title: Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. juni 2009 om fastlæggelse af en europæisk referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelserne (EØS-relevant tekst)

text:
               8.7.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 155/1

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS HENSTILLING

   af 18. juni 2009
   om fastlæggelse af en europæisk referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelserne
   (EØS-relevant tekst)
   2009/C 155/01
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149, stk. 4, og artikel 150, stk. 4,
   som henviser til forslag fra Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
   som træffer afgørelse efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Overgangen til en videnbaseret økonomi (Det Europæiske Råds møde i Lissabon i 2000) kræver modernisering og løbende forbedring af erhvervsuddannelsessystemerne som reaktion på hastige forandringer i økonomien og samfundet, således at de kan bidrage til at øge beskæftigelsesegnetheden og den sociale inddragelse og forbedre adgangen til livslang læring for alle, herunder dårligt stillede personer.

               (2)

               På Det Europæiske Råds møde i Barcelona i 2002 blev det fastsat som mål at gøre Europas uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer til en kvalitetsreference på verdensplan senest i 2010.

               (3)

               I de integrerede retningslinjer for vækst og beskæftigelse (2005-2008), der blev vedtaget i Lissabon, opfordres medlemsstaterne til at udvikle systemer for livslang læring, der er overkommelige i pris og lettilgængelige samt i stand til at reagere på de ændrede behov i en videnbaseret økonomi og et videnbaseret samfund. Tilpasning og kapacitetsopbygning i erhvervsuddannelsessystemerne er en forudsætning for at øge deres relevans for arbejdsmarkedet. De målsætninger, der fastsættes inden for rammerne af uddannelsespolitikken, bør derfor i stigende grad supplere de målsætninger, der fastsættes inden for rammerne af den økonomiske politik og arbejdsmarkedspolitikken, for at kombinere social samhørighed og konkurrenceevne.

               (4)

               Efter Rådets resolution af 19. december 2002 om fremme af styrket europæisk samarbejde om erhvervsuddannelse (4) (»Københavnsprocessen«) og som et resultat af et efterfølgende samarbejde mellem Kommissionen, medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter, EØS- og EFTA-landene samt kandidatlandene om det prioriterede område kvalitetssikring er der blevet udviklet en fælles referenceramme for kvalitetssikring (Common Quality Assurance Framework, »CQAF«), som tager hensyn til eksisterende erfaring og god praksis i de forskellige deltagerlande.

               (5)

               I henhold til Rådets og Kommissionens fælles 2004-midtvejsrapport til Det Europæiske Råd om arbejdsprogrammet uddannelse og erhvervsuddannelse 2010 (5) bør CQAF inden for erhvervsuddannelser (som led i opfølgningen på Københavnserklæringen) og udarbejdelsen af en række vedtagne standarder, procedurer og retningslinjer for kvalitetssikring (6) (i tilknytning til Bolognaprocessen og som led i arbejdsprogrammet for uddannelsessystemernes mål) være nogle af Europas allerhøjeste prioriteter.

               (6)

               Rådet (uddannelse) godkendte i maj 2004 (7) CQAF-tilgangen og opfordrede medlemsstaterne og Kommissionen til på frivilligt plan at fremme den inden for deres respektive kompetenceområder sammen med de relevante berørte parter.

               (7)

               Det europæiske netværk for kvalitetssikring inden for erhvervsuddannelser (8) opstillede en europæisk platform, der muliggjorde en passende opfølgning af Rådets konklusioner fra 2004 og Helsingforskommunikéet og lettede et varigt samarbejde mellem landene.

               (8)

               I 2006 understregede Helsingforskommunikéet behovet for videreudvikling og indførelse af fælles europæiske redskaber, der specifikt er rettet mod erhvervsuddannelserne, idet der trækkes på principperne for en fælles referenceramme for kvalitetssikring som omhandlet i Rådets konklusioner fra maj 2004 om kvalitetssikring inden for erhvervsuddannelserne med henblik på at fremme en kultur med kvalitetsforbedring og øget deltagelse i det europæiske netværk for kvalitetssikring inden for erhvervsuddannelser.

               (9)

               Nærværende henstilling fastlægger en europæisk referenceramme for kvalitetssikring (»referencerammen«) som et referenceinstrument, der kan hjælpe medlemsstaterne med at fremme og overvåge løbende forbedring af deres erhvervsuddannelsessystemer på grundlag af fælles europæiske referencer, som bygger på og videreudvikler CQAF. Referencerammen bør bidrage til kvalitetsforbedring af erhvervsuddannelserne og til øget gennemsigtighed og ensartethed i forbindelse med den erhvervsuddannelsespolitiske udvikling mellem medlemsstaterne, hvorved gensidig tillid, arbejdstagernes og elevers/studerendes mobilitet og livslang læring fremmes.

               (10)

               Referencerammen bør omfatte en kvalitetssikrings- og forbedringscirkel inden for planlægning, gennemførelse, evaluering/vurdering og fornyet gennemgang/revision af erhvervsuddannelserne suppleret med fælles kvalitetskriterier, indikative deskriptorer og indikatorer. Overvågningsprocesserne, herunder en kombination af interne og eksterne evalueringsmekanismer, skal i nødvendigt omfang defineres af medlemsstaterne med henblik på at udpege systemernes, processernes og procedurernes styrke samt de områder, der skal forbedres. Referencerammen bør omfatte anvendelse af måleredskaber for at dokumentere effektiviteten.

               (11)

               Referencerammen bør anvendes af erhvervsuddannelsessystemerne og udbyderne af erhvervsuddannelse samt ved godkendelse af kvalifikationer. Den giver en systematisk tilgang til kvalitet, idet den omfatter og skaber indbyrdes forbindelse mellem de relevante niveauer og aktører. Referencerammen bør indebære, at der lægges stor vægt på overvågning og forbedring af kvaliteten, idet intern og ekstern evaluering, revision og forbedringsprocesser kombineres og suppleres med målinger og kvalitativ analyse. Referencerammen bør danne grundlag for videreudvikling gennem samarbejde på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt plan.

               (12)

               Idet denne henstilling giver konkrete redskaber til støtte for en evaluerings- og kvalitetsforbedringskultur på alle niveauer, bidrager den til brug af politikker og praksis, der er videnskabeligt baserede, som grundlag for politikker, der i højere grad er præget af effektivitet og lige muligheder for alle i overensstemmelse med de i 2006 af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, vedtagne konklusioner om effektivitet og lige muligheder for alle i de europæiske uddannelsessystemer (9).

               (13)

               Denne henstilling udgør en referenceramme for udpegning, støtte og udveksling af bedste praksis, ikke kun på nationalt, men også på lokalt og regionalt plan i alle relevante netværk, herunder netværket for den europæiske referenceramme for kvalitetssikring.

               (14)

               Denne henstilling tager hensyn til de fælles principper for kvalitetssikring inden for videregående uddannelse og erhvervsuddannelse i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring (10) (European Qualifications Framework, »EQF«). Referencerammen bør derfor være til støtte for gennemførelsen af EQF, navnlig kvaliteten af godkendelsen af læringsresultater. Referencerammen bør ligeledes være til støtte for gennemførelsen af andre europæiske redskaber som f.eks. det europæiske meritoverførselssystem for erhvervsuddannelse og de fælles europæiske principper for validering af ikke-formel og uformel læring.

               (15)

               Denne henstilling er på grund af sin ikke bindende karakter i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet i traktatens artikel 5, eftersom den har til formål at støtte og supplere medlemsstaternes indsats ved at fremme yderligere samarbejde mellem medlemsstaterne for at øge erhvervsuddannelsernes gennemsigtighed og fremme mobilitet og livslang læring. Den bør gennemføres i overensstemmelse med national lovgivning og praksis. Denne henstilling er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet i ovennævnte artikel, for så vidt som den hverken erstatter eller definerer nationale kvalitetssikringssystemer. Referencerammen foreskriver ikke et særligt kvalitetssikringssystem eller en særlig tilgang, men fastlægger fælles principper, kvalitetskriterier, indikative deskriptorer og indikatorer, som kan bidrage til vurdering og forbedring af eksisterende systemer og gennemførelsen af erhvervsuddannelserne.

               (16)

               Formålet med referenceindikatorerne i bilag II er at støtte evaluering og kvalitetsforbedring af erhvervsuddannelsessystemer og/eller blandt udbyderne i overensstemmelse med national lovgivning og praksis, og at fungere som en »værktøjskasse«, som de forskellige brugere kan anvende til at vælge de indikatorer, som de finder mest relevante for kravene i deres særlige kvalitetssikringssystem. For så vidt angår deres art og formål bør de holdes adskilt fra de indikatorer og benchmarks, som der henvises til i Rådets konklusioner af 25. maj 2007 om et sammenhængende sæt indikatorer og benchmarks til overvågning af udviklingen i retning af opfyldelse af Lissabonmålene inden for uddannelse og erhvervsuddannelse (11).

               (17)

               Referencerammen kan, hvis den anvendes og videreudvikles af medlemsstaterne, være med til at fremme yderligere forbedring og udvikling af disses erhvervsuddannelsessystemer, støtte til strategier for livslang læring, yderligere integration på det europæiske arbejdsmarked og gennemførelse af EQF samt fremme af en kvalitetsforbedringskultur på alle niveauer, samtidig med at den rige mangfoldighed i de nationale uddannelsessystemer respekteres.

