Avis juridique important

|

31999Y0115(01)

Den Europæiske Centralbanks Henstilling af 7. juli 1998 om vedtagelse af visse foranstaltninger til forbedring af eurosedlers og -mønters retlige beskyttelse (ECB/1998/7)

EF-Tidende nr. C 011 af 15/01/1999 s. 0013 - 0015

DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING af 7. juli 1998 om vedtagelse af visse foranstaltninger til forbedring af eurosedlers og -mønters retlige beskyttelse (ECB/1998/7) (1999/C 11/08)STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »statutten«), særlig artikel 34.1, ogud fra følgende betragtninger:Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen (1) indeholder bestemmelser om en treårig overgangsperiode, som begynder på datoen for indførelsen af euroen og slutter, når Det Europæiske System af Centralbanker (i det følgende benævnt »ESCB«) og medlemsstaterne begynder at udstede eurosedler og -mønter;visse institutioner og økonomiske aktører har udstedt mønter og pengesedler pålydende i euro, som ikke har status som lovlige betalingsmidler; dette fænomen vil sandsynligvis optræde i stigende omfang - i visse tilfælde sker udstedelsen i god tro med henblik på at gøre offentligheden bekendt med den nye fælles valuta - efterhånden som den dato, på hvilken eurosedler og -mønter skal sættes i omløb, nærmer sig;udstedelse af eurosedler eller -mønter, der ikke er lovlige betalingsmidler, kan, selv med det formål at oplyse befolkningen forud for overgangen til euroen, medføre dårlig praksis, bedrageri og vildfarelser, der især vil gå ud over de ældre eller de dårligt informerede;i de fleste medlemsstater findes allerede lovbestemmelser, i henhold til hvilke udstedelse af mønter og pengesedler med pålydende i den nationale valutaenhed kun kan foretages af de nationale monetære myndigheder; artikel 105 A, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt »traktaten«) »bestemmer, at ECB har eneret til at bemyndige udstedelse af pengesedler i Fællesskabet. ECB og de nationale centralbanker kan udstede pengesedler. De pengesedler, der udstedes af ECB og de nationale centralbanker, er de eneste, der har status som lovlige betalingsmidler i Fællesskabet«; medlemsstaternes retssystemer bør umuliggøre uautoriseret udstedelse af pengesedler;i denne henstilling forstås ved pengesedler og mønter, som ikke er lovlige betalingsmidler, pengesedler og mønter, der enten er løst baseret på udformningen af eurosedler eller -mønter, der er lovlige betalingsmidler, eller efterligner de ægte pengesedler eller mønter og kan forveksles med ægte pengesedler eller mønter, og som udstedes til brug som betalingsmiddel inden for et begrænset område, i en begrænset periode eller for et begrænset antal varer eller tjenesteydelser, eller som på grund af deres store udbredelse på anden måde kan skabe forvirring i forbindelse med betalinger;overgangen til euroen indebærer for så vidt angår pengesedler, at en ny og fuldstændig serie pengesedler i nyt design og med nye pålydende værdier sættes i omløb med status om lovlige betalingsmidler inden for et geografisk område, der går ud over de nuværende geografiske grænser for brugen af de nationale pengesedler; på grund af det helt nye design vil offentligheden ikke fra starten være fortrolig med de nye eurosedlers og -mønters pålydende værdier og udseende; medlemsstaterne i dette udvidede geografiske område for pengesedlernes omløb har forskellige lovgivning om falskner; eurosedler vil ligeledes blive brugt som reserver uden for Den Monetære Unionens geografiske grænser, hvilket medfører et udvidet geografisk cirkulationsområde; denne kombination af faktorer kan føre til en øget risiko for seddelfalskneri i perioden før og efter datoen for udstedelsen af eurosedlerne;i betragtning af de teknikker til gengivelse af pengesedler, der i dag er tilgængelige, vil risikoen for falskneri sandsynligvis stige; farvekopimaskiner og skannere kan nu forsynes med en teknisk facilitet, der kan genkende pengesedler, og dermed hindre gengivelse heraf; eurosedlerne udstyres med den nødvendige teknologi, for at disse faciliteter kan fungere så effektivt som muligt; det bør overvejes at påbyde sådanne tekniske faciliteter i farvekopimaskiner og skannere ved lov inden for Det Europæiske Fællesskab for at beskytte økonomiske aktører mod den øgede risiko for seddelfalskneri; Rådets resolution af 18. december 1997 om fastsættelse af prioriteter for samarbejdet om retlige og indre anliggender for perioden 1. januar 1998 til Amsterdam-traktatens ikrafttræden (2) prioriterer bekæmpelse af brug af ny teknologi til kriminelle formål og anvendelse af ny teknologi til bekæmpelse af kriminalitet;bestræbelserne på at forhindre falskneri berører både Fællesskabet, i kraft af dets kompetence vedrørende den fælles valuta, og medlemsstaterne, i kraft af deres kompetence inden for strafferet og politikker til bekæmpelse af organiseret kriminalitet;ESCB har dog en interesse i at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre en problemfri overgang til euroens fulde indførelse og offentlighedens accept af eurosedlerne; en sådan interesse indebærer formulering af en henstilling, der fastsætter visse politiske målsætninger og samtidig lader det være op til de kompetente myndigheder i Den Europæiske Union og i medlemsstaterne at overveje disse målsætninger og tage de nødvendige skridt til gennemførelse heraf;Rådet for Den Europæiske Union og medlemsstaterne bør betragte den forestående udstedelse af pengesedler i den fælles valuta som en begivenhed, der bør føre til fornyet overvejelse af medlemsstaternes nuværende politikker til bekæmpelse af falskneri;Artikel K.1 i traktaten om Den Europæiske Union giver mulighed for politisamarbejde med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af forskellige former for grov international kriminalitet; i henhold til artikel 2, stk. 2, i Europol-konventionen af 26. juli 1995 (3) kan Rådet for Den Europæiske Union med enstemmighed beslutte at pålægge den europæiske politienhed at beskæftige sig med sager om forfalskning af penge og betalingsmidler; Europa-Kommissionen kan ligeledes overdrages et sådant samarbejde mellem de nationale politistyrker vedrørende forfalskning af penge og betalingsmidler; et sådant samarbejde bør ideelt set være fuldt etableret før indførelsen af eurosedler og -mønter -VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:1. Medlemsstaternes og Fællesskabets institutioner bør ikke fremme, men derimod modvirke og føre streng kontrol med udstedelse, besiddelse og brug af eurosedler og mønter, der ikke er lovlige betalingsmidler, særlig før den 1. januar 2002.2. Medlemsstaterne bør anvende alle nødvendige retlige midler for at sikre overholdelsen af forbuddet mod udstedelse af uautoriserede pengesedler, som følger af traktatens artikel 105 A, stk. 1. Den eksisterende nationale lovgivning om beskyttelse af de nationale centralbankers eneret til at udstede nationale pengesedler bør efter behov tilpasses før 2002, så den tager højde for ECB's traktatfæstede eneret med hensyn til pengesedler.3. Medlemsstaterne bør sikre, at pengesedlernes design kan ophavsretsbeskyttes.4. Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og medlemsstaterne bør overveje at revidere deres gældende politikker om bekæmpelse af falskner med henblik på at gøre spørgsmålet til en sag af fælles interesse, vurdere behovet for harmonisering af straffelovbestemmelser vedrørende falskneri, opnå øget institutionelt, retligt og politimæssigt samarbejde, udarbejde nye konventioner med dette formål for øje, forsøge at styrke koordineringen med regeringer og organisationer uden for EU, analysere eventuelle nye tekniske muligheder for at forfalske pengesedler og gennemføre eller overveje eventuelle andre foranstaltninger.5. Det bør overvejes at etablere et samarbejde mellem de nationale politistyrker inden for forfalskning af penge og betalingsmidler, enten gennem den europæiske politienhed (Europol) eller Europa-Kommissionen, samt at involvere ECB i dette arbejde.6. Europa-Kommissionen og medlemsstaterne bør overveje at udarbejde forslag til lovbestemmelser for at sikre, at falske eurosedler, når de opdages, tilbageholdes af kreditinstitutter og andre enheder, der modtager og håndterer kontanter, og efterfølgende overdrages til de relevante retshåndhævende myndigheder.7. Det bør overvejes at indføre fællesskabsbestemmelser, som gør det obligatorisk at installere teknisk udstyr, der gør det muligt at identificere pengesedler og hindre gengivelse heraf, i farvekopimaskiner og maskiner til grafisk gengivelse - uanset om disse er fremstillet i Fællesskabet eller importeret fra tredjelande.For at sikre, at andre lande anvender en tilsvarende ordning, anbefales det at udarbejde en international konvention parallelt hermed.8. Denne henstilling er rettet til Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og medlemsstaterne.9. Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 7. juli 1998.Formanden for ECBWillem F. DUISENBERG(1) EFT L 139 af 11.5.1998, s. 1.(2) EFT C 11 af 15.1.1998, s. 1.(3) EFT C 316 af 27.11.1995, s. 2.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Litauens nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Litauens opdaterede konvergensprogram for 2011-2014

