				|

		52013PC0907

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om konstatering af, at Polen ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling af 21. juni 2013 /* COM/2013/0907 final - 2013/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om konstatering af, at Polen ikke har truffet
virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling af 21.
juni 2013

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126,
stk. 8,
under henvisning til
henstilling fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende
betragtninger:
(1)       I henhold til artikel 126 i
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal medlemsstaterne
undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
(2)       Stabilitets- og vækstpagten
er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at
styrke forudsætningerne for prisstabilitet og for en holdbar og stærk vækst,
som fører til øget beskæftigelse.
(3)       Den 7. juli 2009
fastslog Rådet i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6, i traktaten om
oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (TEF), at der forelå et
uforholdsmæssigt stort underskud i Polen, og udstedte en henstilling med henblik
på korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2012 i
overensstemmelse med artikel 104, stk. 7, i TEF og artikel 3 i Rådets
forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring
af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store
underskud[1].
Med henblik på at bringe det offentlige underskud ned på 3 % af BNP eller
mindre på en troværdig og holdbar måde blev det henstillet til de polske
myndigheder at gennemføre de stimulerende finanspolitiske foranstaltninger i
2009 som planlagt, sikre en gennemsnitlig årlig strukturel budgettilpasning på
mindst 1¼ procentpoint af BNP fra og med 2010, specificere de nødvendige
detaljerede foranstaltninger til at bringe underskuddet ned under
referenceværdien i 2012 og gennemføre reformer for at begrænse de løbende
primærudgifter i de følgende år. Rådet fastsatte, at der skulle træffes
virkningsfulde foranstaltninger senest den 7. januar 2010.
(4)       Den 3. februar 2010
konkluderede Kommissionen på grundlag af Kommissionens efterårsprognose fra
2009, at Polen i overensstemmelse med Rådets henstilling af 7. juli 2009
havde truffet de nødvendige foranstaltninger for at bringe sit offentlige
underskud ned under traktatens referenceværdi, og anså det derfor ikke for
nødvendigt med yderligere trin i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud. På baggrund af sin prognose fra efteråret 2011 fandt
Kommissionen, at Polen ikke var på rette vej og opfordrede landet til at træffe
yderligere foranstaltninger, som Polen derpå vedtog og bekendtgjorde offentligt
inden den 10. januar 2012. Den 11. januar 2012 bekræftede Kommissionen, at de
polske myndigheder havde truffet foranstaltninger med henblik på en rettidig og
holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, og at det på
daværende tidspunkt ikke var nødvendigt at tage yderligere skridt som led i
Polens procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[2].
(5)       Den 21. juni 2013
konkluderede Rådet, at Polen havde truffet virkningsfulde foranstaltninger, men
at der i mellemtiden var indtruffet ugunstige økonomiske begivenheder, som
havde indvirket kraftigt på de offentlige finanser, og derfor udstedte det en
revideret henstilling[3].
Polen opfyldte således betingelserne for at få forlænget fristen for korrektion
af det uforholdsmæssigt store offentlige underskud, jf. artikel 3, stk. 5, i
forordning (EF) nr. 1467/97. Rådet henstillede til Polen, at underskuddet
skulle være rettet op senest i 2014. Polen bør nedbringe det samlede underskud
til 3,6 % af BNP i 2013 og 3,0 % af BNP i 2014, hvilket svarer til en
årlig forbedring af den strukturelle budgetsaldo på mindst 0,8 % af BNP i
2013 og 1,3 % i 2014, jf. Kommissionens ajourførte forårsprognose fra
2013. Polen bør sikre en stringent gennemførelse af de vedtagne
foranstaltninger og supplere dem med foranstaltninger, som er tilstrækkelige
til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2014. Polen bør
anvende alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet. Rådet satte den
1. oktober 2013 som frist for Polen til at gennemføre virkningsfulde
foranstaltninger og rapportere om den konsolideringsstrategi, som påtænkes
anvendt til at nå målene, jf. artikel 3, stk. 4a, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97.
(6)       Den 2. oktober 2013 forelagde
Polen en rapport om virkningsfulde foranstaltninger. Det makroøkonomiske
scenarie, som rapporten bygger på, svarer til det, der ligger til grund for
konvergensprogrammet for 2013. Efter en gennemsnitlig realvækst i BNP på
4 % om året mellem 2001 og 2011 aftog tempoet i den økonomiske aktivitet
til 1,9 % i 2012. Det makroøkonomiske scenarie, som rapporten om
virkningsfulde foranstaltninger bygger på, fremskriver en yderligere dæmpet
realvækst i BNP på 1,5 % i 2013, hvorefter den kommer sig i 2014 og 2015
med henholdsvis 2,5 % og 3,8 % i BNP-realvækst. Kommissionens
efterårsprognose fra 2013 forudser en realvækst i BNP på 1,3 % i 2013,
stigende til 2,5 % i 2014 og 2,9 % i 2015. Kommissionen ser mindre
optimistisk på prognoseperiodens vækst i den indenlandske efterspørgsel, især
hvad angår privat forbrug og privat investering.
(7)       De polske myndigheder venter
et offentligt underskud på 4,8 % af BNP i 2013, en stigning fra 3,9 %
af BNP i 2012. Dette er værre end de 3,5 % af BNP, der fremgik af
2013-ajourføringen af konvergensprogrammet, og det skyldes, at der mangler
indtægter på ikke mindre end 1,2 % af BNP, og at udgifterne er skredet med
0,1 % af BNP. Derefter forventer det polske finansministerium et overskud
på 4,5 % af BNP i 2014 med baggrund i den planlagte pensionsreform, som
resulterer i en engangsoverførsel af aktiver svarende til 8,5 % af BNP. I
2015 forventes den offentlige saldo at vende tilbage til et underskud på
3 % af BNP.
(8)       For 2013 og 2014 svarer
Kommissionens prognose til den, de polske myndigheder arbejder med. Også her
forventes underskuddet at blive 4,8 % af BNP i 2013. Forringelsen
sammenlignet med de 3,9 % af BNP i underskudsprocedurens referencescenarie
skyldes hovedsagelig indtægtstab. I 2014 forventes den offentlige saldo at være
i overskud (+4,6 % af BNP) som følge af den planlagte pensionsreform. For
2015 forventer Kommissionen et offentligt underskud på 3,3 % af BNP og er
dermed mindre optimistisk end de polske myndigheder. Forskellen på 0,3 %
af BNP skyldes hovedsagelig mindre løbende indtægter, der bygger på en mindre
fremskrivning af den nominelle BNP-vækst og større offentlige udgifter til
forbrug i produktionen. Underskudsmålene er følsomme over for
gennemførelsesrisici.
(9)       Både de polske myndigheder og
Kommissionen forventer, at den offentlige bruttogæld holder sig under tærsklen
på 60 % i hele den behandlede periode. Ifølge Kommissionens
efterårsprognose fra 2013 falder gældskvoten fra 55,6 % i 2012 til
51 % i 2014, hovedsagelig som virkning af den annoncerede overførsel af
pensionsfondsaktiver på 8,5 % af BNP, for derpå at krybe op til
52,5 % i 2015.
(10)     Da det offentlige underskud i
2013 ifølge Kommissionens efterårsprognose 2013 forventes at nå 4,8 % af
BNP, er Polen på vej til at overskride det mål på 3,6 % af BNP, som er fastsat
i Rådets henstilling. Dertil kommer, at den justerede årlige strukturelle
indsats i 2013 (0,3 % af BNP) ligger et godt stykke under den anbefalede
årlige finanspolitiske indsats (0,8 % af BNP). Bottom-up-analysen af nye
diskretionære foranstaltninger viser sammen med en vurdering af
udgiftsudviklingen[4]
en samlet finanspolitisk indsats på 0,2 % af BNP. Det er mindre end de
påkrævede yderligere foranstaltninger på 0,4 % af BNP, der ligger til
grund for den finanspolitiske indsats, der er fastsat i Rådets henstilling, og
bekræfter, at Polen ikke har gennemført den finanspolitiske indsats i 2013 i
overensstemmelse med Rådets henstilling.
(11)     I 2014 forventer Kommissionen
et overskud på de offentlige finanser på 4,6 % af BNP. Dermed afhænger det
helt af engangsoverførslen af pensionsfondsaktiver, om det samlede
underskudsmål bliver opfyldt. Den forventede årlige justerede strukturelle
indsats ligger med 1,4 % af BNP over den anbefalede årlige finanspolitiske
indsats på 1,3 % af BNP.
(12)     Alt i alt har Polen ikke
efterlevet henstillingens finanspolitiske mål for 2013, hvorimod de mål, som
Rådets henstilling af 21. juni 2013 fastsatte for 2014, forventes nået. I
fremskrivningen forventer Kommissionen dog, at den afvikling af det
uforholdsmæssigt store underskud, der opnås i 2014, ikke holder i 2015, hvor
underskuddet har kurs mod 3,3 % af BNP —
BESTEMT FØLGENDE:
Artikel 1
Polen har ikke truffet virkningsfulde
foranstaltninger i 2013 til opfølgning af Rådets henstilling af 21. juni 2013 i
henhold til traktatens artikel 126, stk. 7.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Republikken
Polen.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[2]               Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om vurdering af
budgetgennemførelsen i forbindelse med de igangværende procedurer i forbindelse
med uforholdsmæssigt store underskud efter Kommissionens prognose fra efteråret
2011 – COM(2012) 4 final af 11.1.2012.
[3]               Rådets henstilling af 21. juni 2013 med henblik på at
bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Polen til ophør.
[4]               Korrigeret for over- og undergennemførelse, som ligger
uden for regeringens kontrol.


