aktiviteter eller overførsler af nukleart materiale på Fællesskabets eller Kasakhstans territorier til at begrænse handelen eller lægge hindringer i vejen for parternes handelsmæssige interesser i forbindelse med fredelig brug af kerneenergi både på internationalt og nationalt plan.Bestemmelserne i denne aftale må ikke benyttes til at hindre den frie bevægelighed for nukleart materiale på Fællesskabets område.Gennemførelsen af stk. 7 i denne artikel indskrænker hverken anvendelsen af Euratom-traktaten eller den deraf afledte ret.8. Uanset om denne aftale suspenderes eller opsiges, og uanset grunden hertil, gælder bestemmelserne i stk. 6 i denne artikel, så længe nukleart materiale befinder sig inden for en af parternes kompetenceområde, eller indtil der sker en konstatering efter bestemmelserne i stk. 2 i denne artikel.Artikel 8ANDRE OMRÅDER, DER ER RELEVANTE FOR DENNE AFTALES EMNE1. Parterne kan inden for hvert deres kompetenceområde træffe aftale om samarbejde om andre aktiviteter inden for kerneenergi.2. For Fællesskabets vedkommende skal aktiviteterne være omfattet af relevante handlingsprogrammer og opfylde betingelserne deri, f.eks. henhøre under områder som nuklear sikkerhed, sikker transport af nukleart materiale, sikkerhedskontrol eller industrielt samarbejde om forbedring af bestemte aspekter af sikkerheden ved nukleare anlæg.3. Bestemmelserne i artikel 6, stk. 4, gælder tilsvarende for dette samarbejde.Artikel 9LOV VALGSamarbejde i henhold til denne aftale finder sted i overensstemmelse med gældende love og forskrifter i Fællesskabet og Kasakhstan og internationale aftaler, som parterne er tiltrådt.Artikel 10INTELLEKTUEL EJENDOMSRETUdnyttelse og formidling af information og intellektuelle ejendomsrettigheder, patenter og ophavsrettigheder i forbindelse med samarbejdsaktiviteterne under denne aftale skal finde sted i overensstemmelse med bilagene til aftalerne om samarbejde inden for nuklear sikkerhed og kontrolleret nuklear fusion, jf. denne aftales artikel 4 og 5.Artikel 11KONSULTATION OG VOLDGIFT1. Parterne afholder regelmæssigt konsultationer inden for rammerne af PSA for at overvåge samarbejdet under denne aftale, medmindre parterne indfører specifikke konsultationsmekanismer.2. Enhver tvist, der opstår ved anvendelsen eller fortolkningen af denne aftale, bilægges som omhandlet i artikel 88 i PSA.Artikel 12Bilaterale aftaler om nukleart samarbejde1. Bestemmelserne i denne aftale træder i stedet for bestemmelserne i eksisterende bilaterale aftaler mellem enkelte af Fællesskabets medlemsstater og Kasakhstan om rettigheder og forpligtelser i denne aftale.2. I det omfang bestemmelser i nævnte bilaterale aftaler mellem enkelte af Fællesskabets medlemsstater og Kasakhstan giver Kasakhstan og de respektive medlemsstater rettigheder og forpligtelser, som går ud over dem, der er indeholdt i denne aftale, er disse rettigheder og forpligtelser stadig virksomme i henhold til de nævnte bilaterale aftaler.Artikel 13IKRAFTTRÆDEN OG VARIGHED1. Denne aftale træder i kraft på den dato, hvor parterne ved udveksling af diplomatiske noter udtrykkelig sætter den i kraft, og den gælder i 10 år.2. Derefter fornyes denne aftale automatisk for femårsperioder, medmindre den ene af parterne skriftligt kræver aftalen ophævet. Aftalen udløber seks måneder efter datoen for modtagelsen af meddelelsen fra den pågældende part.3. Hvis en af parterne eller en af Fællesskabets medlemsstater overtræder nogen af aftalens materielle bestemmelser, kan den anden part ved en skriftlig meddelelse helt eller delvis suspendere eller opsige denne aftale. Ingen af parterne tager noget skridt i den henseende, inden de har hørt hinanden med henblik på at nå til enighed om, hvordan forholdene skal afhjælpes, og inden for hvilken tidsfrist. Der skrides først ind, hvis de aftalte foranstaltninger ikke er truffet inden for den aftalte tidsfrist, eller hvis der ikke er opnået enighed inden for en tidsperiode, der fastsættes af parterne.Artikel 14Efter fælles overenskomst mellem parterne kan ændringer i form af referater indgå i aftalen og udgøre en integrerende del deraf.Denne aftale udfærdiges i to eksemplarer på dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, ungarsk og kasakhisk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.Udfærdiget i ………………………………., den ...........................For DET EUROPÆISKE ATOMENERGIFÆLLESSKAB | For KASAKHSTANS regering |[1] EFT L 196 af 28.7.1999.[2] Afgørelse 9114/1/00 (C) af 19.6.2000.[3] EUT L 89 af 26.3.2004.[4] EUT L 143 af 7.6.2005.[5] INFCIRC/540.[6] Ikke offentliggjort. INFCIRC 193 af 14.9.1973.[7] Ikke offentliggjort. INFCIRC 290 af december 1981.[8] Ikke offentliggjort. INFCIRC 263 af oktober 1978.[9] INFCIRC/504.[10] IAEA-dokument INFCIRC/274/Rev.1.


				|

		52014PC0685

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om Kroatiens tiltrædelse af konventionen af 29. maj 2000, udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union, om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater og protokollen af 16. oktober 2001 hertil /* COM/2014/0685 final - 2014/0321 (NLE) */

