title: Kommisssionens henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker

text:
     IIP
                         KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
                                                          Bruxelles, den 15.05.1996
                                                          KOM(96)211 endelig udg.
    #»*<-K t
    fifftM''
                       Kommissionens henstilling om de
  JUÉr         overordnede retningslinjer for medlemsstaternes
                   og Fællesskabets økonomiske politikker
  M'
                      udarbejdet i overensstemmelse med artikel 103, stk. 2,
                     i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
 éâfp :
 t ; f V l tf
 ïM
 asstø
 "if'
   -''V "* i*
  -"-*• Kl
- %*?•*!     •
eåÉÉite.
    fif
 ---pagebreak---  ---pagebreak---            EUROPA-KOMMISSIONEN
           Kommissionens henstilling om de
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes
    og Fællesskabets økonomiske politikker
         udarbejdet i overensstemmelse med artikel 103, stk. 2,
         i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
     I.    DE OVERORDNEDE RETNINGSLINJER FOR DEN ØKONOMISKE POLITIK I
           FÆLLESSKABET OG MEDLEMSSTATERNE
     il.   BEGRUNDELSE
           11.1. STATUSRAPPORT OM GENNEMFØRELSEN AF DE OVERORDNEDE
                  RETNINGSLINJER FOR DEN ØKONOMISKE POLITIK FRA 1995
           11.2. ØKONOMISKE UDSIGTER
                                                                     u
 ---pagebreak---                                                11 -
                                    Indholdsfortegnelse
I.    DE OVERORDNEDE RETNINGSLINJER FOR DEN ØKONOMISKE POLITIK
      I FÆLLESSKABET OG MEDLEMSSTATERNE                                         1
1.1.  Vigtigste mål og generelle retningslinjer                                 1
1.2.  Vækst-, beskæftigelse- og konvergensfremmende makroøkonomisk
      policy-mix                                                                2
1.3.  Pris- og valutakursstabilitet                                             3
1.4.  Sunde offentlige finanser                                                 5
1.5.  Forbedring af vare- og tjenestemarkedernes virkemåde                      7
1.6.  Jobskabelse og arbejdsmarkedsreformer....                                 8
II.   BEGRUNDELSE                                                              10
11.1  Statusrapport om gennemførelsen af de overordnede retningslinjer for den
      økonomiske politik fra 1995                                              10
      11.1.1. Indledning                                                       10
      11.1.2. Pris- og valutakursstabilitet                                    13
      11.1.3. Sunde offentlige finanser                                        16
      11.1.4. Konkurrenceevnen                                                 21
      11.1.5. Beskæftigelsen og arbejdsmarkedet                                23
11.2. Udsigterne for den økonomiske udvikling                                  26
      11.2.1. Vækstudsigterne                                                  26
      11.2.2. Beskæftigelsesudviklingen                                        28
      11.2.3. Konvergens                                                       29
                                                                                Ib
 ---pagebreak---              I. De overordnede retningslinjer for den
               økonomiske politik i Fællesskabet og
                                   medlemsstaterne
 1.1.      Vigtigste mål og generelle retningslinjer
 î modsætning til forventningerne på det tidspunkt, da de overordnede økonomiske retningslinjer for
 1995 blev vedtaget, har EU's økonomi i de sidste tolv måneder været kendetegnet af en markant
afmatning i den økonomiske aktivitet og af en ny stigning i arbejdsløsheden. Mens inflationen
generelt faldt som forventet og inflationskonvergensen blev forbedret, blev der med hensyn til
sundere offentlige finanser kun gjort fremskridt i et utilstrækkeligt tempo og disse blev
vanskeliggjort af det økonomiske tilbageslag.
Som følge heraf lykkedes det ikke EU at gøre betydelige fremskridt hen imod realiseringen af nogle
af de vigtige økonomiske mål fastsat i traktatens artikel 2, nemlig at fremme en bæredygtig og ikke-
inflationær vækst og et højt beskæftigelsesniveau. Den kendsgerning, at det ikke er lykkedes at
reducere gabet mellem de økonomiske og sociale velfærdsmålsætninger og realiseringen af disse
målsætninger, er hovedårsagen til, at der i øjeblikket ikke er en tilfredsstillende tillid til den
økonomiske udvikling i EU.
De fundamentale økonomiske forhold i EU er ikke desto mindre gunstige. Inflationen er historisk lav
og under kontrol, rentesatserne er faldende, valutakurserne er gradvis ved at blive bragt på linje med
de underliggende økonomiske vilkår, verdenshandelen ekspanderer i et sundt tempo, og
investeringsafkastet har været stigende og er generelt betydeligt højere end i sidste halvdel af
1980!erne. Ikke desto mindre har stigningen i de lange rentesatser i 1994, valutauroen i foråret 1995,
de vedvarende strukturelle svagheder samt den svækkede tillid forhindret, at disse fundamentale
økonomiske forhold kunne gøre sig gældende i 1995 og i begyndelsen af 1996. Efterhånden som
virkningen af de to første faktorer gradvis er ved at ebbe ud, og lagertilpasningen er ved at være
tilendebragt, peger forventningerne på et opsving i den økonomiske aktivitet i anden halvdel af 1996.
Tempoet i det forventede opsving vil hovedsagelig blive bestemt af, i hvilket omfang policy-mix'et
bedre bliver i stand til at fremme væksten og genskabe tilliden. De muligheder, som det forventede
opsving frembyder, bør udnyttes fuldt ud for at tilvejebringe den nødvendige grad af konvergens for
at sikre en vellykket overgang til Den Økonomiske og Monetære Union pr. 1. januar 1999.
For at klare disse udfordringer er det først og fremmest nødvendigt med en makroøkonomisk
strategi, der tager sigte på vækst og stabilitet. Hensigtsmæssige strukturelle initiativer vedrorende
                                                                                /
                                                                                O
 ---pagebreak---                                                   -2-
såvel vare- og tjenestemarkederne som arbejdsmarkedsreformer bør ledsage og forstærke en varig
afbalancering af det makroøkonomiske policy-mix.
De foreliggende retningslinjer bekræfter og understøtter derfor i det væsentlige de henstillinger, der
blev udarbejdet i de tidligere øvelser. Hvis denne strategi endnu ikke ser ud til at give
tilfredsstillende resultater i EU som helhed, skyldes det, at den er blevet implementeret med
utilstrækkelig kraft og troværdighed. Alle parter tilskyndes derfor at føre deres økonomiske politik
med henblik på at bidrage til virkeliggørelsen af EU's mål (traktatens artikel 102 A), at vise med
handling, hvad der har været lovet i mere end to år, samt bedre at koordinere deres økonomiske
politik. Det sidstnævnte er ikke blot en traktatforpligtelse (artikel 3 A), men også en praktisk og
afgørende forpligtelse som følge af den øgede integration af medlemsstaternes økonomier.
Det bør understreges, at disse retningslinjer ikke blot udgør den logiske konklusion af de analyser,
der blev foretaget i forbindelse med Kommissionens økonomiske årsberetning for 1996, men at de
også tager hensyn til Europa-Parlamentets og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelser om
årsberetningen.
1.2.        Vækst-, beskæftigelse- og konvergensfremmende
            makroøkonomisk policy-mix
Hvis EU's vækst-, beskæftigelses- og konvergensmål skal realiseres, er det nødvendigt at formulere
et stabilt, investeringsfremmende, kortfristet og mellemfristet makroøkonomisk policy-mix, der
kendetegnes ved:
(i)   en stabilitetsorienteret pengepolitik
(ii) en vedvarende indsats med henblik på konsolidering af de offentlige finanser i hovedparten af
      medlemsstaterne, i overensstemmelse med tidsplanen og målene i traktaten
(iii) en nominel lønudvikling i overensstemmelse med målsætningen om prisstabilitet, og en
      reallønsudvikling     i   overensstemmelse   med    betingelserne   for  at   kunne     fremme
      beskæftigelsesskabende investeringer.
En varig afbalancering af det makroøkonomiske policy-mix er en vigtig forudsætning for igen at
sætte gang i opsvingsprocessen og for at styrke væksten og jobskabelsen på mellemlang sigt. Jo
mere pengepolitikkens stabilitetsmålsætning lettes ved hjælp af passende budgetpolitiske
foranstaltninger og en hensigtsmæssig lønudvikling, desto mere vil de pengepolitiske vilkår,
herunder valutakurser og de lange rentesatser, gøre det muligt at skabe vækst og beskæftigelse. I
 ---pagebreak--- derme sammenhæng kan pengepolitikken i overensstemmelse med ånden i traktatens artikel 105, stk.
 1, i væsentlig grad bidrage til at realisere EU's mål som fastsat i traktatens artikel 2.
En høj og holdbar økonomisk vækst på mellemlang sigt, der understøttes af kapacitetsøgende
investeringer, er en afgørende betingelse for:
(i)    væsentligt og varigt at reducere EU's uacceptabelt høje arbejdsløshed og for at bekæmpe social
       udstødelse
(ii) at tilvejebringe den nødvendige forbedring af EU-økonomiens konkurrenceevne og navnlig
       produktivitet, således at de basale sociale værdier, der karakteriserer EU, kan bevares inden
       for rammerne af en åben markedsøkonomi
(iii) at sikre, at Den Økonomiske og Monetære Union, hvor beskæftigelsen, stabiliteten og
       konkurrenceevnen skal sikres på en og samme tid, bliver en varig succes.
Ansvaret for at skabe den ønskede afbalancering i det makroøkonomiske policy-mix hviler på tre
forskellige    grupper    af   beslutningstagere    (centralbankerne,    de   nationale    regeringer og
arbejdsmarkedets parter). En effektiv samordning mellem disSe grupper og mellem landene er
afgørende for at sikre konsistens i den økonomiske politik. Kommissionen vil intensivere dialogen
med arbejdsmarkedets parter om makroøkonomiske spørgsmål og opfordre EMI til at deltage i disse
møder. Den sociale dialog bør intensiveres på nationalt plan, hvor det er muligt og i
overensstemmelse med de dér gældende traditioner.
For både at styrke troværdigheden af de makroøkonomiske rammer og effektiviteten i
samordningsprocessen inden for EU bør medlemsstaterne fremlægge ajourførte og politisk styrkede
konvergensprogrammer. Disse programmer bør klart vise, at de planlagte økonomisk-politiske
foranstaltninger med henblik på at forbedre konvergensen går hånd i hånd med bestræbelserne på at
øge væksten og beskæftigelsen på mellemlang sigt. Kommissionen og Rådet vil vurdere deres
konsistens på EU-plan med henblik på en opstramning af overvågningen af de økonomiske
politikker efter traktatens artikel 103, stk. 3.
1.3.        Pris- og valutakursstabilitet
At skabe og fastholde stabile makroøkonomiske rammer er en forudsætning for at opnå en holdbar
vækst på mellemlang sigt. Til dette formål og i betragtning af, at inflationen forventes at falde til
2'/2% i år, bør EU sigte på at holde den på dette lave niveau og at opnå en yderligere forbedring til
2%
 ---pagebreak--- I øjeblikket opfylder ti af medlemsstaterne allerede målet i de tidligere retningslinjer om en
inflationsrate1 på højst 2-3% som et skridt hen imod prisstabilitet, og i Det Forenede Kongerige
ligger inflationen tæt på 3%. I de syv lande (Belgien, Tyskland, Frankrig, Luxembourg,
Nederlandene, Østrig og Finland), hvor inflationen er under 2%, og i Danmark og Irland, hvor den
ligger lige over 2%, er den anti-inflationære troværdighed af pengepolitikken generelt meget høj, og
opgaven består i at fastholde de opnåede resultater på mellemlang sigt. I Sverige, hvor inflationen på
det seneste er kommet betydeligt ned, og i Det Forenede Kongerige bør der sigtes på at fastholde og,
om nødvendigt, forstærke den inflationsbekæmpende politik.
De lande, hvor inflationen forventes at ligge mellem 3-5% i 1996 (Spanien, Portugal og Italien), bør
bestræbe sig på at reducere inflationen yderligere til under 3% inden 1997. Spanien og Portugal bør
fortsætte deres eksisterende politik med henblik på at nå de ønskede inflationsmål i den nærmeste
fremtid. I Italien vil finanspolitikken være særlig afgørende for, hvor hurtigt der gøres fremskridt
med hensyn til at etablere valutakurstroværdigheden og til at fastholde lave inflationsforventninger.
På trods af synlige fremskridt i Grækenland i de seneste år er det åbenlyst, at bestræbelserne her
skal fortsættes og øges. I denne forbindelse bør der navnlig lægges vægt på at fastholde de
korrigerende finanspolitiske foranstaltninger, der er blevet iværksat i de sidste to år, og på at
videreføre den mådeholdne penge- og valutakurspolitik, der har været ført siden begyndelsen af
1990'erne.
Som fremhævet i de tidligere retningslinjer skal alle medlemsstater fortsætte med at behandle deres
valutakurspolitik som et spørgsmål af fælles interesse inden for rammerne af Det Europæiske
Monetære System og, hvor det er relevant, dettes valutakursmekanisme. Valutakursbevægelserne i
begyndelsen af 1995 viste, at der var behov for at styrke troværdigheden af den samlede økonomiske
politik i flere medlemsstater. En politik, der troværdigt og resolut formuleres med sigte på at skabe
en ny balance i det økonomiske policy-mix og på at tilvejebringe prisstabilitet som anbefalet i
nærværende retningslinjer, vil ikke blot bidrage til en hensigtsmæssig tilpasning af valutakurserne
inden for EU, men også på verdensplan. For de lande, der i øjeblikket ikke deltager i
valutakursmekanismen, kunne en sådan politik også bidrage til at skabe de rette betingelser, hvor det
måtte være relevant, for en sådan deltagelse.