text:
               16.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 210/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Litauens nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Litauens opdaterede konvergensprogram for 2011-2014
   2011/C 210/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog Rådet en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (4)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (5)

               Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (6)

               Den 28. april 2011 afleverede Litauen sin 2011-opdatering af konvergensprogrammet for perioden 2011-2014 og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (7)

               Den litauiske økonomi er ved at komme sig oven på en alvorlig økonomisk krise, hvor BNP faldt med ikke mindre end 17 % fra det højeste niveau til det laveste, da nedgangen i den hjemlige efterspørgsel blev forstærket af et voldsomt fald i verdenshandelen. Arbejdsmarkedet reagerede hurtigt på krisen, og arbejdsløsheden steg til rekordhøjde og toppede med 18,3 % midt i 2010 efter at have været helt nede på 4,2 % i starten af 2008. En stringent efterlevelse af currency board-arrangementet, støttet af en betydelig finanspolitisk konsolidering sammen med en justering af lønnen i den private sektor og foranstaltninger for at styrke stabiliteten i det finansielle system, medvirkede til at stabilisere økonomien. Efterhånden som der kom gang i den globale økonomi igen, og økonomien genvandt konkurrenceevnen, røg eksporten i vejret, og der var på ny økonomisk vækst i 2010. I 2011 er opsvinget begyndt at tage fart, efterhånden som den hjemlige efterspørgsel er vokset. Men selv om arbejdsløsheden forventes at falde hurtigt, vil den fortsat ligge på et tocifret niveau.

               (8)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede konvergensprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for 2011-konvergensprogrammet, er plausibelt, selv om den økonomiske vækst og inflationen kan vise sig at højere end forventet på nuværende tidspunkt. Selv om det er baseret på noget mere favorable vækstantagelser for 2011, er det i det store hele på linje med Kommissionens prognose for 2012. Ifølge konvergensprogrammet skal underskuddet ned under 3 %-referenceværdien i 2012, hvilket er den frist Rådet har fastsat, men planen underbygges ikke tilstrækkeligt af foranstaltninger for 2012. Den accelererende fremdrift i økonomien kan føre til bedre budgetresultater for 2011 end forventet i konvergensprogrammet. Hvis de midlertidige konsolideringsforanstaltninger, der udløber ved udgangen af 2011, ikke forlænges og suppleres af væsentlige permanente tiltag, er der dog risiko for, at konvergensprogrammets budgetmål for 2012 ikke nås, trods de forbedrede makroøkonomiske udsigter. Den gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i perioden 2010-2012 ligger et godt stykke under de 2,25 % af BNP, som Rådet anbefalede i sin henstilling af 16. februar 2010 i forbindelse med proceduren for uforholdsmæssigt store underskud. Da den økonomiske vækst og skatteindtægterne er betydeligt større end forventet, da Rådet vedtog henstillingen i forbindelse med proceduren for uforholdsmæssigt store underskud den 16. februar 2010, bør gennemførelsen af den finanspolitiske indsats give mulighed for en hurtigere reduktion af underskuddet og hurtigere fremskridt mod den mellemfristede målsætning. Den mellemfristede målsætning om et strukturelt overskud på 0,5 % af BNP forventes ikke opfyldt inden for den periode, der er dækket af konvergensprogrammet.