			   	BEGRUNDELSE
Akten af 2012 om Kroatiens tiltrædelsesvilkår[1] indeholder en ordning,
som gør det lettere for Kroatien at tiltræde de konventioner (og protokoller),
som medlemsstaterne har indgået på grundlag af artikel 34 i traktaten om Den
Europæiske Union (TEU) (tidl. artikel K.3). Til forskel fra tidligere er det
således ikke længere nødvendigt at forhandle om indgåelsen af særlige
protokoller vedrørende tiltrædelsen af disse konventioner (hvilket ville kræve
en ratifikation i de 28 medlemsstater). I artikel 3, stk. 4 og 5, i
tiltrædelsesakten fastsættes det ganske enkelt, at Kroatien tiltræder disse
konventioner og protokoller ved tiltrædelsesakten.
Med henblik herpå fastsættes det i artikel 3,
stk. 4 og 5, i tiltrædelsesakten, at Rådet vedtager en afgørelse om, hvornår
disse konventioner træder i kraft for Kroatien, og hvordan konventionerne skal
tilpasses som følge af den nye medlemsstats tiltrædelse (under alle
omstændigheder kræves det, at konventionerne vedtages i en kroatisk version,
hvorefter denne sprogversion vil have "samme gyldighed"). Rådet
træffer afgørelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen efter høring
af Europa-Parlamentet.
Bilag I til tiltrædelsesakten indeholder listen
over de seks konventioner og protokoller på området retlige og indre
anliggender, det drejer sig om.
Listen omfatter konventionen af 29. maj 2000,
udarbejdet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union, om
gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater og
dens protokol af 16. oktober 2001, udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34
i traktaten om Den Europæiske Union, til konventionen om gensidig retshjælp i
straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater.
Formålet med denne henstilling med henblik på
Rådets afgørelse er i henhold til artikel 3, stk. 4 og 5, i
tiltrædelsesakten at foretage de nødvendige tilpasninger af ovennævnte
konvention og protokoller som følge af Kroatiens tiltrædelse.
2014/0321 (NLE)
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om Kroatiens tiltrædelse af konventionen af
29. maj 2000, udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den
Europæiske Union, om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske
Unions medlemsstater og protokollen af 16. oktober 2001 hertil
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Union,
under henvisning til akten om Kroatiens
tiltrædelse, særlig artikel 3, stk. 4 og 5,
under henvisning til henstilling fra
Kommissionen[2],

under henvisning til udtalelse fra
Europa-Parlamentet[3],
og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Konventionen, udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i
traktaten om Den Europæiske Union, om gensidig retshjælp i straffesager mellem
Den Europæiske Unions medlemsstater (i det følgende benævnt "konventionen
om gensidig retshjælp") blev undertegnet i Bruxelles den 29. maj 2000 og
trådte i kraft den 23. august 2005.
(2)       Konventionen om gensidig
retshjælp blev suppleret af protokollen af 16. oktober 2001, udarbejdet af
Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union, til
konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions
medlemsstater (i det følgende benævnt "protokollen om gensidig
retshjælp"), som trådte i kraft den 5. oktober 2005.
(3)       I henhold til artikel 3, stk.
4, i tiltrædelsesakten tiltræder Kroatien de konventioner og protokoller, der
er indgået mellem medlemsstaterne, og som er opført på listen i bilag I
til tiltrædelsesakten. De træder for Kroatiens vedkommende i kraft på den dato,
der fastsættes af Rådet. Listen omfatter konventionen om gensidig retshjælp og
protokollen om gensidig retshjælp.
(4)       I henhold til artikel 3, stk.
5, i tiltrædelsesakten foretager Rådet alle de tilpasninger, som kræves i
forbindelse med tiltrædelsen af disse konventioner og protokoller —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Konventionen om gensidig retshjælp træder i
kraft den [den første dag i den første måned efter datoen for vedtagelsen af
denne afgørelse] mellem Kroatien og de medlemsstater, for hvilke
konventionen allerede er trådt i kraft på denne dato.
Protokollen om gensidig retshjælp træder i
kraft den [den første dag i den første måned efter datoen for vedtagelsen af
denne afgørelse] mellem Kroatien og de medlemsstater, for hvilke
protokollen er trådt i kraft på denne dato.
Artikel 2
Den kroatiske version af konventionen om
gensidig retshjælp og protokollen om gensidig retshjælp er autentiske på samme
vilkår som de øvrige versioner af konventionen om gensidig retshjælp og
protokollen om gensidig retshjælp.
Artikel 3
Denne afgørelse
træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske
Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne

                                                                       Formanden
[1]               EUT L 112 af 24. april 2012, s. 10.
[2]               EUT C […] af […], s. […].
[3]               EUT C […] af […], s. […].


Avis juridique important

|

31973H0348

73/348/EØF: Kommissionens henstilling af 5. november 1973 til Belgiens regering vedrørende udkastet til arrêté royal »om særlige regler for international personbefordring med omnibusser«