1
      Som målt ved et tolv måneders gennemsnit af den årlige ændring i de harmoniserede foreløbige forbrugerprisindekser.
 ---pagebreak---  1.4.       Sunde offentlige finanser
I EU blev der sidste år kun gjort moderate fremskridt hen imod finanspolitisk konsolidering.
Afvigelserne i forhold til de annoncerede budgetpolitiske mål var kun delvis en afspejling af den
negative virkning af vækstafmatningen. Budgetpolitikkens manglende troværdighed bidrog i
væsentlig grad til valutauroen i foråret 1995, underminerede den økonomiske tillid og førte til tvivl
på de finansielle markeder med hensyn til udsigterne for en vellykket realisering af EU's mål om en
fælles valuta.
Et betydeligt antal lande har i mellemtiden taget vigtige skridt for at konsolidere deres offentlige
finanser i 1996 og, i mange tilfælde, også i 1997. Ikke desto mindre bør den fortsat utilfredsstillende
situation for de offentlige finanser i EU få medlemsstaterne til at vurdere og, hvor det måtte være
nødvendigt, styrke deres finanspolitiske konsolideringsplaner. En troværdig, forudannonceret og
socialt afbalanceret indsats for at reducere de store budgetskævheder vil bidrage til at retablere
tilliden, til at omdanne det forventede opsving til en varig og jobskabende vækstproces på
mellemlang sigt og til en vellykket overgang til ØMU pr. 1. januar 1999.
De økonomiske betingelser er i øjeblikket mindre gunstige, end hvad man forventede, da
retningslinjerne for 1995 blev vedtaget, men en yderligere forsinkelse i den uundgåelige
konsolideringsproces er ikke en forsvarlig mulighed. Enhver forsinkelse risikerer at skabe en negativ
reaktion på de finansielle markeder og vil vanskeliggøre konsolideringsopgaven i de kommende år.
Under de nuværende omstændigheder ville en politik, der gav de automatiske stabilisatorer lov til at
slå igennem, derfor i vidt omfang være uhensigtsmæssig i langt de fleste medlemsstater. De
fremskridt, der gøres med hensyn til at reducere de strukturelle budgetunderskud i år, vil selvfølgelig
blive bevaret og forstærke konsolideringen, når de konjunkturmæssige betingelser forbedres.
Endvidere vil den kortfristede, negative virkning på væksten af en troværdig reduktion af
budgetunderskuddene sandsynligvis være begrænset, forudsat at de rette betingelser på det
pengepolitiske og strukturelle område er på plads.
På grundlag af de budgetforanstaltninger, der er truffet frem til begyndelsen af maj 1996, vil den
offentlige nettolåntagning i EU som helhed sandsynligvis falde til lige under 3'/2% af BNP i 1997,
hvilket kan sammenlignes med et underskud på 5% i 1995. Praktisk talt alle medlemsstater bør sigte
på at nedbringe budgetunderskuddet til højest 3% af BNP i 1997 som et skridt hen imod målet om at
nærme sig balance på det mellemlange sigt. Det er i denne sammenhæng opmuntrende, at flere lande
for nylig har annonceret eller er ved at implementere omfattende foranstaltninger til at rette op på de
budgetmæssige uligevægte.
For så vidt angår de enkelte medlemsstater sigter 12 af de 14 medlemsstater, der har udarbejdet
konvergensprogrammer (undtagelsen er Luxembourg) på at reducere deres underskud til 3% af
 ---pagebreak--- BNP eller derunder i 1996 eller senest i 1997. To af disse lande (Danmark og Irland) overholder
allerede referenceværdien på 3% for budgetunderskuddet, og de bør derfor søge at realisere mere
ambitiøse mål på det mellemlange sigt.
Med hensyn til de resterende ti lande ligger den supplerende indsats, der skal gøres for at overholde
referenceværdien på 3%, uden tvivl inden for mulighedernes grænse, og bestræbelserne i denne
retning bør derfor resolut fortsættes. Inden for denne gruppe har flere lande (Tyskland, Frankrig,
Østrig, Finland, Sverige) i år annonceret omfattende foranstaltninger eller opstramninger med
henblik på at foretage en reduktion i deres budgetunderskud til 3% af BNP eller mindre i 1997.
Disse lande - som det er tilfældet for Nederlandene - bør resolut implementere deres finanspolitiske
konsolideringsprogrammer og om nødvendigt stramme dem for at sikre, at målene realiseres
fuldstændigt.
I Belgien kræver både virkningen på skatteindtægterne og de sociale overførsler som følge af en
svagere vækst end forventet og den ekstraordinære karakter af nogle af de foranstaltninger, der
tidligere blev truffet, en supplerende indsats for at overholde referenceværdien på 3% i 1997. Den
belgiske regering er fast besluttet på at fastlægge de nødvendige foranstaltninger under
forberedelsen af budgettet for 1997 i juni-juli 1996. I Det Forenede Kongerige forventes fortsat
væsentlige reduktioner i budgetunderskuddet i de næste to år, hovedsagelig som et resultat af
planlagte udgiftsbegrænsninger. Men for at overholde målene i konvergensprogrammet er det
nødvendigt med yderligere foranstaltninger for at kompensere både for de budgetmæssige
overskridelser i 1995 og en forventet langsommere budgetforbedring på kort sigt, delvis som følge
af lavere vækst end tidligere skønnet. Endelig er det i Spanien og Portugal nødvendigt at foretage en
beslutsom implementering af den budgetmæssige del af konvergensprogrammerne, for Spaniens
vedkommende især med henblik på en gennemgang af de sociale sikringsordninger.
For så vidt angår de resterende to lande, er det nødvendigt i Italien at indføre omfattende
foranstaltninger for at gennemføre og styrke den planlagte budgetkonsolidering, der fortsat bør have
højest prioritet for at retablere tilliden på de finansielle markeder. Indsatsen bør først og fremmest
fokusere på at bekæmpe skatteunddragelse, forbedre de lokale myndigheders budgetdisciplin og øge
effektiviteten i den offentlige administration. For så vidt angår Grækenland er det nødvendigt med en
vedholdende indsats på en række fronter, særlig med hensyn til en fortsættelse af de eksisterende
privatiseringsinitiativer, en udvidelse af skattegrundlaget og begrænsninger af de løbende udgifter.
Selv om omfanget, timingen og udformningen af konsolideringsforanstaltningerne nødvendigvis skal
tilpasses de særlige forhold for de enkelte lande, er der ved udarbejdelsen af de tidligere
retningslinjer identificeret visse generelle principper. De indebærer bl.a.:
(i)   en begrænsning af udgiftsstigninger - i modsætning til yderligere forøgelser af den samlede
      skattebyrde - anses generelt som den mest troværdige og effektive vej frem. Blandt de
      problemer, der skal imødegås, er behovet for at sikre en holdbar udvikling i
 ---pagebreak---        pensionsforpligtelserne, at bremse stigningen i udgifterne til sundhedssektoren og at reducere
       forvridende og omkostningstunge subsidier
 (ii) en omdirigering, i så vidt omfang det er muligt, af offentlige udgifter over mod produktive
       aktiviteter    såsom    investeringer    i    infrastruktur,    menneskelig    kapital    og   aktive
       arbejdsmarkedsforanstaltninger, uden at den nødvendige reduktion af budgetunderskuddene
       bringes i fare
 (iii) en forbedring af effektiviteten i de offentlige tjenester bl.a. via mere fleksible ledelsesstrukturer,
       bedre incitamenter for offentligt ansatte og i nogle tilfælde øget anvendelse af privatisering og
       brugerbetaling, for så vidt medlemsstaterne finder, at det er foreneligt med deres målsætninger
 (iv) en reduktion af den samlede skattebyrde, som er ønskelig i de fleste medlemsstater, forudsætter
       at budgetunderskuddet først udviser en klar nedadgående tendens. I mellemtiden vil
       medlemsstaterne imidlertid kunne få fordel af at udvide skattegrundlaget og foretage en
       ændring af skattestrukturen, således at skattebyrden på arbejdskraft kan formindskes. Det bør i
       særdeleshed overvejes at reducere de indirekte lønomkostninger i den nedre ende af lønskalaen.
 1.5.       Forbedring af vare- og tjenestemarkedernes virkemåde
For at skabe vækst og dermed beskæftigelse, samtidig med at der fastholdes en lav inflation, er det
vigtigt, at den makroøkonomiske indsats understøttes af foranstaltninger, der sigter på at forbedre
vare- og tjenestemarkedernes virkemåde i almindelighed og på at skabe større konkurrence og større
fleksibilitet i prismekanismens virkemåde i særdeleshed. Dette vil først og fremmest kræve en
yderligere styrkelse af konkurrencepolitikken og en begrænsning af statsstøtte under iagttagelse af
målene i traktatens artikel 130 A vedrørende økonomisk og social samhørighed.
Det er ligeledes afgørende, at det indre markeds potentiale udnyttes fuldt ud i et åbent og
konkurrencepræget miljø ved, at lovgivningen vedrørende det indre marked omsættes til national lov
og håndhæves effektivt. I sektorer, hvor gennemførelsen i national lovgivning er forsinket, er det
nødvendigt at gøre en særlig indsats for at kunne fremlægge alle nødvendige forslag i de nationale
parlamenter inden udgangen af 1996.
For at forbedre EU's konkurrenceevne bør der hurtigt gennemføres foranstaltninger, der sigter på at
fremme innovation, fremme informationssamfundet og skabe et arbejdsmiljø, der bidrager til
foretagsomhed og opstart af SMV'er. På disse områder er det selvfølgelig medlemsstaterne, der
spiller den helt centrale rolle. Gennemslagskraften og effektiviteten af væsentlige nationale
foranstaltninger kan imidlertid understøttes betydeligt via samordning og passende foranstaltninger
på EU-plan. Blandt den brede vifte af aktiviteter, der i øjeblikket gennemføres, bør der på EU-plan
navnlig gøres opmærksom på en række af Kommissionens seneste forslag. Der bør træffes
foranstaltninger til at fjerne de resterende hindringer for en effektiv implementering af TEN-
 ---pagebreak---                                                     -8-
projekterne. Der er også behov for at arbejde videre med at lette de hindringer, der i øjeblikket
bremser udviklingen i SMV-sektoren. Der er behov for en bedre samordning af F&U-indsatsen på
både     nationalt   niveau    og    mellem    medlemsstaterne      og   de   særlige    EU-finansierede
forskningsprogrammer. Kommissionen vil ligeledes fortsat arbejde for at forbedre konkurrencen på
EU-markederne. For at øge miljøpolitikkens jobskabende potentiale bør denne politik - i større
omfang end hidtil - bygge på markedsbaserede instrumenter, herunder miljøskatter og -afgifter, både
på nationalt plan og EU-plan.
1.6.        Jobskabelse og arbejdsmarkedsreformer
Mere end 2Vi år efter offentliggørelsen af Kommissionens hvidbog om vækst, konkurrenceevne og
beskæftigelse, og efter at beskæftigelsesstrategien fra Essen-topmødet nu har været på plads i nogen
tid, må EU notere triste beskæftigelsesresultater for den pågældende periode. Skønt det forventede
opsving påny vil skabe flere jobs og vende den nuværende opadgående udvikling i arbejdsløsheden,
vil mere end 17 millioner mennesker i EU formodentlig stadig være arbejdsløse i 1997. En
vedvarende og markant forbedring af beskæftigelsen og arbejdsløsheden forudsætter ikke blot en
varig høj økonomisk vækst og effektive vare- og tjenestemarkeder, men også en lang række
arbejdsmarkedsreformer.
Fjernelsen af usmidige, stive strukturer samt gennemførelsen af et mere effektivt fungerende
arbejdsmarked indtager en central plads i de nationale bestræbelser på at sikre en spændingsfri og
stærkere     ekspansion     på    mellemlang     sigt    samt    en    mere     beskæftigelsesfremmende
vækstsammensætning. Medlemsstaterne har bestræbt sig på at reformere deres arbejdsmarkeder. De
opfordres til at intensivere deres tiltag og samtidig sikre, at de sociale sikringssystemer fungerer
retfærdigt og effektivitet. En politik, der tager sigte på at forbedre arbejdsstyrkens erhvervsmæssige
og regionale mobilitet og på at styrke effektiviteten i arbejdsformidlingen, vil kunne begrænse
opståeisen af flaskehalse, der ellers kan sætte vækstprocessen i stå på et tidligt tidspunkt.
Der bør føres en politik, der sigter på at tilpasse hele uddannelsessystemet, herunder
erhvervsuddannelserne, efter arbejdsmarkedets behov og behovet for at forbedre de vidensmæssige
ressourcer og dermed fremme økonomiens vækstpotentiale. I den forbindelse skal der gives prioritet
til at styrke beskæftigelsesmulighederne for unge, kvinder og arbejdsløse, især ufaglærte og uerfarne
ledige, og til at reducere mismatch mellem færdigheder og behov på arbejdsmarkedet ved at tilbyde
en uddannelse, der bedre passer til de skiftende betingelser.
 ---pagebreak---                                                     -9-
En mere arbejdsintensiv vækst bør støttes ved at fastholde en hensigtsmæssig gennemsnitlig
lønudvikling og i nogle tilfælde ved en større løndifferentiering alt efter kvalifikationer, regionale
forskelle samt i en vis udstrækning efter sektorer og virksomheder. En reduktion af
arbejdsomkostningerne i jobs med lav produktivitet, enten ved den direkte lønudvikling (f.eks. ved at
indføre startløn i relevante tilfælde) eller ved en målrettet nedsættelse af de indirekte
lønomkostninger, skulle øge incitamentet til at beskæftige ufaglært arbejdskraft.              Sådanne
foranstaltninger skal være forenelige med EF's konkurrencepolitik. Tilpasninger af arbejdstiden og
arbejdstilrettelæggelsen på virksomhedsplan vil virke i samme retning. Samtidig bør man også
fremme       lokale og regionale       initiativer vedrørende  nye tjenesteydelser     med   en  stærk
arbejdskraftsintensiv dimension, som de der blev foreslået i Kommissionens meddelelse om en
europæisk strategi til fremme af lokale udviklings- og beskæftigelsesinitiativer.