               29.12.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 402/1

         Udkast til EU's narkotikastrategi (2013-2020)
   2012/C 402/01
   FORORD

               1.

               Denne EU-narkotikastrategi fastsætter de overordnede politiske rammer og prioriteter for EU's narkotikapolitik, der er indkredset af medlemsstaterne og EU's institutioner for perioden 2013-2020. Denne strategis rammer, formål og mål vil danne grundlaget for to på hinanden følgende fireårige EU-narkotikahandlingsplaner.

               2.

               Denne narkotikastrategi er først og fremmest baseret på EU-lovgivningens grundlæggende principper og respekterer på enhver måde de værdier, som Unionen bygger på: respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, solidaritet, retsstaten og respekt for menneskerettighederne. Formålet er at beskytte og forbedre den kollektive og individuelle velfærd, at beskytte folkesundheden, at give den brede befolkning et højt sikkerhedsniveau og at indtage en afbalanceret, integreret og evidensbaseret holdning til narkotikaproblematikken.

               3.

               Strategien bygger ligeledes på international ret, de relevante FN-konventioner (1), som udgør de internationale retlige rammer for håndtering af problematikken med ulovlig narkotika, og verdenserklæringen om menneskerettigheder. Denne EU-narkotikastrategi tager hensyn til relevante politiske dokumenter fra FN, herunder FN's politiske erklæring og handlingsplan om internationalt samarbejde hen imod en integreret og afbalanceret strategi til bekæmpelse af verdens narkotikaproblem, der blev vedtaget i 2009, og hvori det fastslås, at begrænsning af henholdsvis narkotikaefterspørgslen og -udbuddet er gensidigt forstærkende elementer i politikker vedrørende ulovlig narkotika, og FN's politiske erklæring om hiv/aids. Strategien er udarbejdet på grundlag af principperne i Lissabontraktaten og Unionens og de enkelte medlemsstaters respektive kompetencer. Der er taget behørigt hensyn til subsidiaritet og proportionalitet, da hensigten med denne EU-strategi er at tilføre de nationale strategier merværdi. Strategien skal gennemføres i henhold til disse principper og kompetencer. Desuden respekterer strategien fuldt ud den europæiske menneskerettighedskonvention og EU's charter om grundlæggende rettigheder.

               4.

               Senest i 2020 skal de prioriteter og den indsats vedrørende ulovlig narkotika, som denne EU-narkotikastrategi tilskynder til og koordinerer, have opnået en overordnet effekt på de vigtigste aspekter i narkotikasituationen i EU. De skal sikre et højt niveau inden for beskyttelse af menneskers sundhed og social stabilitet og sikkerhed gennem en sammenhængende og effektiv gennemførelse af foranstaltninger, tiltag og tilgange i forbindelse med begrænsning af narkotikaefterspørgslen og -udbuddet på nationalt, internationalt og EU-plan samt ved at minimere mulige utilsigtede negative konsekvenser i tilknytning til gennemførelsen af denne indsats.

               5.

               Narkotikaproblematikken er et nationalt og internationalt spørgsmål, som der skal tages hånd om i en global kontekst. I den forbindelse spiller en koordineret indsats på EU-plan en vigtig rolle. Denne EU-narkotikastrategi fastsætter fælles og evidensbaserede rammer til imødegåelse af narkotikaproblematikken inden for og uden for EU. Ved at opstille rammer for en fælles og komplementær indsats sikrer strategien, at de ressourcer, som investeres på dette område, bruges effektivt og under hensyntagen til de institutionelle og finansielle begrænsninger og kapaciteter i medlemsstaterne og EU-institutionerne.

               6.

               Strategien har til formål at bidrage til en begrænsning af narkotikaefterspørgslen og -udbuddet i EU samt en begrænsning med hensyn til de sundhedsmæssige og sociale risici og skader, der forårsages af narkotika, gennem en strategisk tilgang, der støtter og supplerer de nationale politikker, udgør rammerne for en koordineret og fælles indsats samt danner grundlaget og de politiske rammer for EU's eksterne samarbejde på dette område. Dette vil blive opnået gennem en integreret, afbalanceret og evidensbaseret tilgang.

               7.

               Endelig bygger denne strategi på erfaringer fra gennemførelsen af EU's tidligere narkotikastrategier og hertil knyttede handlingsplaner, herunder resultaterne og anbefalingerne fra den eksterne evaluering af EU's narkotikastrategi 2005-2012, under hensyntagen til andre relevante politiske udviklinger og tiltag på EU-plan og internationalt plan på narkotikaområdet.

         I.   Indledning

               8.

               Strategien integrerer nye tilgange og tager hånd om nye udfordringer, der er blevet identificeret i de seneste år, herunder:

                           —

                           den stigende tendens hen imod blandingsbrug, herunder kombination af lovlige stoffer, såsom alkohol og ordinerede, kontrollerede lægemidler, og ulovlige stoffer

                           —

                           tendenserne hen imod brug af ikkeopiater samt fremkomsten og udbredelsen af nye psykoaktive stoffer

                           —

                           behovet for at sikre og forbedre adgangen til ordinerede, kontrollerede lægemidler

                           —

                           behovet for at forbedre kvaliteten, omfanget og diversificeringen af tjenester til begrænsning af narkotikaefterspørgslen

                           —

                           den fortsat store forekomst af blodbårne sygdomme, navnlig hepatitis C-virus, blandt injektionsbrugere og de potentielle risici for nye udbrud af hiv-infektioner og andre blodbårne sygdomme, der er forbundet med injektionsbrug

                           —

                           det fortsat høje antal af narkotikarelaterede dødsfald i EU

                           —

                           behovet for at målrette indsatsen imod brug af narkotika gennem en integreret sundhedsplejebaseret tilgang, der ser nærmere på — bl.a. — psykiatriske ledsagesygdomme

                           —

                           dynamikken på markederne for ulovlig narkotika, herunder de skiftende narkotikahandelsruter, grænseoverskridende organiseret kriminalitet og brugen af nye kommunikationsteknologier til at fremme distribution af ulovlig narkotika og nye psykoaktive stoffer

                           —

                           behovet for at forhindre, at prækursorer, forstadier til prækursorer og andre vigtige kemikalier omdirigeres fra den lovlige handel til ulovlig fremstilling af narkotika på det ulovlige marked såvel som omdirigeringen af visse kemikalier, der bruges som fyldstoffer.

               9.

               Målene med EU's narkotikastrategi er:

                           —

                           at bidrage til en målelig begrænsning af efterspørgslen efter narkotika, af narkotikaafhængighed og af sundhedsmæssige og sociale risici og skader, der er relateret til narkotika

                           —

                           at bidrage til en forstyrrelse af det ulovlige narkotikamarked og en målelig begrænsning af tilgængeligheden af ulovlig narkotika

                           —

                           at opfordre til koordinering gennem en aktiv diskurs og analyse af tendenser og udfordringer på narkotikaområdet på EU-plan og internationalt plan

                           —

                           yderligere at styrke dialogen og samarbejdet mellem EU og tredjelande og internationale organisationer med hensyn til narkotikaspørgsmål

                           —

                           at bidrage til en bedre formidling af overvågnings-, forsknings- og evalueringsresultater og en bedre forståelse af alle aspekter af narkotikaproblematikken samt af virkningerne af tiltag med henblik på at skabe et solidt og omfattende evidensgrundlag for politikker og indsats.

               10.

               Strategien bygger videre på de resultater (2), som EU har opnået på området for ulovlig narkotika, og formes af en løbende, omfattende vurdering af den aktuelle narkotikasituation, navnlig den vurdering, som leveres af EONN, idet det anerkendes, at der er behov for proaktivt at reagere på tendenserne og udfordringer.

               11.

               Strategien er struktureret omkring to politikområder, begrænsning af narkotikaefterspørgslen og begrænsning af narkotikaudbuddet, samt tre tværgående temaer: a) koordinering, b) internationalt samarbejde og c) forskning, information, overvågning og evaluering. Dens to på hinanden følgende handlingsplaner, der udarbejdes af de respektive formandskaber i 2013 og 2017, vil opstille en liste over specifikke foranstaltninger med en tidsplan, ansvarlige parter og værktøjer til indikatorer og vurdering.

               12.

               Under behørig hensyntagen til den aktuelle narkotikasituation og gennemførelsesbehovene i strategien vil et begrænset antal målrettede foranstaltninger blive udvalgt for hvert af de to politikområder og tre tværgående temaer og indført i handlingsplanerne ud fra kriterier, der omfatter følgende:

                           a)

                           Foranstaltningerne skal være evidensbaserede, videnskabeligt velfunderede og omkostningseffektive og sigte mod realistiske og målelige resultater, der kan evalueres.

                           b)

                           Foranstaltningerne vil være tidsbestemte, have tilknyttede benchmarks og resultatindikatorer og udpege parter, der er ansvarlige for gennemførelse, rapportering og evaluering.