               (9)

               I betragtning af den omfattende justering, der skal til for at opfylde målet for proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i 2012 og gøre fremskridt mod den mellemfristede målsætning, samt behovet for at sikre den nødvendige samfinansiering for at fremskynde udnyttelsen af midlerne fra EU's strukturfonde og øge produktive investeringer i økonomien, bliver det en vanskelig opgave at fastlægge yderligere konsolideringsforanstaltninger. Effektivitetsforbedringer i den offentlige sektor vil give mulighed for videre udgiftsjusteringer, uden at kvaliteten af de offentlige serviceydelser forringes. Hvis der ikke gennemføres yderligere reformer, vil de aldersrelaterede udgifter stige hurtigere end EU-gennemsnittet i de kommende årtier. I juni 2010 godkendte regeringen hovedtrækkene i en omfattende reform af socialsikrings- og pensionssystemet. Forslaget omfattede en væsentlig forøgelse af pensionsalderen, ændringer i pensionsberegningen og integration af statslige pensioner i den generelle socialsikringsordning. Det er afgørende for den finanspolitiske holdbarhed på lang sigt, at alle aspekter af disse forslag vedtages og gennemføres, og det vil desuden kunne medvirke til at øge udbuddet af arbejdskraft, ved at der skabes et stærkere incitament for ældre arbejdstagere til at blive på arbejdsmarkedet, samtidig med at det vil sikre pensionernes tilstrækkelighed. For at opnå langsigtet finanspolitisk holdbarhed skal der desuden en stærkere finanspolitisk ramme til. I opløbet til krisen forhindrede den finanspolitiske ramme nemlig ikke gentagne omfattende revisioner af udgiftsmålene og en procyklisk vækst i udgifterne, der var finansieret af uforudsete indtægter. En overdrevent stor stigning i udgifterne, finansieret af højkonjunkturrelaterede indtægter, var kilden til de store finanspolitiske ubalancer, der viste sig under krisen. De bidrog også til en overophedning af økonomien. Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være høje.

               (10)

               Arbejdsløsheden i Litauen er en af de højeste i EU. Den umiddelbare opgave er at sikre, at den hurtige stigning ikke bliver strukturel. En meget stram arbejdsmarkedsregulering og faktorer i socialbistandssystemet, der gør det mindre attraktivt at arbejde, skader arbejdsmarkedets funktion. Dette kræver en revision af arbejdslovgivningen og anden relevant lovgivning, særligt lov om kontant socialbistand. Hvis de foranstaltninger, der træffes på disse områder, kombineres med tilstrækkeligt finansierede aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, kan det medvirke til at mindske risikoen for, at den høje arbejdsløshed bliver strukturel, og reducere den omfattende sorte økonomi.

               (11)

               Litauiske statsejede virksomheder tegner sig for omkring 18 % af BNP. De viser fortsat tilbøjelighed til manglende effektivitet og utilfredsstillende økonomiske resultater. En vellykket reform af de statsejede virksomheder vil også styrke konkurrencen og forbedre erhvervsmiljøet. I 2010 indledte Litauen en reform i fem vigtige sektorer. Reformen opstillede retningslinjer for åbenhed i forbindelse med statsejede virksomheder, der danner grundlag for ansvarliggørelse af regeringen. Regeringens resolution om forbedring af effektiviteten fra december 2010 dannede yderligere en troværdig ramme om reformen. Disse tiltag er og bliver dog rammer og retningslinjer, og i resolutionen savnes en række af de centrale foranstaltninger, der oprindelig var foreslået, og som ville have sikret, at regulerings- og ejerskabsfunktionerne blev adskilt.

               (12)

               Energiintensiteten i den litauiske økonomi er blandt de højeste i EU. Dette hænger i vid udstrækning sammen med boligopvarmningen, hvor dårligt vedligeholdte lejlighedsblokke tegner sig for størstedelen af problemet. Til trods for, at der allerede i 2004 blev vedtaget en strategi for at takle dette problem, er der kun foretaget få investeringer. Desuden er antallet af bilejere steget kraftigt, mens indtægterne fra energi- og transportafgifter er faldet i forhold til BNP og skatterne på arbejdsindkomst (væsentligt mere end EU-gennemsnittet). Hvis der rettes op på de lave energiafgifter, herunder registrerings- og ejendomsafgifterne for køretøjer, vil det støtte den finanspolitiske konsolidering på kort sigt og samtidig give incitament til en mere effektiv energiudnyttelse.

               (13)

               Generelt er de regulatoriske rammer for virksomheder i Litauen gunstige, men landet scorer forholdsvis lavt, når det gælder vilkårene for opstart af virksomheder, tidsforbruget og omkostningerne til udstedelse af byggetilladelser samt beskyttelsen af investorer. Hvis reglerne på disse områder forbedres, vil det medvirke til at stimulere jobskabelsen og væksten. En reform af konkurrencepolitikken vil forbedre vilkårene yderligere, men det går langsomt fremad, især i energisektoren og fødevaredetailsektoren. Når den reviderede nationale strategi for uafhængighed på energiområdet er på plads, vil det lægge en dæmper på bekymringerne over forsyningssikkerheden og skabe grundlag for større konkurrence i elproduktionssektoren. Gennemførelsen af den tredje EU-lovpakke om gas- og elektricitetsmarkedet vil forbedre konkurrencen på detailenergimarkedet. Hvad angår fødevaredetailsektoren vedtog Litauen i 2009 en lov, der forbyder detailhandelsvirksomheder at benytte unfair metoder. Der er dog fortsat utilstrækkelig konkurrence i fødevaredetailsektoren, delvis på grund af sektorens struktur og en ueffektiv markedsregulering. Koncentrationen af fødevaredetailhandelskæder har været stigende, og de fire største detailhandelsvirksomheder tegnede sig for 72 % af det samlede salg i 2008.

               (14)

               Litauen har givet en række tilsagn under europluspagten. For at styrke den finanspolitiske holdbarhed vil Litauen vedtage lovgivning, der gør det lettere for finansministeriet at opbygge reserver til vanskelige økonomiske perioder, og som fremmer en ansvarlig inflationsbekæmpende budgetpolitik. Der er også varslet en række vigtige foranstaltninger som led i en reform af pensions- og socialsikringssystemet. Beskæftigelsesforanstaltningerne går især ud på at øge beskæftigelsen, bekæmpe illegalt og sort arbejde og fremme fleksible ansættelsesaftaler. For at forbedre erhvervsmiljøet har Litauen givet tilsagn om at styrke erhvervsinspektoraterne, øge åbenheden og reducere den administrative byrde, der påhviler virksomhederne. Disse tilsagn henviser til alle fire områder i pagten. Generelt afspejler de reformdagsordenen fastsat i konvergensprogrammet og det nationale reformprogram. Rækken af foranstaltninger på beskæftigelsesområdet vil, såfremt de gennemføres, yde et velkomment bidrag til øget efterspørgsel efter arbejdskraft. Disse tilsagn er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.