Alle ovennævnte elementer indgår i EU's fælles beskæftigelsesstrategi som først udformet på Det
Europæiske Råds møde i Essen og senere udbygget på møderne i både Cannes og Madrid. De
procedurer, der blev vedtaget på disse møder i Det Europæiske Råd, skal gøres mere effektive. I den
forbindelse skal medlemsstaternes flerårige beskæftigelsesprogrammer videreudbygges yderligere
for at de kan komme til at udgøre et effektivt arbejdsmarkedspolitisk instrument. Kommissionens
initiativ til at mobilisere alle parter i kampen mod arbejdsløsheden som den højeste prioritet har til
hensigt at sikre, at allerede eksisterende instrumenter på unionsplan udnyttes i størst muligt omfang.
 ---pagebreak---                                                                 -lo-
                                              ll. BEGRUNDELSE
 11.1 Statusrapport om gennemførelsen af de overordnede
           retningslinjer for den økonomiske politik fra 1995
//. /. /.     Indledning
I overensstemmelse med Maastricht-traktaten blev der i december 1993, juli 1994 og igen i
juli 1995 vedtaget overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og EU's økonomiske politik. På
opfordring af Det Europæiske Råd blev udmøntningen af retningslinjerne for 1993 bedømt i
december 1994. Udmøntningen af retningslinjerne for 1994 blev vurderet to gange, nemlig i
december 1994 og igen i juni 1995.
I dette dokument gøres der som følge af Det Europæiske Råds opfordring på mødet i Cannes rede
for de fremskridt, der er gjort med hensyn til udmøntningen af de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og EU's økonomiske politik for 1995 efter deres vedtagelse på økonomi- og
finansministernes møde i juli sidste år. I et forsøg på både at strømline overvågningsprocedurerne og
fremlægge den nødvendige baggrund og analyse for vedtagelsen af de nye retningslinjer, vil en
vurdering af de foregående retningslinjer fremover udgøre en integreret del af Kommissionens
begrundelse. En sådan vurdering vil være en test af, hvilken grad af engagement de enkelte
medlemsstater udviser med hensyn til det fælles ansvar for den førte politik. På grund af den
mellemfristede orientering af økonomiske politik vil denne rapport behandle udviklingen siden
vedtagelsen af den første henstilling om retningslinjer i 1993.
 De problemstillinger som blev rejst i retningslinjerne for 1995 tog udgangspunkt i en situation, hvor
det økonomiske opsving, der tog sin begyndelse hen imod anden halvdel af 1993, tilsyneladende
havde bidt sig fast. Den økonomiske ekspansions hastighed og sammensætning i 1994 havde skabt
 forventning om en vækstrate på omkring 3% i både 1995 og 1996.
 Siden da har der imidlertid fundet en markant opbremsning i væksten sted. En indgående analyse af
 de faktorer, der ligger til grund for denne opbremsning, blev forelagt i Kommissionens økonomiske
 årsberetning for 1996. Heraf skal kun de centrale elementer opsummeres i denne rapport. BNP-
 væksten, som lå på omkring 3'/2-4% (kvartalsvis omregnet til årsbasis) gennem det meste af 1994,
 faldt til ca. 2% i andet og tredje kvartal 1995 og endte i en reel stagnation i sidste kvartal af 1995.
 Produktionen kom således til at ligge lavere end forventet, hvilket afspejlede sig i en negativ
       En første analyse af retningslinjerne for 1995 blev foretaget i december 1995.
 ---pagebreak---                                                                 -11
udvikling på arbejdsmarkedet. Den moderate stigning i den samlede beskæftigelse i EU siden midten
af 1994 gik i stå ved udgangen af 1995. Det var især i de lande, der blev hårdest ramt af en
forværret konkurrenceevne som følge af valutakrisen i foråret 1995, at beskæftigelsen udviklede sig
markant negativt. Men den økonomiske opbremsning satte også beskæftigelsesvæksten i stå i flere
andre lande. Alt i alt skønnes beskæftigelsen i EU som helhed at være vokset med blot Vi% sidste år.
Udover at den impuls, der oprindeligt udgik fra lageropbygningen, har aftaget i styrke, blev den
markante opbremsning i 1995 primært foranlediget af to negative tendenser på de finansielle
markeder. For det første synes stigningen i de lange rentesatser på de finansielle markeder globalt og
i EU igennem 1994 i større omfang end forventet at have ledt virksomhederne og husholdningerne til
at udvise tilbageholdenhed med indkøb og forbrug i 1995. Stigningen i de effektive rentesatser
varierede betydeligt fra medlemsstat til medlemsstat, hvilket bl.a. var en afspejling af landenes
økonomiske resultater, den førte politik og troværdigheden heraf. Den lange rente steg således
betydeligt kraftigere i lande, hvis offentlige finanser efter markedernes opfattelse endnu ikke var
inde i en klart vedvarende og nedadgående udvikling.
                  Tabel 1
                                                  N o m i n e l l e rentesatser
                                                                  (i %)
                           Dec. Dec. April Jan. April Dec. Dec. April Jan. April
                           1993 1994 1995 1996 1996 1993 1994 1995 1996 1996
                                   Korte rentesatser1                         Lange rentesatser 2
                  B                  5.4    •v         3.6         3.3          8.3   7.9   6.5      6.7
                            7.2                                           6.6
                                               5.3
                  DK        7.3      6.2               4.4         4.0    6.2   8.8   8.8   7.0      7.3
                                               6.9
                  D         6.1      5.3               3.5         3.3    5.7   7.5   7.1   5.9      6.4
                                               4.6
                  GR       19.9    17.9      17.2     14.6        14.1
                  E         8.9      8.2       9.4     8.9         7.8    8.3 11.5  12.1    9.5      9.3
                  F         6.5      5.9       7.7     4.7         3.9    5.8   8.1   7.8   6.5     6.5
                  IRL       6.3      6.3       6.8     5.4         5.1          8.6   8.7   7.2     7.6
                  1         8.6      9.0     10.8      9.9         9.4    8.8 11.9  13.0  10.2     10.1
                  NL        5.6      5.4       4.7     3.3         2.9    5.7   7.6   7.2   5.9     6.4
                  A         5.8      4.8       4.5     3.7         3.0          7.6   7.4   6.2     6.5
                  P        11.7    10.5      10.8      8.5         7.6    9.0 11.5  12.1    9.4     9.2
                  FIN       5.9      5.7       6.0     4.2         3.9        10.3    9.4   7.0     7.5
                  S         7.7      8.2       8.9     8.4         6.6        10.7  11.5    8.3      8.4
                  UK        5.3      6.4       6.7     6.4         6.0    6.3   8.5   8.4   7.4      8.1
                  EUR       6.9      6.6       7.2     5.8         5.3  (6.8) (9.0) (8.9)   7.3      7.6
                  1
                    Tre måneders pengemarkedsrente.
                  1
                     Afkast på tiårige benchmark-obligationer, dog ikke for EUR frem til april 1995, hvor
                    tallene henviser til afkastet på statsobligationer.
                  Kilde:Kommissionens prognose fra foråret 1996.
For det andet, og måske mere afgørende, havde valutauroen i foråret 1995 en markant indvirkning
på økonomien i apprecierende såvel som deprecierende lande. Uroen blev udløst af, at den
amerikanske dollar blev kraftig svækket i kølvandet på krisen for den mexicanske peso, men de
efterfølgende betragtelige og pludselige bevægelser i EU-valutaerne syntes at afspejle underliggende
problemer, nemlig at budgetkonsolideringsudsigteme og de strukturelle reformer i nogle
 ---pagebreak---                                                     12-
medlemsstater manglede troværdighed, og/eller at der var risiko for fornyet inflationspres i en række
medlemsstater. I Tyskland og de lande, hvis valutaer er tæt knyttet til DEM, medførte
apprecieringen en betydelig stramning af de samlede monetære vilkår, på trods af at de korte
rentesatser lempedes, samt en forringelse af konkurrenceevnen og rentabiliteten i industrien. Dette
påvirkede      så     igen    investeringerne    og      Tabel 2
                                                              Nominelle effektive valutakurser
foranledigede en markant afsvækkelse af tilliden                   Indeks, august 1992 = 100
i industrien. I lande, hvis valuta deprecierede                   Dec.     Dec.    April   Jan.  April
                                                                  1993    1994    1995    1996   1996
markant, blev den kortsigtede kraftige vækst i
                                                           B      99.9   103.3    107.9  105.9  104.6
eksportmarkedsandelene i nogen grad udlignet af            DK    100.5   102.2    107.2  106.8  105.4
en lavere vækst på eksportmarkederne, af                   D     100.8   103.1    109.3  106.7  104.9
stigende rentesatser og af en udhuling af                  GR     87.5     82.9    82.9   80.2   80.9
                                                           E      78.4     78.2    77.1   80.6   80.2
forbrugernes købekraft som følge af højere                 F     100.9   102.4    106.3  106.7  106.0
inflation på hjemmemarkedet. I EU som helhed               IRL    92.8     94.5    93.3   94.3   94.6
vil kraftige og pludselige forskydninger i EU-                    75.1     72.7    63.2   71.8   73.9
                                                           NL    102.6   104.3   109.0   107.0  105.8
valutakurserne      bringe   det   indre   markeds
                                                           A     101.5   102.8    107.3  105.5  104.2
mulighed for at fungere på rette vis i fare, hvilket       P      87.2     88.3    90.2   89.6   89.3
uundgåeligt     vil     føre   til  en    inoptimal        FIN    82.5     91.5    95.8   95.8   91.1
ressourceallokering.                                       S      74.6     77.5    73.0   83.2   84.8
                                                           UK     88.7     87.1    83.2   82.1   82.4
                                                           EUR    78.2     80.2    80.4   84.6   83.6
                                                        Kilde: Kommissionen
De ovennævnte hændelser peger på et behov for øget koordinering af den førte politik på
internationalt plan. De viser desuden klart, at væksten, beskæftigelsen og tilliden påvirkes negativt,
hvis der træffes utilstrækkelige foranstaltninger på de områder, direkte under medlemsstaternes eget
ansvar, som er nødvendige for at forbedre balancen i det samlede policy-mix som anbefalet i de
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og EU's økonomiske politik for 1995.
Den efterfølgende status over udviklingen er opdelt efter de fire overordnede punkter i Rådets
henstilling, nemlig: pris- og valutakursstabilitet, sunde offentlige finanser, konkurrenceevne samt
beskæftigelse og arbejdsmarked.
 ---pagebreak---                                                                                -13-
IL 1.2. Pris- og valutakursstabilitet
Prisstabilitet - Retningslinjerne for 1995 bekræftede det mål, som blev fastsat i 1993 og 1994, om
 at opnå en inflationsrate på højst 2-3% som et skridt i retning af prisstabilitet. Det blev samtidig
 anført, at dette mål formodentlig ville kunne nås i størstedelen af medlemsstaterne i 1996.
    Figur 1                                   INFLATION
                                                                                Inflationen har været konstant
                            Foreløbige forbrugerprisindekser*                                        faldende i EU siden 1991, og
                        (Marts 1996 - gennemsnit over 12 måneder)
                                                                                stigningstakten       i     privat-
                                                                                forbrugsdeflatoren er faldet fra
                                                                                ca. 5lÅ% til lidt over 3% sidste år,
                                                                                og de fleste medlemsstater nåede
                                                                                inflationsmålet allerede i 1995.
                                                                                Med hensyn til den hidtidige
           B DK D GR E                      F IRL        I       L     NL A          P               udvikling i 1996 lå inflationen i
          * Foreløbige forbrugerprisindekser udgør første trin i en udvikling hen imod
            en EU-harmonisering af nationale beregninger af forbrugerprisindekser.
                                                                                1WM- « "
                                                                                forbrugerpriserne i EU i marts
                                                                                1996 på 2,9% målt ved et 12
måneders gennemsnit af den årlige ændring i de foreløbige forbrugerprisindekser (Interim Indices of
Consumer Prices - IlCP'er) . I ti af medlemsstaterne lå inflationen inden for det interval, der var
anført i retningslinjerne, og i størstedelen heraf lå inflationen endog på under 2%. I Det Forenede
Kongerige var inflationen på henved 3%. Af de resterende medlemsstater er Portugal kommet
relativt tæt på målintervallet i de seneste måneder. I Spanien og Italien er inflationen faldende efter
sidste års forværring som skyldtes deprecieringen og en forhøjelse af de indirekte skatter. Endelig
kunne Grækenland sidste år notere fortsat og betydeligt fremskridt, men opbremsningen af
inflationen synes at have taget af i styrke i de seneste måneder. Denne udvikling skyldes imidlertid
udefra kommende faktorer.
Denne relativt opmuntrende udvikling i inflationen siden vedtagelsen af retningslinjerne afspejler den
kombinerede indvirkning af flere forskellige kræfter. Den skyldes ikke blot indflydelsen af bl.a.. et
vedholdende og endda voksende output gap og en afdæmpet udvikling i råvarepriserne, men også
strukturelle forbedringer                       på områder som centralbankuafhængighed,                           lønadfærd   og øget
konkurrence. Den anti-inflationære politiks troværdighed er blevet styrket som følge af, at adskillige
medlemsstater har haft et bemærkelsesværdigt held til at nedbringe inflationen, og at de
pengepolitiske myndigheder i lande, hvis valutaer deprecierede, traf de nødvendige foranstaltninger.