               (18)

               Denne henstilling bør bidrage til at modernisere uddannelsessystemer, forbedre uddannelsernes effektivitet ved at søge at sikre, at folk ikke forlader uddannelsessystemet uden kvalifikationer, forbedre det indbyrdes forhold mellem uddannelse og beskæftigelse, bygge bro mellem formel, ikke-formel og uformel læring og udbygge godkendelse af kvalifikationer på grundlag af erhvervet erfaring,

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:

               1)

               at de anvender og videreudvikler den europæiske referenceramme for kvalitetssikring (»referencerammen«), kvalitetskriterierne, de indikative deskriptorer og referenceindikatorerne, der er beskrevet mere indgående i bilag I og II, med henblik på yderligere forbedring og udvikling af deres erhvervsuddannelsessystemer, støtte til strategier for livslang læring og gennemførelse af EQF og det europæiske kvalitetscharter for mobilitet samt fremme af en kvalitetsforbedringskultur og innovation på alle niveauer. Der bør lægges særlig vægt på overgangen fra erhvervsuddannelse til videregående uddannelse

               2)

               at de hver især senest 18. juni 2011 udvikler en tilgang, der har til formål at forbedre kvalitetssikringssystemerne på nationalt plan, hvor dette er hensigtsmæssigt, og at sikre den bedst mulige udnyttelse af referencerammen, idet arbejdsmarkedets parter, regionale og lokale myndigheder og alle andre relevante berørte parter inddrages i overensstemmelse med national lovgivning og praksis

               3)

               at de deltager aktivt i netværket for referencerammen som grundlag for videreudvikling af fælles principper, referencekriterier og -indikatorer, retningslinjer og redskaber til relevante kvalitetsforbedringer af erhvervsuddannelserne på nationalt, regionalt og lokalt plan

               4)

               at de, hvor der ikke allerede forefindes et sådant, opretter et nationalt referencepunkt for kvalitetssikring inden for erhvervsuddannelserne, der er knyttet til de særlige strukturer og krav i hver enkelt medlemsstat, og som i overensstemmelse med national praksis samler eksisterende relevante organer og inddrager arbejdsmarkedets parter og alle relevante berørte parter på nationalt og regionalt plan med henblik på at sikre opfølgning af initiativer. Referencepunkterne bør:

                           —

                           holde en lang række forskellige berørte parter underrettet om aktiviteterne inden for netværket for referencerammen

                           —

                           aktivt støtte gennemførelsen af arbejdsprogrammet for netværket for referencerammen

                           —

                           tage konkrete initiativer for at fremme videreudvikling af referencerammen på nationalt plan

                           —

                           støtte selvevaluering som et supplerende og effektivt middel til kvalitetssikring, som gør det muligt at måle succes og udpege områder, der kan forbedres, i forbindelse med gennemførelsen af arbejdsprogrammet for netværket for referencerammen

                           —

                           sikre effektiv formidling af oplysninger til de berørte parter

               5)

               at de foretager en revision af gennemførelsesprocessen hvert fjerde år — en revision, som indarbejdes i hver anden national fremskridtsrapport udarbejdet som led i den fremtidige strategiske ramme for europæisk samarbejde på uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet — på grundlag af referencekriterier, der defineres af netværket for referencerammen i samarbejde med Kommissionen og medlemsstaterne.

         STØTTER, AT KOMMISSIONEN HAR TIL HENSIGT:

               1)

               at støtte medlemsstaterne ved gennemførelsen af ovennævnte opgaver, navnlig gennem fremme af samarbejde og gensidig læring, afprøvning og udvikling af vejledningsmateriale og oplysning om kvalitetsudvikling af erhvervsuddannelserne på tværs af medlemsstaterne

               2)

               at fremme og sammen med medlemsstaterne deltage i netværket for referencerammen ved at bidrage til den politiske udvikling på dette område gennem konkrete forslag og initiativer, hvor dette er hensigtsmæssigt

               3)

               at sikre opfølgning af gennemførelsen af denne henstilling ved hvert fjerde år at aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de indhøstede erfaringer og følgerne for fremtiden, herunder om nødvendigt om en revision af denne henstilling, der foretages i samarbejde med medlemsstaterne og under inddragelse af forskellige interessenter

               4)

               på baggrund af denne rapport og i samarbejde med medlemsstaterne at foretage en evaluering af gennemførelsen af denne henstilling og om nødvendigt en revision heraf.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juni 2009.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         Štefan FÜLE

            Formand

      (1)  EUT C 100 af 30.4.2009, s. 136.

      (2)  EUT C 325 af 19.12.2008, s. 48.

      (3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 18.12.2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 11.5.2009.

      (4)  EFT C 13 af 18.1.2003, s. 2.

      (5)  EUT C 104 af 30.4.2004, s. 1.

      (6)  Kommuniké fra de europæiske undervisningsministres møde i Berlin den 19. september 2003 om virkeliggørelsen af det europæiske område for videregående uddannelse.

      (7)  Rådets konklusioner om kvalitetssikring af erhvervsuddannelserne af 28. maj 2004.

      (8)  Kommissionen etablerede det europæiske netværk for kvalitetssikring inden for erhvervsuddannelser i oktober 2005 efter positiv udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse. Medlemmerne er udpeget af medlemsstaterne, kandidatlandene, EFTA- og EØS-landene og organisationerne for arbejdsmarkedets parter i Europa efter en nøje fastlagt procedure.

      (9)  EUT C 298 af 8.12.2006, s. 3.

      (10)  EUT C 111 af 6.5.2008, s. 1.

      (11)  EUT C 311 af 21.12.2007, s. 13.

      INDLEDNING TIL BILAGENE
      Denne henstilling opretter den europæiske referenceramme for kvalitetssikring (»referencerammen«) omfattende en kvalitetssikrings- og forbedringscirkel (planlægning, gennemførelse, evaluering/vurdering og fornyet gennemgang eller revision) for erhvervsuddannelserne baseret på et sæt udvalgte kvalitetskriterier, deskriptorer og indikatorer, der kan anvendes på kvalitetsstyring for både erhvervsuddannelsessystemer og erhvervsuddannelsesudbydere. Formålet er ikke at indføre nye standarder, men at støtte medlemsstaternes indsats samtidig med, at deres forskellige tilgange bevares.
      Referencerammen bør betragtes som en »værktøjskasse«, som de forskellige brugere kan anvende til udvælgelse af de deskriptorer og indikatorer, som de finder mest relevante for kravene i deres særlige kvalitetssikringssystem.
      De foreslåede deskriptorer (bilag I) og indikatorer (bilag II) er kun vejledende og kan udvælges og anvendes af brugerne af referencerammen i overensstemmelse med alle eller en del af de eksisterende krav og rammer.
      De kan anvendes på grund- og/eller videreuddannelse inden for erhvervsuddannelserne, afhængigt af de relevante individuelle karakteristika, der kendetegner medlemsstaternes erhvervsuddannelsessystemer og typen af udbydere.
      De skal anvendes på rent frivillig basis under hensyntagen til den mulige ekstra værdi, de kan tilføre, og i overensstemmelse med national lovgivning og praksis. De bør hverken betragtes som benchmarks eller som et middel til at aflægge rapport om eller drage sammenligninger mellem de forskellige nationale systemers kvalitet og effektivitet. Det er fortsat medlemsstaterne, der har det fulde ansvar for overvågning af disse systemers kvalitet.

         BILAG I

            DEN EUROPÆISKE REFERENCERAMME FOR KVALITETSSIKRING: KVALITETSKRITERIER OG INDIKATIVE DESKRIPTORER
             (1)

         I dette bilag foreslås fælles kvalitetskriterier og indikative deskriptorer, som kan være til støtte for medlemsstaterne i det omfang, de finder det hensigtsmæssigt, ved indførelsen af referencerammen (2).

                     Kvalitetskriterier

                     Indikative deskriptorer for erhvervsuddannelsessystemer

                     Indikative deskriptorer for erhvervsuddannelsesudbydere

                     Planlægningen afspejler en strategisk vision, der deles af de relevante berørte parter og omfatter eksplicitte mål/målsætninger, foranstaltninger og indikatorer.

                     Der er beskrevet mål/målsætninger på mellemlang og lang sigt for erhvervsuddannelserne, og der er skabt forbindelse med målene på europæisk plan.
                     De relevante berørte parter deltager i fastsættelsen af mål og målsætninger for erhvervsuddannelserne på de forskellige niveauer.
                     Målene fastsættes og overvåges ved hjælp af specifikke indikatorer (succeskriterier).
                     Der er fastsat mekanismer og procedurer med henblik på at fastlægge erhvervsuddannelsesbehovene.
                     Der er udarbejdet en informationspolitik for at sikre optimal spredning af resultaterne af kvalitetssikringen under hensyntagen til nationale/regionale krav til beskyttelse af personoplysninger.
                     Standarder og retningslinjer for anerkendelse, validering og certificering af enkeltpersoners kompetencer er blevet defineret.

                     Europæiske, nationale og regionale politiske mål/målsætninger for erhvervsuddannelserne afspejles i de lokale mål, der er fastsat af udbyderne af erhvervsuddannelse.
                     Der er fastsat eksplicitte mål og målsætninger, som overvåges.
                     Der gennemføres løbende høringer af de relevante berørte parter for at udpege specifikke lokale/individuelle behov.
                     Der er foretaget en eksplicit fordeling af ansvarsområderne inden for kvalitetsstyring og -udvikling.
                     Personalet inddrages på et tidligt tidspunkt i planlægningen, herunder kvalitetsudviklingen.
                     Erhvervsuddannelsesudbyderne planlægger samarbejdsinitiativer med andre erhvervsuddannelsesudbydere.
                     De relevante berørte parter deltager i processen for analyse af lokale behov.
                     Erhvervsuddannelsesudbyderne har udarbejdet et eksplicit og gennemsigtigt kvalitetssikringssystem.