                           c)

                           Foranstaltningerne skal have klar relevans og merværdi for EU.

               13.

               For at sikre vedvarende fokus på gennemførelsen af strategien og de tilhørende handlingsplaner ser hvert formandskab i løbet af sin periode og med støtte fra Kommissionen og de tekniske input fra EONN og Europol nærmere på de prioriteter og foranstaltninger, der kræver opfølgning, i Den Horisontale Narkotikagruppe og overvåger fremskridtene. Kommissionen fremlægger under hensyntagen til den information, der kommer fra medlemsstaterne, Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU's Udenrigstjeneste) og er tilgængelig fra EONN, Europol og andre EU-organer samt fra civilsamfundet, halvårlige fremskridtsrapporter med det formål at vurdere gennemførelsen af målene og prioriteterne i EU's narkotikastrategi og handlingsplanen (-planerne).

               14.

               Kommissionen påbegynder senest i 2016 under hensyntagen til den information, der kommer fra medlemsstaterne og er tilgængelig fra EONN, Europol, andre relevante EU-institutioner og -organer og civilsamfundet, en ekstern midtvejsvurdering af strategien med henblik på at udarbejde den anden handlingsplan for perioden 2017-2020. Ved udløbet af narkotikastrategien og handlingsplanerne i 2020 påbegynder Kommissionen en overordnet ekstern evaluering af gennemførelsen heraf. Denne evaluering bør også tage hensyn til information, der kommer fra medlemsstaterne, EONN, Europol, andre relevante EU-institutioner og -organer, civilsamfundet og tidligere evalueringer, med henblik på at tilvejebringe input og anbefalinger vedrørende den fremtidige udvikling af EU's narkotikapolitik.

               15.

               For at nå sine mål og sikre effektivitet anvender EU's narkotikastrategi 2013-2020, hvor det er muligt og inden for rammerne af det respektive mandat, eksisterende instrumenter og organer, der opererer på narkotikaområdet eller har relevans for nøgleaspekter heraf, både inden for EU (navnlig EONN, Europol, Eurojust, Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) og Det Europæiske Lægemiddelagentur) og i samarbejde med organer uden for EU (såsom UNODC, WCO, WHO og Pompidougruppen). Kommissionen, den højtstående repræsentant, Rådet og Europa-Parlamentet sikrer, at EU's aktiviteter på området for ulovlig narkotika er koordineret, og at de supplerer hinanden.

               16.

               Der skal tildeles passende og målrettede ressourcer til gennemførelsen af målene i denne EU-narkotikastrategi på både EU-plan og nationalt plan.

         II.   Politikområde: begrænsning af narkotikaefterspørgslen

               17.

               Begrænsning af narkotikaefterspørgslen består af en række lige vigtige og gensidigt forstærkende foranstaltninger, herunder forebyggelse (af miljømæssig, almen, selektiv og individuel karakter), tidlig påvisning og indgriben, risiko- og skadesreduktion, behandling, revalidering, social reintegration samt restitution.

               18.

               For så vidt angår begrænsning af narkotikaefterspørgslen er målet med EU's narkotikastrategi 2013-2020 at bidrage til en målelig begrænsning af brugen af ulovlig narkotika, at hæve alderen for, hvornår brugen begynder, for at forebygge og begrænse problematisk brug af narkotika, narkotikaafhængighed og narkotikarelaterede sundhedsmæssige og sociale risici og skader gennem en integreret, tværfaglig og evidensbaseret tilgang og ved at fremme og beskytte sammenhængen mellem sundheds- og socialpolitikker og politikker vedrørende retlige anliggender.

               19.

               For så vidt angår begrænsning af narkotikaefterspørgslen er der opstillet følgende prioriteter (ikke prioriteret rækkefølge):

                           19.1.

                           Forbedre tilgængeligheden af, adgangen til og omfanget af effektive og varierede foranstaltninger til begrænsning af narkotikaefterspørgslen, fremme brugen og udvekslingen af bedste praksis samt udvikle og gennemføre kvalitetsstandarder inden for forebyggelse (af miljømæssig, almen, selektiv og individuel karakter), tidlig påvisning og indgriben, risiko- og skadesreduktion, behandling, revalidering, social reintegration samt restitution.

                           19.2.

                           Forbedre tilgængeligheden og effektiviteten af forebyggelsesprogrammer (fra den første indvirkning til bæredygtigheden på lang sigt) samt skabe bedre kendskab til risikoen ved brug af ulovlig narkotika og andre psykoaktive stoffer og følgerne heraf. Med henblik herpå skal forebyggelsesforanstaltningerne omfatte tidlig påvisning og indgriben, fremme af sund livsstil og målrettet forebyggelse (dvs. af selektiv og individuel karakter), der også er henvendt mod familier og samfund.

                           19.3.

                           Opskalere og udvikle effektive foranstaltninger til begrænsning af efterspørgslen for at tackle udfordringer såsom: blandingsbrug, herunder kombineret brug af lovlige og ulovlige stoffer, misbrug af ordinerede, kontrollerede lægemidler og brug af nye psykoaktive stoffer.

                           19.4.

                           Investere og forske videre i effektive foranstaltninger til begrænsning af risiko- og skadesreduktion, der sigter mod betragteligt at nedsætte antallet af direkte og indirekte narkotikarelaterede dødsfald og blodbårne infektionssygdomme, som er knyttet til brug af narkotika, men ikke begrænset til hiv og viral hepatitis samt seksuelt overførbare sygdomme og tuberkulose.

                           19.5.

                           Øge tilgængeligheden af, adgangen til og omfanget af effektiv og varieret narkotikabehandling i hele EU for problematiske og afhængige narkotikabrugere, herunder brugere af ikkeopiater, således at alle, som ønsker at komme i narkotikabehandling, kan komme det i overensstemmelse med de relevante behov.

                           19.6.

                           Opskalere udviklingen, tilgængeligheden og omfanget af foranstaltninger til begrænsning af narkotikaefterspørgslen i fængselsmiljøer, i relevant omfang, og baseret på en grundig vurdering af sundhedssituationen og de indsattes behov med det formål at opnå en kvalitet i plejen, der svarer til den, der leveres i samfundet, og i overensstemmelse med retten til sundhedsbeskyttelse og menneskelig værdighed som fastsat i den europæiske menneskerettighedskonvention og EU's charter om grundlæggende rettigheder. Der bør sikres kontinuitet i plejen på alle trin i det strafferetlige system samt efter løsladelse.

                           19.7.

                           Udvikle og udvide integrerede plejemodeller, der omfatter behov i forbindelse med mentale og/eller fysiske sundhedsproblemer, revalidering og social støtte, for at forbedre og udvikle den sundhedsmæssige og sociale situation, social reintegration og restitution af problematiske og afhængige narkotikabrugere, herunder dem, som er påvirket af ledsagesygdomme.

                           19.8.

                           Udvikle effektive og differentierede foranstaltninger til begrænsning af narkotikaefterspørgslen, der sigter mod at begrænse og/eller udsætte narkotikabrugens begyndelse, og som modsvarer behovene hos specifikke grupper, mønstre for narkotikabrug og -miljøer under særlig hensyntagen til sårbare og marginaliserede grupper.

                           19.9.

                           Forebygge lokale og regionale epidemier af narkotikabrug, som kan true den offentlige sundhed i EU ved at sikre koordinerede og effektive fælles tilgange.

                           19.10.

                           Prioriteter vedrørende begrænsning af narkotikaefterspørgslen skal tage hensyn til narkotikaproblematikkens specifikke karakter og de specifikke behov og udfordringer, som denne indebærer, på nationalt plan og EU-plan. Det er afgørende, at passende ressourcer er tilgængelige til dette formål på lokalt og nationalt plan samt på EU-plan.

         III.   Politikområde: begrænsning af narkotikaudbuddet

               20.

               Begrænsning af narkotikaudbuddet omfatter forebyggelse, frarådelse og standsning af narkotikarelateret, navnlig organiseret, kriminalitet gennem retligt samarbejde og retshåndhævelsessamarbejde, forbud, konfiskering af aktiver fra kriminelle forhold, efterforskninger og grænseforvaltning.

               21.

               For så vidt angår begrænsning af narkotikaudbuddet har EU's narkotikastrategi 2013-2020 til formål at bidrage til en målelig begrænsning af tilgængeligheden af ulovlig narkotika, gennem forstyrrelse af ulovlig narkotikahandel, afvikling af organiserede kriminelle grupper, der er involveret i narkotikaproduktion og -handel, effektiv udnyttelse af det strafferetlige system, effektiv strafferetlig efterretningsstyret retshåndhævelse og øget udveksling af efterretninger. På EU-plan vil der blive lagt vægt på storstilet, grænseoverskridende og organiseret narkokriminalitet.

               22.

               For så vidt angår begrænsning af narkotikaudbuddet er der opstillet følgende prioriteter (ikke prioriteret rækkefølge):

                           22.1.

                           Styrke samarbejdet og koordineringen mellem de retshåndhævende myndigheder på strategisk og operationelt plan. Dette bør omfatte, men ikke være begrænset til, forbedring af den grænseoverskridende udveksling af oplysninger (og efterretninger) i realtid, bedste praksis og viden samt gennemførelse af fælles operationer og undersøgelser. Samarbejde med tredjelande vedrørende bekæmpelse af narkotikarelateret organiseret kriminalitet, der er rettet mod og udfolder sig inden for EU, bør anses for vigtigt i denne henseende.