      Disse IlCP'er udgør første trin i en proces i retning af en harmonisering af beregningen af forbrugerprisindeks. HCP'erne
      og de efterfølgende harmoniserede forbrugerprisindekser (Harmonised Indices of Consumer Prices - HICP'er), som
      påbegyndes i januar 1997, vil blive anvendt ved vurderingen af, om inflationskriteriet som fastlagt i Maastricht-traktaten er
      overholdt.
 ---pagebreak---                                                              14-
Lønudviklingen var relativ moderat sidste år og var generelt på linje med prisstigningerne i de fleste
medlemsstater, idet stigningen i de nominelle lønninger og socialbidrag pr. ansat øgedes svagt til
3'/2% for EU som helhed. Dette skal sættes i forhold til en årlig gennemsnitlig stigningstakt på
henved 6% i perioden 1991-1993. De reale enhedslønomkostninger bidrog til en forbedret
rentabilitet, idet de faldt med ca. 1% eller mere i mange medlemsstater og med 1,3% i EU som
helhed, hvormed retningslinjerne blev respekteret.
                    Tabel 3
                                                 Inflationsudviklingen
                                                  (procentvis ændring per år)
                             Privatforbrugsdeflator     Løn inkl. diverse bidrag    Reale enhedsløn-
                                                           pr. ansat, nominelt         omkostninger
                              1993     1994    1995     1993      1994     1995   1993     1994      1995
                B              3.1      3.0    1.5       3.3       4.8        1.9 -0.4     -0.7     -1.5
                DK             0.3      1.7    1.8        1.6      3.6       3.3  -1.5     -3.0      0.5
                D              3.9      2.7    2.0       4.3       3.2       3.8  -0.1     -2.6     -0.7
                 GR          13.7     10.8     9.3      10.1      11.9     12.5   -0.4      1.3      1.9
                E              5.5      4.9    4.6       6.5       3.1       2.4  -0.5     -3.4     -2.6
                F              2.2      1.8    1.6       2.2       2.1       2.4   0.1     -1.9     -0.3
                IRL            1.7      2.7    2.5       4.9       3.2        3.1 -1.7     -2.0     -2.6
                1              5.4      4.6    5.7       3.7       3.0       5.2  -2.4     -4.0     -3.1
                 L             7.0      2.4    2.0       5.2       3.4        3.9 -2.6     -0.9     -0.8
                 NL            2.3      2.4    1.1       3.1       2.3        3.0  0.6     -2.5     -0.1
                A              3.4      3.0    2.2       4.6       3.1       3.8   0.3      0.6     -0.3
                P              7.1      5.2    4.2       9.1       5.2       4.6   0.8     -1.4     -3.5
                 FIN           4.2      1.3    1.1        1.0      3.5       5.3  -6.6     -2.9     -0.4
                S              5.7      3.1    2.7       4.4       5.4       3.0  -1.4     -1.1     -2.4
                 UK            3.5      2.5    2.6       4.3       3.5       3.1  -2.6     -2.4     -1.0
                EUR            4.1      3.2    3.0       4.0       3.2        3.5 -1.0     -2.5     -1.3
                 Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1 9 9 6 .
Ikke desto mindre var lønudviklingen skuffende i nogle lande. Dette var ikke blot tilfældet i de
medlemsstater, hvor den inflationshæmmende proces endnu ikke er blevet afsluttet, men også i f.eks.
Tyskland, hvor lønaftalerne gav relativt høje lønstigninger i forhold til det inflationsmål, de
pengepolitiske myndigheder havde fastsat. Sammen med apprecieringen af DEM bidrog disse
lønaftaler til at underminere konkurrenceevnen og rentabiliteten i de internationalt konkurrerende
sektorer. I Italien accelererede lønomkostningerne i 1995, men stigningstakten vedblev at være lige
under inflationen. Der skal fortsat udvises agtpågivenhed med henblik på at undgå at skabe en løn-
prisspiral, som - hvis den fik fodfæste - ville øge de fremtidige omkostninger ved opnåelse af
prisstabilitet. I Finland steg lønningerne markant i både nominelle og reale termer i 1995.
Lønstigningerne vil imidlertid mindskes betydeligt i 1996 og 1997 som følge af den moderate toårige
indkomstpolitiske aftale.
 Valutakursstabilitet       -- Efter valutauroen i foråret 1995 genopstod der langsomt en høj grad af
stabilitet i løbet af perioden frem til september 1995. Blandt de faktorer, der bidrog til denne
udvikling, var styrkelsen af dollaren i perioden frem til og med august, den tyske Bundesbanks
 ---pagebreak---                                                   -15-
pengepolitiske lempelse i marts samt adskillige medlemsstaters forstærkede indsats for at fremme
budgetkonsolideringen. Denne gunstige udvikling blev i en vis grad afbrudt i september, hvor der
indtraf en fornyet valutakursvolatilitet blandt EU's valutaer. De fornyede spændinger skyldtes bl.a.
en fornyet svækkelse af dollaren og specifikke økonomiske og politiske faktorer i en række
medlemsstater forbundet med fornyede bekymringer med hensyn til oprettelsen af Den Økonomiske
og Monetære Union. Markederne er nu imidlertid atter faldet til ro, og valutabevægelserne i de
første måneder af i år har i vidt omfang vendt valutaudviklingen i perioden 1994-1995.
Den græske drachma, den italiensk lire og det britiske pund har fortsat med at stå uden for EMSens
valutakursmekanisme. Af de tre nye medlemsstater var det kun Østrig, der indtrådte i
valutakursmekanismen ved begyndelsen af 1995.
Udviklingerne i de lange og korte rentesatser i 1995 var delvis en afspejling af spændingerne på
valutamarkederne. Bundesbank nedsatte diskontoen 4 gange efter marts 1995 som følge af en
langsom vækst i pengemængden og bedre inflationsudsigter i Tyskland og gav dermed de fleste
andre medlemsstater mulighed for at følge trop. Efter at være vokset markant under valutauroen i
foråret indsnævredes det korte rentespænd i forhold til de tyske rentesatser i løbet af 1995 i de fleste
medlemsstater. Det tempo, hvormed rentespændet indsnævredes i de enkelte medlemsstater, har
varieret og i de fleste tilfælde afspejlet udviklingen i de enkelte valutaers kurser over for DEM.
Rentespændet er fortsat betydeligt i flere medlemslande, hvor de finansielle markeder fortsat nærer
bekymring over troværdigheden af den inflationsdæmpende politik og/eller budgetpolitikken.
I den lange ende af markedet vendte det vedvarende fald i rentesatserne i 1995 (efter en stigning i
1994) brat i de første måneder af i år. Denne nylige stigning i hele EU skyldes i høj grad en
afsmittende virkning fra udviklingen i USA, hvor tegn på opdrift i økonomien er blevet anset for at
øge risikoen for, at Federal Reserve foretager en pengepolitisk stramning. Som tilfældet var for de
korte rentesatser, har tendensen i rentespændet mellem Tyskland og andre medlemsstater generelt set
været for nedadgående også for de lange rentesatser, selv om der fortsat forekommer betydelige
rentespænd i nogle medlemsstater, hvor valutakursernes troværdighed er tæt knyttet til inflations-
og/eller budgetudviklingcn.
 ---pagebreak---                                                    -16-
//. 1.3. Sunde offentlige finanser
Efter det økonomiske tilbageslag i 1993 kom mange lande ud af krisen med store budgetunderskud.
Det blev anerkendt i forbindelse med alle tidligere udgaver af de overordnede retningslinjer, at der
var påtrængende behov for en indsats på dette område. Men på tidspunktet for udarbejdelse af sidste
års retningslinjer, havde mange medlemsstater desværre endnu ikke gjort betydelige indhug i deres
budgetmæssige problemer til trods for de forholdsvis gode økonomiske betingelser i 1994 og
begyndelsen af 1995.
I retningslinjerne for 1995 var målene for de offentlige finanser, at medlemsstaterne på kort sigt ikke
kun skulle satse på de automatiske stabilisatorers forventede positive virkninger for at forbedre
deres budgetstillinger, men at de også skulle udnytte vækstmulighederne til fulde til at øge
budgetkonsolideringen ved at reducere de strukturelle underskud. Medlemsstaterne blev stærkt
opfordret til snarest muligt at nedbringe deres budgetunderskud til under 3% af BNP. Det blev
anbefalet, at et eventuelt yderligere spillerum, som en stærkere vækst eller en gunstigere
renteudvikling ville medføre, blev udnyttet til at fremskynde budgetkonsolideringen.
Udviklingert i 1995 - Generelt blev budgetstillingen forbedret en del i 1995 i langt de fleste
medlemsstater. Forbedringen var dog utilstrækkelig i forhold til såvel de budgetmæssige
vanskeligheder, der skulle overvindes, som de officielle tilsagn om at gøre en større indsats. Den
kraftige konjunkturnedgang, som nogle medlemsstater oplevede i årets løb, og især i sidste kvartal
1995, gjorde det naturligvis vanskeligere at gøre fremskridt mod sunde offentlige finanser. Som det
fremgår af Kommissionens skøn over de konjunkturkorrigerede budgetsaldi, var det dog en klar
medvirkende årsag, at budgetpolitikken i flere medlemsstater overskred fastsatte målsætninger og
forbedringen i de underliggende budgetstillinger var generelt utilstrækkelig.
I 1995 faldt den offentlige nettolåntagning i EU med blot Vi procentpoint til et fortsat uacceptabelt
højt niveau på 5% af BNP, hvilket er betydeligt mere, end det man forventede i maj sidste år, da
retningslinjerne blev udarbejdet. Af den budgetmæssige tilpasning, der fandt sted, skyldtes stort set
halvdelen    af   forbedringen   ikke-konjunkturbestemte      faktorer;  det  anslåede   fald   i   det
konjunkturkorrigerede budgetunderskud {VA procentpoint) var mindre end tidligere ventet.
Med hensyn til de faktiske budgetunderskud skete der i 1995 en vis forbedring i ti ud af de femten
medlemsstater, og den varierede fra Vi procentpoint i Portugal til næsten 3 procentpoint i
Grækenland. Ni af disse ti lande kunne også konstatere en forbedring i deres strukturbestemte
underskud. Undtagelsen var Finland, hvor forøgelsen af det korrigerede underskud fortrinsvis
skyldtes tidspunktet for tilbagebetaling af skat. Fire lande, nemlig Danmark, Grækenland, Italien og
 ---pagebreak---                                                                       17-
 Sverige, forbedrede deres konjunkturkorrigerede underskud med mellem 1 og 3 procentpoint. Alle
 sidstnævnte fire medlemsstater, undtagen Danmark, har stadig, i begyndelsen af 1996, underskud
 som er et stykke over referenceværdien på 3% af BNP. Belgien, Spanien, Frankrig og Det Forenede
 Kongerige opnåede diskretionære fald på omkring Vi-3A procentpoint.
   Tabel 4
                   Den offentlige sektors faktiske og konjunkturkorrigerede budgetsaldo
                                                             (i % af BNP)
                          Faktisk budgetsaldo                      Ændring i den faktiske                Ændring i den konjunktur-
                                  (niveau)                            budgetsaldo                            korrigerede s a l d o '
                    1993            1994         1995          1993         1994          1995         1993         1994             1995
      B              -6.7            -5.3         -4.5           0.4          1.4           0.8          2.6          1.2              0.5
      DK             -3.9            -3.5         -1.4          -1.0          0.4           2.1         -0.7         -1.3              1.6
     D               -3.5            -2.5         -3.5          -0.7          1.0          -1.0          1.0          0.8             -0.9
     GR            -14.2           -12.1          -9.2          -1.9          2.1           2.9         -0.9          2.2              2.6
     E               -7.5           -6.9< 2 >    -6.2< 2 >      -3.3          0.6           0.7         -1.1          0.7              0.4
     F               -6.1            -5.8         -5.0          -2.0          0.3           0.8         -0.4         -0.4              0.5
     IRL             -2.4            -2.0         -2.4           0.1          0.4          -0.4          1.3         -0.5            -2.0
     1               -9.6            -9.0         -7.1           0.0          0.6           1.9          1.4          0.4              1.3
     L                1.8             2.2          0.3           1.0          0.4          -1.9                       0.1            -2.0
     NL              -3.2            -3.2         -3.4           0.7         -0.0          -0.2          2.3         -0.3            -0.2
     A               -4.3            -4.5         -6.2          -2.2         -0.2          -1.7        -1.4          -0.5            -1.6
     P               -7.1            -5.8         -5.4          -3.7          1.3           0.4        -2.2           1.8              0.2
     FIN             -8.0            -6.3         -5.6          -2.2          1.7           0.7        -0.7          -0.3            -1.2
     S             -12.3           -10.8          -8.1          -4.5          1.5           2.7        -1.7           0.3              1.1
     UK              -7.8            -6.8         -6.0          -1.5          1.0           0.8        -1.5           0.1              0.6
     EUR             -6.2            -5.5         -5.0          -1.1          0.8           0.5          0.2          0.3              0.3
   1 ) Kommissionens skøn. Et "+" angiver en forbedring, et "-" angiver en forværring af budgetsaldoen
   2) Denne tidsserie omfatter socialsikringsbidrag opgjort efter betalingstidspunktet. De nationale myndigheders foreløbige
      opgørelse efter transaktionstidspunktet indebærer underskud på -6,2% af BNP for 1994 og -5,8% af BNP for 1995. Tidsserien
      vil blive ajourført efter transaktionstidspunktet, så snart en række spørgsmål om den korrekte anvendelse af statistiske
      definitioner er blevet klarlagt.
   Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996.
De øvrige fem lande oplevede en forværring af såvel deres faktiske som deres konjunkturkorrigerede
budgetunderskud. Med hensyn til de konjunkturkorrigerede budgetsaldi blev der konstateret
forværringer på ca. lA procentpoint i Nederlandene, % procentpoint i Tyskland og mellem 1 Vi og
V/i procentpoint i Irland, Luxembourg og Østrig. I Tyskland skyldtes forværringen til dels en
uventet afmatning i indtægterne. På baggrund af en stærk vækst har politikken i Irland været
konjunkturmedløbende, selv om særlige faktorer, såsom aftalen vedrørende socialsikring, også
spillede ind. Til trods for en vis forværring opfylder Luxembourg, ligesom Irland, stadig Maastricht-
traktatens referenceværdi for budgetudviklingen. Endelig oplevede Østrig en alvorlig budgetmæssig
forværring i 1995, selv om den nye regering er ved at imødegå problemet. Det er nødvendigt at gøre
en indsats for at vende den strukturbestemte forværring, der skete sidste år i alle disse fem
medlemsstater, men det er især påkrævet i lande med konjunkturkorrigerede underskud på over 3%
af BNP.
 ---pagebreak---                                                        18-
 Mere positivt er det, at størstedelen af den finanspolitiske justering, der har fundet sted i løbet af de
 sidste to år, var koncentreret på udgiftssiden, således at de offentlige udgifter i procent af BNP faldt
med ca. VA procentpoint i EU som helhed, omend de fortsat udgjorde over 50% af BNP. De fleste
medlemsstater oplevede et fald i den offentlige udgiftskvote. Desuden oplevede alle lande, undtagen
 Portugal, et fald i udgifterne, eksklusive renteudgifter.
   Tabel 5
                   Den offentlige sektors indtægter, udgifter og rentebetalinger
                                                   (% af BNP)
                      Indtægter                          Udgifter                (heraf) Rentebetalinger
             1993        1994         199S      1993      1994     1995       1993        1994         1995
B            49.6        50.4          49.9     56.3      55.6     54.4       10.5        10.2          9.2
DK           58.3        58.8          58.3     62.2      62.3     59.7        7.8         7.1          6.7
D            46.5        46.8          46.3     50.0      49.3     49.8        3.3         3.4          3.8
GR           34.4        35.8          36.8     48.5      48.0     46.0       12.8        14.2         12.9
E            42.0        41.0          39.9     49.5      47.9     46.0        5.2         5.1          5.4
F            49.3        48.9          49.3     55.5      54.7     54.3        3.7         3.8          3.7
IRL          38.9        39.5          37.3     41.3      41.6     39.7        6.7         5.9          5.2
1            47.4        45.2          44.8     57.0      54.2     51.8       12.1        10.7         11.2
L            45.0        44.6          41.6     43.2      42.4     41.3        0.4         0.4          0.3
NL           53.1        50.8          48.6     56.3      54.1     51.9        6.4         6.1          5.8
A            49.4        48.1          46.9     53.7      52.6     53.1        4.3         4.1          4.3
P            36.3        38.0          39.4     43.4      43.8     44.8        6.7         5.8          5.8
FIN          53.8        54.6          52.8     61.9      60.9     58.4        4.6         5.1          5.4
s            60.3        59.6          59.5     72.6      70.4     67.6        6.2         6.8          7.1
UK           35.9        36.4          37.6     43.7      43.2     43.6        2.9         3.3          3.7
EUR          46.2        45.9          45.7     52.5      51.4     50.8        5.5         5.3          5.4
Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996.
 Der kunne noteres et moderat fald i de offentlige indtægter i forhold til BNP i flere medlemsstater og
 i EU som helhed. I løbet af de sidste to år er der i Nederlandene, Østrig og Luxembourg sket et
 forholdsvis markant fald i de offentlige indtægter i forhold til BNP. Til gengæld har skattebyrden
 haft en stigende tendens i Grækenland, Frankrig, Portugal og Det Forenede Kongerige.
 ---pagebreak---                                                          19-
 De utilstrækkelige resultater med hensyn til          Tabel 6
 nedbringelse        af       de       offentlige                    Den offentlige bruttogæld
                                                                                (i % af BNP)
 budgetunderskud i EU blev afspejlet i det
 gennemsnitlige forhold mellem gæld og                             1993              1994                   1995
                                                                 Niveau      Niveau        Årlig      Niveau      Årlig
 BNP, der i 1995 steg med 3 procentpoint til                                             ændring               ændring
                                                                                •"
 over 71%. Tallet for Tyskland omfattede               B           137.9      136.0         -1.9       133.7       -2.3
                                                       DK           80.1       76.0         -4.1        71.9       -4.1
 forbundsregeringens      gældsovertagelse      i      D            48.2       50.4         +2.2        58.1       +7.7
                                                       GR          111.8      110.4         -1.4       111.5       +1.1
 forbindelse    med     genforeningen,      især       E            60.5       63.1        +2.6         65.7       +2.6
gennem Treuhandanstalt, og dette var klart             F            45.4       48.3        +2.9         52.4      +4.1
                                                       IRL          97.5       91.1         -6.4        85.5       -5.6
 en medvirkende faktor i stigningen for EU             1           119.4      125.6        +6.2        124.8       -0.8
                                                       L             6.2         5.9        -0.3         5.9        0.0
 som helhed, men det skal bemærkes, at
                                                       NL           81.1       77.6         -3.5        79.0      + 1.4
gældskvoten fortsat blev forringet i ni                A            62.8       65.0        +2.2         69.4      +4.4
                                                       P            67.2       70.0        +2.8         71.6      +1.6
medlemsstater i 1995. I Luxembourg og
                                                       FIN          57.3       59.5        +2.2         59.6        0.0
 Finland ændrede gældskvoten sig ikke,                 S            76.0       79.3        +3.3         79.9      +0.6
                                                       UK           48.5       50.2        +1.7         54.0      +3.8
medens det lykkedes Danmark, Belgien,
                                                       EUR          66.2       68.2        +2.0         71.2      +3.0
Irland    og Italien    at   nedbringe     deres
                                                       Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996
gældskvote med mellem ca. 1 og 6 procent-
point. Endelig skal det påpeges, at den voksende gældskvote i de fleste medlemsstater på et
tidspunkt, hvor der generelt er sket en budgetmæssig forbedring, understreger behovet for styrkede
finanspolitiske tiltag.
Generelt     har      den     diskretionære     Tabel 7
budgetkonsolidering       derfor    bidraget                    Offentlige underskud i 1995:
                                                  Fremskrivninger i konvergensprogrammer (KP)
mindre i 1995, end det var håbet. Det er           og Kommissionens seneste prognose (KOM)
skuffende, at man ikke har kunnet
                                                                     Dato                  KP(a)               KOM
opfylde de tidligere forventninger fuldt
                                                B                 6/92 (6/94)             3.8 (4.3)             4.5
ud, i betragtning af at medlemsstaterne i       DK               11/94                    3.0                    1.4
deres nationale konvergensprogrammer            D                11/93                    2-3                   3.5
                                                GR                6/94                   10.7                   9.2
offentligt har erkendt vigtigheden af           E                 7/94                     5.9                  6.1
                                                F                11/93 (7/95)            4.2/4.1 (5.0)          5.0
fortsatte bestræbelser på at opfylde
                                                IRL               6/94                     <3                   2.4
konvergenskriterierne.      Det   er    også                      9/92 (6/95)             4.7(7.5)              7.2
                                                NL               10/94                    3.7                   3.4
skuffende     i   betragtning      af    den
                                                A                 5/95                    41/2                  6.2
budgetmæssige divergens, der fortsat            P                11/93 (10/94)            3 VA (b) 5.8)         5.4
                                                FIN               9/95                    5.3                   5.6
gør sig gældende, således som det også
                                                S                 6/95                    9.0                   8.1
fremgår       af      Rådets      (ØkoFin)      UK                3/95                    3 % (c)               6.0
                                                a) Tallene i parentes er reviderede officielle mål, der ikke er fremlagt
beslutninger om de uforholdsmæssigt             som konvergensprogrammer på EU-plan
                                                b) Gennemsnit for 1995-97.
                                                c) Finansår 1995/96.
                                                Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996
 ---pagebreak---                                                   -20-
store underskud, som defineret i traktaten.
Budgetudsigterne       - Mange landes vigtigste opgave er at fortsætte bestræbelserne på at bringe de
offentlige finanser på en mere sund basis. De fleste lande forventes at nedbringe deres faktiske
budgetunderskud i 1996. På grundlag af de bebudede konkrete foranstaltninger og den uventet
længevarende pause i opsvinget, ser det dog ikke ud til, at resultaterne bliver tilstrækkelige
sammenlignet med de mål, der blev fastlagt i såvel retningslinjerne som de nationale
konvergensprogrammer. For øjeblikket er det kun sandsynligt, at tre medlemsstater (Danmark,
Irland og Luxembourg) i år far underskud under referenceværdien på 3% i stedet for de syv lande,
man forventede på det tidspunkt, hvor 1995-retningslinjerne blev vedtaget.
Siden vedtagelsen af retningslinjerne i juli 1995 har næsten alle medlemsstater bebudet nye
budgetforslag for 1996 og, i visse tilfælde, for 1997. Disse forslag tager sigte på at nedbringe de
offentlige underskud yderligere i år og næste år, således at de inden 1997 udgør højst 3% af BNP i
alle lande undtagen Grækenland og Italien. Følgende landes regeringer har bebudet særlig
omfattende     justeringsforanstaltninger:   Belgien   i   september    1995   (skatteforhøjelser  og
udgiftsbegrænsinger), Finland i september 1995 (udgiftsnedskæringer i 1996 og 1997), Italien i
september     1995 (bekæmpelse af skatteunddragelse, forhøjelse          af socialsikringsbidrag og
nedskæringer i overførsler til ikke-statslige institutioner), Frankrig i august 1995 (skattemæssige
foranstaltninger til nedbringelse af statens underskud), i november 1995 (gennemgribende reform af
den sociale sikringsordning) og i maj 1996 (udgiftsnedskæringer og sanering af sociale udgifter),
Østrig i april 1996 (udgiftsnedskæringer, skatteforhøjelser og reform af pensionsordning) og
Tyskland i april 1996 (udgiftsnedskæringer).
Da den gennemsnitlige økonomiske vækst for 1996 ser ud til at blive lavere end forventet på det
tidspunkt, hvor de fleste af disse budgetplaner blev udarbejdet, er det blevet vanskeligere at
nedbringe underskuddet i år. Flere medlemsstater har allerede bebudet yderligere foranstaltninger
(f.eks. fastfrysning af visse udgiftsposter i Tyskland og Frankrig) for at opveje en del af de
budgetoverskridelser, der skyldes den svagere væksts indvirkning på skatteindtægterne og de sociale
overførsler, og andre vil sandsynligvis gøre det samme i de kommende måneder.
Forudsat at alle de vedtagne foranstaltninger gennemføres fuldt ud i de respektive medlemsstater,
kan der forventes en betydelig korrektion af de underliggende budgetstillinger. Det skal dog
gentages, at selv om disse foranstaltninger ganske vist er prisværdige, er de i flere tilfælde stadig
 ---pagebreak---                                                     -21-
utilstrækkelige i forhold til såvel de foreliggende problemer som målene i de nationale
konvergensprogrammer.
//. 1.4. Konkurrenceevnen
I retningslinjerne for 1995 blev det gentaget, hvor vigtigt det er at gennemføre reformer for at styrke
de underliggende vækstfaktorer og gøre EU-økonomierne mere dynamiske og konkurrencedygtige.
Det er indlysende, at det i vid udstrækning påhviler de enkelte medlemsstater at skabe betingelser for
etablering af et fortsat konkurrencebetonet erhvervsklima. Dette forudsætter, at den økonomiske
politik og budget- og socialpolitikken gøres tilstrækkelig målrettet, således at der fortsat er
overensstemmelse med medlemsstaternes målsætninger på dette område. Disse nationale
bestræbelser må dog suppleres og styrkes ved tiltag på EU-plan.
Det må fortsat understreges, hvor vigtigt det er på EU-plan fuldt ud at udnytte de muligheder, som
det indre marked frembyder. I april 1996 var 89,7% af direktiverne vedrørende det indre marked
gennemført i national lovgivning. Danmark har gennemført flest direktiver (96,6%) efterfulgt af
Nederlandene, Det Forenede Kongerige, Luxembourg og Spanien. De sektorer, der fortsat
frembyder de største problemer, når det gælder gennemførelse af direktiverne vedrørende det indre
marked, er offentlige indkøb, forsikringsvirksomhed og intellektuel samt industriel ejendomsret.
Bestræbelserne på at forbedre konkurrenceevnen intensiveres nu, i forbindelse med Kommissionens
seneste forslag til en pagt for tillid og beskæftigelse, ved at øge indsatsen inden for især forskning og
udvikling, transeuropæiske net og fremme af dynamiske små og mellemstore virksomheder (SMV).
Dette kommissionsinitiativ forstærker den indsats, der allerede er gjort for konkurrenceevnen på en
lang række områder på EU-plan. EU har i de seneste år fortsat sine bestræbelser på at supplere det
indre marked med indførelse af effektive konkurrenceregler, for at medlemsstaternes virksomheder
kan fungere effektivt og opnå fremgang. I det følgende skitseres de vigtigste tiltag:
•        Kommissionen fremlagde sidste år en række vigtige forslag inden for telekommunikation for
         at sikre større liberalisering af reglerne. En sådan liberalisering er væsentlig for
         Fællesskabets målsætninger for informationssamfundet. Indførelse af fri konkurrence på
 ---pagebreak---                                                -22-
   telemarkedeme påvirker hele EU-økonomiens konkurrenceevne. Kommissionen fremsatte
    desuden forslag vedrørende posttjenesterne i EU.