EF-Tidende nr. L 320 af 21/11/1973 s. 0014 - 0015

++++   ( 1 ) EFT nr . 147 af 9 . 8 . 1966 , s . 2688/66 .   ( 2 ) EFT nr . L 173 af 22 . 7 . 1968 , s . 8 .   ( 3 ) EFT nr . L 67 af 20 . 3 . 1972 , s . 13 .   ( 4 ) EFT nr . L 67 af 20 . 3 . 1972 , s . 19 .   ( 5 ) EFT nr . L 134 af 12 . 6 . 1972 , s . 1 .   ( 6 ) Ministerielle beslutninger _ 26 . tillaeg , grundtekst , s . 966 .   ( 7 ) Dok . KOM ( 72 ) 272 slutdok . af 21 . 3 . 1972 .   ( 8 ) EFT nr . C 129 af 11 . 12 . 1972 , s . 12 .   ( 9 ) EFT nr . C 142 af 31 . 12 . 1972 , s . 13 .  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 5 . november 1973  til Belgiens regering vedroerende udkastet til arrêté royal " om saerlige regler for international personbefordring med omnibusser "   ( 73/348/EOEF )  Belgiens faste repraesentation har pr . brev af 23 . maj 1973 givet Kommissionen meddelelse om et udkast til arrêté royal om gennemfoerelse af bestemmelserne   _ i Raadets forordning nr . 117/66/EOEF af 28 . juli 1966 ( 1 ) ,   _ i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1016/68 af 9 . juli 1968 ( 2 ) ,   _ i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 516/72 af 28 . februar 1972 ( 3 ) ,   _ i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 517/72 af 28 . februar 1972 ( 4 ) ,   _ i Kommissionens forordning ( EOEF ) nr . 1172/72 af 26 . maj 1972 ( 5 ) ,   _ i beslutning M ( 68 ) 22 fra Ministerudvalget for Den oekonomiske Union Benelux af 11 . december 1968 ( 6 ) .  Denne meddelelse udgoer en hoering af Kommissionen for saa vidt angaar artikel   _ 10 i forordning nr . 117/66/EOEF ,   _ 6 i forordning ( EOEF ) nr . 1016/68 ,   _ 24 i forordning ( EOEF ) nr . 516/72 ,   _ 22 i forordning ( EOEF ) nr . 517/72 .  Med hensyn til forordning ( EOEF ) nr . 1172/72 maa meddelelsen ifoelge artikel 6 i naevnte forordning betragtes som underretning af Kommissionen om de bestemmelser , som er vedtaget paa det omraade af den belgiske regering . Praeliminaert i forhold til henstillingens detaljer oensker Kommissionen at udtrykke sin beklagelse over den kendsgerning , at den belgiske regering ikke har respekteret de frister , som i ovennaevnte faellesskabsforordninger blev fastsat for ivaerksaettelsen af gennemfoerelsesforanstaltninger .  For saa vidt angaar det belgiske udkast til arrêté royal , fremsaetter Kommissionen foelgende henstilling :  1 . Den bemaerker , at artikel 3 i udkastet til arrêté royal gentager indholdet af visse bestemmelser i de ovennaevnte faellesskabsforordninger .  Bestemmelserne i disse forordninger gaelder umiddelbart i hver medlemsstat i henhold til artikel 189 i traktaten ; i dette tilfaelde traadte de i kraft den 1 . januar 1973 . Der er saaledes ingen grund til at overfoere dem til de enkelte landes normgivende retsakter . En saadan overfoerelse kunne i oevrigt foraarsage uklarhed med hensyn til ikrafttraedelsen eller den umiddelbare anvendelse af saadanne faellesskabsforordninger . Gentagelse , selv delvis , af en faellesskabsforordnings bestemmelser i de enkelte landes normgivende retsakter vil udelukkende kunne tillades , saafremt det er noedvendigt for at goere denne akt forstaaelig for dem , som benytter den .  Derfor henstiller Kommissionen til den belgiske regering , at den i artikel 3 i udkastet til arrêté royal udelader forpligtelsen for transportoeren til at medfoere visse kontroldokumenter i koeretoejet , for saa vidt denne henviser til forordningerne ( EOEF ) nr . 516/72 og ( EOEF ) nr . 517/72 ; en saadan forpligtelse er allerede fastsat af disse forordninger .  2 . Artikel 5 fastsaetter , at transportoeren skal afgive de statistiske oplysninger , som trafikministeren eller dennes befuldmaegtigede anmoder om . Denne bestemmelse vedroerer alle former for koersel , der er naermt i artikel 3 i forordning nr . 117/66/EOEF .  Med hensyn hertil minder Kommissionen om , at den den 23 . marts 1972 har tilsendt Raadet et " forslag til Raadets beslutning om en fortegnelse over international personbefordring ad landevej med omnibusser i form af lejlighedsvis koersel " ( 7 ) . Dette forslag har faaet en positiv udtalelse baade fra Europa-Parlamentet ( 8 ) og fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 9 ) . Saerlig i betragtning af denne situation henstiller Kommissionen til den belgiske regering ikke ensidigt at indfoere bestemmelser paa det statistiske omraade for lejlighedsvis koersel , men at afvente Raadets vedtagelse af ovennaevnte forslag til beslutning .  3 . Artikel 6 i udkastet til arrêté royal sigter mod at indfoere de gennemfoerelsesbestemmelser , som er omhandlet i artikel 6 i forordning ( EOEF ) nr . 1016/68 ; den undlader imidlertid at fastsaette koerselshaeftets gyldighedstid , saaledes som sidstnaevnte artikel foreskriver .  Kommissionen henstiller derfor til den belgiske regering at fuldstaendiggoere bestemmelserne i artikel 6 i udkastet til arrêté royal paa dette omraade .  4 . Bestemmelserne i artikel 7 i udkastet til arrêté royal anvendes paa international personbefordring mellem Beneluxlandene og mellem disse og tredjelande i den udstraekning , hvor Benelux-omraadet benyttes .  Vedroerende dette punkt skal Kommissionen bemaerke , at benaevnelsen " tredjelande " efterlader tvivl om , hvilke lande benaevnelsen tilsigter , og det forekommer hensigtmaessigt at foretage en praecisering , som kan fjerne enhver tvetydighed .  Derfor henstiller Kommissionen til den belgiske regering at erstatte benaevnelsen " tredjelande " med " lande der ikke er medlemmer af De europaeiske Faellesskaber " .  5 . Desuden indeholder artikel 7 , stk . 1 , en definition paa lejlighedsvis koersel .  Med hensyn til denne goer Kommissionen opmaerksom paa , at artikel 3 i forordning nr . 117/66/EOEF fastsaetter en definition paa lejlighedsvis koersel " , som anvendes paa al personbefordring mellem medlemsstater , ogsaa Beneluxlandene . Den bemaerker desuden , at den i artikel 7 i udkastet til arrêté royal fastsatte definition , som er gentaget i beslutning M ( 68 ) 22 fra Ministerudvalget for Den oekonomiske Union Benelux af 11 . december 1968 ikke stemmer overens med den i forordning nr . 117/66/EOEF anfoerte . Definitionen i det paagaeldende udkast vil altsaa kun kunne anvendes paa personbefordring mellem Beneluxlandene og lande , der ikke er medlemmer af De europaeiske Faellesskaber ; det vil dog vaere oenskeligt ogsaa for disse befordringer at fastholde den i artikel 3 i forordning nr . 117/66/EOEF naevnte definition , isaer i betragtning af forslaget til " Beslutning om indledning af forhandlinger om en aftale mellem EOEF og tredjelande vedroerende de regler , som skal gaelde for international personbefordring ad landevej med omnibusser " ( 1 ) , som bl.a . sigter paa at udvide definitionerne af de forskellige former for personbefordring ad landevej , som er fastsat inden for rammerne af forordning nr . 117/66/EOEF , til ogsaa at gaelde befordring til og fra tredjelande .  Kommissionen henstiller derfor til den belgiske regering at aendre bestemmelserne i artikel 7 i udkastet til arrêté royal i saa henseende .  6 . Kommissionen bemaerker , at de oevrige bestemmelser , som er fastsat i udkastet til arrêté royal , stemmer overens med de krav , som stilles til medlemsstaterne i henhold til de omtalte faellesskabsforordninger .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 5 . november 1973 .  Paa Kommissionens vegne  Francois-Xavier ORTOLI  Formand   ( 1 ) Dok . KOM ( 72 ) 1685 slutdok . af 4 . 1 . 1973 .