                           22.2.

                           Reducere både inden for EU og på det grænseoverskridende plan produktion, smugling, ulovlig handel, distribution og salg af ulovlig narkotika og medvirken til for sådanne aktiviteter, samt reduktion af ulovlig anvendelse af narkotikaprækursorer, forstadier til prækursorer og andre vigtige kemikalier til ulovlig fremstilling af narkotika.

                           22.3.

                           Reagere effektivt på de skiftende tendenser, såsom omdirigeringen af visse kemikalier, der bruges som fyldstoffer til ulovlig narkotika, og udbuddet af narkotika gennem anvendelse af ny teknologi.

                           22.4.

                           Man skal være særligt opmærksom på nye kommunikationsteknologier og den vigtige rolle, de spiller med at fremme produktion, markedsføring, handel med og distribution af narkotika (herunder kontrollerede nye psykoaktive stoffer).

                           22.5.

                           Medlemsstaterne skal fortsat samarbejde og - når det er relevant - koordinere deres indsats på EU-plan, sammen med relevante EU-organer og internationale organer og agenturer såsom Europol, Eurojust, EONN, og fuldt ud udnytte de eksisterende instrumenter og metoder på området for retligt samarbejde og retshåndhævelsessamarbejde, såsom efterretningsstyret politiarbejde, profilanalyser af narkotika, fælles efterforskningshold, fælles told- og politiaktioner og relevante initiativer såsom EMPACT-projekter, forbindelsesofficerplatforme og gennem anvendelse af regionale platforme.

                           22.6.

                           På EU-plan skal der lægges vægt på efterretningsstyret retshåndhævelse, der er rettet mod storstilet narkotikaproduktion og -handel. Tættere koordinering og samarbejde mellem retshåndhævelsesinstanserne inden for og mellem medlemsstaterne samt med Europol bør styrkes yderligere.

                           22.7.

                           Hvor det er nødvendigt, når sådanne opgaver ikke er iværksat på initiativ af eller ikke gennemføres gennem Europol, kan regionale ad hoc-samarbejdsinitiativer eller -platforme tilvejebringes inden for EU for at imødegå nye trusler fra skiftende narkotikahandelsruter og nye knudepunkter for organiseret kriminalitet. Dette skal ske ved hjælp af koordinerede operationelle reaktioner. Sådanne foranstaltninger skal være forenelige med og supplere de eksisterende retlige og operationelle foranstaltninger på EU-plan og bygge på trusselsvurderinger og analyser. Sådanne samarbejdsstrukturer bør være fleksible, kan være midlertidige alt efter, hvordan den konkrete trussel, de er rettet mod, udvikler sig fremover, og arbejde tæt sammen med alle relevante EU-agenturer og -platforme, navnlig med Europol.

                           22.8.

                           Hvor det findes nødvendigt, styrke EU's narkotikarelaterede retlige samarbejde og retshåndhævelsessamarbejde og anvendelsen af eksisterende praksis ved at reagere hurtigere og mere præcist. Støtte til retligt samarbejde og retshåndhævelsessamarbejde og udveksling af oplysninger og efterretninger.

                           22.9.

                           Hvor det findes nødvendigt, styrke Den Europæiske Unions lovgivningsmæssige rammer på en målrettet måde for at forstærke EU's reaktion i forbindelse med nye tendenser, sikre at fælles bestræbelser supplerer hinanden med henblik på at afvikle grænseoverskridende organiserede kriminelle grupper, konfiskere udbyttet af narkotikarelateret kriminalitet ved fuldt ud at udnytte EU-netværket af kontorer for inddrivelse af aktiver og dermed sikre en mere effektiv reaktion på narkotikahandel. Det kan undersøges, om de relevante retshåndhævelsesinstrumenter kan udvikles yderligere.

                           22.10.

                           EU skal arbejde hen imod mere effektive politikker for så vidt angår begrænsning af narkotikaudbuddet ved at styrke den politiske evaluering og analyse til at forbedre forståelsen af narkotikamarkeder, narkotikarelaterede forbrydelser og effektiviteten af narkotikarelaterede retshåndhævelsesreaktioner.

                           22.11.

                           For at forebygge kriminalitet, undgå recidivisme og øge effektiviteten af det strafferetlige system og samtidig sikre proportionalitet, skal EU, hvor det er relevant, tilskynde til anvendelse, overvågning og effektiv gennemførelse af narkotikapolitikker og -programmer, herunder behandlingsprogrammer for anholdte, og passende alternativer til tvangsforanstaltninger (såsom uddannelse, behandling, revalidering, efterbehandling og social reintegration) for stofbrugende lovovertrædere.

         IV.   Tværgående spørgsmål: Koordinering

               23.

               For så vidt angår EU's narkotikapolitik er målet med koordinering dobbelt, nemlig at sikre synergier, kommunikation og en effektiv udveksling af oplysninger og synspunkter til støtte for de politiske målsætninger og samtidig fremme en aktiv politisk diskurs og analyse af udviklinger og udfordringer på narkotikaområdet på EU-plan og internationalt plan.
               Koordinering er påkrævet inden for og blandt EU-institutionerne, medlemsstaterne, andre relevante europæiske organer og civilsamfundet på den ene side, og mellem EU, internationale organer og tredjelande på den anden side.

               24.

               For så vidt angår koordination er der opstillet følgende prioriteter (ikke prioriteret rækkefølge):

                           24.1.

                           Sikre, at der er synergier, sammenhæng og effektive arbejdsgange mellem relevante medlemsstater, EU-institutioner, -organer og -initiativer, der bygger på princippet om loyalt samarbejde (3), så overlapninger undgås, en effektiv udveksling af oplysninger sikres, ressourcerne udnyttes effektivt og kontinuiteten i aktiviteterne på tværs af formandskaberne sikres.

                           24.2.

                           I betragtning af Den Horisontale Narkotikagruppes rolle som det vigtigste narkotikakoordinerende organ i Rådet er det nødvendigt, at dets koordinerende indsats styrkes yderligere for at tage hensyn til arbejdet i de forskellige organer, der omfatter en narkotikakomponent, såsom Den Stående Komité for det Operationelle Samarbejde om den Indre Sikkerhed (COSI) og Folkesundhedsgruppen. Desuden kræver den afbalancerede tilgang til narkotikaproblemet, der med lige stor styrke er målrettet efterspørgslen efter og udbuddet af narkotika, et tæt samarbejde, samspil og udveksling af oplysninger med andre relevante forberedende organer i Rådet, bl.a. på udenrigsområdet, og andre relevante EU-initiativer inden for retlige og strafferetlige anliggender, retshåndhævelse, folkesundhed og sociale anliggender.

                           24.3.

                           Sikre, at EU og medlemsstaterne videreudvikler og gennemfører arbejdsmetoder til og bedste praksis for tværfagligt samarbejde til støtte for målene i strategien, og at disse fremmes på nationalt plan.

                           24.4.

                           Give mulighed for under hvert formandskab at drøfte, overvåge og evaluere spørgsmål vedrørende koordinering, samarbejde, nye tendenser, effektive tiltag og andre politiske udviklinger, der tilfører EU's narkotikastrategi merværdi, f.eks. på de nationale narkotikakoordinatorers møde.

                           24.5.

                           Fremme og opfordre til, at civilsamfundet, herunder ikkestatslige organisationer, samt unge mennesker, narkotikabrugere og klienter, der bruger narkotikarelaterede tjenester, på aktiv og meningsfuld vis deltager og inddrages i udviklingen og gennemførelsen af narkotikapolitikker på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan. Engagementet med EU's civilsamfundsforum vedrørende narkotika på EU- og verdensplan skal også sikres.

                           24.6.

                           Sikre, at EU taler med én stærk stemme i internationale fora, såsom Narkotikakommissionen (CND), og i dialoger med tredjelande, og derved fremme EU's integrerede, afbalancerede og evidensbaserede tilgang til narkotika. Inden for disse rammer kan EU's delegationer spille en nyttig rolle med hensyn til at fremme en sådan tilgang på narkotikaområdet og lette en sammenhængende diskurs vedrørende narkotikapolitik.

         V.   Tværgående spørgsmål: internationalt samarbejde

               25.

               Internationalt samarbejde er et nøgleområde, hvor EU tilfører en merværdi til medlemsstaternes indsats med hensyn til at koordinere narkotikapolitikker og tackle udfordringer. EU's eksterne forbindelser på narkotikaområdet bygger på principperne om fælles ansvar, multilateralisme, en integreret, afbalanceret og evidensbaseret tilgang, integration af narkotikapolitikker i udviklingspolitikkerne, respekt for menneskerettighederne og den menneskelige værdighed samt overholdelse af internationale konventioner.

               26.

               Målet med EU's narkotikastrategi 2013-2020 for så vidt angår internationalt samarbejde er at styrke dialogen og samarbejdet yderligere mellem EU og tredjelande og internationale organisationer om narkotikaspørgsmål på en omfattende og afbalanceret måde.

               27.