                     Gennemførelsesplaner, som omfatter eksplicitte principper, udarbejdes i samråd med de berørte parter.

                     Gennemførelsesplanerne udarbejdes i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, erhvervsuddannelsesudbyderne og andre relevante berørte parter på forskellige niveauer.
                     I gennemførelsesplanerne tages der hensyn til de krævede ressourcer, brugernes kapacitet og de redskaber og retningslinjer, der kan give den nødvendige støtte.
                     Der er udarbejdet retningslinjer og standarder for gennemførelsen på forskellige niveauer.
                     Gennemførelsesplanerne omfatter specifik støtte til uddannelse af lærere og undervisere.
                     Beskrivelsen af erhvervsuddannelsesudbydernes ansvarsområder i forbindelse med gennemførelsesprocessen er eksplicit og gennemsigtig.
                     Der er udarbejdet en national og/eller regional referenceramme for kvalitetssikring, som omfatter retningslinjer og kvalitetsstandarder for erhvervsuddannelsesudbyderniveauet for at fremme løbende forbedringer og selvregulering.

                     Der foretages en passende intern fordeling af ressourcerne med henblik på opfyldelse af de mål, der er fastsat i gennemførelsesplanerne.
                     Relevante og brede partnerskaber støttes eksplicit med henblik på at gennemføre de planlagte foranstaltninger.
                     Den strategiske plan for udvikling af personalets kompetencer beskriver behovet for uddannelse af lærere og undervisere.
                     Personalet deltager regelmæssigt i erhvervsuddannelserne og udvikler samarbejde med relevante eksterne berørte parter for at støtte kapacitetsopbygningen og kvalitetsforbedringen og at forbedre resultaterne.

                     Der gennemføres regelmæssig evaluering af resultaterne og processerne suppleret med målinger.

                     Der er fastlagt en evalueringsmetode, som dækker intern og ekstern evaluering.
                     Det er vedtaget og klart beskrevet, at de berørte parter skal inddrages i overvågnings- og evalueringsprocessen.
                     De nationale/regionale standarder og processer for kvalitetsforbedring og -sikring er relevante og i overensstemmelse med branchens behov.
                     Systemerne gøres til genstand for selvevaluering og intern og ekstern revision, alt efter omstændighederne.
                     Der er indført alarmsystemer.
                     Der anvendes resultatindikatorer.
                     Der gennemføres relevant, regelmæssig og sammenhængende dataindsamling for at måle resultaterne og udpege områder, der skal forbedres. Der er udarbejdet passende dataindsamlingsmetoder, f.eks. spørgeskemaer og indikatorer/målemetoder.

                     Der gennemføres periodisk selvevaluering i henhold til nationale og regionale regler eller på erhvervsuddannelsesudbydernes initiativ.
                     Evalueringen og revisionen dækker processer og resultater af uddannelsen, herunder en vurdering af elevernes/de studerendes tilfredshed og personalets indsats og tilfredshed.
                     Evalueringen og revisionen omfatter tilstrækkelige og effektive mekanismer til inddragelse af interne og eksterne berørte parter.
                     Der er indført alarmsystemer.

                     Revision

                     Procedurerne, mekanismerne og redskaberne til revision er defineret på alle niveauer.
                     Processerne revideres regelmæssigt, og der udarbejdes handlingsplaner for forandringer. Systemerne tilpasses i overensstemmelse hermed.
                     Oplysninger om resultaterne af evalueringen offentliggøres.

                     Elevernes/de studerendes feedback vedrørende deres individuelle læringserfaringer og vedrørende lærings- og undervisningsmiljø indsamles. Dette anvendes sammen med undervisernes feedback som input til yderligere foranstaltninger.
                     Oplysninger om resultaterne af evalueringen offentliggøres i brede kredse.
                     Procedurerne for feedback og revision udgør en del af en strategisk læringsproces i organisationen.
                     Resultaterne af evalueringsprocessen drøftes med relevante berørte parter, og der udarbejdes passende handlingsplaner.

            (1)  Definitionerne i denne henstilling er baseret på Cedefops glossar vedrørende kvalitet inden for erhvervsuddannelse (arbejdsdokument, november 2003).

            (2)  Der kan findes endnu et sæt udvalgte kvalitetsindikatorer i bilag II.

         BILAG II

            ET SÆT UDVALGTE KVALITETSINDIKATORER FOR VURDERING AF KVALITETEN I ERHVERVSUDDANNELSER, DER KAN ANVENDES SOM REFERENCE

         I dette bilag foreslås et omfattende sæt udvalgte kvalitetsindikatorer, der kan støtte evaluering og kvalitetsforbedring af erhvervsuddannelsessystemer og/eller erhvervsuddannelsesudbydere. Dette sæt indikatorer vil blive videreudviklet gennem europæisk samarbejde på bilateralt og/eller multilateralt plan og på grundlag af europæiske data og nationale registre.
         For så vidt angår deres art og formål bør de holdes adskilt fra de indikatorer og benchmarks, som der henvises til i Rådets konklusioner af 25. maj 2007 om et sammenhængende sæt indikatorer og benchmarks til overvågning af udviklingen i retning af opfyldelse af Lissabonmålene inden for uddannelse og erhvervsuddannelse.
         Endvidere omfatter oversigten over indikatorer ikke aggregerede indikatorer på nationalt plan i tilfælde, hvor disse ikke eksisterer eller er vanskelige at fremskaffe. På nationalt plan kan sådanne indikatorer samles på et senere tidspunkt på grundlag af en fælles aftale mellem medlemsstaterne, Kommissionen og netværket for den europæiske referenceramme for kvalitetssikring.

                     Indikator

                     Indikatortype

                     Politikkens formål

                     Overordnede indikatorer for kvalitetssikring

                     Nr. 1
                     Kvalitetssikringssystemernes relevans for erhvervsuddannelsesudbyderne:

                                 a)

                                 andel erhvervsuddannelsesudbydere, der anvender interne kvalitetssikringssystemer, der er fastlagt ved lov/på eget initiativ

                                 b)

                                 andel akkrediterede erhvervsuddannelsesudbydere

                     Kontekstindikator/inputindikator

                     Fremme af en kultur præget af kvalitetsforbedring blandt erhvervsuddannelsesudbydere
                     Forøgelse af gennemsigtigheden af erhvervsuddannelsernes kvalitet
                     Øget gensidig tillid, hvad angår erhvervsuddannelserne

                     Nr. 2
                     Investering i uddannelse for undervisere:

                                 a)

                                 andel lærere og undervisere, der deltager i efter- og videreuddannelse

                                 b)

                                 investeret beløb

                     Inputindikator/procesindikator

                     Fremme af lærernes og undervisernes engagement i kvalitetsudviklings-processen inden for erhvervsuddannelserne
                     Erhvervsuddannelsernes evne til at reagere på ændringer i arbejdsmarkedets efterspørgsel
                     Forbedring af den enkeltes læringskapacitetsopbygning
                     Forbedring af elevernes/de studerendes resultater

                     Indikatorer, der supplerer kvalitetsmålsætningerne for erhvervsuddannelsespolitikkerne

                     Nr. 3
                     Deltagelse i erhvervsuddannelsesprogrammer:
                     Antal deltagere i erhvervsuddannelsesprogrammer (1) opdelt efter programtype og de individuelle kriterier (2)

                     Inputindikator/procesindikator/outputindikator

                     Opnåelse af grundlæggende oplysninger om erhvervsuddannelsernes tiltrækningskraft på erhvervsuddannelsessystem- og erhvervuddannelsesudbyderniveau
                     Målretning af støtten for at øge adgangen til erhvervsuddannelserne, herunder også for dårligt stillede grupper

                     Nr. 4
                     Andel af deltagerne, som færdiggør erhvervsuddannelsesprogrammerne:
                     Antal personer, som har færdiggjort et helt erhvervsuddannelsesprogram/opgivet et erhvervsuddannelsesprogram, opdelt efter programtype og de individuelle kriterier

                     Procesindikator/outputindikator/resultatindikator

                     Opnåelse af grundlæggende oplysninger om uddannelsesmæssige resultater og erhvervsuddannelses-processens kvalitet
                     Beregning af den andel af elever/studerende, der forlader skolen i utide, set i forhold til andelen af deltagere
                     Støtte til vellykket gennemførelse af uddannelsesforløb som et af de vigtigste mål for kvalitet i erhvervsuddannelserne
                     Støtte til særlige uddannelsesforløb, herunder for dårligt stillede grupper

                     Nr. 5
                     Antal personer, der er kommet i arbejde efter færdiggørelse af et erhvervsuddannelsesprogram:

                                 a)

                                 situationen for personer med en erhvervsuddannelse på et givet tidspunkt efter uddannelsens afslutning, opdelt efter programtype og de individuelle kriterier (3)

                                 b)

                                 andel af personer med en erhvervsuddannelse, der er kommet i arbejde på et givet tidspunkt efter uddannelsens afslutning, opdelt efter programtype og de individuelle kriterier