               (15)

               Kommissionen har vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram, herunder tilsagnene under europluspagten. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Litauen, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. På denne baggrund mener Kommissionen, at der bør fastsættes nærmere foranstaltninger for at sikre, at budgetmålene for 2012 opfyldes. Der bør også tages yderligere skridt til at reformere pensionssystemet for at styrke den finanspolitiske holdbarhed og tilskynde folk til at blive længere på arbejdsmarkedet, forbedre arbejdsmarkedets funktion, gennemføre reformpakken om statsejede virksomheder, forbedre energieffektiviteten og hæve den lave skat på energiforbruget samt styrke konkurrencen i visse sektorer.

               (16)

               På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen til Rådets henstilling af 16.februar 2010 i medfør af artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Litauens konvergensprogram, og Rådets udtalelse (3) afspejles især i henstilling 1) og 2). Under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Litauens nationale reformprogram,

         HENSTILLER, at Litauen i perioden 2011-2012 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.

               Vedtage yderligere finanspolitiske foranstaltninger af permanent karakter i forbindelse med 2012-budgettet for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i overensstemmelse med Rådet henstilling i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Styrke håndhævelsen af skattelovgivningen, og udnytte det økonomiske opsving fuldt ud til at reducere underskuddet hurtigere og gøre fremskridt hen imod den mellemfristede målsætning med mindst 0,5 % af BNP om året. Styrke den finanspolitiske ramme, især ved at der indføres håndhævelige og bindende udgiftslofter i budgetrammen på mellemlang sigt.

               2.

               Vedtage den foreslåede lovgivning til gennemførelse af pensionssystemreformen. For at øge deltagelsen på arbejdsmarkedet, tage skridt til at fjerne de skattemæssige elementer, der gør det mindre attraktivt at arbejde, særligt for personer, der har nået pensionsalderen.

               3.

               Skabe øget fleksibilitet på arbejdsmarkedet, ved at arbejdslovgivningen ændres, så den bliver mere fleksibel og tillader en bedre udnyttelse af tidsbegrænsede kontrakter. Ændre den relevante lovgivning for at sikre, at socialbistandssystemet ikke indeholder elementer, der gør det mindre attraktivt at arbejde.

               4.

               Gennemføre alle aspekter af reformpakken om statsejede virksomheder inden udgangen af 2011, herunder sikre adskillelse af regulerings- og ejerskabsfunktioner, klare virksomhedsmål, øget åbenhed og adskillelse af forretningsmæssige og andre aktiviteter.

               5.

               Forbedre bygningernes energieffektivitet, herunder gennem en hurtig gennemførelse af holdingfonden, og flytte skattebyrden over på energiforbruget.

               6.

               Tage skridt til at forbedre vilkårene for opstart af nye virksomheder og udstedelsen af byggetilladelser samt til at styrke konkurrencen i energisektoren og detailhandelen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Jf. artikel 9, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97.


Avis juridique important

|

32002H0218

Rådets henstilling af 5. marts 2002 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) for regnskabsåret 2000

EF-Tidende nr. L 072 af 14/03/2002 s. 0025 - 0025

Rådets henstillingaf 5. marts 2002om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) for regnskabsåret 2000(2002/218/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til fjerde AVS-EF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995,som henviser til Rådets afgørelse 91/482/EØF af 25. juli 1991 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab(1), som ændret ved afgørelse 97/803/EF(2),som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand(3), undertegnet den 20. december 1995 i Bruxelles, særlig artikel 33, stk. 3,som henviser til finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende Den Ottende Europæiske Udviklingsfond(4), særlig artikel 69-74,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2000 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2000 med Kommissionens tilhørende svar(5), ogsom tager følgende i betragtning:(1) Europa-Parlamentet meddeler i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) efter henstilling fra Rådet.(2) Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) i regnskabsåret 2000 har været tilfredsstillende,HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1995) (ottende EUF) for regnskabsåret 2000.Udfærdiget i Bruxelles, den 5. marts 2002.På Rådets vegneR. de Rato y FigaredoFormand(1) EFT L 263 af 19.9.1991, s. 1.(2) EFT L 329 af 29.11.1997, s. 50.(3) EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108; berigtiget i EFT L 173 af 18.6.1998, s. 54.(4) EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.(5) EFT C 359 af 15.12.2001, s. 421.