               EU's narkotikastrategi er led i en overordnet tilgang, der sætter EU i stand til at tale med én stemme i international sammenhæng og med partnerlandene. EU står fast på det internationale samarbejde og de internationale drøftelser om de grundlæggende principper i narkotikapolitikken og på aktivt at dele resultaterne af EU's tilgang i narkotikapolitikken, som i lige grad vægter begrænsning af narkotikaefterspørgslen og begrænsning af narkotikaudbuddet, og som bygger på videnskabelig dokumentation samt efterretninger og respekterer menneskerettighederne.
               Dette kræver sammenhæng mellem politikker og indsats på EU-plan, bl.a. i det eksterne samarbejde om begrænsning af narkotikaefterspørgslen, herunder risiko- og skadesreduktion, begrænsning af narkotikaudbuddet, alternativ udvikling, udveksling og overførsel af viden og inddragelse af både statslige og ikkestatslige aktører.

               28.

               EU og medlemsstaterne skal garantere integrationen af EU's narkotikastrategi og målene heri i EU's overordnede udenrigspolitiske rammer som led i en omfattende tilgang, der gør fuld brug af det spektrum af forskellige politikker og diplomatiske, politiske og finansielle instrumenter, som EU har til rådighed, på en sammenhængende og koordineret måde. Den højtstående repræsentant støttet af EU-Udenrigstjenesten skal fremme denne proces.

               29.

               Tilgangen i EU's optræden udadtil for så vidt angår narkotika sigter mod yderligere at styrke og støtte tredjelande i deres indsats for at tackle udfordringer med hensyn til den offentlige sundhed, sikkerhed og tryghed. Dette vil ske ved gennemførelse af de initiativer, der er fastlagt i denne strategi, og efterfølgende handlingsplaner, herunder alternativ udvikling, begrænsning af narkotikaefterspørgslen, begrænsning af narkotikaudbuddet, fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og under hensyntagen til regionale initiativer. I lyset af de virkninger, som fremstilling af og handel med narkotika har for den interne stabilitet og sikkerhedssituation i oprindelses- og transitlande, vil indsatsen også være rettet mod korruption, hvidvaskning af penge og udbytte af narkotikarelateret kriminalitet.

               30.

               For så vidt angår internationalt samarbejde er der opstillet følgende prioriteter (ikke prioriteret rækkefølge):

                           30.1.

                           Forbedre sammenhængen mellem de interne og eksterne aspekter af EU's narkotikapolitikker og reaktioner over for tredjelande på narkotikaområdet.

                           30.2.

                           Øge EU's engagement og koordinering i forbindelse med den internationale politiske debat på narkotikaområdet, både med hensyn til forhandlinger med internationale organisationer og strukturer omfattende FN, G8 og Europarådet og forbindelser med tredjelande ved at nå frem til fælles EU-holdninger, og sikre en effektiv rolle inden for rammerne af FN's politiske proces vedrørende narkotika.

                           30.3.

                           Sikre, at internationalt samarbejde på narkotikaområdet er integreret i de overordnede politiske forbindelser og rammeaftaler mellem EU og dets partnere, både på nationalt og/eller regionalt plan. Det bør afspejle den integrerede, afbalancerede og evidensbaserede EU-tilgang og omfatte følgende: politisk dialog, narkotikakoordinering, efterspørgselsreduktion (herunder risiko- og skadesreduktion), reduktion af udbuddet, alternativ udvikling og retshåndhævelse, integration af narkotikapolitikker i den mere generelle dagsorden for udviklingssamarbejde, oplysning, forskning, overvågning og evaluering.

                           30.4.

                           Sikre, at EU's internationale indsats og foranstaltninger i prioriterede tredjelande og -regioner i hele verden er omfattende og tager hensyn til alle dimensioner af narkotikaproblematikken, og tager fat på udviklingen, stabiliteten og sikkerheden i disse lande og regioner gennem et styrket partnerskab.

                           30.5.

                           Sikre, at EU's internationale indsats på narkotikaområdet er evidensbaseret og omfatter overvågning af situationen og fremskridtene med inddragelse af forskellige informationsredskaber fra Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten, herunder EU's delegationer, medlemsstaterne, EONN, Europol, Eurojust og Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme i tæt samarbejde med UNODC.

                           30.6.

                           Sikre, at støtten til kandidatlandene og de potentielle kandidatlande samt landene omfattet af den europæiske naboskabspolitik fokuserer på kapacitetsopbygning vedrørende begrænsning af både udbud og efterspørgsel og evidensbaserede, effektive og afbalancerede narkotikapolitikker gennem styrket samarbejde, herunder udveksling af EU's bedste praksis og deltagelse, hvor det er relevant, i EU-agenturer, såsom EONN, Europol og Eurojust.

                           30.7.

                           Sikre en bæredygtig grad af politisk dialog og udveksling af oplysninger om strategier, mål og relevante initiativer gennem dialoger om narkotika med internationale partnere, både på regionalt og bilateralt plan. Centrale partnere indkredses baseret på deres samarbejdsstatus med EU og deres relevans for håndtering af den globale problematik med ulovlig narkotika, samtidig med at der tages hensyn til partnere, der fremkommer som følge af udviklingen inden for narkotikasituationen. De politiske dialoger bør være et supplement til og sammenhængende med andre eksterne samarbejdsstrukturer og deres indvirkning og om relevant tilvejebringe et forum for drøftelse af prioriteterne vedrørende samarbejde og fremskridt med EU-støttede projekter.

                           30.8.

                           Sikre tilstrækkelig finansiering og ekspertise, (som EU og dets medlemsstater sørger for), herunder ved at styrke koordineringen, overvågningen og evalueringen af den finansielle og tekniske støtte, samtidig med at der stræbes efter synergi og ved løbende at afbalancere en gennemsigtig fordeling af samarbejde, ressourcer, finansiel og teknisk bistand, mellem foranstaltninger til reduktion af efterspørgsel efter og udbud af narkotika, der afspejler EU's tilgang. EU bør arbejde hen imod at yde EU's delegationer den relevante ekspertise med henblik på at støtte gennemførelsen af foranstaltninger rettet mod tredjelande på narkotikaområdet. Midtvejsrevisionen og den endelige vurdering af denne EU-narkotikastrategi bør tage virkningerne af de midler, EU og medlemsstaterne anvender i tredjelande, op til overvejelse, og Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten bør tilvejebringe ajourføringer til medlemsstaterne, når det er relevant, om prioriteter og fremskridt vedrørende EU's oversøiske udgifter.

                           30.9.

                           EU og medlemsstaterne sikrer, når de yder finansiel og teknisk bistand til oprindelseslande, navnlig at alternative udviklingsprogrammer:

                                       —

                                       er betingelsesfrie, ikke-diskriminerende og, hvis der er planlagt rydning, velordnede,

                                       —

                                       fastlægger realistiske mål vedrørende udvikling af landdistrikter og succesindikatorer, idet der sikres ejerskab blandt målsamfundene, og

                                       —

                                       støtter lokal udvikling, samtidig med at samspil med faktorer såsom menneskers sikkerhed, governance, vold, menneskerettigheder, udvikling og fødevaresikkerhed tages op til overvejelse.

                           30.10.

                           Sikre, at beskyttelse af menneskerettigheder fuldt ud integreres i politiske dialoger og i gennemførelse og levering af relevante programmer og projekter på narkotikaområdet.

         VI.   Tværgående spørgsmål: Information, forskning, overvågning og evaluering

               31.

               Formålet med EU's narkotikastrategi 2013-2020 for så vidt angår information, forskning, overvågning og evaluering er at bidrage til en bedre forståelse af alle aspekter af narkotikaproblematikken samt af virkningerne af foranstaltninger med henblik på at skabe et solidt og omfattende evidensgrundlag for politikker og indsats. Endvidere tager EU's narkotikastrategi 2013-2020 sigte på at bidrage til en bedre formidling af overvågnings-, forsknings- og evalueringsresultater på EU-plan og på nationalt plan, idet man sikrer, at synergien styrkes, de finansielle ressourcer fordeles på en afbalanceret måde og der undgås en overlapning med hensyn til indsatsen. Dette kan opnås gennem en harmonisering af metoder, netværkssamarbejde og tættere samarbejde.

               32.

               For så vidt angår information, forskning, overvågning og evaluering er der opstillet følgende prioriteter (ikke prioriteret rækkefølge):

                           32.1.

                           EU og dets medlemsstater bør fortsætte investeringen i informationsudveksling, dataindsamling og overvågning, og i forskning og evaluering af narkotikasituationen og reaktionen derpå på nationalt plan og EU-plan. Dette skulle dække alle relevante aspekter af narkotikaproblematikken, herunder narkotikaefterspørgsel og narkotikaudbud. Der bør lægges særlig vægt på opretholdelse og yderligere styrkelse af dataindsamling og rapportering via EONN's nøgleindikatorer inden for reduktion af narkotikaefterspørgslen.

                           32.2.

                           EONN bør inden for rammerne af sit mandat styrke videninfrastrukturen yderligere, og fortsætte med at spille en nøglerolle som den, der fremmer, støtter og formidler information, forskning, overvågning og evaluering vedrørende ulovlig narkotika i hele EU. Det bør fortsat foretage en rettidig, holistisk og omfattende analyse af den europæiske narkotikasituation og af svarene herpå, og samarbejde med andre relevante organer, herunder, hvor det er relevant og hensigtsmæssigt, Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) og Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) samt WHO.