    Konkurrencepolitikken har også faet større betydning for fremme af EU-industriens
   konkurrenceevne. I 1995 reviderede Kommissionen rammebestemmelserne for støtte til
    SMV, skibsbygning og F&U.
   Der er truffet foranstaltninger til en lovgivningsmæssig og administrativ forenkling.
   Kommissionen nedsatte en rådgivende gruppe for konkurrenceevnen bestående af
   højtstående eksperter og erhvervsfolk og med Ciampi som formand, og denne gruppe
   aflagde rapport til Det Europæiske Råd i Madrid i december 1995.
   På Det Europæiske Råds møde i Madrid noterede man sig en kommissionsrapport om den
   nøglerolle, SMV kan spille som en potentielt betydningsfuld,              vækstskabende og
   beskæftigelsesfremmende sektor. Kommissionen påpegede dog i sin rapport, at SMV måtte
   støttes gennem særlige foranstaltninger og et udviklingsfremmende erhvervsklima. Rådet
   opfordrede derfor Kommissionen til at fremsætte forslag til at udnytte SMV's potentiale,
   forbedre deres konkurrenceevne og anspore dem til at fremme deres erhvervsaktiviteter både
   i Europa og på internationalt plan. Kommissionen vedtog derfor den 20. marts 1996 et
   forslag til et nyt flerårigt program for SMV for 1997 til 20004, der blev forelagt Rådet.
    Sidste år blev der også gjort fremskridt med hensyn til de transeuropæiske net (TEN) inden
   for transport, telekommunikation og energi. Det Europæiske Råd i Madrid opfordrede
   medlemsstaterne til at prioritere den effektive gennemførelse af TEN-projekter højest og
   opfordrede Rådet (EcoFin) til at træffe de nødvendige beslutninger om supplering af de
   finansielle midler, der for øjeblikket er afsat til disse net.
   Fællesskabets indsats i forbindelse med struktur- og samhørighedsfondene for at fremme de
   fysiske og menneskelige ressourcer i de mindre velstillede EU-regioner har fortsat ydet et
   vigtigt bidrag til den afbalancerede udvikling af alle områder.
    Endelig gør EU en aktiv indsats på miljøområdet såvel internt som i internationale fora. For
   at øge miljøpolitikkens beskæftigelsesfremmende potentiale understregede Det Europæiske
   Råd i Madrid, at en sådan politik bør baseres på markedsinstrumenter, herunder
   miljøskatter og -afgifter.
Dok. KOM(96) 98 endelig udg. af 20.marts 1996.
 ---pagebreak---                                                       -23-
//. 1.5. Beskæftigelsen og arbejdsmarkedet
I 1995-retningslinjerne blev det understreget, at mere aktiv og mere effektiv arbejdsmarkedspolitik
spiller en helt central rolle for tilvejebringelsen af både en højere økonomisk vækstrate over en
årrække og en forøgelse af vækstens jobskabende virkning. Som nævnt i afsnit 1, var
væksttendenserne i 1995 generelt set skuffende med en BNP-stigningstakt, der var utilstrækkelig til
at fremkalde en væsentlig stigning i beskæftigelsen. Hvis det imidlertid lykkes at gøre resolut
fremskridt mod yderligere forbedring af balancen i den makroøkonomiske politik, vil EU kunne
bevæge sig mere og mere i retning af en varig og beskæftigelsesfremmende vækst.
Et afgørende element i EU's jobskabelsesstrategi består i at forøge antallet af jobs forbundet med et
givet produktionsniveau ("vækstens beskæftigelsesindhold"). Det skal imidlertid bemærkes, at det er
vanskeligt at vurdere, om der er blevet gjort underliggende fremskridt på dette område på basis af
observationer som kun dækker et begrænset tidsrum. Det skyldes, at den målte arbejdsproduktivitet
varierer betydeligt over den økonomiske konjunkturcyklus og afspejler den forsinkede tilpasning af
beskæftigelsen til ændringer i den økonomiske vækst. Ikke desto mindre tyder det foreliggende
materiale på, at vækstens beskæftigelsesindhold er blevet forøget i nogle få lande, men at der ikke er
sket nogen ændring i de fleste lande og ej heller i EU-gennemsnittet.
  Tabel 8
                                 Vækst, beskæftigelse og produktivitet
                 Real BNP-vækst (% p.a.)            Beskæftigelse (% p.a.)      Arbejdsproduktivitet (% p.a.
                                      Memo                               Memo                            Memo
            74-85     86-90  91-95
                                       7995    74-85   86-90    91-95      1995 74-85   86-90   91-95     1995
  B          1.8       3.0    1.3        1.9   -0.3     1.1     -0.4        0.4  2.1     1.9      1.7      1.6
  DK         2.0       1.4    2.0        2.6    0.5     0.3     -0.4        1.5  1.5     1.2      2.4      1.1
  D          1.7       3.4    1.8        1.9   -0.2     1.5      0.0       -0.3  1.9     1.9      2.6      2.2
  GR         2.5       1.9    1.3        2.0    1.0     0.9      0.9        0.9  1.6     1.0      0.7      1.1
  E          1.9       4.5    1.4        3.0   -1.4     3.3     -0.4        2.7  3.4     1.2      1.8      0.3
  F          2.2       3.2    1.1        2.2    0.1     0.8     -0.1        1.2  2.1     2.4      1.2      1.0
  IRL        3.8       4.6    4.8        8.6    0.1     1.0      1.5        3.8  3.7     3.6      3.3      4.6
             2.8       3.0    1.1        3.0    0.9     0.6     -1.0       -0.4  1.8     2.4      2.3      3.4
             1.8       4.6    2.4        3.2    0.5     3.1      2.7        2.5  1.2     1.5     -0.3      0.7
  NL         1.9       3.1    1.9        2.4   -0.1     1.9      0.7        1.4  2.0     1.2      1.2      1.0
  A          2.2       3.0    2.0        1.8    0.7     0.7      1.1       -0.1  1.6     2.2      0.9      1.9
  P          2.2       5.1    1.1        2.5   -0.4     1.1     -0.4       -0.6  2.6     3.9      1.5      3.1
  FIN        2.7       3.4   -0.8        4.2    0.3     0.2     -3.6        2.2  2.4     3.2      2.9      2.0
  S          1.8       2.3    0.1       3.0     0.8     1.0     -2.2        1.6  1.0     1.2      2.3      1.4
  UK         1.4       3.3    1.2        2.4   -0.2     1.8     -1.2        0.6  1.6     1.5      2.4      1.8
  EUR        2.0       3.3    1.3       2.5     0.0     1.3     -0.5        0.6  2.0     1.9      2.0      1.9
  USA        2.3       2.8    2.2        2.0    1.8     2.1      1.0        1.5  0.5     0.6      1.1      0.6
  JAP        3.6       4.5    1.3       0.9     0.7     1.5      0.8        0.3  3.0     3.0      0.5      0.6
  Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996.
 ---pagebreak---                                                   -24-
I Spanien synes de seneste års arbejdsmarkedsreformer at have bidraget til en betydelig vækst i
beskæftigelsen i 1995 (2,7% på baggrund af en BNP-vækst på 3%), og denne udvikling forventes at
fortsætte i 1996. Også i Frankrig, Nederlandene og i mindre grad Belgien synes nyligt gennemførte
foranstaltninger at have bidraget til, at beskæftigelsen har reageret gunstigere på væksten i 1995,
end der på basis af den hidtidige udvikling ville have været grund til at forvente. For Danmarks
vedkommende kan den gunstige udvikling i beskæftigelsen til dels skyldes landets aktive
arbejdsmarkedspolitik. Navnlig som et resultat af den overordentlig stærke økonomiske vækst i
Irland oplevede landet for andet år i træk en meget kraftig vækst i beskæftigelsen i 1995. Som
kontrast hertil er beskæftigelsen i Tyskland blevet hæmmet af nedskæringerne inden for landets store
fremstillingsindustri, der på grund af omkostningsniveauet i Tyskland har mistet en del af sin
konkurrencedygtighed på internationalt plan, og i Italien er mange arbejdspladser gået tabt inden for
de serviceerhverv, der i stigende grad er blevet udsat for et konkurrencepres, og som er blevet ramt
af flere års meget ringe stigning i det indenlandske forbrug.
Retningslinjerne understregede også betydningen af både de fem prioriterede områder, der blev
opstillet af Det Europæiske Råd i Essen, og samme Europæiske Råds opfordring til
medlemsstaterne til at omsætte denne strategi gennem flerårige programmer for deres politik på dette
område. Da de pågældende programmer vil give et sammenhængende billede af alle eksisterende
eller planlagte nationale foranstaltninger til omsætning af strategien, skulle programmerne blive et
vigtigt instrument til overvågning og vurdering af udviklingen på det arbejdsmarkedspolitiske
område. For at gøre dem så effektive som muligt bør programmerne koordineres bedre med
konvergensprogrammerne, eftersom tilvejebringelsen af konvergens, vækst og beskæftigelse hænger
uløseligt sammen. Der vil også være behov for at ændre deres nuværende indhold og udformning på
visse punkter, herunder fastsættelse af nationale mål for bestemte foranstaltninger og opprioritering
af emner, der vedrører det mellemlange og lange sigt.
Den første      vurdering    af de fremskridt      der   er gjort   med    gennemførelsen  af   EU's
beskæftigelsesstrategi blev fremlagt i en fælles rapport fra Rådet (økonomi- og finansministrene
samt socialministrene) og Kommissionen til Det Europæiske Råd i Madrid. Denne rapport
fremhævede og bifaldt den store indsats, som medlemsstaterne havde gjort siden Essen-topmødet,
navnlig deres erkendelse af, at det er nødvendigt at benytte en integreret fremgangsmåde baseret på
sammenhængen mellem den makroøkonomiske og den strukturelle politik for øget beskæftigelse. I
rapporten blev det imidlertid også understreget, at hvis beskæftigelsessituationen i EU skal
forbedres væsentligt, skal der sættes ekstra skub i medlemsstaternes arbejdsmarkedsreformer. I
rapporten blev en række foranstaltninger fremhævet som værende særligt vigtige for styrkelsen af de
nationale initiativer knyttet til beskæftigelsesreformer. På basis af anbefalingerne i den fælles
rapport tilskyndede Det Europæiske Råd i Madrid medlemsstaterne til at opprioritere et antal
 ---pagebreak---                                                   -25-
områder i deres flerårige beskæftigelsesprogrammer. Med udgangspunkt i programmerne og et sæt
indikatorer   vil den     fælles   indsats  for   at   forbedre    både beskæftigelsessituationen       og
foranstaltningernes effektivitet blive vurderet på EU-plan.
Siden topmødet i Madrid har debatten om arbejdsmarkedsreformer været centreret omkring og
bygget på forslaget fra Kommissionens formand til en beskæftigelsespagt. Formålet med denne pagt
er at konkretisere Madrid-topmødets bekræftelse af, at jobskabelse stadig i de kommende år vil være
det vigtigste politiske nøgleområde for EU. Pagtens makroøkonomiske og strukturelle rammevilkår
vil være baseret på den strategi, der er beskrevet i disse og tidligere retningslinjer, og der vil desuden
blive gjort brug af de relevante EU-instrumenter til at fremme dynamikken, væksten og
beskæftigelsen. Pagten tager sigte på, med deltagelse af arbejdsmarkedets parter, at nå frem til
konkrete politiske tilsagn om beskæftigelsesfremmende foranstaltninger.
 ---pagebreak---                                                    -26-
11.2. Udsigterne for den økonomiske udvikling
Forværringen af det økonomiske klima i slutningen af 1995 og i begyndelsen af 1996 har
vanskeliggjort den opgave, der består i at nedbringe ledigheden og genskabe sunde offentlige
finanser i EU. Der forventes imidlertid et opsving i den økonomiske aktivitet i anden halvdel af 1996
og i 1997. Dette vil føre til nye arbejdspladser og vende den nuværende tendens til stigende ledighed.
Men for at sikre et betydeligt og vedvarende fald i ledigheden er det nødvendigt at opretholde en
stærk økonomisk vækst over en lang periode og at gøre yderligere fremskridt med hensyn til de
strukturelle reformer.
II. 2.1. Vækstudsigterne
Den seneste økonomiske afmatning, manglende jobsikkerhed og usikkerhed om indkomstudviklingen
har undergravet den økonomiske tillid blandt forbrugerne. Tilliden i erhvervslivet har lidt et knæk
som følge af store, ubegrundede valutasvingninger, manglende udsigter til en opgang i den samlede
efterspørgsel og vedvarende strukturelle svagheder. Ikke desto mindre er der ved at opstå tegn på, at
svækkelsen af tilliden nu er ved at høre op, og at efterspørgslen formentlig er vendt og begyndt at
stige i en række lande. Derfor forventes den økonomiske aktivitet i EU at nå sit laveste punkt og
derpå vende i løbet af første halvdel af dette år.