                     Resultatindikator

                     Fremme af beskæftigelsesegnethed
                     Forbedring af erhvervsuddannelsernes evne til at reagere på ændringer i arbejdsmarkedets efterspørgsel
                     Støtte til særlige uddannelsesforløb, herunder for dårligt stillede grupper

                     Nr. 6
                     Udnyttelse af de opnåede færdigheder på arbejdspladsen:

                                 a)

                                 oplysninger om de stillinger, som personer med færdiggjort erhvervsuddannelse har opnået, opdelt efter erhvervsuddannelsestype og individuelle kriterier

                                 b)

                                 den enkeltes og arbejdsgivernes tilfredshed med de opnåede færdigheder/kompetencer

                     Resultatindikator
                     (blanding af kvalitative og kvantitative data)

                     Forbedring af beskæftigelsesegnethed
                     Forbedring af erhvervsuddannelsernes evne til at reagere på ændringer i arbejdsmarkedets efterspørgsel
                     Støtte til særlige uddannelsesforløb, herunder for dårligt stillede grupper

                     Kontekstoplysninger

                     Nr. 7
                     Arbejdsløshed (4) i henhold til individuelle kriterier

                     Kontekstindikator

                     Baggrundsoplysninger, der kan anvendes, når der træffes politiske beslutninger om erhvervsuddannelsessystemerne

                     Nr. 8
                     Udsatte grupper:

                                 a)

                                 andel af deltagerne i erhvervsuddannelse, der tilhører dårligt stillede grupper (i en bestemt region eller et bestemt afgrænset område), opdelt efter alder og køn

                                 b)

                                 andel af personer i de dårligt stillede grupper, som færdiggør uddannelsen, opdelt efter alder og køn

                     Kontekstindikator

                     Baggrundsoplysninger, der kan anvendes, når der træffes politiske beslutninger om erhvervsuddannelsessystemerne
                     Forbedring af adgangen til erhvervsuddannelserne for dårligt stillede grupper
                     Støtte til særlige uddannelsesforløb for dårligt stillede grupper

                     Nr. 9
                     Mekanismer til fastlæggelse af arbejdsmarkedets behov for erhvervsuddannelse:

                                 a)

                                 oplysninger om mekanismer til bestemmelse af ændringer i efterspørgslen på forskellige niveauer

                                 b)

                                 dokumentation for deres effektivitet

                     Kontekstindikator/inputindikator
                     (kvalitative oplysninger)

                     Forbedring af erhvervsuddannelsernes evne til at reagere på ændringer i arbejdsmarkedets efterspørgsel
                     Fremme af beskæftigelsesegnethed

                     Nr. 10
                     Ordninger for fremme af bedre adgang til erhvervsuddannelserne:

                                 a)

                                 oplysninger om eksisterende ordninger på forskellige niveauer

                                 b)

                                 dokumentation for deres effektivitet

                     Procesindikator
                     (kvalitative oplysninger)

                     Forbedring af adgangen til erhvervsuddannelserne, herunder også for dårligt stillede grupper
                     Støtte til særlige uddannelsesforløb

            (1)  For grundforløbet inden for erhvervsuddannelser: Der skal gennemføres seks ugers erhvervsuddannelse, før en elev/studerende kan betragtes som deltager.
         For livslang læring: andel af befolkningen, der deltager i formelle erhvervsuddannelsesprogrammer.

            (2)  Bortset fra grundlæggende oplysninger om køn og alder kan der også anvendes andre sociale kriterier som f.eks. antal elever, der forlader skolen i utide, bedste uddannelsesmæssige resultater, indvandrere, handicappede, arbejdsløshedsperiodens varighed osv.

            (3)  For grundforløbet inden for erhvervsuddannelser: herunder oplysninger om situationen for personer, der forlader uddannelsen.

            (4)  Definition i henhold til ILO og OECD: arbejdsløse i aldersgruppen 15-74, som aktivt søger beskæftigelse og er rede til at påtage sig et arbejde.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2015/1381 af 10. august 2015 om overvågning af arsen i fødevarer

text:
               12.8.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 213/9

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2015/1381
   af 10. august 2015
   om overvågning af arsen i fødevarer
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Arsen forekommer naturligt i miljøet og findes i jord, grundvand og planter. Arsen findes i en lang række arsenforbindelser. Arsen findes i vand og jord. Arsen absorberes af alle planter og dyr.

               (2)

               De væsentligste skadelige virkninger, der er rapporteret hos mennesker i forbindelse med indtag over længere tid af uorganisk arsen, er hudlæsioner, cancer, udviklingstoksicitet, neurotoksicitet, hjerte-kar-sygdomme, abnorm glukosemetabolisme og diabetes.

               (3)

               Europa-Kommissionen bad Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) udarbejde en videnskabelig udtalelse om risiciene for menneskers sundhed i forbindelse med forekomsten af arsen i fødevarer (inkl. drikkevand).

               (4)

               EFSA anbefalede i udtalelsen (1), at der skulle fremskaffes oplysninger om speciering for forskellige fødevarer til støtte for en vurdering af eksponeringen via kosten for at forbedre risikovurderingen af uorganisk arsen —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne bør i årene 2016, 2017 og 2018 overvåge forekomsten af arsen i fødevarer. Overvågningen bør omfatte mange forskellige typer fødevarer, der afspejler forbrugsvaner, herunder fødevarer som korn, kornbaserede produkter (herunder klid og kim), frugt- og grønsagsjuice, drikkevand (herunder flaskevand), kaffe, tørre teblade, øl, fisk og fiskevarer, grøntsager, algeprodukter (herunder hijiki), mælk, mejeriprodukter, fødevarer bestemt til spædbørn og småbørn, fødevarer til særlige medicinske formål og kosttilskud, med henblik på at få et nøjagtigt estimat af eksponeringen.

               2.

               Medlemsstaterne bør følge prøvetagningsmetoderne i Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 (2) for at sikre, at prøverne er repræsentative for det pågældende parti.

               3.

               Medlemsstaterne bør foretage analysen af arsen, helst ved at bestemme indholdet af uorganisk arsen og det samlede arsenindhold, og hvis muligt, andre relevante arsenspecier i overensstemmelse med bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (3), ved at anvende en analysemetode, som det er dokumenteret har givet pålidelige resultater.

               4.

               Medlemsstaterne bør regelmæssigt indberette overvågningsoplysningerne på helvægtsbasis til EFSA sammen med de oplysninger og i det elektroniske format, som EFSA har foreskrevet, så disse data kan samles i én database.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. august 2015.

            På Kommissionens vegne

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden; Scientific Opinion on Arsenic in Food. EFSA Journal 2009; 7(10):1351.

      (2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 333/2007 af 28. marts 2007 om prøveudtagnings- og analysemetoder til offentlig kontrol af indholdet af bly, cadmium, kviksølv, uorganisk tin, 3-MCPD og benzo(a)pyren i fødevarer (EUT L 88 af 29.3.2007, s. 29).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1).


title: Kommissionens henstilling af 11. marts 2005 om et europæisk charter for forskere og en adfærdskodeks for ansættelse af forskere (EØS-relevant tekst).

text:
               22.3.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 75/67

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 11. marts 2005
   om et europæisk charter for forskere og en adfærdskodeks for ansættelse af forskere
   (EØS-relevant tekst)
   (2005/251/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 165, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Kommissionen fandt det i januar 2000 (1) nødvendigt at oprette Det Europæiske Forskningsrum som fast holdepunkt for Fællesskabets fremtidige indsat på dette område for at underbygge den europæiske forskningspolitik og give den struktur.

               (2)

               Det Europæiske Råd i Lissabon opstillede den målsætning, at Fællesskabet skulle blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnøkonomi i verden inden 2010.

               (3)

               Rådet har behandlet spørgsmålet om forskerarbejde og forskerkarrierer i Det Europæiske Forskningsrum i sin resolution af 10. november 2003 (2), hvor det navnlig gav udtryk for sin tilfredshed med, at Kommissionen havde planer om at udarbejde et charter for europæiske forskere og en adfærdskodeks for ansættelse af forskere.

               (4)

               Den påviste risiko for forskermangel (3), især inden for en række kernediscipliner, er en alvorlig trussel mod EU's innovationsevne, videnkapacitet og produktivitetsvækst i den nærmeste fremtid og kan hindre, at Lissabon- og Barcelona-målsætningerne bliver opfyldt. Europa må derfor blive langt mere attraktivt for forskerne og styrke inddragelsen af kvindelige forskere ved at medvirke til at skabe de nødvendige betingelser for, at de kan få et mere holdbart og tillokkende karriereforløb inden for F&U (4).

               (5)

               Tilstrækkelige, veludviklede menneskelige ressourcer inden for F&U er grundlaget for den videnskabelige udvikling og det teknologiske fremskridt, for forbedring af livskvaliteten og sikring af de europæiske borgeres velfærd og medvirker til at øge Europas konkurrenceevne.

               (6)

               Der bør indføres og iværksættes nye ordninger for forskeres karriereforløb for at forskernes karriereudsigter i Europa kan forbedres.

               (7)

               Bedre og mere åbenlyse karriereudsigter medvirker også til at opbygge en positiv holdning til forskergerningen i offentligheden og opmuntrer dermed flere unge til at indlede en forskerkarriere.

               (8)

               Det endelige politiske formål med denne henstilling er at bidrage til udvikling af et attraktivt, åbent og bæredygtigt europæisk arbejdsmarked for forskere, hvis rammebetingelser giver mulighed for at ansætte og fastholde højt kvalificerede forskere i et miljø, som fremmer effektiv præstation og produktivitet.