Avis juridique important

|

31982H0074

82/74/Euratom: Kommissionens henstilling af 3. februar 1982 på området oplagring og oparbejdning af bestrålet nukleart brændsel

EF-Tidende nr. L 037 af 10/02/1982 s. 0036 - 0036 den spanske specialudgave: Kapitel 12 bind 4 s. 0048  den portugisiske specialudgave: Kapitel 12 bind 4 s. 0048

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING  af 3. februar 1982  paa omraadet oplagring og oparbejdning af bestraalet nukleart braendsel  (82/74/Euratom)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER -  som henviser til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Atomenergifaellesskab, saerlig artikel 124,  som henviser til Raadets resolution af 18. februar 1980 om oparbejdning af bestraalet nukleart braendsel (1),  som henviser til rapporten af juli 1981 fra Det raadgivende ad hoc-udvalg for oparbejdning af bestraalet nukleart braendsel nedsat ved Raadets afgoerelse 80/237/Euratom (2),  som tager i betragtning, at oparbejdning synes mere og mere at vaere et noedvendigt element i en mellem- og langsigtet kerneenergipolitik, da den goer det muligt at opnaa en formindskelse af behovet for naturligt uran og for berigning takket vaere genanvendelse af uran og plutonium i termiske og hurtige reaktorer, og med mulighed for mindre afhaengighed af uran udefra takket vaere formeringsreaktorteknik;  som tager i betragtning, at der derfor boer traeffes foranstaltninger til at fremme dens industrielle udvikling under de bedst mulige betingelser, baade hvad angaar de oekonomiske interessenter og brugerne, under hensyntagen til maal som befolkningens sikkerhed, beskyttelse af miljoeet og hindring af anvendelse af nukleart materiale til andre formaal end dem, brugerne har erklaeret det bestemt til -  HENSTILLER til medlemsstaternes regeringer, de nationale myndigheder, interessenterne og brugerne, hver for sit vedkommende  - snarest at traeffe og ivaerksaette beslutninger for at sikre, at programmerne for etablering af den noedvendige kapacitet for midlertidig oplagring af bestraalet nukleart braendsel gennemfoeres inden for den oenskede frist;  - at undersoege alle muligheder for at oprette oparbejdningsvirksomheder, som kan forene de interesser, der er kommet til udtryk i flere medlemsstater; i virkeligheden ville saadanne virksomheder:  - lette etableringen af kapacitet af rentabel stoerrelse,  - sikre parternes adgang til oparbejdning paa i faellesskab fastsatte oekonomiske betingelser,  - vaere i overensstemmelse med International Nuclear Fuel Cycle Evaluation's konklusioner, som udtrykker oenske om, at udviklingen af oparbejdning saa vidt muligt sker inden for multinationale virksomher, hvilket ogsaa kunne indebaere fordele i forbindelse med gennemfoerelse af kontrolforanstaltninger,  - tilgodese skabelsen af et egentligt marked i denne sektor,  - muliggoere en vis arbejdsdeling mellem oparbejdningsanlaeggene; f.eks. ville de mindre og mellemstore samt de tilstraekkeligt fleksible anlaeg fortrinsvis blive benyttet til oparbejdning af braendsel fra forsoegs- og forskningsreaktorer,  - at indtage en saa aaben holdning som muligt til teknologioverfoersel og erfaringsudveksling, isaer vedroerende anlaeggenes sikkerhed, for at fremme det industrielle samarbejde inden for Faellesskabet.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. februar 1982.  Paa Kommissionens vegne  Karl-Heinz NARJES  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. C 51 af 29. 2. 1980, s. 4.  (2) EFT nr. L 52 af 26. 2. 1980, s. 9.


title: Rådets henstilling af 14. juli 2015 om Bulgariens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2015

text:
               18.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 272/28

         RÅDETS HENSTILLING
   af 14. juli 2015
   om Bulgariens nationale reformprogram for 2015 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2015
   (2015/C 272/08)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 14. juli 2015 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker i medlemsstaterne og Unionen, og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (3). Disse udgør tilsammen de »integrerede retningslinjer«, som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling (4) om Bulgariens nationale reformprogram for 2014 og afgav sin udtalelse om Bulgariens opdaterede konvergensprogram for 2014.

               (4)

               Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen, hvori Bulgarien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybtgående undersøgelse.

               (5)

               Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med hensyn til at stimulere investeringer, intensivere strukturreformer og forfølge en ansvarlig vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.

               (6)

               Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Bulgarien for 2015. Den analyserede Bulgariens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten omfatter også resultaterne af den dybtgående undersøgelse i henhold til artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at Bulgarien oplever makroøkonomiske ubalancer. Især den finansielle sektors turbulens i 2014 har givet anledning til bekymring om bankpraksis i den indenlandsk ejede del, som kan have betydelige konsekvenser for finanssektoren og den overordnede makroøkonomiske stabilitet. Desuden er der fortsat makroøkonomiske risici i form af den fortsatte negative stilling over for udlandet (som ganske vist er i bedring), samt for stor låntagning i virksomhederne og svage arbejdsmarkedstilpasninger. Disse risici fortjener særlig opmærksomhed.

               (7)

               Den 30. april 2015 forelagde Bulgarien sit nationale reformprogram for 2015 og sit konvergensprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (8)

               Bulgarien er i øjeblikket i den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I sit konvergensprogram for 2015 har regeringen til hensigt at holde det samlede underskud på 2,8 % af BNP i 2015. Derefter beskriver regeringen sine planer om gradvist at mindske underskuddet for at nå et niveau på 1,3 % af BNP i 2018. Ifølge konvergensprogrammet har regeringen til hensigt at overholde den mellemfristede målsætning — et strukturelt underskud på 1 % af BNP — i 2018. Den offentlige gældskvote forventes at stige i programperioden til næsten 31 % i 2018. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger, er plausibelt. Men foranstaltningerne til at støtte det planlagte mål for underskuddet fra 2016 og fremefter er ikke tilstrækkeligt specificerede. Med udgangspunkt i Kommissionens prognose fra foråret 2015 forventes nettovæksten i udgifterne at overholde benchmarket i 2015. Hvis forværringen af den strukturelle saldo (1,7 % af BNP i 2014) tages i betragtning, er der dog en risiko for en vis afvigelse fra kravet i perioden 2014-2015. I 2016 er der en risiko for en betydelig afvigelse, idet nettovæksten i udgifterne overstiger benchmarket på 0,9 % af BNP. Derfor vil der være behov for yderligere foranstaltninger begge år. På baggrund af vurderingen af stabilitetsprogrammet og Kommissionens prognose fra foråret 2015 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Bulgarien ikke vil kunne overholde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser.