				|

		52013PC0914

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Kroatien til ophør /* COM/2013/0914 final - 2013/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
med henblik på at bringe situationen med et
uforholdsmæssigt stort underskud i Kroatien til ophør
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 7,
under henvisning til
henstilling fra Kommissionen og
ud fra følgende
betragtninger:
(1)       I henhold til artikel 126 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF)
skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
(2)       Stabilitets- og vækstpagten
er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at
styrke forudsætningerne for prisstabilitet og for en holdbar og stærk vækst,
som fører til øget beskæftigelse.
(3)       Rådet fastslog den [X. januar 2014] i overensstemmelse med
artikel 126, stk. 6, i TEUF, at der foreligger et uforholdsmæssigt
stort underskud i Kroatien.
(4)       I henhold til artikel 126,
stk. 7, i TEUF og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om
fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud[1]
skal Rådet rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at
bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør inden for
en given frist. I henstillingen skal der være fastsat en frist på højst seks
måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde
foranstaltninger til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.
Endvidere bør Rådet i en henstilling om korrektion af et uforholdsmæssigt stort
underskud pålægge, at der nås årlige budgetmål, som på basis af den prognose,
der ligger til grund for henstillingen, svarer til en årlig minimumsforbedring
af den strukturelle saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo minus
engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på mindst
0,5 % af BNP som benchmark. Budgetmålet for det sidste år af korrektionen
i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om de specifikke
krav under gældskriteriet skal desuden sikre, at den påkrævede reduktion af
forskellen mellem gældskvoten og traktatens referenceværdi på 60 % af BNP
ifølge Kommissionens prognose omfatter de to år, der følger efter korrektionen
af det uforholdsmæssigt store underskud.
(5)       Ifølge Kommissionens
efterårsprognose 2013 skønnes det offentlige underskud at ligge over
referenceværdien på 3 % af BNP i perioden 2013-2015, og den strukturelle
saldo forventes at forværres yderligere i løbet af perioden, fra et underskud
på 4 % af BNP i 2013 til knap 6 % af BNP i 2015. Denne udvikling
skyldes overvejende stigninger på udgiftssiden, f.eks. renteudgifter kombineret
med indtægtstab. Kommissionens efterårsprognose 2013 har ikke taget højde for
det finanspolitiske konsolideringsprogram, der blev annonceret i september 2013
med offentliggørelsen af de økonomiske og finanspolitiske retningslinjer, da
det kun indeholdt meget begrænsede oplysninger om de foranstaltninger, der
danner rammen for konsolideringen. De foranstaltninger, der er fremlagt i det
reviderede budget for 2013 og budgetudkastet for 2014, som blev vedtaget af
regeringen den 14. november 2013 og videresent til parlamentet, synes ikke at
have tilstrækkelig virkning på den budgetmæssige udvikling. De opdaterede
fremskrivninger af de offentlige indtægter og udgifter og den offentlige gæld i
Kommissionens efterårsprognose 2013, som afspejler de nye oplysninger, der er
blevet tilgængelige siden offentliggørelsen, viser kun en meget moderat
ændring. De ændrede fremskrivninger danner det nye basisscenario for
Kommissionens vurderinger.
(6)       For så vidt angår udviklingen
i den offentlige gæld, forventes den planlagte gældskvote i udgangen af 2014
ifølge det reviderede budget for 2013 og budgetudkastet for 2014 at nå
62 % og at stige yderligere til ca. 64 % og 64¾ % i henholdsvis
2015 og 2016. I Kommissionens efterårsprognose 2013 skønnes gældskvoten at
overskride traktatens referenceværdi i 2014, idet den når tæt ved 65 %, og
forventes derefter at stige yderligere i løbet af prognoseperioden. En
opdateret udgave af efterårsprognosen 2013, der tager hensyn til yderligere
oplysninger, der blev tilgængelige efter offentliggørelsen, herunder især
obligationsudstedelsen i USD i november 2013, viser, at den offentlige gæld
allerede vil overskride referenceværdien på 60 % af BNP i 2013.
(7)       I betragtning af den meget
usikre økonomiske og finanspolitiske udvikling bør det anbefalede budgetmål for
det sidste år i korrektionsperioden sættes et godt stykke under
referenceværdien for at sikre overensstemmelse med gældsreduktionsmålet i det
sidste år, hvor proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud
finder anvendelse.
(8)       I henhold til forordning (EF)
nr. 1467/97 skal korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud være
gennemført året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige
omstændigheder. For at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden
2015 i overensstemmelse hermed og sikre en samtidig overholdelse af
gældsreduktionsmålet bør den strukturelle indsats være på mindst 1,3 % af
BNP i både 2014 og 2015. Det vil medføre et betragteligt fald i
produktionsvæksten og forværre den allerede dybe og langvarige recession. Hvis
det offentlige underskud overskrider referenceværdien på 3 % af BNP betragteligt,
kan der sættes en længere frist, navnlig når proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud tager udgangspunkt i gældskriteriet.
(9)       Derfor bør fristen for
korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud sættes til 2016. Hvis
Kroatien skal følge en troværdig og holdbar tilpasningssti inden for den
forlængede frist, vil det navnlig kræve, at landet når målet for et offentligt
underskud på 4,6 % af BNP i 2014, 3,5 % af BNP i 2015 og 2,7 %
af BNP i 2016, hvilket svarer til en årlig forbedring af den strukturelle saldo
på 0,5 % af BNP i 2014, 0,9 % af BNP i 2015 og 0,7 % af BNP i
2016. Scenariet for tilpasningen bygger på Kommissionens opdaterede
efterårsprognose 2013, som tager højde for de nye oplysninger, herunder det
reviderede budget for 2013 og budgetudkastet for 2014, og som er udvidet til
2018, og tager udgangspunkt i standardantagelser om, at outputgabet lukkes, og
tager hensyn til budgettets konjunkturfølsomhed. Denne tilpasningssti bidrager
til, at det offentlige underskud bringes under referenceværdien på 3 % af
BNP i 2016 og sikrer samtidig, at gældskvoten nærmer sig referenceværdien på
60 % i et tilfredsstillende tempo og dermed overholder gældskriteriet. På
baggrund af scenariet for proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud
skal Kroatien for at nå ovennævnte strukturelle mål vedtage konsoliderende
foranstaltninger for 2,3 % af BNP i 2014 og 1 % af BNP i 2015 og
2016. Disse mål tager højde for behovet for at kompensere for den
finanspolitiske konsoliderings negative anden-runde effekter for de offentlige
finanser som følge af konsolideringens indvirkning på den økonomiske aktivitet.

(10)     Foranstaltninger til den
finanspolitiske konsolidering bør sikre en vedvarende forbedring af den
offentlige saldo og samtidig søge at forbedre kvaliteten af de offentlige
finanser. Det vil derfor især være gavnligt at indføre foranstaltninger, der
fokuserer på vækstfremmende udgifter og investeringer, herunder under
anvendelse af EU's samhørigheds- og strukturfonde, en bedre overholdelse af
skattereglerne, og som styrker de finanspolitiske rammer.
(11)     For at sikre størst mulig
økonomisk velstand på mellemlang til lang sigt bør korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud suppleres med makroøkonomiske reformer. Disse
foranstaltninger bør sigte mod at styrke økonomiens vækstpotentiale ved at
skabe et mere fleksibelt arbejdsmarked, styrke rammebetingelserne for
erhvervslivet og effektivisere den offentlige forvaltning —
VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
(1)
Kroatien bør senest i 2016 bringe den nuværende
situation med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør.
(2)
Kroatien bør nå et offentligt underskud på
4,6 % af BNP i 2014, 3,5 % af BNP i 2015 og 2,7 % af BNP i 2016,
hvilket svarer til en årlig forbedring af den strukturelle saldo på 0,5 %
af BNP i 2014, 0,9 % af BNP i 2015 og 0,7 % af BNP i 2016.
(3)
Kroatien bør specificere og nøje gennemføre de
foranstaltninger, som er nødvendige for at korrigere det uforholdsmæssigt store
underskud i 2016, og anvende alle ekstraordinære gevinster til at nedbringe
underskuddet.
(4)
Rådet fastsætter, at Kroatien skal træffe
virkningsfulde foranstaltninger senest den 30. april 2014 og, i
overensstemmelse med artikel 3, stk. 4a, i forordning (EF) nr. 1467/97, skal
rapportere om den konsolideringsstrategi, der tænkes anvendt for at nå målene;
derefter bør myndighederne mindst hver sjette måned rapportere om de
fremskridt, der gøres med gennemførelsen af henstillingerne, indtil der er sket
en fuld korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud.
Rådet opfordrer desuden de kroatiske
myndigheder til i) at foretage en grundig revision af de offentlige udgifter
med henblik på at rationalisere udgifterne til løn, socialsikring og subsidier
samt skabe et tilstrækkeligt finanspolitisk spillerum til at fokusere på vækstfremmende
udgiftsposter, herunder medfinansiering af EU-finansierede projekter, ii)
yderligere at forbedre overholdelsen af skattereglerne og effektivisere
skatteforvaltningen og iii) at forbedre de offentlige finansers institutionelle
rammer, herunder ved at fremme flerårig budgetprogrammering, styrke
finansrådets rolle og uafhængighed og sikre overholdelsen af budgetreglerne.
Endelig opfordrer Rådet de kroatiske myndigheder til at gennemføre
strukturreformer, navnlig for at øge fleksibiliteten på arbejdsmarkedet og
skabe bedre rammevilkår for erhvervslivet samt effektivisere den offentlige
forvaltning, med henblik på at øge potentialet for BNP-vækst.
Denne henstilling er rettet til Republikken
Kroatien.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.