               (9)

               Medlemsstaterne bør søge at tilbyde forskerne bæredygtige karriereforløb på alle karrieretrin uanset kontraktforholdene og den valgte F&U-karriere, og de bør søge at sikre, at forskerne behandles som fagfolk og som en integrerende del af den institution, de arbejder i.

               (10)

               Selv om medlemsstaterne har gjort et stort arbejde for at overvinde de administrative og juridiske hindringer for mobilitet på tværs af de geografiske og faglige grænser, er mange af disse hindringer stadig til stede.

               (11)

               Alle former for mobilitet bør fremmes som led i en vidtfavnende politik for menneskelige ressourcer inden for F&U på nationalt, regionalt og institutionelt plan.

               (12)

               Det værdifulde i enhver form for mobilitet bør anerkendes fuldt ud i karrierebedømmelses- og forfremmelsesordningerne for forskere for at sikre, at en sådan erfaring bidrager til den faglige udvikling.

               (13)

               En konsekvent politik for forskerkarrierer og for forskermobilitet til (5) og fra Den Europæiske Union bør udarbejdes under hensyntagen til situationen i udviklingslandene og regionerne i og uden for Europa, så opbygningen af forskningskapacitet i Den Europæiske Union ikke sker på bekostning af mindre udviklede lande og regioner.

               (14)

               Forskernes finansieringskilder eller arbejdsgivere bør i deres egenskab af ansættelsesmyndighed være ansvarlige for, at forskerne stilles over for åbne, gennemsigtige og internationalt sammenlignelige udvælgelses- og ansættelsesprocedurer.

               (15)

               Samfundet bør i højere grad værdsætte den ansvarlighed og faglighed, forskerne lægger for dagen under udførelsen af deres arbejde på de forskellige karrieretrin og med deres mangesidede opgave som videnarbejdere, ledere, projektkoordinatorer, administratorer, tilsynsførende, vejledere, karriererådgivere eller videnskabelige formidlere.

               (16)

               Udgangspunktet i denne henstilling er, at forskernes arbejdsgivere eller finansieringskilder har en altovervejende forpligtelse til at sikre, at de opfylder lovbestemmelserne i det pågældende land, den pågældende region eller den pågældende sektor.

               (17)

               Denne henstilling giver medlemsstaterne, arbejdsgiverne, finansieringskilderne og forskerne et værdifuldt udgangspunkt for på frivillig basis at tage yderligere initiativer til at forbedre og befæste forskernes karriereudsigter i Den Europæiske Union og skabe et åbent arbejdsmarked for forskere.

               (18)

               De generelle principper og krav, der opstilles i denne henstilling, er resultatet af en offentlig høringsproces, som medlemmerne af Styrelsesrådet for Menneskelige Ressourcer og Mobilitet til fulde har været inddraget i,

         HENSTILLER:

               1.

               At medlemsstaterne søger at tage de nødvendige skridt til at sikre, at forskernes arbejdsgivere eller finansieringskilder udvikler og opretholder et inspirerende forskningsmiljø og en frugtbringende arbejdskultur, hvor enkeltpersoner og forskere værdsættes, opmuntres og støttes, og som giver dem den nødvendige materielle og intellektuelle tilskyndelse til at nå deres mål og at løse deres opgaver. Der skal i denne forbindelse lægges særlig vægt på at tilrettelægge arbejds- og uddannelsesvilkårene på forskerkarrierens tidlige trin, så de bidrager til at gøre valget af en F&U-karriere tillokkende.

               2.

               At medlemsstaterne, hvor det er nødvendigt, søger at tage afgørende skridt til at sikre, at forskernes arbejdsgivere eller finansieringskilder forbedrer ansættelsesmetoderne og karriereevaluerings-/bedømmelsessystemerne for at skabe en mere gennemsigtig, åben, ensartet og internationalt accepteret ordning for ansættelse og karriereudvikling som forudsætning for et virkeligt europæisk arbejdsmarked for forskere.

               3.

               At medlemsstaterne — når de udformer og vedtager deres strategier og ordninger for udvikling af bæredygtige forskerkarrierer — i tilstrækkelig grad tager hensyn til og indretter sig efter de almindelige principper og krav, som findes i bilaget og betegnes Det Europæiske Charter for Forskere og Adfærdskodeksen for Ansættelse af Forskere.

               4.

               At medlemsstaterne inden for deres ansvarsområde søger at omsætte disse almindelige principper og krav til national lovgivning eller til standarder og retningslinjer på sektor- og/eller institutionsplan (chartrer og/eller kodekser for forskere). De skal herved tage hensyn til den store forskel på love, bestemmelser og praksis, som er bestemmende for tilrettelæggelse af F&U-karrierer og arbejdsvilkår i de forskellige lande og sektorer og for deres forløb.

               5.

               At medlemsstaterne betragter disse almindelige principper og krav som en integrerende del af institutionernes kvalitetssikringsordninger og følger dem ved opstilling af kriterier for nationale/regionale finansieringsordninger og anvender dem i offentlige organers revisions-, overvågnings- og evalueringsprocesser.

               6.

               At medlemsstaterne fortsat søger at overvinde de juridiske og administrative hindringer for mobilitet, som stadig findes, herunder hindringerne for mobilitet på tværs af sektorer og mobilitet mellem og inden for forskellige funktioner og under hensyntagen til Den udvidede Europæiske Union.

               7.

               At medlemsstaterne søger at sikre forskerne tilstrækkelig socialsikring i overensstemmelse med deres retsstilling. I denne forbindelse skal der lægges særlig vægt på overførsel af pensionsrettigheder, ved lov eller som tillæg, for forskere, der bevæger sig inden for den offentlige og private sektor i det samme land, og for forskere, der bevæger sig på tværs af grænserne i Den Europæiske Union. Sådanne ordninger skal sikre, at forskere, som i løbet af deres tilværelse skifter arbejde eller afbryder deres karriere, ikke udsættes for urimelige tab af socialsikring og sociale rettigheder.

               8.

               At medlemsstaterne indfører de nødvendige overvågningsstrukturer, så de kan genbehandle denne henstilling regelmæssigt og måle, i hvilken udstrækning arbejdsgivere, finansieringskilder og forskere har benyttet Det Europæiske Charter for Forskere og Adfærdskodeksen for Ansættelse af Forskere.

               9.

               At målekriterierne til dette formål opstilles og aftales med medlemsstaterne i forbindelse med det arbejde, der udføres af Styrelsesgruppen for Menneskelige Ressourcer og Mobilitet.

               10.

               At medlemsstaterne som deltagere i internationale regeringsorganisationer tager hensyn til denne henstilling, når de foreslår strategier og træffer beslutninger i forbindelse med disse organisationers virke.

               11.

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne, men skal også tilskynde til social dialog og til dialog blandt forskere og interessegrupper og i samfundet som sådant.

               12.

               Medlemsstaterne opfordres til så vidt muligt inden 15. december 2005 og derefter en gang om året at underrette Kommissionen om foranstaltninger, de har truffet i forbindelse med denne henstilling, og om de første resultater af dens anvendelse samt at give Kommissionen eksempler på god praksis.

               13.

               Denne henstilling vil blive genbehandlet regelmæssigt af Kommissionen som led i den åbne koordinationsmetode.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2005.

            På Kommissionens vegne

         Janez POTOČNIK

            Medlem af Kommissionen

      (1)  KOM(2000) 6 endelig udg. af 18.1.2000.

      (2)  EFT C 282 af 25.11.2003, s. 1. Rådets resolution af 10. november 2003 (2003/C 282/01 om forskerfaget og forskerkarriere i Det Europæiske Forskningsråd).

      (3)  KOM(2003) 226 endelig udg. og SEC(2003) 489 af 30.4.2003.

      (4)  SEC(2005) 260.

      (5)  KOM(2004) 178 endelig udg. af 16.3.2004.