På basis af de sunde fundamentale økonomiske forhold        Tabel 9
på udbudssiden (især lav inflation og et relativt stort                  BNP i faste priser
                                                                      (Årlig real ændring i %)
gennemsnitligt    investeringsafkast)     og    gunstigere
                                                                    1993    1994   1995     1996 1997
monetære og finansielle vilkår forventes et opsving i       B       -1.6     2.2     1.9     1.1  2.3
                                                            DK       1.5     4.4    2.6      1.3  2.7
økonomien i EU i anden halvdel af 1996, og det vil          D       -1.2     2.9     1.9     0.5  1.8
blive styrket af afslutningen af den igangværende           GR      -1.0      1.5    2.0     2.0  2.5
                                                            E       -1.2     2.1     3.0     2.0  2.9
lagertilpasning.   Opgangen       forventes   gradvis   at  F       -1.5     2.7    2.2      1.0  2.1
accelerere i 1997. I den seneste økonomiske prognose        IRL      3.1     6.7     8.6     5.6  4.9
                                                            1       -1.2     2.1     3.0     1.8  2.7
fra   Kommissionens      tjenestegrene     forventes   den  L        0.0     3.3     3.2     2.6  3.0
økonomiske vækst i EU som helhed at ligge på                NL       0.2     2.7     2.4     1.8  2.5
                                                            A        0.4     3.0     1.8     0.7  1.1
omkring \Vi% i år efterfulgt af en vækst på ca. 2 Vi% i     P       -1.2      1.0   2.5      2.3  2.8
 1997. Opsvinget forventes at blive drevet af en            FIN     -1.2     4.0    4.2      3.0  3.6
                                                            S       -2.2     2.6     3.0     1.2  2.0
forholdsvis stærk eksport ud af EU, en fornyet              UK       2.2      3.8    2.4     2.4  3.0
styrkelse af kapitaldannelsen og et fortsat moderat -       EUR     -0.6     2.8     2.5     1.5  2.4
                                                            Kilde: Kommissionens prognose fra foråret
men dog efterhånden stigende - privatforbrug.               1996.
 ---pagebreak---                                                   -27-
I Tyskland, Frankrig og en række nabolande vil de negative virkninger af den kraftige
valutakursappreciering i foråret 1995 efterhånden aftage, til dels som følge af en omfattende
vending af de oprindelige overdrevne valutakursudsving. Med yderligere hjælp fra et betydeligt
rentefald og den forventede styrkelse af tilliden forventes det, at den økonomiske aktivitet vil
begynde at stige i 1996 og blive yderligere styrket i 1997. I Italien, Sverige, Spanien og andre lande
vil den fortsatte justering af det makroøkonomiske policy-mix, som har gjort det muligt for landenes
valutaer i større eller mindre grad at genvinde noget at det tabte terræn, sandsynligvis bidrage til at
sænke de korte og lange rentesatser og til at øge tilliden, hvilket igen ventes at sætte skub i den
indenlandske efterspørgsel senest i løbet af anden halvdel af 1996, og dermed også mindske
vækstens afhængighed af eksport. I Det Forenede Kongerige skulle den seneste lempelse af
pengepolitikken, den forbedrede situation på boligmarkedet og landets gunstige konkurrenceevne
gøre det muligt at opretholde en vedvarende, ikke-inflationær vækst.
Ikke desto mindre er der betydelige usikkerhedsmomenter forbundet med de økonomiske udsigter.
De lande, hvis valutaer apprecierede i 1995, har endnu ikke til fulde overvundet virkningerne af den
tabte konkurrenceevne, og i de fleste af de lande, hvis valutaer deprecierede i 1994-95, er
rentespændet i forhold til DEM stadig forholdsvis                stort. Grundet den fremherskende
tilbageholdenhed og den store arbejdsløshed kunne erhvervslivets og forbrugernes forbrugsmæssige
reaktion på forbedringen af de monetære og finansielle vilkår og på mindskelsen af
budgetuligevægtene blive svagere eller indtræffe senere end normalt.
Desuden gælder det, at hvis udviklingen hen imod sundere offentlige finanser og strukturelle
reformer blev hæmmet af stigende folkelig og politisk modstand, kunne dette underminere de
fastlagte økonomisk-politiske målsætningers troværdighed og forstærke tvivlen blandt nogle
observatører med hensyn til, om et tilstrækkeligt stort antal medlemsstater vil være parate til at
deltage i ØMU fra dens starttidspunkt den 1.januar 1999. En sådan udvikling ville sandsynligvis
medføre en stigning i de lange renter og kunne skabe en risiko for spændinger på valutamarkederne.
Det ville fa alvorlige følger for chancerne for et fornyet og vedvarende opsving og for muligheden
for at skabe nye arbejdspladser.
Nogle af de usikkerhedsmomenter, der knytter sig til de økonomiske udsigter, er dog også af positiv
karakter. Eftersom de underliggende fundamentale økonomiske forhold i EU i dag er gunstige, og
eftersom justeringen af policy-mixet forventes at fortsætte, kunne genoplivningen af den økonomiske
aktivitet meget vel blive stærkere end forventet, når først der er genskabt den fornødne tillid.
 ---pagebreak---                                                   •28-
11.2.2. Beskæftigelsesudviklingen
Beskæftigelse — Da der kun forventes en svag stigning i den økonomiske aktivitet i begyndelsen af
 1996, forventes udviklingen i beskæftigelsen ligeledes at forblive ugunstig i de kommende måneder.
Forudsat at den økonomiske vækst som antaget tager til, skulle der i løbet af anden halvdel af 1996
vise sig en beskæftigelsesfremgang, som formodes at ville accelerere i 1997. Den samlede
beskæftigelse forventes at stige med en beskeden V*% i år og med Vi% næste år.
                                                        Tabel 10
Ikke alle medlemsstater forventes at få del i denne
                                                                          Arbejdsmarkedet
beskedne stigning i beskæftigelsen i 1996. I
Tyskland og Østrig forventes beskæftigelsen at                    Beskæftigelses-              Ledighed
                                                                        vækst                   ( i% af
falde betydeligt. Holder denne forudsigelse stik, vil                (i % pr. år)           arbejdsstyrken)
1996 blive femte        år  i træk     med tab     af           1995    1996    1997    1995     1996    1997
arbejdspladser i Tyskland, hvor økonomien er            B        0.4     -0.1     0.7    9.9     10.1      9.8
                                                        DK       1.5      0.0     0.7    6.8      6.1      5.8
plaget af et højt relativt omkostningsniveau. I de      D       -0.3     -0.8    -0.1    8.3      9.3      9.4
fleste andre medlemsstater er forventningerne til       GR       0.9      1.0     1.2    9.1      9.1      9.0
                                                        E        2.7      1.4     1.5   22.9     22.5    22.1
beskæftigelsesvæksten ligeledes blevet nedjusteret.     F        1.2      0.0     0.6   11.5     11.7    11.7
                                                        IRL      3.8      2.3     1.7   14.4     13.4    12.8
I   Belgien,   Danmark,     Frankrig    og   Portugal
                                                        1       -0.4      0.2     0.4   11.8     11.8    11.7
forventes beskæftigelsen nu at stagnere eller falde i   L        2.5      1.7     2.6    2.9      3.0      2.9
                                                        NL       1.4      1.0     1.4    7.3      7.2      7.0
år.     På      den     anden      side     forventes
                                                        A       -0.1     -1.0    -0.4    4.0      4.6     5.1
beskæftigelsesvæksten at forblive forholdsvis stærk     P       -0.6     -0.1     0.5    7.2      7.4      7.2
                                                        FIN      2.2      1.7     2.1   17.2     16.3    15.0
(1% eller mere) i Grækenland, Spanien, Irland,
                                                        S        1.6      0.6     1.0    9.2      8.8      8.3
Luxembourg,      Nederlandene,    Finland   og    Det   UK       0.6      0.9     1.0    8.8      8.4     8,0
                                                        EUR      0.6      0.2     0.6   10.9     10.9    10.8
Forenede Kongerige. Med udgangspunkt i de
                                                        Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996
aktuelle formodninger om den økonomiske vækst
skønnes det, at beskæftigelsen vil stige mere bredt i
 1997. Men med de betydelige arbejdspladsnedlæggelser, der forventes at fortsætte inden for
fremstillingssektoren, skønnes det, at beskæftigelsesvæksten vil forblive negativ i Tyskland og - som
følge af lav økonomisk vækst - ligeså i Østrig.
Ledighed — På baggrund af den træge beskæftigelsesvækst i EU i 1996-97 forventes ledigheden at
stige yderligere i de kommende måneder, før den begynder at falde langsomt i løbet af anden halvdel
af 1996. For året som helhed forventes ledigheden at forblive uændret på sidste års niveau, dvs. på
næsten 11% af den civile arbejdsstyrke. Næste år vil den kunne falde langsomt til 10%% i
gennemsnit og muligvis nå ned på 10Vi% ved årets udgang.
Ledighedstendensen i de enkelte medlemsstater afspejler i det store og hele den forventede
beskæftigelsesudvikling. I år forventes ledigheden at stige væsentligt (med Vi procentpoint eller
 ---pagebreak---                                                   -29-
 mere) i Tyskland og Østrig, skønt ledigheden i Østrig stadig er forholdsvis lav sammenlignet med
 EU-gennemsnittet. I Belgien, Frankrig og Portugal kunne der også ske en forværring, og den
 langsomme beskæftigelsesvækst kan kun lige stabilisere ledigheden i Italien.
 På den anden side vil ledigheden sandsynligvis fortsætte med at falde i seks medlemsstater. Til disse
 lande hører de tre, der er hårdest ramt af ledighed (Irland, Finland og Portugal), men
 ledighedsprocenten vil fortsat ligge på et meget højt niveau i disse lande. I alle tre lande udlignes
 virkningen af den stærke beskæftigelsesvækst på ledighedstallene til dels af en betydelig forøgelse af
 arbejdsstyrken. Den mest positive udvikling ventes at finde sted i Det Forenede Kongerige og
 Danmark, hvor der forventes et yderligere fald på omkring Vi procentpoint, hvilket vil bringe
 ledigheden i de to lande ned på et niveau, der ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet. I 1997
 skønnes ledigheden at falde mere eller mindre i alle medlemsstater med undtagelse af tre. I Tyskland
og Frankrig vil ledigheden formentlig forblive uændret, mens den i Østrig nok vil stige yderligere.
For EU som helhed har den seneste vækst- og ledighedsudvikling været skuffende. Fremskridt i
retning af målsætningerne i traktatens artikel 2, dvs. fremme af en bæredygtig og ikke-inflationær
vækst og et højt beskæftigelsesniveau, har ikke været tilstrækkeligt. Desuden har såvel de seneste
som de prognosticerede udviklingstendenser skabt tvivl med hensyn til muligheden for at opfylde
målsætningerne i Kommissionens hvidbog fra 1993 om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse,
som lød på oprettelse af 15 mio. nye arbejdspladser og en halvering af ledigheden (i forhold til
 1994) inden år 2000. Derfor er der behov for en beslutsom indsats på både det makroøkonomiske og
strukturelle område for at fremme en bæredygtig vækst i beskæftigelsen.
11.2.3. Konvergens
Prisstabilitet — Det forventes, at der i år og næste år fortsat vil blive gjort fremskridt med hensyn
til at mindske inflationen i EU og i medlemsstaterne. Den gennemsnitlige inflation i EU målt ved
deflatoren for det private forbrug forventes at falde til omkring 2Vi% i år og at ligge en anelse
derunder i 1997.
Udsigterne til en lav og faldende inflation skyldes ikke blot den seneste udvidelse og forventede
tilstedeværelse også i 1996-97 af et output gap i EU-økonomien, men også den forstærkede tillid til,
at de økonomisk-politiske rammevilkår er inflationsbekæmpende. Denne troværdighed er godt
rodfæstet i Tyskland og i de lande, hvis valutaer er tæt knyttet til DEM. En række andre lande har
 ---pagebreak---                                                    -30-
haft stor succes med en pengepolitik rettet        Tabel 11
mod at reducere inflationen til et på forhånd                        Pris- o g l ø n u d v i k l i n g 1
                                                                        (Årlig ændring i %)
fastsat niveau. I Italien, Sverige, Spanien og
                                                                      Priser                 Nominelle lønninger
Portugal er tilliden til inflationsbekæmpelsen                                                         pr. ansat
                                                             1995      1996    1997        1995          1996    1997
blevet styrket, idet centralbankerne er blevet
                                                   B          1.5       2.0      1.8          1.9          1.7    2.2
gjort uafhængige, og i Finland er der sket det     DK         1.8        1.8     2.4          3.3          3.9    3.6
                                                   D          2.0        1.6     1.6          3.8          2.6    2.4
samme takket være de skridt, der er gjort i
                                                   GR         9.3       8.3      7.0       12.5          11.1     9.6
samme      retning.   I   disse   lande   spiller  E          4.6        3.6     3.2          2.4          3.8    3.6
                                                   F          1.6        1.8     1.6          2.4          2.3    2.5
finanspolitikken en særlig vigtig rolle for
                                                   IRL        2.5       2.3      2.4          3.1         4.0     5.0
forankringen af lave inflationsforventninger       1          5.7       4.1      3.5          5.2          5.4    4.8
                                                   L          2.0        1.7     2.1          3.9          3.5    3.8
og for bevarelsen af tilliden til deres valutaer.
                                                   NL         1.1        1.9     2.0          3.0          1.9    2.5
I alle disse lande har en beslutsom og             A          2.2       2.1      1.6          3.8          3.0    2.9
                                                   P          4.2        3.1     3.0          4.6         4.6     4.0
inflationsbekæmpende pengepolitisk indsats         FIN        1.1        1.0     1.5          5.3         4.0     4.0
                                                   S          2.7        1.7     2.5          3.0          5.2    4.5
kombineret        med      mere       troværdige                                                           3.6
                                                   UK         2.6       2.7      2.5          3.1                 3.6
bestræbelser på at rette op på de offentlige       EUR        3.0       2.6      2.4          3.5          3.4    3.2
                                                    1
finanser ført til, at deres valutaer er steget         Henholdsvis privatforbrugsdeflator og nominelle
                                                      lønninger inkl. diverse bidrag pr. ansat.
betydeligt i forhold til tidligere lavpunkter.     Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996.