Avis juridique important

|

31970H0122

70/122/EØF: Kommissionens henstilling af 22. december 1969 til Den Italienske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for cigaretpapir (Kun den italienske udgave er autentisk)

EF-Tidende nr. L 031 af 09/02/1970 s. 0009 - 0011 den danske specialudgave: serie II bind VI s. 0019  den engelske specialudgave: serie II bind VI s. 0019

++++  KOMMISSIONENS HENSTILLING  af 22 . december 1969  til Den italienske Republik om tilpasning af det statslige handelsmonopol for cigaretpapir   ( Teksten paa italiensk er den eneste autentiske )   ( 70/122/EOEF )  I  1 . Ved skrivelse af 24 . marts 1959 meddelte den italienske regering Kommissionen for Det europaeiske Faellesskab , at cigaretpapir udskaaret i format , i ark eller i roer i Italien er genstand for et statslig handelsmonopol i den forstand , hvori udtrykket bruges i EOEF-traktatens artikel 37 .  I henhold til denne bestemmelse har medlemsstaterne pligt til gradvis at tilpasse de statslige handelsmonopoler , saaledes at enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar er udelukket fra overgangsperiodens udloeb .  2 . Ved kongelig anordning nr . 70 af 13 . januar 1936  ( aendret og ophoejet til lov nr . 1342 af 4 . juni 1936 ) forbeholdtes staten retten til indfoersel og salg i Italien af cigaretpapir udskaaret i format , i ark eller i roer .  Salget foretages gennem Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato ( AAMS)'s distributionsnet . Eksporten er betinget af en godkendelse .  Privates fremstilling af de naevnte produkter forudsaetter , at der udstedes en licens herpaa af AAMS . Produkterne skal overdrages til AAMS ; afstaaelsespriserne fastsaettes af finansministeren efter udtalelse fra AAMS . Denne har endvidere ret til at fastsaette de maengder papir , som hver virksomhed med fabrikationslicens maa fremstille med henblik paa forbruget paa det indenlandske marked . Produktionsvirksomheden kan udoeves direkte af AAMS ; faktisk fremstiller denne nu ca . 40 % af den italienske produktion , medens de resterende 60 % fremstilles af private virksomheder .  3 . Siden 1958 har den italienske regering truffet visse forholdsregler med henblik paa at tilpasse dette monopol :  a ) Ved lov nr . 1085 af 19 . december 1958 og dernaest ved lov nr . 825 af 13 . juli 1965 blev der for cigaretpapir saavel som for de oevrige produkter , som var genstand for et fiskalt monopol , vedtaget princippet om at goere tariffen for detailsalg eksplicit ; for hver salgspris , der kraeves af leverandoeren af de naevnte produkter , skal stoerrelsen af forbrugsafgiften og de beloeb , der tillaegges AAMS som distributionsomkostninger og detailhandlerne som rabat ( det samlede beloeb udgoer , salgsprisen til det koebende publikum ) fastsaettes ved lov og offentliggoeres . Leverandoererne er altsaa i stand til at fastsaette den endelige pris , hvortil deres produkter skal saelges ved at forlange en givet afstaaelsespris .  b ) Praesidentanordning nr . 390 af 9 . marts 1961 har som en fravigelse af anordningen af 1936 tilladt indfoersel i Italien af cigaretpapir inden for graenserne af et aarligt kontingent paa 5 % af den indenlandske produktion . AAMS's forudgaaende godkendelse er noedvendig , naar det drejer sig om maengder paa 2 000 stykker . Desuden maa produktet have egenskaber , der svarer til dem , som kraeves af den indenlandske produktion . Der tillades imidlertid ingen fravigelse fra AAMS's salgsmonopol , idet anordning af 9 . marts 1961 nemlig  ( i § 5 ) bestemmer , at salg paa italiensk omraade , der er underkastet monopol , af cigaretpapir , der kommer fra de stater , der er medlemmer af EOEF , kun maa finde sted gennem monopolets afsaetningsorganisation . Indfoersel af cigaretpapir med henblik paa salg er altsaa betinget af , at produkterne overdrages AAMS i kommission . Det foerste kontingent  ( for aaret 1961 ) blev ved ministeriel anordning af 16 . juni 1961 fastsat til 465 000 000 blade og/eller roer og blev hvert aar udvidet , saaledes at den i 1966 naaede op paa 935 281 090 . Imidlertid har der ikke fundet nogen import af de paagaeldende produkter sted .  4 . Kommissionen er af den opfattelse , at de hidtil trufne foranstaltninger ikke er tilstraekkelig til at naa det i artikel 37 fastsatte maal .  Da overgangsperioden naermer sig sin afslutning , er der nu grund til at vedtage de foranstaltninger , der goer det muligt at udelukke enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar .  Formaalet med artikel 37 , som staar i afsnittet om frie varebevaegelser i kapitlet om ophaevelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstater , er , fra overgangsperiodens udloeb og vedroerende de varer , der er underkastet et statsligt handelsmonopol ( eller et tilsvarende monopol ) , at opnaa det samme resultat , som for de oevrige varers vedkommende opnaas ved anvendelse af artiklerne 30 til 34 , det vil sige frie varebevaegelser .  Dog er der blevet fastsat en anden fremgangsmaade for at opnaa dette resultat i de sektorer , der omfattes af statslige monopoler . Den gradvise tilpasning af dem er blevet bestemt for paa den ene side at tage hensyn til , at de produkter , der er underkastet monopol , for de paagaeldende medlemsstater voldte saerlige problemer , og for paa den anden side at undgaa , at ophaevelsen af de kvantitative restriktioner og af foranstaltninger med tilsvarende virkning inden for disse sektorer skulle forblive uden praktiske foelger . Det maatte nemlig frygtes , at liberaliseringen af samhandlen med hensyn til de produkter , der er underkastet monopol , ikke kan gennemfoeres , hvis monopolvirksomhederne i kraft af deres eneret til at importere , eksportere og afsaette visse produkter , frit kunne bestemme i hvilket omfang og paa hvilke vilkaar de produkter , der kommer fra de andre medlemsstater , kan indfoeres paa det indenlandske marked ( eller omvendt i hvilket omfang de indenlandske varer kan udfoeres til de oevrige medlemsstater ) .  Det er af denne grund , at det i artikel 37 bestemmes , at fra overgangsperiodens udloeb er " enhver forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings - og afsaetningsvilkaar udelukket " .  