      BILAG
      AFSNIT 1
      Det Europæiske Charter for Forskere
      Det Europæiske charter for Forskere er en række almindelige principper og krav, som fastsætter forskernes og deres arbejdsgiveres og/eller finansieringskilders (1) opgaver, ansvar og rettigheder. Charterets formål er at sikre, at forholdet mellem forskerne og arbejdsgiverne eller finansieringskilderne er af en sådan art, at det er befordrende for en vellykket præstation inden for frembringelse, overførelse, delagtiggørelse i og udbredelse af viden og teknologisk udvikling og for forskernes karriereudvikling. Charteret anerkender desuden værdien af enhver form for mobilitet som middel til forbedring af forskernes faglige udvikling.
      I denne betydning er charteret en referenceramme, som opfordrer forskere, arbejdsgivere og finansieringskilder til at bære sig ansvarligt ad og optræde som fagfolk i deres arbejdsmiljø og at anerkende hinanden som fagfolk.
      Charteret henvender sig til alle forskere på alle karrieretrin i Den Europæiske Union og omfatter alle forskningsområder i den offentlige og private sektor, uanset udnævnelsens eller ansættelsens art (2), arbejdsgiverens retsstilling eller den type organisation eller institution, arbejdet udføres i. Den tager hensyn til forskernes mangesidede opgaver, idet de ikke blot udpeges til at drive forskning og/eller udføre udviklingsarbejde, men også inddrages i overvågning, vejledning, ledelse og administration.
      Dette charter tager som sit udgangspunkt, at både forskerne og deres arbejdsgivere og/eller finansieringskilder har en altovervejende forpligtelse til at sikre, at de opfylder den pågældende nationale eller regionale lovgivnings bestemmelser. Hvis forskerne har status eller rettigheder, som i nogle henseender er bedre end det, charteret fastsætter, kan den allerede opnåede status eller de allerede opnåede rettigheder ikke forringes under påberåbelse af charterets bestemmelser.
      Forskere, arbejdsgivere og finansieringskilder, som følger dette charter, respekterer og overholder samtidig de fundamentale rettigheder og principper, som er opstillet i Den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheder (3).
      ALMINDELIGE PRINCIPPER OG KRAV, SOM GÆLDER FOR FORSKERE
      Forskningsfrihed
      Forskerne bør i deres forskning have menneskehedens bedste for øje og søge at udvide den videnskabelige videns grænser under udøvelse af retten til menings- og ytringsfrihed og til frit at kunne fastsætte metoder, for problemernes løsning efter anerkendte etiske principper og anerkendt praksis.
      Forskerne bør imidlertid erkende, at deres frihed kan begrænses på grund af særlige forskningsforhold (herunder overvågning/vejledning/administration) eller funktionsproblemer, f.eks. af budget- eller infrastrukturmæssige grunde eller, ikke mindst i industrisektoren, for at beskytte intellektuelle ejendomsrettigheder. Sådanne begrænsninger bør imidlertid ikke stride mod anerkendte etiske principper og anerkendt praksis, som forskerne skal følge.
      Etiske principper
      Forskerne bør følge den anerkendte etiske praksis og de grundlæggende etiske principper, der kendetegner deres fagområde(r), samt de etiske standarder, der fremgår af de enkelte nationers, sektorers eller institutioners forskellige moralkodekser.
      Faglig ansvarlighed
      Forskerne bør gøre alt for at sikre, at deres forskning er samfundsrelevant og ikke dublerer forskningsarbejde, som tidligere er blevet udført andetsteds.
      De skal undgå enhver form for plagiering, følge den intellektuelle ejendomsrets principper og anerkende den fælles ejendomsret til data i tilfælde, hvor forskningen udføres i samarbejde med en tilsynsførende og/eller andre forskere. Behovet for at efterprøve nye iagttagelser ved at påvise, at forsøg kan gentages, bør ikke fortolkes som plagiering, såfremt de data, der skal bekræftes, udtrykkeligt anføres.
      Forskerne bør, hvis noget af deres arbejde uddelegeres, sikre, at den person, til hvem det overlades, er kvalificeret til at udføre det.
      Faglig holdning
      Forskerne bør være bekendt med de strategiske målsætninger, som er bestemmende for deres forskningsmiljø og dets finansieringsordninger, og bør skaffe alle nødvendige godkendelser, før de påbegynder deres forskning eller benytter de afsatte midler.
      De bør underrette deres arbejdsgiver, finansieringskilde eller tilsynsførende, når deres forskningsprojekt forsinkes, omlægges eller færdiggøres, og give meddelelse herom, hvis det afsluttes før tiden eller af en eller anden grund stilles i bero.
      Kontraktlige og juridiske forpligtelser
      Forskere på alle planer skal være bekendt med de nationale, sektorielle eller institutionelle bestemmelser for uddannelse og/eller arbejdsvilkår. Det omfatter bestemmelser for intellektuel ejendomsret og de krav og betingelser, som stilles af sponsorer eller finansieringskilder, uanset kontraktforholdene. Forskerne skal opfylde sådanne bestemmelser ved at levere de ønskede resultater (f.eks. afhandlinger, publikationer, patenter, rapporter, nye produktudviklinger osv.), således som det fremgår af kontraktens eller det dertil svarende dokuments betingelser.
      Ansvarlighed
      Forskerne skal være klar over, at de er ansvarlige over for deres arbejdsgiver, finansieringskilde eller andre tilknyttede offentlige eller private organer samt, ud fra et mere moralsk synspunkt, over for samfundet som sådant. Navnlig er forskere, som finansieres med offentlige midler, ansvarlige for, at skatteydernes penge udnyttes effektivt. De skal derfor følge sunde, gennemsigtige og effektive økonomiske principper og samarbejde med de autoriserede revisorer ved revision af deres forskning, hvad enten den foretages af deres arbejdsgivere/finansieringskilder eller af etiske udvalg.
      Indsamlings- og analysemetoder, resultater og relevante dataoplysninger bør stå åbne for intern og ekstern undersøgelse, når det er påkrævet eller forlanges af de kompetente myndigheder.
      God forskningspraksis
      Forskerne bør til en hver tid benytte sikre arbejdsmetoder, som er i overensstemmelse med den nationale lovgivning, og træffe de nødvendige forholdsregler for at beskytte sundhed og sikkerhed og forhindre informationsteknologiske ulykker, f.eks. ved at udarbejde en ordentlig backup-strategi. De bør også være bekendt med gældende nationale lovbestemmelser for databeskyttelse og fortrolighed og tage de nødvendige skridt til at opfylde dem på ethvert tidspunkt.
      Udbredelse og udnyttelse af resultater
      Alle forskere bør i overensstemmelse med deres kontraktordninger sikre, at resultatet af deres forskning udbredes og udnyttes, f.eks. videregives, overføres til andre forskningsmiljøer eller, hvis det er relevant, markedsføres. Navnlig ledende forskere forventes at gå i spidsen for at sikre, at forskningen er frugtbringende, og at resultaterne enten udnyttes kommercielt eller offentliggøres (eller begge dele), når lejlighed byder sig.
      Offentligt engagement
      Forskerne bør sikre, at deres forskningsarbejde bliver kendt i samfundet på en sådan måde, at det kan forstås af andre end fagfolk, og dermed forbedre offentlighedens forståelse af videnskaben. Direkte kontakt med offentligheden vil hjælpe forskerne til bedre at forstå offentlighedens interesse i videnskabelig og teknologisk prioritering og begribe dens betænkeligheder.
      Forholdet til de tilsynsførende
      Forskere, som er under uddannelse, bør opbygge et velorganiseret og stabilt forhold til deres tilsynsførende og fakultets-/afdelingsrepræsentanter for at få det fulde udbytte af forbindelsen med dem.
      Det indebærer, at hele arbejdets udvikling og alle forskningsresultater optegnes, så der kan gives tilbagemelding ved hjælp af rapporter og seminarer, at denne tilbagemelding udnyttes, og at der arbejdes efter aftalte planer, milepæle, projektleverancer og/eller forskningsresultater.
      Tilsyns- og ledelsesopgaver
      Ledende forskere bør lægge særlig vægt på deres mangesidede opgave som tilsynsførende, vejledere, karriererådgivere, ledere, projektkoordinatorer, administratorer eller videnskabsformidlere. De bør udføre disse opgaver efter de højeste faglige standarder. Hvad angår deres opgave som tilsynsførende eller vejledere for andre forskere, bør de ledende forskere opbygge et konstruktivt og positivt forhold til de unge forskere for at skabe betingelser for en effektiv overførsel af viden og for en effektiv videreudvikling af forskernes karriere.
      Fortsat faglig udvikling
      Forskerne bør på alle karrieretrin hele tiden søge at dygtiggøre sig og regelmæssigt ajourføre og udvide deres viden og kvalifikationer. Det kan ske på forskellige måder, f.eks., men ikke udelukkende, ved hjælp af formel uddannelse, workshopper, konferencer og e-læring.
      ALMINDELIGE PRINCIPPER OG KRAV, SOM GÆLDER FOR ARBEJDSGIVERE OG FINANSIERINGSKILDER
      Faglig anerkendelse
      Alle forskere, som har indledt forskningskarriere, bør anerkendes som fagfolk og behandles derefter. Det bør være tilfældet fra karrierens begyndelse, dvs. efter aflagt universitetseksamen, og bør omfatte alle niveauer, uanset klassifikation på nationalt plan (f.eks. funktionær, kandidatstipendiat, doktorand, universitetsansat, embedsmand).
      Ligebehandling
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder må ikke på nogen måde forskelsbehandle dem på grundlag af køn, alder, etik, nationalitet, social oprindelse, religion eller tro, seksuel orientering, sprog, handicap, politisk holdning eller sociale eller økonomiske forhold.
      Forskningsmiljø
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder bør sikre, at der skabes et virkeligt stimulerende forsknings- eller forskeruddannelsesmiljø, som kan tilbyde det rigtige udstyr, de rigtige faciliteter og de rigtige muligheder, herunder fjernsamarbejde via forskningsnetværk, og at landets eller sektorens sundheds- og sikkerhedsbestemmelser overholdes under forskningen. Finansieringskilderne bør sikre, at der stilles tilstrækkelige midler til rådighed for det aftalte arbejdsprogram.
      Arbejdsforhold
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at forskernes arbejdsforhold, herunder forholdene for handicappede forskere, præges af den fleksibilitet, som anses for nødvendig for et vellykket forskningsarbejde i overensstemmelse med den gældende lovgivning og med de kollektive overenskomster for landet eller sektoren. De bør tilstræbe arbejdsforhold, som giver både kvindelige og mandlige forskere mulighed for at forene familie- og arbejdsliv, børn og karriere (4). Der bør især lægges vægt på blandt andet fleksibel arbejdstid, deltidsarbejde, hjemmearbejde og orlov og på de nødvendige økonomiske og administrative bestemmelser for sådanne ordninger.
      Beskæftigelsens stabilitet og varighed
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at forskernes arbejde ikke undergraves af, at ansættelseskontrakterne er ustabile, og bør derfor i videst mulig omfang forpligte sig til at gøre forskernes ansættelsesvilkår mere stabile og således gennemføre og overholde principperne og betingelserne i Rådets direktiv 1999/70/EF (5).
      Betaling og løn
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder bør sikre, at forskerne får rimelige og attraktive betalings- og/eller lønforhold med fyldestgørende og rimelige socialsikringsordninger (herunder sygedagpenge og børnetilskud, pensionsrettigheder og arbejdsløshedsunderstøttelse) i overensstemmelse med den gældende lovgivning og med de kollektive overenskomster for landet eller sektoren. Det skal omfatte forskere på alle karrieretrin, også unge forskere i overensstemmelse med deres retsstilling, arbejde og kvalifikations- og/eller ansvarsniveau.
      Ligestilling (6)