               (9)

               Overholdelse af skattereglerne er fortsat en stor udfordring i Bulgarien. Der er behov for en samlet strategi for håndhævelse af skattelovgivningen, der bygger på en grundig analyse af risici, systematisk konsekvensanalyse af foranstaltninger, der allerede er truffet og tæt koordinering mellem de forskellige opkrævningsmyndigheders agenturer.

               (10)

               Det bulgarske sundhedssystem står over for en række store udfordringer, herunder dårlige sundhedsresultater, små midler til rådighed og alvorlige svagheder i ressourceudnyttelsen. Den forventede levealder ligger væsentligt under EU-gennemsnittet, og den forventede levetid ved fødslen er blandt de laveste i Unionen. Systemet er fortsat baseret på en overdimensioneret hospitalssektor. Selv om midlerne til primær og ambulant behandling er øget lidt i nominelle tal de seneste år, er de stadig meget begrænsede. Fonden for sundhedsydelser er kontraktligt forpligtet til at betale hospitalerne en på forhånd fastlagt pris for behandlinger, hvilket tilskynder hospitalerne til at levere utilstrækkeligt målrettede sundhedsydelser. Der blev vedtaget en national sundhedsstrategi i 2014, men den mangler en klar gennemførelsesplan.

               (11)

               Uroen i banksektoren i sommeren 2014 afslørede institutionelle og tilsynsmæssige svagheder. Tilsynsorganets manglende opdagelse af væsentlige problemer i Bulgariens fjerdestørste bank, KTB, peger i retning af mangler ved tilsynet med finanssektoren og kontrollen af koncentrationsrisici. Det har undergravet banktilsynets troværdighed, hvilket så også giver anledning til tvivl om sundhedstilstanden i andre dele af finanssektoren. Likviditetskrisen i juni 2014 gav anledning til en dybtgående revision af KTB, der førte til, at KTB's banklicens blev trukket tilbage. De garanterede indskud, der beløber sig til 4,4 % af BNP, blev først udbetalt efter en betydelig forsinkelse.

               (12)

               Aktive arbejdsmarkedspolitikker er utilstrækkeligt udviklede, både hvad angår omfang og målretning. Opsplitning af agenturer gør det til en større udfordring at levere ydelser og tjenester til arbejdsløse og inaktive. Koordineringen mellem arbejdsformidlinger og socialhjælpsdirektoratet er ikke rettet ind mod en effektiv og integreret gennemførelse af foranstaltninger for de mest sårbare. Bulgarien har en stor andel af unge, som hverken er i beskæftigelse eller under almen eller faglig uddannelse, og som ikke er i kontakt med arbejdsformidlingen, og de nås derfor ikke med standardaktiveringsforanstaltninger på arbejdsmarkedet. Størstedelen af Bulgariens arbejdsløshed er langfristet, og det tyder på, at den er strukturel snarere end konjunkturmæssig. Selv om den bulgarske mindsteløn er den laveste i Unionen i nominelle tal, er den steget væsentligt siden 2011, og regeringen planlægger yderligere væsentlige stigninger i de kommende år. Sådanne markante diskretionære ændringer i regeringens lønpolitik kan have negative konsekvenser for arbejdsmarkedet. Desuden er der ingen klare retningslinjer for fastsættelse af mindsteløn, således at systemet skaber usikkerhed om, hvorvidt der skabes den rette balance mellem at støtte beskæftigelsen og konkurrenceevnen på den ene side og at sikre arbejdsindkomsten på den anden. Fattigdom og social udstødelse er fortsat et problem, da Bulgarien har en af de højeste forekomster af materielle afsavn i Unionen. Navnlig romabefolkningen er ramt af fattigdom og social udstødelse. Flertallet af de unge romaer er hverken i beskæftigelse eller under faglig eller anden uddannelse. Førskoletilbud og børnehaveindskrivning af romabørn er lav, og næsten en fjerdedel af børnene i alderen 7-15 år er ikke i uddannelsessystemet.

               (13)

               Den ringe kvalitet af uddannelsessystemerne og deres begrænsede arbejdsmarkedsrelevans hæmmer udbuddet af behørigt kvalificeret arbejdskraft til erhvervslivet. Andelen af voksne, der deltager i livslang læring, er en af de laveste i Unionen. Efter års forsinkelse har Bulgarien stadig ikke vedtaget reformen af loven om skoleuddannelse og gennemførelsen af strategien vedrørende skolefrafald befinder sig stadig på et tidligt stadium. Den nationale strategi for erhvervsuddannelse blev ændret (2014-2020) og en ny strategi for højere uddannelser blev vedtaget i 2015. Gennemførelsen af disse strategier burde bidrage til at forbedre uddannelsessystemet, gøre det mere relevant for økonomien og fremme innovation og jobskabelse.

               (14)

               I foråret 2015 fremlagde regeringen et forslag til reform af pensionssystemet. Pensionssystemets tilstrækkelighed og bæredygtighed afhænger af reformer, som tilskynder til og støtter et længere arbejdsliv med færre afbrydelser. I 2013 konstateredes det, at 1,2 mio. pensionister modtager en pension, som ligger under den nationale fattigdomsgrænse. De vigtigste årsager til lave pensionsrettigheder er tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet og korte bidragsperioder. Den hurtige aldring i det bulgarske samfund vil sandsynligvis forværre situationen fremover. Det er derfor hensigtsmæssigt, at Bulgarien begrænser væksten i aldersrelaterede udgifter yderligere for at bidrage til de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, herunder ved at gennemføre robuste pensionsreformer.

               (15)

               Et centralt element for et investeringsvenligt erhvervsklima er et uafhængigt og effektivt retssystem af høj kvalitet og effektive mekanismer til bekæmpelse af korruption. De vigtigste udfordringer på dette område er manglende overordnet koordinering, institutionelle mangler og svage resultater, når det gælder at sikre endelige domme i retten. Disse centrale politikområder vil blive dækket af mekanismen for samarbejde og kontrol.