Dette vil sandsynligvis hjælpe processen med
at nedbringe yderligere på vej og muliggøre en gradvis lempelse af pengepolitikken, som har
begrænset den indenlandske efterspørgsel i disse lande.
I EU som helhed og i flertallet af medlemsstaterne forventes de nominelle lønninger og diverse
bidrag pr. ansat at forblive kompatible med behovet for at fastlåse lav inflation og skabe nye
arbejdspladser. I gennemsnit forventes de nominelle lønninger at stige med ca. 3/4% i år og en
anelse mindre næste år, og denne stigning skal sammenholdes med en forventet inflationsrate på
omkring 2Vi% p.a. De reale lønomkostninger vil formentlig blive ved med at stige mindre end
produktiviteten, hvilket skulle bidrage til en yderligere stigning i erhvervslivets samlede afkast.
I nogle lavinflationslande, særlig Tyskland, har en forholdsvis dæmpet efterspørgsel og tabet af
konkurrenceevne som følge af apprecieringen af DEM begrænset mulighederne for at overvælte
stigende lønomkostninger på priserne, og det har lagt en betydelig dæmper på profitmargenerne
inden for de konkurrenceudsatte sektorer. Det er klart, at lønudviklingen ikke øjeblikkeligt kan
indrette sig efter valutakursbevægelser, og i de tilfælde, hvor der helt klart er tale om en
overreaktion, er en markedsskabt korrektion af valutakurserne bestemt den bedste løsning. For dog
stadig at bevare landets konkurrenceevne og dets evne til at tiltrække investeringer inden for den
private sektor er det vigtigt at holde igen ved indgåelse af lønoverenskomster og samtidig træffe
foranstaltninger til at øge produktiviteten og beskæftigelsen.
 ---pagebreak---                                                       -31-
 I nogle deprecierende lande, navnlig Italien, forventes reallønningerne at indhente noget af de seneste
 års tabte terræn. I disse lande er der risiko for, at arbejdstagerne for hurtigt vil forsøge at genvinde
 de seneste års tab af købekraft ved at stille krav om højere lønninger og dermed igangsætte en
 løn/pris-spiral. I stedet burde fortsættelsen af en passende lønudvikling kombineret med troværdige
 finanspolitiske foranstaltninger fremkalde en appreciering af disse valutaer og dermed mindske det
 importerede inflationspres. Et policy-mix af denne art blev med succes gennemført i Sverige sidste
 år. Men i 1996 skønnes det, at stigningstakten for de nominelle lønninger i Sverige vil blive
 betydeligt større, trods den forventede nedbremsning af forbrugerpriserne. Denne lønudvikling
 risikerer at komme på tværs af staj)ilitetsmålsætningen og forekommer ikke at være en passende
 afspejling af behovet for at bevare og skabe arbejdspladser. Kombineret med den betydelig
 appreciering af den svenske krone kan dette endvidere true landets konkurrenceevne over for
udlandet.
 Inflationen (deflatoren for det private forbrug) forventes at forblive under 3% i 1996-97 i de lande,
der allerede opfylder dette krav. Og i de syv lande, hvor inflationen ikke overskred 2% sidste år
 (Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene og Finland), forventes den at
forblive under det niveau i år og næste år (med mulig undtagelse af Danmark og Luxembourg). I de
overordnede retningslinjer fra 1995 blev det anbefalet, at lande med en inflation på mellem 2% og
 3% skulle forsøge at reducere inflationen til under 2%. I denne henseende forventes visse fremskridt
i 1996 (Irland, Østrig og Sverige), men - i henhold til de nuværende skøn - færre fremskridt i 1997
(grundet den eventuelle inflationsstigning i Danmark, Irland, Luxembourg og Sverige).
Der forventes at blive gjort synligt fremskridt i de fire lande, hvor inflationen i dag overskrider 3%.
Forudsat at bestræbelserne føres videre, vil inflationen i Spanien og Portugal sandsynligvis nærme
sig den øvre grænse for målet fastsat i retningslinjerne (3%) i 1997. På baggrund af en markant
dæmpning af importprisstigninger og udelukkelsen af nye indirekte skattestigninger forventes
forbrugerprisinflationen i Italien at falde til 3'/ 2 % i 1997. Ved hjælp af mere resolutte bestræbelser,
navnlig på budgetområdet, skulle det i Grækenland være muligt at reducere inflationen til under de
7%. der i dag er prognosen for 1997.
Budgetudsigterne       for 1996-1997. - Et stort antal medlemsstater har i markant grad taget skridt
til at konsolidere de offentlige finanser i 1996 og i mange tilfælde ligeledes i 1997. I henhold til
Kommissionens skøn over de konjunkturkorrigerede budgetsaldi forudsætter de nuværende
budgetter en reduktion af det underliggende budgetunderskud på omkring 3A procentpoint af EU's
BNP i 1996 og ud fra de på nuværende tidspunkt kendte foranstaltninger en yderligere reduktion på
 ---pagebreak---                                                                    -32-
3
  A procentpoint i 1997. I henhold til Kommissionens seneste prognoser, hvori der tages hensyn til
den uventet langsomme vækst, er der ikke desto mindre udsigt til et betydeligt lavere fald i EU's
samlede offentlige låntagning i 1996 end tidligere forventet. Det gennemsnitlige budgetunderskud
forventes nedbragt med Vi procentpoint til lige under 4Vi% af EU's BNP i 1996 (mod 33/4% af BNP i
prognosen fra efteråret 1995).
De økonomiske prognoser indeholder et scenarie for 1997 baseret på de foranstaltninger, som
allerede er vedtaget eller offentliggjort i tilstrækkelige detaljer. Generelle politiske hensigter uden
angivelse af specifikke foranstaltninger indgår ikke i scenariet. Der tages i prognoserne højde for de
økonomiske pakker, som den tyske, den franske, den østrigske og den svenske regering annoncerede
i detaljeret form i april og begyndelsen af maj. De indeholder imidlertid ikke de planlagte
tilpasningsforanstaltninger, som den belgiske regering for nylig annoncerede for 1997, idet der ikke
forelå tilstrækkeligt detaljerede oplysninger om disse foranstaltninger, da prognoserne blev
udarbejdet. Ud over de allerede nævnte medlemsstater forventes en række andre at træffe foranstalt-
ninger til forbedring af deres budgetforhold i perioden frem til 1997. Ifølge scenariet for 1997
skønnes det gennemsnitlige faktiske budgetunderskud næste år at falde til 3/4% af BNP som følge af
de nu kendte foranstaltninger, konjunkturforbedringerne og de lave rentesatser.
  Tabel 12                                                              Tabel 1 3
             Faktisk og konjunkturkorrigeret                                          Offentlig bruttogæld
                   offentlige budgetsaldo                                                     (% af BNP)
                            (% af BNP)                                                     Niveau                      Årlig
                 Faktisk saldo                  Konjunktur-                                                          ændring
                     Niveau                  korrigeret saldo                    1995        1996     1997 1     1996      19971
                                              Årlig   ændring2
                                                                        B        133.7      132.2     130.6       -1.5     -1.6
            1995      1996     19971       1995     1996    19971
                                                                        DK        71.9       71.0      68.7       -0.9     -2.3
  B         -4.5       -3.2     -3.7        0.5      1.8     -0.9       D         58.1       61.5      62.4        3.4      0.9
  DK        -1.4       -0.9     -0.6        1.6      1.0     -0.2       GR       111.5      111.8     111.4        0.3     -0.4
  D         -3.5       -3.9     -2.9       -0.9      0.3       1.2      E         65.7       67.8      68.0        2.1      0.2
  GR        -9.2       -8.1     -6.9        2.6      1.0       0.8      F         52.4       56.1      57.8        3.7       1.7
  E        -6.23       -4.8     -3.7        0.4      1.5       0.7      IRL       85.5       81.3      77.3       -4.2     -4.0
  F         -5.0       -4.2     -3.0        0.5      1.1       0.9               124.8      124.5     122.8       -0.3     -1.7
  IRL       -2.4       -2.0     -1.6       -2.0      0.3       0.6      L          5.9         6.2       6.8       0.3      0.9
  1         -7.1       -6.3     -5.2        1.3      0.8       0.8      NL        79.0       79.4      78.7        0.4     -0.7
  L          0.3        0.7      0.3       -2.0      0.4     -0.6       A         69.4       72.4      73.9        3.0       1.5
  NL        -3.4       -3.5     -2.9       -0.2      0.2       0.4      P         71.6       72.2      71.8        0.6     -0.4
  A         -6.2       -4.6     -3.1       -1.6      2.2       2.0      FIN       59.6       62.5      63.2        2.9      0.7
  P         -5.4       -4.4     -3.7        0.2      0.9       0.5      S         79.9       80.8      79.6        0.9     -1.2
  FIN       -5.6       -3.3     -1.6       -1.2      1.5       0.7      UK        54.0       55.5      56.2         1.5     0.7
  S         -8.1       -5.2     -3.1        1.1      2.8       1.5      EUR       71.2       73.9      74.3        2.7      0.4
  UK        -6.0       -4.4     -3.7        0.6      1.5       0.3
                                                                        ' Baseret på de allerede kendte foranstaltninger.
  EUR       -5.0       -4.4     -3.4        0.3      0.9       0.8
                                                                        Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996.
  1
    Baseret på de allerede kendte foranstaltninger.
  ' Et positivt tal angiver en forbedring af den
    konjunkturkorrigerede saldo..
  3
    Denne tidsserie omfatter socialsikringsbidrag opgjort
    efter betalingstidspunktet. De nationale myndigheders
    foreløbige opgørelse efter transaktionstidspunktet
    indebærer et underkud på -5,8% af BNP for 1995.
    Tidsserien vil blive ajourført efter transaktionstidspunktet,
    så snart en række spørgsmål om den korrekte
    anvendelse af statistiske definitioner er blevet klarlagt.
  Kilde: Kommissionens prognose fra foråret 1996.
 ---pagebreak---                                                      -33-
Den forventede budgetforbedring er ikke tilstrækkelig til at standse stigningen i bruttogæld/BNP-
kvoten i EU, der skønnes at stige med næsten 3 procentpoint til 74% af BNP i år og stort set
stabilisere sig på dette niveau i 1997.1 1996 forventes gældskvoten at stige i alle medlemslande med
undtagelse af fire, nemlig Belgien, Danmark, Irland og Italien, mens den i 1997 forventes at
stabilisere sig eller falde i ca. to tredjedele af medlemsstaterne.
Alle lande med undtagelse af Tyskland og Nederlandene forventes at reducere deres faktiske
underskud i 1996, men fremgangen skønnes generelt ikke at leve op til de mål, der er fastsat i både
de nationale konvergensprogrammer og i retningslinjerne for 1995. I blot tre medlemsstater, nemlig
Danmark, Irland og Luxembourg, forventes det faktiske underskud i år at ligge under
referenceværdien på 3%. Belgien, Frankrig, Grækenland, Spanien, Italien, Østrig, Portugal, Finland,
Sverige og Det Forenede Kongerige forventes i år at foretage særlig store reduktioner i
budgetunderskuddet (tæt på 1% af BNP eller mere).
I henhold til scenariet for 1997, der er baseret på en uændret politik, vil Tyskland, Frankrig,
Nederlandene og Finland tilslutte sig den gruppe lande, hvis underskud ligger under Maastricht-
aftalens referenceværdi, mens Østrig og Sverige skønnes at komme tæt på denne værdi. En række
medlemsstater, der endnu ikke har fremlagt tilstrækkelige detaljer om nye foranstaltninger, vil skulle
gennemføre indgreb på omkring 3A% af BNP for at nå referenceværdien på 3% (Belgien, Spanien,
Portugal og Det Forenede Kongerige). I dette scenario er det udelukkende i Italien og Grækenland,
at underskuddet på henholdsvis 5lA og 7% af BNP forventes at overstige referenceværdien markant.
På baggrund af den utilfredsstillende vækst og beskæftigelsesudvikling er der et presserende behov
for på ny at sætte gang i opsvinget i EU. Den udfordring, som de politiske beslutningstagere står
over for, er på ny at styrke tilliden og øge jobskabelsen på kort sigt og samtidig forbedre
betingelserne for en kraftig vækst og en højere beskæftigelse på mellemlang sigt. Det betyder, at der
både skal fastlægges velegnede makroøkonomiske rammevilkår, der skaber en sund balance i det
makroøkonomiske policy-mix, og ydes en forstærket strukturpolitisk indsats med henblik på at
reducere arbejdsløsheden         og styrke konkurrenceevnen i EU. Kommissionens økonomiske
årsberetning 1996 indeholdt en detaljeret analyse af de økonomisk-politiske muligheder under de
nuværende omstændigheder. Kommissionen har desuden modtaget Europa-Parlamentets og Det
Økonomiske og Sociale             Udvalgs udtalelser om årsberetningen     samt drøftet     den med
arbejdsmarkedets parter. Det er på denne baggrund, at henstillingen om de overordnede
 ---pagebreak---                                             -34-
retningslinjer for medlemsstaternes og EU's økonomiske politikker for 1996 peger på, hvilke
foranstaltninger der er nødvendige, hvis EU's mål med hensyn til vækst, beskæftigelse og
konvergens skal nås.
 ---pagebreak---  ---pagebreak---                                                                     ISSN 0254-1459
                                             KOM(96) 211 endelig udg.
                                    DOKUMENTER
DA                                                                              10
                                    Katalognummer : CB-CO-96-237-DA-C
                                                               ISBN 92-78-04426-1
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer
L-298S Luxembourg