Det maa understreges , at artikel 37 ikke noejes med at foreskrive afvikling af den forskelsbehandling , som foelger direkte af de bestemmelser , der finder anvendelse paa de varer , der er underkastet monopol ; dette maal kunne , i mangel af en artikel om de statslige monopoler , naas ved andre bestemmelser i traktaten , saerlig ved dem , som forbyder afgifter med tilsvarende virkning som toldafgifter og foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner . Hvad angaar de saerlige kendetegn ved de statslige monopoler og ved de restriktioner , de kan give anledning til , foelger det af det ovenfor sagte , at formaalet med " tilpasningen " - det vil sige at sikre  " udelukkelsen af enhver forskelsbehandling " - er at udelukke , at der fra overgangsperiodens udloeb stadig kan opstaa forskelsbehandling , som kan skyldes visse saerlige befoejelser , som monopolvirksomhederne har med hensyn til import og afsaetning paa deres marked eller eksport af visse varer . Da det er disse maal , der fastsaettes i artikel 37 , paahviler det Italien at tilpasse monopolet paa cigaretpapir foer overgangsperiodens udloeb , saaledes at de kan naas . Endvidere paahviler der Kommissionen , foruden dens almindelige pligt til at overvaage anvendelsen af traktaten , en pligt til i overensstemmelse med artikel 37 , stk . 6 , at udfaerdige henstillinger vedroerende den naermere udformning af den i denne artikel omhandlede tilpasning .  Kommissionen mener , at det i artikel 37 fastsatte maal ikke kan naas , saa laenge AAMS er i stand til at bestemme om , i hvilket omfang og for hvilke kvaliteter behovet paa det italienske marked skal daekkes af leverandoerer fra de andre medlemsstater .  Dette forhold er ikke undergaaet nogen vaesentlig forandring ved den tilpasning af monopolet , der blev vedtaget ved anordning af 9 . marts 1961 om aabning af kontingenter , idet salget paa det italienske marked fortsat er forbeholdt monopolvirksomheden .  Af disse grunde forekommer det Kommissionen , at den bedste loesning til at naa det af artikel 37 fastsatte maal - fordi loesningen er effektiv oejeblikkelig - bestaar i at afvikle de enerettigheder , som AAMS har til at indfoere og afsaette , for saa vidt disse enerettigheder vedroerer handelen mellem medlemsstaterne indbyrdes .  5 . Monopolet paa cigaretpapir har karakter af et fiskalt monopol . I medfoer af EOEF-traktatens artikel 90 , stk . 2 , er virksomheder , som har karakter af et fiskalt monopol , underkastet traktatens bestemmelser , navnlig konkurrencereglerne , i det omfang , anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver , som er betroet dem . Udviklingen af samhandelen maa ikke paavirkes i et saadant omfang , at det strider mod Faellesskabets interesse .  Kommissionen er af den opfattelse , at dette monopols fiskale funktion ikke retfaerdiggoer opretholdelsen af de nuvaerende restriktioner med hensyn til indfoersel og afsaetning af de paagaeldende varer . Som foelge af den almindelige forbedring af levestandarden og kundernes stadig voksende forkaerlighed for faerdigfabrikerede cigaretter bliver det udskaarne cigaretpapirs betydning ved med at falde , saaledes som tallene vedroerende produktion og forbrug angiver .  Under disse omstaendigheder kan man naere tvivl om den betydning , som monopolets fiskale rolle har i dette tilfaelde , idet monopolet i det vaesentlige bestaar i at forbeholde staten fabrikation og/eller salg samt at fastsaette en salgspris , der er meget hoejere end produktionsomkostningerne . Ved i 1958 at vedtage et system , der goer detailsalgspriserne eksplicite , og ved saaledes at skabe et direkte og konstant forhold mellem hver salgspris og hver afstaaelsespris havde den italienske regering allerede beroevet monopolets fiskale karakter en stor del af dets betydning , for da den skattekvota , som svarer til en givet salgspris , er fastsat paa forhaand , er skattemyndighedernes mulighed for at faa den maksimale skatteindtaegt ud af salget af hvert produkt - og heri bestaar i det vaesentlige , som man har set , skattevaesenets maalsaetning - blevet begraenset i tilsvarende grad . Til det foregaaende maa foejes , at fastsaettelsen i det konkrete tilfaelde af en hoej salgspris for at opnaa den stoerst mulige fortjeneste yderligere ville forstaerke produktets tilbagegang . Under disse omstaendigheder forekommer det muligt at gennemfoere monopolets fiskale funktion ved ganske enkelt at anvende en forbrugsafgift .  II  Af disse grunde henstiller Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber til Den italienske Republik , at den i overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 37 traeffer foelgende foranstaltninger :  1 . Uden nogen begraensning muliggoer enhver indfoersel af cigaretpapir , udskaaret i format , i ark eller i roer , og som kommer fra medlemsstaterne . Med dette formaal for oeje skal enhver formalitet , der er noedvendig med henblik paa indfoerselen af disse varer paa det italienske marked , kunne foretages direkte af koeberne eller af de af dem udpegede personer , uden at de skal gaa gennem AAMS , saaledes at de straks kan raade derover .  2 . Goer det muligt , at der frit kan foretages alle de handlinger , der er noedvendige med henblik paa afsaetning af det cigaretpapir , der kommer fra de andre medlemsstater , paa det italienske marked . Til dette formaal saerlig :   - goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater at oprette deres eget engroshandelsnet i Italien og dér at foere lagre ;   - goer det muligt , at priserne paa de varer , der hidroerer fra de andre medlemsstater , kan aftales frit mellem saelgere og koebere i de forskellige afsaetningsled ;   - goer det muligt for leverandoererne i de andre medlemsstater frit at goere reklame for deres varer ;   - traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre detailhandlernes kommercielle uafhaengighed over for de offentlige myndigheder .  3 . Under begraensning tillader enhver eksport af cigaretpapir til de oevrige medlemsstater .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . december 1969 .  Paa Kommissionens vegne  Jean REY  Formand