               (16)

               Insolvenslovgivningen i Bulgarien har været ineffektiv, hvilket har øget usikkerheden blandt markedsaktører og gjort landet mindre attraktivt for investorer. Insolvensbehandling tager længere tid end i sammenlignelige lande, og inddrivelsesprocenten er lav. Behovet for en effektiv ramme for håndtering af insolvens bør også ses i lyset af den store gældsætning af ikkefinansielle virksomheder i Bulgarien og dens rolle, når det gælder at fremme nedgearingsprocessen.

               (17)

               Der blev i 2014 vedtaget strategier for reform af den offentlige administration og indførelse af e-forvaltning. Deres gennemførelse forudsætter en stærk politisk styring og koordinering. På trods af den hidtidige indsats er kvaliteten af offentlige tjenesteydelser fortsat lav. En utilstrækkelig udvikling af e-forvaltning hindrer bestræbelserne på at øge gennemsigtigheden og begrænse de administrative byrder. I forbindelse med offentlige udbudsprocedurer er der et særligt problem, idet de hæmmes af en hyppigt skiftende rammelovgivning og utilstrækkelig administrativ kapacitet. Den forudgående kontrol af udbudsprocedurer sker ofte på formalistisk måde. Samtidig er udbudsprocedurer genstand for overlappende efterfølgende kontrol, hvilket sommetider medfører divergerende resultater. Den manglende gennemsigtighed i udbudsproceduren skyldes også, at de forskellige platforme for e-udbud ikke er etableret i fuldt omfang. Uregelmæssigheder i forbindelse med offentlige indkøb har medført væsentlige forsinkelser i gennemførelsen af EU's finansiering af programmer tidligere, har haft en negativ virkning på erhvervsklimaet og bremser de absolut påkrævede forbedringer af infrastruktur. En flerårig strategi, som blev vedtaget i juli 2014 med henblik på at afhjælpe de centrale svagheder i systemet for offentlige indkøb, indeholder en klar tidsplan for konkrete foranstaltninger, der skal træffes i 2015 og 2016. Denne strategi skal gennemføres.

               (18)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Bulgariens økonomiske politik og offentliggjort landerapporten for 2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram og opfølgningen af henstillinger, som er rettet til Bulgarien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Bulgarien, men også til deres overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen gennem input fra EU-niveau til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-5 i det følgende.

               (19)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (20)

               På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybtgående analyse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1-3 og 5 i det følgende,

         HENSTILLER, at Bulgarien træffer foranstaltninger i 2015 og 2016 med henblik på at:

               1)

               Undgå strukturel forværring af de offentlige finanser i 2015 og opnå en tilpasning på 0,5 % af BNP i 2016. Træffe afgørende foranstaltninger til at forbedre skatteopkrævningen og bekæmpe den sorte økonomi, med udgangspunkt i en omfattende risikoanalyse og evaluering af tidligere foranstaltninger. Forbedre omkostningseffektiviteten i sundhedssystemet, navnlig ved at gennemgå prissætningen af sundhedstjenester og styrke ambulant behandling og primære sundhedsydelser.

               2)

               Senest i december 2015 gennemføre en systemdækkende uafhængig vurdering af aktivers kvalitet og en bottom-up stresstest af banksektoren i tæt samarbejde med europæiske organer. Udføre en porteføljescreening for pensionsfonde og forsikringssektoren. Gennemgå og styrke tilsynet med banksektoren og resten af den finansielle sektor, herunder ved at styrke lovrammerne for bankafvikling og indskudsgarantier. Forbedre virksomhedsledelsen hos finansielle formidlere, herunder ved at tackle koncentrationsrisiko og eksponeringer i forbindelse med nærtstående parter.

               3)

               Udvikle en integreret strategi for grupper i periferien af arbejdsmarkedet, navnlig ældre arbejdstagere og unge, der ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse. I samråd med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis oprette en gennemsigtig ordning for fastsættelse af mindsteløn og mindstebidrag til socialsikring i lyset af deres indvirkning på fattigdom, jobskabelse og konkurrenceevne.

               4)

               Vedtage reformen af loven om skoleuddannelse og øge deltagelsen i uddannelse for vanskeligt stillede børn, især romaer, ved at forbedre adgangen til skolegang af god kvalitet i de første skoleår.

               5)

               Med henblik på at forbedre investeringsklimaet forberede en omfattende reform af insolvenslovrammen baseret på international bedste praksis og ekspertise, navnlig for at forbedre mekanismerne for rekonstruktionsbehandlinger og udenretslig omstrukturering.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (3)  Opretholdt ved Rådets afgørelse 2014/322/EU af 6. maj 2014 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2014 (EUT L 165 af 4.6.2014, s. 49).

      (4)  Rådets henstilling af 8. juli 2014 om Bulgariens nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Bulgariens konvergensprogram for 2014 (EUT C 247 af 29.7.2014, s. 7).

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2013 om Letlands nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Letlands konvergensprogram for 2012-2016

text:
               30.7.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 217/47

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juli 2013
   om Letlands nationale reformprogram for 2013 og med Rådets udtalelse om Letlands konvergensprogram for 2012-2016
   2013/C 217/12
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.

               (4)

               Den 10. juli 2012 vedtog Rådet en henstilling (3) om Letlands nationale reformprogram for 2012 og afgav sin udtalelse om Letlands konvergensprogram for 2012-2015.

               (5)

               Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske politikker i 2013. Den 28. november 2012 vedtog Kommissionen ligeledes på basis af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (4) rapporten om varslingsmekanismen, hvori Letland ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en dybdegående undersøgelse.

               (6)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 7. februar 2013 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2013 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2013.