                           32.3.

                           Europol bør fortsætte sin indsats med hensyn til indsamling og analyse af oplysninger vedrørende narkotikarelateret organiseret kriminalitet, mens medlemsstaterne bør levere relevante oplysninger til agenturet. Agenturet bør fortsat regelmæssigt levere trusselsvurderingsrapporter (f.eks. EU SOCTA) vedrørende narkotikarelateret organiseret kriminalitet i EU.

                           32.4.

                           Medlemsstater, EU-institutioner og agenturer bør styrke informations- og dataindsamlingen vedrørende alle aspekter af narkotikaudbud, herunder vedrørende narkotikamarkeder, narkotikarelateret kriminalitet og reduktion af narkotikaudbuddet med henblik på bedre analyse og beslutningstagning på et velinformeret grundlag. Medlemsstaterne, Kommissionen, EONN, Europol og - hvor det er hensigtsmæssigt - andre EU-agenturer bør arbejde sammen for at forbedre dataindsamlingen og udarbejdelse af politisk relevante og videnskabeligt velfunderede indikatorer.

                           32.5.

                           EU-institutioner, -organer og -medlemsstater bør forbedre kapaciteten til at afsløre, vurdere og reagere hurtigt og effektivt i forbindelse med nye psykoaktive stoffer, adfærdsændringer vedrørende narkotikaforbrug og epidemiske udbrud, og i forbindelse med andre tendenser, der opstår, og som udgør en risiko for den offentlige sundhed og sikkerhed. Dette kan blandt andet opnås gennem en styrkelse af eksisterende EU-lovgivning, udveksling af oplysninger, efterretninger, viden og bedste praksis.

                           32.6.

                           Medlemsstater, EU-institutioner og -agenturer bør fremme og støtte forskning, bl.a. anvendt forskning, i nye psykoaktive stoffer og sikre samarbejde og koordination mellem netværk på nationalt og EU-plan for at styrke forståelsen af problematikken. Overvågningen på dette område skal øges i tæt koordination med EONN. Der skal navnlig lægges vægt på udvikling af den kriminaltekniske og toksikologiske kapacitet samt på at forbedre adgangen til epidemiologiske oplysninger.

                           32.7.

                           Medlemsstaterne bør fortsætte indsatsen for at opretholde de resultater, der er opnået inden for EU for så vidt angår overvågning og informationsudveksling, herunder gennem Reitoxnettet af nationale kontaktpunkter, samtidig med at videreudviklingen af EU's standardiserede dataindsamling og analyse vedrørende narkotikaefterspørgsel og narkotikaudbud understøttes.

                           32.8.

                           Sikre tilstrækkelig finansiering til narkotikarelateret forskning og udviklingsprojekter på EU- plan og nationalt plan i overensstemmelse med de finansielle ressourcer, herunder gennem EU's finansielle programmer omfattende perioden 2014-2020. Projekter støttet på EU-plan bør tage hensyn til strategiens prioriteter og dens handlingsplaner, og fremvise en klar EU-merværdi, idet der sikres sammenhæng og synergi, samtidig med at man undgår overlapning inden for programmerne og med EU-organerne.

                           32.9.

                           EU-institutioner, -organer og -medlemsstater bør erkende den rolle, som den videnskabelige evaluering af politikker og interventioner (med fokus på de opnåede resultater) har som et nøgleelement med hensyn til styrkelse af EU's tilgang til narkotika, og bør fremme dens anvendelse både på nationalt plan, EU-plan og internationalt plan.

                           32.10.

                           Sikre og styrke uddannelse af fagfolk, der beskæftiger sig med narkotikarelaterede spørgsmål, både på områderne reduktion af narkotikaefterspørgsel og af narkotikaudbud.

      (1)  FN's enkeltkonvention af 1961 angående narkotiske midler, som ændret ved protokollen af 1972, konventionen af 1971 om psykotrope stoffer og konventionen af 1988 imod ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer.

      (2)  Rapporten om den uafhængige vurdering af EU's narkotikastrategi 2005-2012 og dens handlingsplaner findes på http://ec.europa.eu/justice/anti-drugs/files/rand_final_report_eu_drug_strategy_2005-2012_en.pdf.

      (3)  Artikel 4 i TEU.


title: 2014/724/EU: Kommissionens henstilling af 10. oktober 2014 om modellen for konsekvensanalyser for databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer

text:
               18.10.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 300/63

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 10. oktober 2014
   om modellen for konsekvensanalyser for databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer

      (2014/724/EU)

   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Intelligente net gør det muligt at gennemføre centrale energipolitikker. I forbindelse med de politiske rammer for 2030 anerkendes det, at intelligente net som rygraden i det fremtidige kulstoffattige elforsyningssystem vil gøre det lettere at etablere energiinfrastrukturen og dermed tage højde for en højere andel af variabel vedvarende energi, øget energieffektivitet og forsyningssikkerhed. Intelligente net giver mulighed for at fremme EU's teknologileverandørers konkurrenceevne og tilbyder desuden traditionelle energiselskaber og nye aktører på markedet en platform, hvor de kan udvikle innovative energitjenester og produkter inden for netinfrastruktur og relateret informations- og kommunikationsteknologi (IKT), automatisering i hjemmet og husholdningsapparater.

               (2)

               Intelligente målersystemer er et trin på vejen til intelligente net. De giver forbrugerne de nødvendige redskaber til at kunne deltage aktivt på energimarkedet og sikrer et fleksibelt system gennem efterspørgsels-/responssystemer og andre innovative tjenester. I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF (1) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF (2) skal medlemsstaterne sikre gennemførelse af intelligente målersystemer, som skal bidrage til forbrugernes aktive deltagelse i markedet for elektricitets- og gasforsyning.

               (3)

               Intelligente målersystemer — og i forlængelse deraf videreudvikling af intelligente net og husholdningsapparater — har potentiale til at behandle oplysninger om fysiske personer, dvs. personoplysninger som defineret i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (3).

               (4)

               Gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 29 i direktiv 95/46/EFI, anfører i sin udtalelse nr. 12/2011 (4), at intelligente målersystemer og intelligente net giver mulighed for at behandle stadig større mængder personoplysninger, som er til rådighed for en større modtagergruppe end i dag, og dette skaber nye risici for de registrerede, som hidtil har været ukendte for energisektoren.

               (5)

               Gruppen anfører i sin udtalelse nr. 4/2013 (5), at intelligente målersystemer og intelligente net giver et varsel om fremtiden for »tingenes internet«, og at de potentielle risici, som indsamlingen af detaljerede oplysninger om energiforbrug indebærer, sandsynligvis vil blive større i fremtiden set i lyset af data fra andre kilder såsom geolokaliseringsdata, data via sporing og profilering på internettet, videoovervågningssystemer og radiofrekvensidentificeringssystemer (RFID) (6).

               (6)

               Bevidstgørelse omkring funktionerne i og de store fordele ved intelligente net burde hjælpe denne teknologi med at opfylde sit potentiale og samtidig reducere risikoen for, at den anvendes til skade for den offentlige interesse, og dermed øge tilslutningen til den.

               (7)

               Rettighederne og forpligtelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF (7) finder fuldt ud anvendelse på intelligente målersystemer og intelligente net ved behandling af personoplysninger.

               (8)

               Den pakke, som Kommissionen vedtog vedrørende reformen af direktiv 95/46/EF, omfatter et »forslag til forordning om databeskyttelse« (8), som, når det bliver vedtaget, finder anvendelse på intelligente målersystemer og intelligente net i forbindelse med behandling af personoplysninger.

               (9)

               I meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 12. april 2011»Intelligente forsyningsnet: fra innovation til etablering« (9) blev databeskyttelse og datasikkerhed fremhævet som en af de fem udfordringer i forbindelse med etablering af intelligente net, og der blev identificeret en række foranstaltninger til fremskyndelse af denne etablering, herunder princippet om indbygget databeskyttelse (»privacy by design«) og en vurdering af net- og informationssikkerhed og robusthed.

               (10)

               Den digitale dagsorden for Europa omfatter en række relevante foranstaltninger, navnlig vedrørende databeskyttelse i EU, net- og informationssikkerhed og cyberangreb. »EU-strategien for cybersikkerhed: Et åbent, sikkert og beskyttet cyberspace« (10) og Kommissionens forslag til direktiv om foranstaltninger, der skal sikre et højt fælles niveau for net- og informationssikkerhed i hele EU, af 7. februar 2013 (11), indeholdt lovgivningsmæssige foranstaltninger og incitamenter til fremme af investeringer, gennemsigtighed og brugeroplysning med det formål at gøre EU's onlinemiljø mere sikkert. Medlemsstaterne bør i samarbejde med industrien, Kommissionen og andre interessenter tage passende skridt til at sikre en sammenhængende strategi for sikkerhed og beskyttelse af personoplysninger.

               (11)

               Udtalelser fra gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, der er nedsat i overensstemmelse med artikel 29 i direktiv 95/46/EF, og udtalelsen fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse af 8. juni 2012 (12) giver vejledning i at beskytte personoplysninger og garantere datasikkerhed, når data behandles i intelligente målersystemer og net. I udtalelse nr. 12/2011 fra Artikel 29-Gruppen om intelligent måling anbefales medlemsstaterne at gå videre med gennemførelsesplaner, der kræver en konsekvensanalyse af privatlivets fred.