Avis juridique important

|

31996H0527

96/527/EF: Kommissionens Henstilling af 30. juli 1996 om anvendelse af CPV-glossaret (»Common Procurement Vocabulary«) til beskrivelse af kontraktgenstanden i aftaler om offentlige indkøb (Tekst af betydning for EØS)

EF-Tidende nr. L 222 af 03/09/1996 s. 0010 - 0012

KOMMISSIONENS HENSTILLING af 30. juli 1996 om anvendelse af CPV-glossaret (»Common Procurement Vocabulary«) til beskrivelse af kontraktgenstanden i aftaler om offentlige indkøb (Tekst af betydning for EØS) (96/527/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 155, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Kommissionen har vedtaget en meddelelse om administrativ forenkling i Fællesskabet med henblik på at sikre større gennemsigtighed i formidlingen af information;(2) Rådets direktiv 92/50/EØF (1), 93/36/EØF (2), 93/37/EØF (3) og 93/38/EØF (4) pålægger ordregiverne i alle medlemsstaterne at offentliggøre udbudsbekendtgørelser i De Europæiske Fællesskabers Tidende, så der skabes en effektiv konkurrence inden for offentlige indkøb;(3) i bestemte rubrikker i udbudsbekendtgørelserne skal der gives en nøje beskrivelse af kontraktgenstanden ved henvisning til forskellige nomenklaturer (5);(4) det er nødvendigt at harmonisere henvisningerne til de forskellige nomenklaturer, der på nuværende tidspunkt benyttes af de ordregivende myndigheder og enheder inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation til at beskrive kontraktgenstanden, der skal offentliggøres i henhold til direktiverne om offentlige indkøb;(5) CPV-glossaret (»Common Procurement Vocabulary«) er en tilpasning af CPA-nomenklaturen, der er indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 3696/93 (6) og beregnet til at beskrive kontraktgenstanden;(6) CPA-nomenklaturen garanterer fast overensstemmelse med De Forenede Nationers centrale produktnomenklatur (CPC) og omfatter fire cifre fra den systematiske fortegnelse over økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber (NACE), Rev. 1, hvis opdeling efter økonomiske aktivitetsområder den bibeholder;(7) det er nødvendigt, at ordregiverne (når der er tale om offentlige bygge- og anlægskontrakter) benytter CPV-glossaret til at beskrive kontraktgenstanden i stedet for »den generelle nomenklatur for offentlige bygge- og ænlægsarbejder«, som hidtil har været anbefalet ved Kommissionens henstilling 91/561/EØF (7);(8) en standardiseret informationsformidling vil endvidere:- forbedre gennemsigtigheden i offentlige indkøb- muliggøre indførelsen af et informationssystem for offentlige indkøb (SIMAP-projektet)- mindske risikoen for fejloversættelse af bekendtgørelserne- forenkle ordregivernes opgave i forbindelse med udarbejdelse af bekendtgørelserne, især beskrivelse af kontraktgenstanden- forenkle udarbejdelsen af statistikker vedrørende offentlige indkøb, herunder de statistikker, som er nødvendige for at opfylde Fællesskabets forpligtelser i henhold til den aftale om offentlige indkøb, der er indgået inden for rammerne af Verdenshandelsorganisationen (WTO);(9) det skal sikres, at oplysningerne i udbudsbekendtgørelserne er tilstrækkelig fyldestgørende til at give ansøgere og bydende mulighed for at vurdere, om de udbudte kontrakter interesserer dem;(10) klare og tydelige oplysninger er desuden en afgørende forudsætning for, at EU-institutionerne kan tage skridt til at forhindre enhver form for konkurrencefordrejning;(11) erhvervslivet er blevet rådspurgt om glossaret og har vist interesse for det;(12) glossaret vil blive tilpasset omstændighederne, idet det vil blive revideret jævnligt,FREMSÆTTER FØLGENDE HENSTILLLING:1. Det henstilles, at de ordregivere, der er berørt af direktiv 92/50/EØF, direktiv 93/36/EØF, direktiv 93/37/EØF og direktiv 93/38/EØF, anvender termerne og koderne i CPV-glossaret, der offentliggøres i Supplement til De Europæiske Fællesskabers Tidende, og som vil blive ajourført jævnligt, til at beskrive arten og omfanget af deres offentlige indkøb i bekendtgørelser, som de fremsender til Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer. Hvad angår bekendtgørelser vedrørende offentlige bygge- og anlægsarbejder, henstilles det, at CPV-glossaret anvendes i stedet for »den generelle Nomenklatur for offentlige bygge- og anlægsarbejder«, der er gengivet i Supplement til De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. S 217 af 16. november 1991.2. Det henstilles, at leverandører af varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser samt disses repræsentanter anvender CPV-glossaret som et middel til at beskrive de kontrakter, der interesser dem blandt de kontrakter, der udbydes i de bekendtgørelser, der offentliggøres i Supplement til De Europæiske Fællesskabers Tidende og i TED-data-basen (»Tenders Electronic Daily«).3. Det henstilles, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at udbrede kendskabet til CPV-glossaret samt tilskynder til og åbner mulighed for, at de ordregivende myndigheder og enheder og leverandørerne anvender det.4. Det henstilles, at alle brugere, der konstaterer, at CPV-glossaret ikke tilstrækkelig klart og koncist beskriver arten og omfanget af offentlige indkøb, underretter Kommissionen herom og om muligt fremsætter forslag til berigtigelse ved brug af den formular, der er vedlagt CPV-glossaret.5. Nærværende henstilling erstatter Kommissionens henstilling 91/561/EØF.Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juli 1996.På Kommissionens vegneMario MONTIMedlem af Kommissionen(1) EFT nr. L 209 af 24. 7. 1992, s. 1.(2) EFT nr. L 199 af 9. 8. 1993, s. 1.(3) EFT nr. L 199 af 9. 8. 1993, s. 54.(4) EFT nr. L 199 af 9. 8. 1993, s. 84.(5) De Forenede Nationers centrale produktnomenklatur (CPC) i direktiv 92/50/EØF og direktiv 93/38/EØF.Den aktivitetstilknyttede produktklassifikation (CPA) i direktiv 93/36/EØF.Den systematiske fortegnelse over økonomiske aktiviteter i De Europæiske Fællesskaber (NACE), Rev. 1, i direktiv 93/37/EØF og direktiv 93/38/EØF.(6) EFT nr. L 342 af 31. 12. 1993, s. 1.(7) EFT nr. L 305 af 6. 11. 1991, s. 19.