               (7)

               Den 14. marts 2013 tilsluttede det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (8)

               Den 29. april 2013 forelagde Letland sit konvergensprogram for perioden 2012-2016, og den 2. maj 2013 sit nationale reformprogram for 2013. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (9)

               Baseret på vurderingen af konvergensprogrammet i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er realistisk. Den økonomiske vækst forventes at falde lidt til omkring 4 % om året i programperioden, mens prisstigningerne forventes at forblive moderate. I 2012 faldt det offentlige underskud til under traktatens referenceværdig på 3 % af BNP, og den mellemfristede budgetmålsætning blev nået det år, hvilket var betydeligt før forudset i Letlands konvergensprogram for 2012-2015. Konvergensprogrammet bekræfter den forrige mellemfristede budgetmålsætning på -0,5 %, hvilket er tilfredsstillende i forhold til stabilitets- og vækstpagtens målsætning. Målsætningen med budgetstrategien i konvergensprogrammet er at fastholde en strukturel budgetstilling, som bygger på den mellemfristede budgetmålsætning, hvor enhver form for afvigelse er begrænset til den gradvist voksende effekt af pensionsreformen. Denne reform indebærer en trinvis stigning i andelen af socialsikringsbidrag, som føres over i en bidragsfinansieret pensionsordning, og gennemføres i 2013, 2015 og 2016. Efter en samlet vurdering med den genberegnede strukturelle saldo som reference, herunder en analyse af de samlede diskretionære foranstaltninger, viser det sig imidlertid, at den strukturelle saldo står til at afvige fra den mellemfristede budgetmålsætning med 1,0 procentpoint af BNP i 2013, hvilket er betydeligt mere end den gradvist voksende effekt af pensionsreformen, og med yderligere 0,2 procentpoint i 2014. Den offentlige gæld forventes at forblive et godt stykke under 60 % af BNP i løbet af hele programperioden med en stigning fra 40,7 % af BNP i 2012 til 44,5 % i 2013, mens regeringen samler finansielle aktiver til tilbagebetalingen af gælden, og et fald fra og med 2014, når tilbagebetalingerne gennemføres, således at gælden udgør 34,6 % ved afslutningen af programperioden. Loven om finanspolitisk disciplin blev godkendt af det lettiske parlament i januar 2013 og trådte i kraft i marts 2013. Hvis den gennemføres effektivt vil den nye lov betyde en markant styrkelse af de finanspolitiske rammer i Letland ved at stille en effektiv mekanisme til rådighed, der kan begrænse væksten i udgifterne i tider med økonomisk fremgang og danne grundlag for regelbaseret flerårig budgetlægning.

               (10)

               Letland har reduceret skatten på arbejde og planlægger at tage yderligere skridt i denne retning i 2014 og 2015. Skattekilen for lavtlønnede er imidlertid stadig blandt de højeste i Unionen, hvilket tyder på et behov for hensigtsmæssig tilpasning af skattepolitikken med henblik på at stimulere beskæftigelsen blandt lavt kvalificerede arbejdstagere. Desuden vil en omlægning af beskatning fra arbejde til periodiske ejendomsskatter og skatter på brugen af naturressourcer og andre ressourcer forbedre den strukturelle saldo. Miljøskatter er stadig ikke et særlig udviklet virkemiddel, og området er stærkt domineret af skat på motorbrændstof, mens beskatningen af andre energikilder, forurening og brug af naturressourcer ligger under EU-gennemsnittet. En yderligere udvidelse af skattegrundlaget til andre miljøbeskatningskilder kunne bidrage til at opnå de miljømæssige mål. Regeringen har øget indsatsen for at bekæmpe den uformelle økonomi, og denne indsats bør fortsættes.

               (11)

               Den strukturelle justering efter krisen er lykkedes, men efter erfaringerne med en markant »boom-bust-cyklus« er der behov for at overvåge den fremtidige vækst i långivningen og stabiliteten i bankernes finansieringsgrundlag i forbindelse med udenlandske indskud ved hjælp af hensigtsmæssige forsigtighedsprincipper i politikken på mikro- og makroniveau.

               (12)

               Letland har taget en række skridt med henblik på at håndtere den høje langtids- og ungdomsarbejdsløshed. Finansieringen og dækningen af aktive arbejdsmarkedspolitikker er blevet øget i 2013 sammenlignet med 2012, og der gennemføres nye tiltag, bl.a. profilering af de arbejdsløse og bedre hjælp til jobsøgning. Ikke desto mindre er den langsigtede arbejdsløshed og ungdomsarbejdsløsheden stadig høj, aktiveringen af de arbejdsløse og bistandsmodtagerne er lav, og der er ringe adgang til sociale ydelser. Det giver anledning til bekymring, at erhvervsuddannelse ikke giver et tilstrækkeligt højt kompetenceniveau i arbejdsstyrken, og at der er et begrænset udbud af kvalitetsuddannelse på arbejdspladsen. Det er nødvendigt, at der etableres omfattende karrierevejledning, og gennemførelsen af reformerne inden for erhvervsuddannelse bør fortsættes, bl.a. ved at øge tilgængeligheden og kvaliteten af komponenterne udannelse på arbejdspladsen og praktikpladser.

               (13)

               En stor andel (40 %) af den lettiske befolkning er truet af fattigdom eller social udstødelse, og tallene for børn er endnu højere (43,6 %). Overordnet set er andelen af befolkningen med risiko for fattigdom steget svagt i 2012, hvilket er et tegn på, at væksten ikke automatisk giver mindre fattigdom, og at det er nødvendigt med målrettede politikker på området. Letland har taget nogle skridt til at bekæmpe fattigdommen blandt arbejdsløse og børn. Der er imidlertid ikke iværksat foranstaltninger til at løse problemerne i det sociale bistandssystem, som især vedrører gennemsigtighed, ydelsernes tilstrækkelighed og dækning og de utilstrækkelige aktiveringstiltag for bistandsmodtagere. Manglen på finanspolitisk råderum har foranlediget Letland til sænke den garanterede minimumsindtægt og afskaffe statsbudgettets finansiering af denne ydelse. Disse beslutninger vil formentlig forværre den ekstreme fattigdom og øge den eksisterende ulighed i adgangen til social bistand på tværs af lokalforvaltninger, samtidig med at centralforvaltningens incitamenter til at investere i politikudvikling og kontrol af social bistand reduceres. Det er vigtigt at overvåge virkningen af disse beslutninger for at forhindre, at situationen forværres.

               (14)

               Letland har foreslået en ambitiøs reform, som kan forventes at få en betydelig positiv indvirkning på kvaliteten af landets højere uddannelsessystem. Reformplanerne omfatter et grundigt eftersyn af akkrediteringsprocessen, adskillelse af de akademiske og forvaltningsmæssige funktioner på universiteterne, udarbejdelsen af en ny finansieringsmodel og en konsolidering af de højere uddannelsesinstitutioner. Planerne befinder sig imidlertid stadig i en tidlig fase, og skal gennemføres ordentligt, hvis den forventede positive virkning skal opnås. Der vil desuden blive gennemført en evaluering af de videnskabelige institutioner og deres udviklingsstrategier i 2013. Denne vigtige vurdering vil kunne bidrage til at danne grundlag for fremtidige reformer og finansiering af videnskabelige institutioner med henblik på at øge innovationen i Letland.