      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sørge for en repræsentativ kønsfordeling på alle personaleplaner, det gælder også tilsynsførende og ledere. Dette bør opnås ved hjælp af en politik for lige muligheder ved ansættelsen og på de senere karrieretrin, uden at dette dog må gå forud for kvalitets- og kompetencekriterier. For at sikre lige behandling, bør udvælgelses- og bedømmelseskomitéerne sammensættes med tilstrækkelig kønsfordeling.
      Karriereudvikling
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder bør, helst som led i deres personalepolitik, opstille en særlig strategi for forskerkarrierens udvikling på alle trin uanset kontraktforholdene, således også for forskere med tidsbegrænsede kontrakter. Strategien bør omfatte tilstedeværelsen af vejledere, som giver forskerne hjælp og vejledning i deres personlige og faglige udvikling og således motiverer dem og medvirker til at formindske enhver usikkerhed i forbindelse med deres faglige fremtid. Alle forskere bør gøres bekendt med sådanne bestemmelser og ordninger.
      Værdien af mobilitet
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne skal anerkende værdien af mobilitet på tværs af de geografiske grænser og på tværs af sektor- og faggrænserne og virtuel (7) mobilitet såvel som mobilitet mellem den offentlige og den private sektor som et vigtigt middel til udvidelse af den videnskabelige viden og til faglig udvikling på alle trin i en forskerkarriere. De bør derfor indbygge sådanne muligheder i den særlige karriereudviklingsstrategi og fuldt ud værdsætte og anerkende enhver mobilitetserfaring i deres karriere-/bedømmelsessystem.
      Det kræver desuden, at de nødvendige ordninger for overførelse af både tilskud og socialsikringsydelser kan indføres i overensstemmelse med den nationale lovgivning.
      Adgang til forskningsuddannelse og fortsat udvikling
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at alle forskere på alle karrieretrin uanset kontraktforhold får mulighed for faglig udvikling og for at forbedre deres jobkvalifikationer ved hjælp af ordninger for fortsat udvikling af færdigheder og kvalifikationer.
      Sådanne ordninger bør regelmæssigt bedømmes for deres tilgængelighed, udbredthed og evne til at forbedre kompetencer, færdigheder og jobkvalifikationer.
      Adgang til karriererådgivning
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at forskere på alle karrieretrin uanset kontraktforhold tilbydes karriererådgivning og arbejdsformidlingsbistand, enten på de pågældende institutioner eller ved samarbejde med andre foretagender.
      Intellektuelle ejendomsrettigheder
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at forskere på alle karrieretrin får udbytte af (eventuel) udnyttelse af deres forskningsresultater ved hjælp af retsbeskyttelse, ikke mindst ved beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder copyrights.
      Politik og praksis bør klart angive, hvilke rettigheder der tilkommer forskerne, og/eller hvilke der eventuelt tilkommer deres arbejdsgivere eller andre, herunder eksterne handels- eller erhvervsforetagender ifølge særlige samarbejdsaftaler eller andre ordninger.
      Medforfatterskab
      Medforfatterskab bør betragtes positivt af institutionerne, når de ansatte bedømmes, og opfattes som tegn på en konstruktiv indstilling til udførelse af forskningsarbejdet. Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør derfor udvikle strategier, praksis og procedurer som giver forskerne, heriblandt dem, der står ved indledningen til deres forskningskarriere, de nødvendige rammebetingelser, så de har den fulde ret til at blive anerkendt, anført og/eller citeret i forbindelse med deres faktiske bidrag som medforfattere til afhandlinger, patenter osv. eller til at offentliggøre deres egne forskningsresultater uafhængigt af de tilsynsførende.
      Tilsyn
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at der udtrykkeligt udpeges en person, som unge forskere kan henvende sig til i forbindelse med udførelsen af deres faglige opgaver, og bør underrette forskerne herom.
      Sådanne ordninger bør klart fastsætte, at de foreslåede tilsynsførende skal have tilstrækkelig kyndighed i tilsyn med forskning, have tid, viden, erfaring, ekspertise og engagement til at kunne give forskerpraktikanten tilstrækkelig støtte og sørge for den nødvendige udvikling, de nødvendige kontrolprocedurer og de nødvendige tilbagemeldingsordninger.
      Undervisning
      Undervisning er et vigtigt middel til strukturering og formidling af viden og bør derfor betragtes som en værdifuld mulighed i forskernes karriereforløb. Undervisningspligterne bør dog ikke være overdrevne og bør ikke, navnlig ved karriereforløbets begyndelse, forhindre forskerne i at udføre deres forskningsopgaver.
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at undervisningsopgaver lønnes tilstrækkeligt, og at der tages hensyn til dem i evaluerings-/bedømmelsessystemerne, og at den tid, ledende personalemedlemmer afsætter til uddannelse af unge forskere, tæller som del af deres undervisningsforpligtelser. Der bør sørges for passende uddannelse i undervisnings- og vejledningsopgaver som led i den faglige uddannelse af forskere.
      Evaluerings-/bedømmelsessystem
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør for alle forskere, også ledende forskere, indføre evaluerings-/bedømmelsessystemer, hvorefter det faglige arbejde regelmæssigt og på gennemsigtig måde kan vurderes af en uafhængig (og, når det drejer sig om ledende forskere, helst international) komité.
      Sådanne evaluering- og bedømmelsesprocedurer bør tage tilstrækkeligt hensyn til den samlede forsknings kreativitet og til dens resultater, f.eks. publikationer, patenter, forskningsledelse, undervisning/forelæsning, tilsyn, vejledning, nationalt eller internationalt samarbejde, administrative opgaver, offentlig oplysningsarbejde og mobilitet, og der bør tages hensyn til dem i karriereforløbet.
      Klager/appel
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder bør i overensstemmelse med de nationale regler og bestemmelser indføre passende procedurer, eventuelt en uafhængig person (ombudsmand), som kan behandle forskernes klager/appeller, herunder dem, der drejer sig om konflikter mellem tilsynsførende og unge forskere. Sådanne procedurer bør give alt forskningspersonale fortrolig og uformel bistand til løsning af arbejdsbetingede konflikter, uoverensstemmelser og klagepunkter for at fremme en rimelig og retfærdig behandling på institutionen og forbedre arbejdsmiljøets almindelige kvalitet.
      Deltagelse i besluttende organer
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder bør anse det for fuldstændig legitimt og endda ønskværdigt, at forskerne er repræsenterede i de relevante informations-, rådgivnings- og beslutningsordninger på de institutioner, hvor de arbejder, for at beskytte og fremme deres individuelle og fælles interesser som fagfolk og bidrage aktivt til institutionens aktiviteter (8).
      Ansættelse
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sikre, at ansættelses- og adgangsstandarderne for forskere, især ved karrierens begyndelse, er klart angivet, og bør lette adgangen for ugunstigt stillede grupper, og for forskere, der vender tilbage til forskningskarrieren, herunder undervisere (på alle niveauer), som vender tilbage til forskningen.
      Forskernes arbejdsgivere og/eller finansieringskilder bør følge principperne i adfærdskodeksen for ansættelse af forskere, når de udnævner eller ansætter forskere.
      AFSNIT 2
      Adfærdskodeks for Ansættelse af Forskere
      Adfærdskodeksen for ansættelse af forskere består af en række almindelige principper og krav, som arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør følge, når de udnævner eller ansætter forskere, disse principper og krav skal sikre, at værdier som gennemsigtighed i ansættelsesprocessen og ens behandling af alle ansøgere iagttages, ikke mindst for at udvikle et attraktivt, åbent og bæredygtigt europæisk arbejdsmarked for forskere, og de supplerer principperne og kravene i Det Europæiske Charter for Forskere. Institutioner og arbejdsgivere, der følger adfærdskodeksen, skal åbent give udtryk for deres vilje til at optræde ansvarligt og hæderligt og til at give forskerne rimelige arbejdsvilkår med det klare formål at bidrage til fremme af det europæiske forskningsrum.
      ADFÆRDSKODEKSENS ALMINDELIGE PRINCIPPER OG KRAV
      Ansættelse
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør indføre ansættelsesprocedurer, som er åbne (9), effektive, gennemsigtige, holdbare og internationalt sammenlignelige samt tilpasset den opslåede stillingstype.
      Stillingsopslagene bør indeholde en generel beskrivelse af den krævede viden og de ønskede kvalifikationer og bør ikke være så specialiserede, at de får egnede ansøgere til at holde sig tilbage. Arbejdsgiverne bør medtage en beskrivelse af arbejdsforhold og rettigheder, herunder udsigt til karriereudvikling. Desuden bør tiden mellem stillingsopslaget eller indkaldelsen af ansøgninger og fristen for besvarelse være realistisk.
      Udvælgelse
      Udvælgelseskomitéerne bør i deres sammensætning præges af forskellige kvalifikationer og former for ekspertise og af en rimelig kønsfordeling og, hvor det er relevant og muligt, omfatte medlemmer fra forskellige sektorer (offentlige og private) og discipliner, herunder også medlemmer fra andre lande, med de relevante erfaringer for bedømmelsen af ansøgeren. Hvis det er muligt, bør der benyttes en række forskellige udvælgelsesmetoder, f.eks. ekstern ekspertbedømmelse og personlig samtale. Udvælgelsespanelets medlemmer bør være tilstrækkeligt uddannede.
      Gennemsigtighed
      Ansøgerne bør forud for udvælgelsen underrettes om ansættelsesprocessen og udvælgelseskriterierne, antallet af ledige stillinger og karriereudviklingsudsigterne. De bør desuden efter udvælgelsesprocessen oplyses om deres ansøgnings styrke og svagheder.
      Bedømmelse af kvalifikationer
      Udvælgelsesprocessen bør tage hensyn til ansøgerens samlede erfaring (10). Selv om der lægges vægt på de generelle forskerevner, bør kreativitet og selvstændighed også tages i betragtning.
      Det betyder, at kvalifikationer bør bedømmes både kvalitativt og kvantitativt med vægt på bemærkelsesværdige resultater inden for et varieret karriereforløb og ikke blot på antallet af publikationer. Rent bibliometriske angivelser bør derfor afvejes inden for en større gruppe evalueringskriterier som undervisning, tilsyn, gruppearbejde, videnoverførsel, forskningsledelse, innovation og offentligt oplysningsarbejde. For ansøgere med industribaggrund bør der især lægges vægt på bidrag til patenter, udvikling eller opfindelser.
      Variationer i det kronologiske CV's forløb
      Karriereafbrydelse eller variationer i det kronologiske CV’s forløb bør ikke komme ansøgerne til skade, men betragtes som en karriereudvikling og derfor som et potentielt værdifuldt bidrag til forskernes faglige udvikling mod et flerstrenget karriereforløb. Ansøgerne bør derfor have lov til at forelægge et dokumenteret CV, der afspejler en repræsentativ række resultater og kvalifikationer, som er relevante for den stilling, ansøgningen gælder.
      Anerkendelse af mobilitetserfaring
      Enhver mobilitetserfaring, dvs. ethvert ophold i et andet land, en anden region eller andre forskningsomgivelser (offentlige eller private) eller et skift fra en disciplin eller sektor til en anden, hvad enten det sker som led i den indledende forskeruddannelse eller på et senere trin i forskerkarrieren eller som virtuel mobilitetserfaring, bør betragtes som et værdifuldt bidrag til forskerens faglige udvikling.
      Anerkendelse af kvalifikationer
      Arbejdsgiverne og/eller finansieringskilderne bør sørge for hensigtsmæssig bedømmelse og vurdering af alle forskeres akademiske og faglige kvalifikationer, herunder uformelle kvalifikationer, ikke mindst på baggrund af international og faglig mobilitet. De bør sætte sig ind i og skaffe sig forståelse af regler, procedurer og standarder for anerkendelse af sådanne kvalifikationer og derfor undersøge gældende nationale love, konventioner og særlige regler for anerkendelse af disse kvalifikationer med alle til rådighed stående midler (11).
      Anciennitet
      Det krævede kvalifikationsniveau bør svare til stillingens behov og ikke være en adgangshindring. Anerkendelse og evaluering af kvalifikationer bør være koncentreret om bedømmelse af den pågældendes præstationer, ikke om vedkommendes forhold eller det renommé, som tillægges den institution, hvor kvalifikationerne blev opnået. Da faglige kvalifikationer kan opnås på et tidligt trin i en lang karriere, bør mønsteret i en livslang faglig udvikling også anerkendes.
      Ansættelse efter doktorgradens erhvervelse
      De institutioner, som ansætter forskere med doktorgrad, bør opstille klare regler og præcise retningslinjer for ansættelse og udvælgelse af sådanne forskere, herunder ansættelsens formål og maksimale varighed. Disse retningslinjer bør tage hensyn til tidligere stillinger på andre institutioner efter doktorgradens erhvervelse og tage i betragtning, at tiden lige efter opnåelse af doktorgraden bør være en overgangsperiode, hvis vigtigste formål er at skaffe muligheder for yderligere faglig udvikling med henblik på en forskningskarriere inden for et langsigtet karriereforløb.
      AFSNIT 3
      Definitioner
      Forskere
      I denne henstilling benyttes den internationalt anerkendte Frascati-definition på forskning (12). Forskere beskrives derfor som
      »Fagfolk, der arbejder med at udforme eller at skabe viden, produkter, processer, metoder og systemer og med at forvalte de pågældende projekter.«
      Nærmere betegnet gælder denne henstilling alle personer, som på alle karrieretrin (13) beskæftiger sig med F&U, uanset klassifikation. Det omfatter enhver aktivitet i forbindelse med »grundforskning«, »strategisk forskning«, »anvendt forskning«, videnskabelig udvikling og »overførsel af viden«, herunder innovation og rådgivnings-, tilsyns- og undervisningsopgaver, forvaltning af viden og intellektuelle ejendomsrettigheder, udnyttelse af forskningsresultater og videnskabelig journalistik.
      Der skelnes mellem forskere i begyndelsen af deres forskerkarriere og erfarne forskere:

                  —

                  Udtrykket forskere i begyndelsen af deres forskerkarriere (14) gælder forskere i de første fire (fuldtidsbeskæftigede) forskerår, herunder forskeruddannelsesperioden.

                  —

                  Erfarne forskere (15) defineres som forskere, der har mindst fire års (fuldtids) forskningserfaring efter at have opnået en universitetseksamen, der giver dem adgang til doktorstudier i det land, hvor den pågældende grad/eksamen er opnået, eller som forskere, der allerede er i besiddelse af en doktorgrad, uanset hvor længe det har taget at opnå den.

            Arbejdsgivere
      I denne henstilling betyder udtrykket »arbejdsgivere« alle offentlige eller private institutioner, som ansætter forskere på kontrakt eller huser dem på grundlag af andre aftaler eller ordninger, herunder også forhold uden direkte finansieringsforbindelse. I sidste tilfælde drejer det sig især om højere læreanstalter, fakultetsafdelinger, laboratorier, stiftelser eller private foretagender, hvor forskerne enten får deres forskeruddannelse eller udfører forskningsopgaver, som finansieres af tredjemand.
      Finansieringskilder
      »Finansieringskilder« betyder alle organer (16), som finansierer (det gælder også stipendier, legater og tilskud) offentlige og private forskningsinstitutioner, herunder højere læreanstalter. De kan i denne rolle som afgørende betingelse for finansieringen forlange, at de finansierede institutioner har indført effektive strategier, metoder og ordninger og anvender dem efter de almindelige principper og krav i denne henstilling.
      Udnævnelse eller ansættelse
      Dette udtryk betyder enhver form for kontrakt, stipendium, legat eller tilskud, som finansieres af tredjemand, herunder finansiering i forbindelse med rammeprogrammet (17).

         (1)  Se definitionen i afsnit 3.

         (2)  Se definitionen i afsnit 3.

         (3)  EFT C 364 af 18.12.2000, s. 1.

         (4)  Se SEC(2005) 260, Women and Science: Excellence and Innovation — Gender Equality in Science.

         (5)  Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175 af 10.7.1999, s. 43), hvis formål er at forhindre, at tidsbegrænsede ansatte stilles ringere end tilsvarende fastansatte, at forhindre misbrug, der skyldes flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, at forbedre tidsbegrænsede ansattes adgang til uddannelse og at sikre, at tidsbegrænsede ansatte oplyses om ledige faste stillinger.

         (6)  Se SEC(2005) 260, Women and Science: Excellence and Innovation — Gender Equality in Science.

         (7)  Dvs. samarbejde ved hjælp af elektroniske net.

         (8)  Se i denne forbindelse også Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/14/EF (EFT L 80 af 23.3.2002, s. 29).

         (9)  Alle foreliggende midler bør tages i brug, ikke mindst internationale eller globalt tilgængelige netbaserede ressourcer som »the pan-European Researcher’s Mobility Portal«: http://europa.eu.int/eracareers.

         (10)  Se også Det Europæiske Charter for Forskere: Evaluerings-/bedømmelsessystemer i dette dokuments afsnit 1.

         (11)  Nærmere oplysninger om NARIC netværket (National Academic Recognition Information Centres) og ENIC netværket (European Network of Information Centres) findes på http://www.enic-naric.net/.

         (12)  Se: Proposed Standard Practice for Surveys on Research and Experimental Development, Frascati Manual, OECD, 2002.

         (13)  KOM(2003) 436 af 18.7.2003: Forskere i Det Europæiske Forskningsråd: Et fag, mange muligheder.

         (14)  Se: Work Programme Structuring the European Research Area Human Resources and Mobility Marie Curie Actions, edition September 2004, s. 41.

         (15)  Idem, s. 42.

         (16)  Fællesskabet vil søge at gøre forpligtelserne i denne henstilling gældende for finansieringsmodtagere under Rammeprogrammet for Forskning, Teknologisk Udvikling og Demonstration.

         (17)  Rammeprogrammet for Forskning, Teknologisk Udvikling og Demonstration.