               (12)

               En af de vigtigste forudsætninger for at udnytte fordelene ved intelligente målersystemer er at finde passende tekniske og juridiske løsninger, som sikrer beskyttelsen af privatlivets fred og personoplysninger som en grundlæggende rettighed i henhold til artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 16 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Kommissionens henstilling 2012/148/EU (13) indeholder specifik vejledning om databeskyttelse og sikkerhedsforanstaltninger til intelligente målersystemer og opfordrer medlemsstaterne og andre interessenter til at sikre, at intelligente målersystemer og applikationer til intelligente net overvåges, og at individets rettigheder og friheder respekteres.

               (13)

               I henstilling 2012/148/EU anføres det, at konsekvensanalyser vedrørende databeskyttelse burde gøre det muligt lige fra starten at identificere databeskyttelsesrisici ved udviklingen af intelligente energinet efter princippet om indbygget databeskyttelse. Det anføres, at Kommissionen vil udvikle en model for konsekvensanalyse af databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer, som skal forelægges gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger.

               (14)

               I henstilling 2012/148/EU anføres det endvidere, at modellen for konsekvensanalyse af databeskyttelsen bør vejlede de registeransvarlige i at gennemføre en grundig konsekvensanalyse af databeskyttelsen, som omfatter en beskrivelse af de påtænkte behandlinger, en vurdering af risiciene for de registreredes rettigheder og frihedsrettigheder, de påtænkte foranstaltninger for at imødegå disse risici og sikkerhedskontrol, sikkerhedsforanstaltninger og ordninger, der sikrer beskyttelse af persondata og overensstemmelse med direktiv 95/46/EF, under hensyntagen til de registreredes legitime rettigheder og interesser.

               (15)

               I henhold til »forslaget til forordning om databeskyttelse«, som erstatter direktiv 95/46/EF, bliver konsekvensanalyser af databeskyttelsen i visse situationer obligatoriske som et vigtigt instrument til at forbedre de registeransvarliges pålidelighed. I denne henseende vil modellen for konsekvensanalyse af databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer, om end den ikke selv er obligatorisk, tjene dette formål som et evaluerings- og beslutningsværktøj, der støtter de registeransvarlige i sektoren for intelligente net med at opfylde de kommende retlige forpligtelser i henhold til »forslaget til forordning om databeskyttelse«.

               (16)

               En model udviklet i EU for gennemførelse af konsekvensanalyse af databeskyttelse skal sikre, at bestemmelserne i direktiv 95/46/EF og henstilling 2012/148/EU følges konsekvent i alle medlemsstaterne, og at der fremmes en fælles metode, så de registeransvarlige kan garantere en tilstrækkelig og harmoniseret behandling af personoplysninger i hele EU.

               (17)

               En sådan model bør gøre det lettere at anvende princippet om indbygget databeskyttelse ved at tilskynde de registeransvarlige til hurtigst muligt at gennemføre en konsekvensanalyse af databeskyttelsen og dermed give dem en berettiget forventning om potentielle konsekvenser for de registreredes rettigheder og frihedsrettigheder og gennemføre stringente beskyttelsesforanstaltninger. Sådanne foranstaltninger bør overvåges og tages op til fornyet overvejelse i hele applikationens eller systemets levetid.

               (18)

               Den rapport, som udarbejdes efter modellens gennemførelse, bør ligeledes bidrage til de nationale databeskyttelsesmyndigheders aktiviteter med overvågning af og tilsyn med behandlingens opfyldelse af kravene og navnlig risiciene for beskyttelsen af personoplysninger.

               (19)

               Modellen bør ikke kun fremme en løsning på nye problemer vedrørende databeskyttelse, privatlivets fred og sikkerhed i de intelligente net, men også bidrage til at håndtere de udfordringer i forbindelse med databehandling, som er knyttet til udviklingen af detailenergimarkedet. En stor del af værdien af det fremtidige detailmarked vil rent faktisk komme fra data og større integration af IKT i energisystemet. Indsamling af og tilrettelæggelse af adgang til disse data er nøglen til at skabe forretningsmuligheder for nye virksomheder, navnlig indsamlere, energitjenesteselskaber eller IKT-branchen. Databeskyttelse, privatlivets fred og sikkerhed vil derfor blive stadig mere vigtige spørgsmål, som forsyningsselskaberne skal tage stilling til. Modellen vil hjælpe med at sikre, at der navnlig i den indledende fase af indførelsen af intelligente målere foregår en overvågning af intelligente målersystemers anvendelse, og at individets rettigheder og friheder respekteres, ved at identificere databeskyttelsesrisici i udviklingen af intelligente net fra starten.

               (20)

               Udtalelse nr. 4/2013 blev afgivet, efter at modellen — der var udarbejdet af de vigtigste interessenter i sektoren for intelligente net i en proces overvåget af Kommissionen — var blevet forelagt for gruppen med henblik på formel høring. Efter forelæggelsen af en revideret model baseret på udtalelse nr. 4/2013 afgav gruppen udtalelse nr. 7/2013 af 4. december 2013 (14). Henstillingerne i disse to udtalelser blev taget i betragtning af interessenterne.

               (21)

               I gruppens udtalelse nr. 7/2013 anbefales det at planlægge en testfase for gennemførelsen af modellen, hvortil de enkelte databeskyttelsesmyndigheder kan overveje at yde en vis støtte. Denne testfase bør bidrage til at sikre, at modellen forbedrer beskyttelsen af personoplysninger i forbindelse med anvendelsen af intelligente net.

               (22)

               I lyset af de fordele, som modellen genererer for industrien, forbrugerne og de nationale databeskyttelsesmyndigheder, bør medlemsstaterne samarbejde med industrien, civilsamfundets aktører og de nationale databeskyttelsesmyndigheder om at stimulere og støtte anvendelsen og indførelsen af modellen for konsekvensanalyse af databeskyttelse på et tidligt tidspunkt i forbindelse med indførelsen af intelligente net og intelligente målersystemer.

               (23)

               Kommissionen bør bidrage til gennemførelsen af denne forordning både direkte og indirekte ved at fremme dialog og samarbejde blandt de berørte parter, navnlig gennem centralisering og formidling af feedback på oplysninger i testfasen mellem industrien og de nationale databeskyttelsesmyndigheder.

               (24)

               I lyset af testfasens konklusioner og efter revisionen af direktiv 95/46/EF bør Kommissionen vurdere behovet for at revidere og forbedre metodologien i modellen.

               (25)

               Nærværende henstilling overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Henstillingen søger navnlig at sikre fuld respekt for privat- og familieliv (artikel 7 i chartret) og beskyttelse af personoplysninger (artikel 8 i chartret).

               (26)

               Efter høring af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   I.   ANVENDELSESOMRÅDE

               1.

               Denne henstilling vejleder medlemsstaterne i de foranstaltninger, de skal træffe, med henblik på en positiv og vidtrækkende formidling, anerkendelse og anvendelse af modellen for konsekvensanalyse af databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer (i det følgende benævnt »DPIA-modellen«) for at hjælpe med at sikre de grundlæggende rettigheder til beskyttelse af personoplysninger og til privatliv i forbindelse med indførelsen af applikationer og systemer til intelligente net og intelligente målersystemer.
               DPIA-modellen findes på webstedet for taskforcen for intelligente net (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

         II.   DEFINITIONER

               2.

               Medlemsstaterne opfordres til at tage følgende definitioner til efterretning:

                           a)

                           »intelligent net« (15): et opgraderet energinet, hvor der er tilføjet tovejs digital kommunikation mellem leverandør og forbruger, intelligent måling og overvågnings- og kontrolsystemer

                           b)

                           »intelligent målersystem«: et elektronisk system, der kan måle energiforbrug, og som giver flere oplysninger end en konventionel måler og kan sende og modtage data via en form for elektronisk kommunikation (16)

                           c)

                           »konsekvensanalyse af databeskyttelse«: en systematisk procedure med henblik på at evaluere den potentielle virkning af risici i tilfælde, hvor databehandling sandsynligvis indebærer særlige risici for de registreredes rettigheder og frihedsrettigheder på grund af arten og omfanget af eller formålet med den databehandling, som skal foretages af den registeransvarlige eller registerføreren eller den registerfører, der handler på den registeransvarliges vegne

                           d)

                           »indbygget databeskyttelse«: krav om, at der under hensyntagen til teknologiens stade og gennemførelsesomkostningerne, både på tidspunktet for fastlæggelsen af hjælpemidlerne til behandlingen og på tidspunktet for selve behandlingen, implementeres passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger og procedurer på en sådan måde, at behandlingen opfylder kravene i direktiv 95/46/EF og sikrer beskyttelse af den registreredes rettigheder

                           e)

                           »databeskyttelse gennem indstillinger«: krav om at implementere mekanismer, der automatisk sikrer, at kun de personoplysninger behandles, som er nødvendige for hvert af de specifikke formål med behandlingen, og især, at data ikke indsamles eller opbevares længere end nødvendigt i forhold til disse formål; det gælder både mængden af data og tidspunktet for deres lagring

                           f)

                           »bedste tilgængelige teknik«: det mest effektive og avancerede udviklingsstade for aktiviteter og driftsmetoder, der angiver en given tekniks praktiske egnethed til principielt at danne grundlag for overholdelse af EU's databeskyttelsesregler. Den har til formål at forebygge eller mindske risiciene i forbindelse med privatlivets fred, beskyttelse af personoplysninger og sikkerhed

                           g)

                           Artikel 29-Gruppen vedrørende databeskyttelse blev oprettet i henhold til direktiv 95/46/EF.