               (15)

               Letland har fremsat politiske foranstaltninger, der vedrører energibesparelser i økonomiens hovedsektorer. I de kommende år forventes det, at mere end 70 % af energibesparelserne vil komme fra bygningssektoren. Det er imidlertid gået langsomt med at gennemføre boligisoleringsprojekter, og antallet af fuldførte projekter er stadig relativt lavt i forhold den del af boligmassen, hvor der er store energitab. Potentialet for effektivitetsgevinster på dette område er betydeligt, eftersom energiintensiteten i lettiske husholdninger var den højeste i Unionen i 2010. I 2012 gjorde Letland fremskridt med hensyn til at åbne sit elmarked for konkurrence og deltage i regionale markeder. Direkte kontraktforhold er indført fuldt ud i erhvervssektoren og indføres på frivillig basis for husholdninger. Letland deltager i handlen på Nord Pool Spot fra juni 2013. Der er imidlertid ikke gjort fremskridt med hensyn til åbning af naturgasmarkedet, og der er fortsat generel afhængighed af en enkelt energikilde. Myndighederne står også over for besværlige forhandlinger om ejerskabet og forvaltningen af det gaslageranlæg, som er af stor betydning for det regionale gasmarkeds funktion.

               (16)

               Letlands juridiske system er karakteriseret af ineffektivitet i det civile retssystem. I systemet kombineres adskillige uhensigtsmæssige faktorer som f.eks. langvarig behandling i civil- og handelssager ved første instans og lav gennemførelsesprocent i forhold til antallet af indkommende sager, som medfører et efterslæb af retssager. Gennemløbstiderne er særligt lange i insolvenssager. Derudover bliver mange sager ikke løst i første instans, hvilket skaber forsinkelser på alle niveauer helt op til højesteret. Der er for nylig iværksat positive tiltag til forbedre systemets effektivitet og kvalitet, men det er for tidligt til, at deres virkning kan vurderes. Det er særligt vigtigt, at personaleforvaltningen i retssystemet får tilstrækkelig opmærksomhed. Det vil kunne bidrage til en højere kvalitet i retssystemet, hvis det juridiske råd involveres mere, lederstillingerne i retssystemet nytænkes og dommernes uddannelse udvides. Der blev foreslået ændringer til insolvensloven i slutningen af 2012. Det er dog for tidligt at vurdere, om de foreslåede ændringer er tilstrækkelige til at rette op på manglerne i lovgivningen. Der er f.eks. blevet konstateret problemer i forbindelse med den praktiske gennemførelse af loven, især med hensyn til den rolle som kuratorerne spiller, deres ansvar med hensyn til dommerne og den effektive likvidation af aktiver samt problemer med personlige insolvenser, som der også bør følges op på.

               (17)

               Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Letlands økonomiske politik. Den har vurderet det nationale reformprogram og konvergensprogrammet. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Letland, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives input til kommende nationale beslutninger. Kommissionens henstillinger inden for rammerne af det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og Rådets udtalelse (5) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

         HENSTILLER, at Letland i perioden 2013-2014 træffer følgende foranstaltninger med henblik på at:

               1)

               styrke budgetstrategien med henblik på at sikre, at afvigelsen fra den mellemfristede budgetmålsætning kun afspejler den gradvist voksende effekt af pensionsreformen. Inden for rammerne af denne strategi reducere beskatningen af lavtlønnede ved at flytte beskatningen til områder som f.eks. punktafgifter, periodiske ejendomsskatter og/eller miljøskatter. Fortsætte med at forbedre overholdelsen af skattereglerne og bekæmpe den sorte økonomi. Fortsætte med at styrke de finanspolitiske rammer ved hjælp af effektiv gennemførelse af loven om finanspolitisk disciplin og flerårig budgetlægning.

               2)

               Fortsætter med at anvende mikro- og makroprudentielle politikker for at undgå potentielle sårbarheder, der kunne opstå fra en fremtidig kreditvækst og ikkehjemmehørende bankaktiviteter.

               3)

               håndtere den langsigtede arbejdsløshed og ungdomsarbejdsløsheden ved at øge dækningsgraden og effektiviteten af aktive arbejdsmarkedspolitikker og målrettede sociale ydelser. Forbedre unge menneskers beskæftigelsesegnethed, f.eks. via en ungdomsgaranti, etablere omfattende karrierevejledning, gennemføre reformer inden for erhvervsuddannelse og øge tilgængeligheden og kvaliteten af praktikpladser

               4)

               tage hånd om problemet med den høje fattigdomsrate ved at reformere bistanden, således at der opnås mere tilstrækkelige ydelser og aktiveringsforanstaltninger for bistandsmodtagere. Styrke leveringsmekanismerne, således at fattigdommen blandt børn effektivt reduceres

               5)

               Gennemføre de planlagte reformer af de højere uddannelser, især med hensyn til at etablere en finansieringsmodel, der belønner kvalitet, reformere akkrediteringssystemet, konsolidere institutionerne og fremme internationalisering. Tage yderligere skridt til at modernisere forskningsinstitutionerne på baggrund af den igangværende uafhængige undersøgelse

               6)

               fortsætte med at forbedre energieffektiviteten, især i boligbyggeri og fjernvarmenet, give incitamenter til at nedbringe energiomkostningerne og flytte forbruget over mod energieffektive produkter. Forbedre sammenkoblingen med EU’s energinet og tage skridt til at liberalisere naturgasmarkedet, herunder at fastlægge klare regler for tredjeparters adgang til lagerkapacitet

               7)

               fuldføre de igangværende reformer med henblik på at forbedre effektiviteten af retssystemet og reducere efterslæbet og længden af retssager, herunder også for insolvenssager. Indføre en omfattende personalepolitik og tage skridt til at gennemføre mæglingslovgivningen og strømline voldgiftsretssystemet.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2013 ved Rådets afgørelse 2013/208/EU af 22. april 2013 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 118 af 30.4.2013, s. 21).

      (3)  EUT C 219 af 24.7.2012, s. 50.

      (4)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

      (5)  I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.