         III.   GENNEMFØRELSE

               3.

               For at garantere beskyttelse af personoplysninger i hele EU bør medlemsstaterne tilskynde de registeransvarlige til at anvende DPIA-modellen for intelligente net og intelligente målersystemer og dermed tilskynde dem til at tage hensyn til gruppens råd om beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger, og navnlig dens udtalelse nr. 7/2013 (17). Gruppens udtalelser findes på webstedet for taskforcen for intelligente net (http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/smartgrids_en.htm).

               4.

               Medlemsstaterne bør samarbejde med industrien, civilsamfundets interessenter og de nationale databeskyttelsesmyndigheder med sigte på at stimulere og støtte indførelsen og anvendelse af DPIA-modellen på et tidligt stadium af indførelsen af intelligente net og intelligente målersystemer.

               5.

               Medlemsstaterne bør tilskynde de registeransvarlige til som supplement til konsekvensanalysen af databeskyttelse at overveje de bedste tilgængelige teknikker, som skal fastlægges af medlemsstaterne i samarbejde med industrien, Kommissionen og andre interessenter for hvert af de fælles minimumskrav til funktioner i intelligente målersystemer til elektricitet som anført i punkt 42 i henstilling 2012/148/EU.

               6.

               Medlemsstaterne bør støtte de registeransvarlige i udviklingen og vedtagelsen af løsninger til indbygget databeskyttelse og databeskyttelse gennem indstillinger, der sikrer effektiv databeskyttelse.

               7.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de registeransvarlige hører deres respektive nationale databeskyttelsesmyndigheder om konsekvensanalysen af databeskyttelsen inden behandlingen.

               8.

               Medlemsstaterne bør sikre, at de registeransvarlige efter gennemførelsen af en konsekvensanalyse af databeskyttelsen og i overensstemmelse med deres øvrige forpligtelser i henhold til direktiv 95/46/EF træffer hensigtsmæssige tekniske og organisatoriske foranstaltninger for at sikre beskyttelse af personoplysninger og reviderer vurderingen og den fortsatte hensigtsmæssighed af de identificerede foranstaltninger i hele applikationens eller systemets levetid.

         IV.   TESTFASE

               9.

               Medlemsstaterne bør støtte planlægningen af en testfase (18) med nogle konkrete sager, herunder ved at søge og tilskynde testpersoner fra industrien for intelligente net og intelligente målersystemer til at deltage i denne testfase.

               10.

               Medlemsstaterne bør i denne testfase sikre, at alle relevante applikationer eller systemer anvender modellen, rådgivningen (19) fra gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger samt bestemmelserne i afsnit III i denne henstilling for at have den bedst mulige indvirkning på databeskyttelsen og yde så stort et bidrag som muligt til modellens efterfølgende revision.

               11.

               Medlemsstaterne bør tilskynde de nationale databeskyttelsesmyndigheder til og støtte dem i at tilbyde støtte og vejledning til de registeransvarlige i hele testfasen (20).

               12.

               Kommissionen agter at bidrage direkte til gennemførelsen og overvågningen af testfasen ved at fremme dialog og samarbejde mellem interessenterne, navnlig ved at stille en platform til rådighed for dem (21), hvor de kan tilrettelægge møder med testpersoner, industrien og civilsamfundets repræsentanter, de nationale databeskyttelsesmyndigheder og energireguleringsmyndighederne.

               13.

               Medlemsstaterne bør tilskynde testpersonerne til at kommunikere og dele resultaterne af testfasen med de nationale databeskyttelsesmyndigheder og andre relevante interessenter inden for rammerne af interessentplatformen baseret på tre kategorier af evalueringskriterier:

                           a)

                           modellens effektivitet med hensyn til at vurdere de enkelte applikationer til intelligente nets indvirkning på databeskyttelsen

                           b)

                           modellens anvendelighed med hensyn til at vejlede den registeransvarlige i at gennemføre konsekvensanalysen i henhold til applikationens eller systemets konkrete omstændigheder

                           c)

                           modellens brugervenlighed set fra den registeransvarliges perspektiv.

                     Rapporteringen om disse evalueringskriterier bør fokusere på at give relevante oplysninger for anvendelsen af Kommissionens henstilling og modellen på tværs af alle relevante applikationer eller systemer.

               14.

               Kommissionen har til hensigt at sikre, at der indsamles et lager af de konsekvensanalyser af databeskyttelse, der er gennemført i testfasen. Lageret af konsekvensanalyser af databeskyttelse stilles til rådighed på webstedet for taskforcen for intelligente net i hele testfasen og opdateres løbende for at fremme en kontinuerlig og omgående forbedring af modellens anvendelse.

         V.   REVISION

               15.

               Senest to år efter offentliggørelsen af denne henstilling i EU-Tidende bør medlemsstaterne forelægge Kommissionen en vurderingsrapport, der fremhæver de relevante konklusioner fra testfasen.

               16.

               To år efter offentliggørelsen af denne henstilling i EU-Tidende agter Kommissionen at vurdere behovet for revision af DPIA-modellen baseret på rapporterne om testfasen fra medlemsstaterne og i lyset af ovennævnte evalueringskriterier. Kommissionen vil overveje at tilrettelægge et arrangement for dedikerede interessenter for at udveksle synspunkter om denne vurdering, inden der foretages en revision.

               17.

               Denne revision bør bidrage til at sikre, at DPIA-modellen forbedrer databeskyttelsen for personer i forbindelse med indførelsen af intelligente net og på tilstrækkelig vis afspejler bestemmelserne i det reviderede direktiv 95/46/EF og gruppens udtalelse nr. 7/2013.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. oktober 2014.

            På Kommissionens vegne

         Günther OETTINGER

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 55).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 2003/55/EF (EUT L 211 af 14.8.2009, s. 94).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31).

      (4)  Artikel 29-Gruppen vedrørende databeskyttelse, udtalelse nr. 12/2011 om intelligent måling, 00671/11/EN, WP 183, af 4. april 2011.

      (5)  Artikel 29-Gruppen vedrørende databeskyttelse, udtalelse nr. 4/2013 om modellen for konsekvensanalyser for databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer (»DPIA-modellen«), udarbejdet af ekspertgruppe 2 under Kommissionens taskforce for intelligente net, 00678/13/EN, WP205, af 22. april 2013.

      (6)  Ibid. og henstilling CM/Rec(2010)13 fra Europarådets Ministerkomité af 23. november 2010 til medlemsstaterne om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med elektronisk behandling af personoplysninger som led i oprettelse af kundeprofiler.

      (7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37).

      (8)  COM(2012) 11 final.

      (9)  KOM(2011) 202 endelig.

      (10)  Fælles meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget »EU-strategi for cybersikkerhed: Et åbent, sikkert og beskyttet cyberspace« af 7. februar 2013,JOIN(2013) 1 final.

      (11)  COM(2013) 48 final

      (12)  Udtalelse fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse af 8. juni 2012 om Kommissionens henstilling om forberedelserne af indførelsen af intelligente målersystemer: https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/site/mySite/shared/Documents/Consultation/Opinions/2012/12-06-08_Smart_metering_EN.pdf

      (13)  Kommissionens henstilling 2012/148/EUaf 9. marts 2012 om forberedelserne af indførelsen af intelligente målersystemer (EUT L 73 af 13.3.2012, s. 9).

      (14)  Artikel 29-Gruppen vedrørende databeskyttelse, udtalelse nr. 7/2013 om modellen for konsekvensanalyser for databeskyttelse i forbindelse med intelligente net og intelligente målersystemer (»DPIA-modellen«), udarbejdet af ekspertgruppe 2 under Kommissionens taskforce for intelligente net, 2064/13/EN, WP209, af 4. december 2013.

      (15)  DPIA-modellen, som er udviklet af taskforcen for intelligente forsyningsnet, definerer intelligente net som energinet, der omkostningseffektivt kan integrere adfærden hos alle tilsluttede brugere, således at der sikres et økonomisk effektivt og bæredygtigt energisystem med lave tab og et højt niveau, når det gælder kvalitet, forsyningssikkerhed og sikkerhed: http://ec.europa.eu/energy/gas_ electricity/smartgrids/doc/expert_group1.pdf

      (16)  Fortolkningsmeddelelse til direktiv 2009/72/EF om fælles regler for det indre marked for elektricitet og direktiv 2009/73/EF om fælles regler for det indre marked for naturgas — detailmarkeder, s. 7.

      (17)  Se fodnote 4, 5 og 14.

      (18)  Se fodnote 14.

      (19)  Se fodnote 4, 5 og 14.

      (20)  Se fodnote 14.

      (21)  Interessentplatformen bliver taskforcen for intelligente net, der blev oprettet af Kommissionen i 2009 som en politisk platform for drøftelser og rådgivning af Kommissionen om politikker/retninger i reguleringen og samordne de indledende skridt til indførelsen af intelligente net: http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm