               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 27.9.2019
            COM(2019) 420 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Japan om overførsel og brug af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) for at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter

               BEGRUNDELSE

               1.FORMÅL

                  EU bør indlede forhandlinger med Japan med henblik på at undertegne en bilateral aftale, hvori rammerne og betingelserne for luftfartselskabers overførsel til Japan af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) om passagerer, der rejser mellem EU og Japan, fastsættes på en måde, der opfylder EU-rettens krav.

               2. BAGGRUND FOR FORSLAGET

                  PNR er et register over de til rejsen krævede oplysninger vedrørende den enkelte passager, som er nødvendige for, at de luftfartselskaber, der foretager reservationer, kan behandle disse. For så vidt angår denne henstilling omfatter PNR-oplysninger oplysninger, der indsamles og lagres i luftfartselskabers automatiske reservations- og afgangskontrolsystemer.

                  I EU er behandlingen af PNR-oplysninger et væsentligt værktøj i den fælles indsats mod terrorisme og grov kriminalitet og en af byggestenene i sikkerhedsunionen. At identificere og spore mistænkelige rejsemønstre via behandling af PNR-oplysninger for at samle bevismateriale og, såfremt det er relevant, finde gerningsmændene bag grov kriminalitet og deres medskyldige og optrevle kriminelle netværk har vist sig at være afgørende for at forebygge, opdage, efterforske og retsforfølge grov kriminalitet.

                  Den 27. april 2016 vedtog Europa-Parlamentet og Rådet direktiv (EU) 2016/681 om anvendelse af PNR-oplysninger til at forebygge, opdage, efterforske og retsforfølge terrorhandlinger og grov kriminalitet ("direktivet om passagerlisteoplysninger")
                     1
                  . Dette direktiv giver de nationale myndigheder i EU mulighed for at få direkte adgang til vigtige oplysninger fra luftfartsselskaberne under fuld iagttagelse af databeskyttelsesrettighederne. Den giver alle medlemsstater et vigtigt redskab til at forebygge, opdage og efterforske terrorisme og grov kriminalitet, herunder narkotika- og menneskehandel samt seksuel udnyttelse af børn. Medlemsstaternes frist til at gennemføre direktivet om passagerlisteoplysninger i national ret var den 25. maj 2018
                     2
                  .

               På globalt plan skal FN's medlemsstater i henhold til FN's Sikkerhedsråds resolution 2396, der blev vedtaget den 21. december 2017, med henblik på at fremme ICAO's standarder og anbefalinger "udvikle evnen til at indsamle, behandle og analysere PNR-oplysninger og til at sikre, at PNR-oplysninger anvendes af og deles med alle deres kompetente nationale myndigheder under fuld overholdelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder". Resolutionen indeholder også en opfordring til ICAO om at "samarbejde med FN's medlemsstater om at indføre en standard for indsamling, anvendelse, behandling og beskyttelse af PNR-oplysninger"
                  3
               . I marts 2019 oprettede ICAO's Lufttransportkomité en taskforce under Panelet for lettelse med henblik på at overveje forslag til standarder og anbefalinger (SARPs) vedrørende indsamling, anvendelse, behandling og beskyttelse af PNR-oplysninger i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 2396 (2017). Taskforcen har mandat til: a) at gennemgå de eksisterende PNR-SARPs, der findes i kapitel 9 i Chicagokonventionens bilag 9, b) at afgøre, om de skal suppleres med yderligere SARPs og/eller vejledende materiale under hensyntagen til Sikkerhedsrådets beslutning og overvejelser og c) om nødvendigt at udarbejde nye bestemmelser (standarder, anbefalet praksis og/eller vejledningsmateriale) vedrørende indsamling, anvendelse, behandling og beskyttelse af PNR-oplysninger.

                  Overførsel af relevante personoplysninger fra EU til et tredjeland må kun finde sted i overensstemmelse med bestemmelserne om internationale overførsler, der er fastsat i kapitel V i forordning (EU) 2016/679 ("databeskyttelsesforordningen")
                     4
                  .

                  Der er i øjeblikket to gældende internationale aftaler mellem EU og tredjelande (nemlig Australien
                     5
                   og USA
                     6
                  ) om behandling og overførsel af PNR-oplysninger. Den 26. juli 2017 afgav EU-Domstolen udtalelse om den påtænkte aftale mellem EU og Canada, som var blevet undertegnet den 25. juni 2014
                     7
                  . Domstolen afgjorde, at aftalen ikke kunne indgås i den tiltænkte form, fordi nogle af aftalens bestemmelser var uforenelige med de grundlæggende rettigheder til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger, som anerkendes af EU. Navnlig fastsatte Domstolen yderligere retlige krav med hensyn til det tilsyn, der skal foretages af en uafhængig myndighed, følsomme oplysninger, den automatiske behandling af PNR-oplysninger, formålene med behandlingen af PNR-oplysninger samt opbevaring, brug, videregivelse og yderligere overførsel af PNR-oplysninger. I forlængelse af den bemyndigelse, som Rådet gav Europa-Kommissionen i december 2017, blev der indledt nye PNR-forhandlinger med Canada i juni 2018. På det 17. topmøde mellem EU og Canada i Montreal den 17.-18. juli 2019 udtrykte EU og Canada glæde over afslutningen af disse forhandlinger. Mens Canada gjorde opmærksom på sit krav om en juridisk gennemgang, forpligtede parterne sig til, afhængigt af resultatet af denne gennemgang, at færdiggøre aftalen snarest muligt, idet de anerkender, at aftalen spiller en vigtig rolle i forbedringen af sikkerheden, samtidig med at den sikrer privatlivets fred og beskyttelsen af personoplysninger.

               3.FORSLAGETS FORMÅL

                  Japan er en af Den Europæiske Unions nære og strategiske partnere i kampen mod terrorisme og andre former for grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter. I De Forenede Nationer, G20, G7 og andre multilaterale fora arbejder Den Europæisk Union og Japan tæt sammen om at forbedre de internationale rammer for sikkerhed og sikkerheden for deres borgere.

                  I den strategiske partnerskabsaftale mellem EU og Japan, som blev undertegnet i juli 2018, understreges det, at "parterne bestræber sig på i det omfang, det er foreneligt med deres respektive love og administrative bestemmelser, at benytte sig af tilgængelige værktøjer som passagerlisteoplysninger til at forebygge og bekæmpe terrorisme og anden alvorlig kriminalitet og samtidig respektere retten til privatlivets fred og beskyttelsen af personoplysninger." En PNR-aftale mellem EU og Japan vil bidrage til at styrke det foreslåede partnerskab om bæredygtig konnektivitet og kvalitetsinfrastruktur mellem Den Europæiske Union og Japan, navnlig ved at øge luftfartssikkerheden.

                  Den 23. Januar 2019 vedtog Europa-Kommissionen en afgørelse om tilstrækkeligheden af beskyttelsesniveauet i forbindelse med erhvervsdrivendes overførsel af personoplysninger fra EU til Japan
                     8
                  . I denne sammenhæng vurderede Europa-Kommissionen de betingelser og garantier, der gælder for japanske offentlige myndigheders, herunder retshåndhævende myndigheders, adgang til data, som de pågældende erhvervsdrivende er i besiddelse af.

                  Japan har over for Europa-Kommissionen tydeligt tilkendegivet, at man er interesseret i at indlede forhandlinger om en PNR-aftale med Den Europæiske Union. Navnlig har Japan for nylig givet udtryk for et presserende behov for at indhente PNR-oplysninger fra EU-luftfartsselskaber med henblik at imødegå den forventede vækst i sikkerhedsrisici i forbindelse med værtskabet for De Olympiske Lege i 2020.

                  Ifølge japansk lovgivning (toldloven og loven om immigrationskontrol og tildeling af flygtningestatus) skal luftfartsselskaber overføre passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) til Japans toldmyndigheder og immigrationsmyndigheder. Denne lovgivning har til formål at øge Japans sikkerhed ved at gøre det muligt at indhente PNR-oplysninger forud for en passagers ankomst eller afgang, og den øger derfor betydeligt muligheden for at foretage en effektiv forudgående risikovurdering af passagerer.

                  Luftfartsselskaber og deres sammenslutninger har ved flere lejligheder anmodet Europa-Kommissionen om at sikre retssikkerheden for luftfartsselskaber, der flyver til og fra EU og Japan, i betragtning af at de er forpligtede til at stille PNR-oplysninger til rådighed for Japan, i det omfang de indsamles og lagres i deres automatiske reservations- og afgangskontrolsystemer.

                  Der er brug for en løsning, som på EU-plan kan danne retsgrundlag for overførslen af PNR-oplysninger fra EU til Japan som en anerkendelse af nødvendigheden af at anvende PNR-oplysninger i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme og andre former for grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter. Samtidig skal en fremtidig aftale give de fornødne databeskyttelsesgarantier, herunder en ordning for uafhængigt tilsyn, jf. artikel 46, stk. 2, litra a), i den generelle forordning om databeskyttelse. En fremtidig aftale bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er anerkendt i Unionens charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til respekt for privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47.

                  Overførslen af PNR-oplysninger til Japan vil være et middel til at fremme det internationale retshåndhævelsessamarbejde med Den Europæiske Union, herunder ved at Japan stiller analytiske oplysninger fra PNR-oplysninger til rådighed for medlemsstaternes kompetente myndigheder, Europol og/eller Eurojust inden for rammerne af deres respektive mandater.

               4.JURIDISKE ASPEKTER AF FORSLAGET

                  Denne henstilling om at indlede forhandlinger med Japan om en PNR-aftale tager hensyn til de gældende EU-retlige rammer for databeskyttelse og passagerlisteoplysninger, nærmere bestemt forordning (EU) 2016/679, direktiv (EU) 2016/680
                     9
                   og direktiv (EU) 2016/681, samt traktaten og chartret om grundlæggende rettigheder som fortolket i Domstolens relevante retspraksis, navnlig Domstolens udtalelse 1/15.

                  Henstillingen tager også hensyn til den bemyndigelse, som Rådet i december 2017 gav Europa-Kommissionen til at indlede forhandlinger om en aftale mellem EU og Canada om overførsel og brug af passagerlisteoplysninger.

                  Denne henstilling opfylder de retlige krav, der er fastsat ved Domstolens udtalelse 1/15. Den bygger på artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. I overensstemmelse med artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde udpeges Europa-Kommissionen som Unionens forhandler.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Japan om overførsel og brug af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) for at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en aftale mellem Unionen og Japan om overførsel og brug af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) for at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter.

               (2)Aftalen bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er anerkendt i Unionens charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til respekt for privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalen bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Europa-Kommissionen bemyndiges til på Unionens vegne at indlede forhandlinger om en aftale mellem Unionen og Japan om overførsel og brug af passagerliste (PNR)-oplysninger for at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med et særligt udvalg, som Rådet nedsætter.

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Europa-Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/681 af 27. april 2016 om anvendelse af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) til at forebygge, opdage, efterforske og retsforfølge terrorhandlinger og grov kriminalitet (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 132).

                     (2)

                        Se 19. statusrapport om opbygningen af en effektiv og ægte sikkerhedsunion (COM(2019) 353 final af 24.7.2019), hvori der gøres status over gennemførelsen af direktivet om passagerlisteoplysninger.

                     (3)

                        Sikkerhedsrådets resolution 2396 (2017) om trusler mod international fred og sikkerhed som følge af hjemvendte fremmedkrigere.

                     (4)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).

                     (5)

                        EUT L 186 af 14.7.2012, s. 4.

                     (6)

                        EUT L 215 af 11.8.2012, s. 5.

                     (7)

                        Domstolens udtalelse 1/15 (Store Afdeling) af 26. juli 2017, ECLI:EU:C:2017:592.

                     (8)

                        Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/419 af 23. januar 2019 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 vedrørende Japans tilstrækkelige beskyttelse af personoplysninger i henhold til loven om beskyttelse af personlige oplysninger (meddelt under nummer C(2019) 304) (EUT L 76 af 19.3.2019, s. 1).

                     (9)

                        Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/680 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med kompetente myndigheders behandling af personoplysninger med henblik på at forebygge, efterforske, afsløre eller retsforfølge strafbare handlinger eller fuldbyrde strafferetlige sanktioner og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af Rådets rammeafgørelse 2008/977/RIA (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 89).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 27.9.2019
            COM(2019) 420 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Japan om overførsel og brug af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) for at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver med henblik på en aftale mellem Den Europæiske Union og Japan om overførsel og brug af passagerlisteoplysninger (PNR-oplysninger) for at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter

               Under forhandlingerne bør Europa-Kommissionen sigte mod at nå de mål, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Formålet med aftalen bør være at tilvejebringe retsgrundlaget, betingelserne og garantierne for overførsel af PNR-oplysninger til Japan.

               (2)Aftalen bør på behørig vis afspejle nødvendigheden og vigtigheden af at anvende PNR-oplysninger til at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter.

               (3)Med henblik herpå bør formålet med denne aftale være at regulere overførsel og brug af PNR-oplysninger alene med henblik på at forhindre og bekæmpe terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter og med fuld respekt for beskyttelsen af privatlivets fred, personoplysninger og fysiske personers grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder på de betingelser, der skal fastlægges i aftalen.

               (4)Aftalen bør også anerkende, at overførsel af PNR-oplysninger til Japan fremmer politisamarbejde og retligt samarbejde takket være overførsel af analytiske oplysninger, der uddrages af PNR-oplysningerne. Aftalen bør derfor sikre overførsel af analytiske oplysninger fra de kompetente myndigheder i Japan til medlemsstaternes politi- og retsmyndigheder samt til Europol og Eurojust inden for deres respektive kompetenceområder.

               (5)For at sikre, at princippet om formålsbegrænsning overholdes, bør aftalen begrænse behandlingen af PNR-oplysninger til forebyggelse, opdagelse, efterforskning eller retsforfølgning af terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter på grundlag af de definitioner, der er fastsat i de relevante EU-instrumenter.

               (6)Aftalen bør sikre, at de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder som fastsat i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union overholdes fuldt ud, navnlig retten til beskyttelse af personoplysninger som fastsat i artikel 16 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den bør også sikre fuld overholdelse af principperne om nødvendighed og proportionalitet i forbindelse med retten til privatliv og familieliv og beskyttelse af personoplysninger, jf. artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder som fortolket af Domstolen i dens udtalelse 1/15 om den påtænkte PNR-aftale mellem EU og Canada.

               (7)Aftalen bør give retssikkerhed, navnlig for luftfartsselskaberne, ved at skabe et retsgrundlag for overførsel af PNR-oplysninger, der er lagret i deres automatiske reservations- og afgangskontrolsystemer.

               (8)I aftalen bør der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med overførsel af PNR-oplysninger til Japan. Disse garantier bør sikre følgende:

               (a)De kategorier af PNR-oplysninger, der skal overføres, bør angives udtømmende, klart og præcist og i overensstemmelse med internationale standarder. Overførslen af oplysninger bør begrænses til, hvad der er strengt nødvendigt, og stå i et rimeligt forhold til aftalens angivne formål.

               (b)Der bør ikke ske behandling af følsomme oplysninger i EU-rettens forstand, herunder personoplysninger om racemæssig eller etnisk baggrund, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, helbredsforhold eller seksuel orientering.

               (c)Aftalen bør indeholde bestemmelser om datasikkerhed; navnlig må kun et begrænset antal særligt bemyndigede personer få adgang til PNR-oplysninger, der bør fastsættes en forpligtelse til straks at underrette de europæiske tilsynsmyndigheder for databeskyttelse om brud på datasikkerheden, der berører PNR-oplysninger, medmindre det er usandsynligt, at bruddet indebærer en risiko for fysiske personers rettigheder og frihedsrettigheder, og der bør fastsættes bestemmelse om effektive og afskrækkende sanktioner.

               (d)Aftalen bør indeholde bestemmelser om tilstrækkelige og gennemsigtige oplysninger til passagerer om behandlingen af deres PNR-oplysninger samt om retten til individuel underretning i tilfælde af brug efter ankomst, indsigt i og, hvis det er relevant, berigtigelse og sletning af dem.

               (e)Aftalen bør sikre ret til effektiv administrativ og retslig prøvelse uden forskelsbehandling uanset nationalitet eller bopæl for enhver person, hvis oplysninger behandles i henhold til aftalen, jf. artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

               (f)Aftalen bør sikre, at automatisk behandling baseres på specifikke, objektive, ikkediskriminerende, pålidelige og på forhånd fastsatte kriterier, og den bør ikke anvendes som eneste grundlag for eventuelle afgørelser, der har byrdefulde retsvirkninger eller i væsentlig grad påvirker en fysisk person. PNR-oplysningerne bør kun sammenholdes med oplysningerne i databaser, som er relevante for aftalens formål, og som er pålidelige og ajourførte.

               (g)Den kompetente japanske myndigheds anvendelse af PNR-oplysninger til andet end sikkerhedskontrol og ind- og udrejsekontrol bør forudsætte, at der foreligger nye omstændigheder og materielle og processuelle vilkår, som er baseret på objektive kriterier. En sådan anvendelse bør navnlig være betinget af en forudgående kontrol, der foretages af enten en domstol eller en uafhængig administrativ enhed, undtagen i behørigt begrundede hastende tilfælde.

               (h)Opbevaringsperioden for PNR-oplysninger bør begrænses og ikke være længere, end hvad det oprindelige formål kræver. Opbevaringen af PNR-oplysninger efter flypassagerers udrejse af Japan bør overholde kravene i Domstolens praksis. Aftalen bør indeholde krav om, at oplysningerne slettes efter udløbet af opbevaringsperioden eller anonymiseres på en sådan måde, at den berørte person ikke længere kan identificeres.

               (i)Aftalen bør sikre, at yderligere videregivelse af PNR-oplysninger til andre offentlige myndigheder i samme land eller til andre lande kun kan finde sted fra sag til sag, på visse betingelser og med visse garantier. Navnlig kan en sådan videregivelse kun finde sted, hvis den modtagende myndighed varetager opgaver i relation til bekæmpelse af terrorisme eller grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter og sikrer samme beskyttelse som den, der er fastsat i aftalen. Videreoverførsel til kompetente myndigheder i andre tredjelande bør begrænses til de lande, med hvilke EU har en tilsvarende PNR-aftale, eller for hvilke EU i henhold til sin databeskyttelsesret har vedtaget en afgørelse om et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau, der omfatter de relevante myndigheder, som PNR-oplysninger påtænkes overført til.

               (9)Med aftalen bør der etableres der en tilsynsordning, hvor en uafhængig offentlig myndighed, der er ansvarlig for databeskyttelse og har effektive undersøgelses-, interventions-, og håndhævelsesbeføjelser, fører tilsyn med de offentlige myndigheder, der anvender PNR-oplysninger. Navnlig skal den pågældende myndighed have beføjelse til at behandle klager fra enkeltpersoner om behandlingen af deres PNR-oplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender PNR-oplysninger, bør være ansvarlige for overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale.

               (10)Aftalen bør kræve, at oplysningerne udelukkende overføres på grundlag af et "push"-system.

               (11)Aftalen bør sikre, at hyppigheden af og tidsrammen for overførsel af PNR-oplysninger ikke pålægger luftfartsselskaberne en urimelig byrde, og overførslen bør begrænses til det strengt nødvendige.

               (12)Aftalen bør sikre, at luftfartsselskaberne ikke pålægges at indsamle yderligere oplysninger i forhold til, hvad de allerede indsamler, eller pålægges at indsamle bestemte typer oplysninger, men kun er forpligtet til at videregive det, de allerede indsamler.

               (13)Aftalen bør indeholde bestemmelser om regelmæssig fælles gennemgang af alle aspekter af gennemførelsen af aftalen, herunder pålideligheden og relevansen af på forhånd fastlagte modeller og kriterier og databaser, og indeholde en proportionalitetsvurdering af de lagrede data baseret på deres værdi for forebyggelsen og bekæmpelsen af terrorisme og anden grov kriminalitet af grænseoverskridende karakter.

               (14)Aftalen bør indeholde bestemmelser om en ordning til bilæggelse af tvister om fortolkning, anvendelse og gennemførelse.

               (15)Aftalen bør indgås for en periode på syv år og omfatte en bestemmelse om, at aftalen kan forlænges for en tilsvarende periode, medmindre en af parterne bringer den til ophør.

               (16)Aftalen bør indeholde en bestemmelse om dens territoriale anvendelse.

               (17)Aftalen bør have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og indeholde en sprogklausul desangående.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 21.11.2018
            COM(2018) 803 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om konstatering af, at Rumænien ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018
            {SWD(2018) 503 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om konstatering af, at Rumænien ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
                  1
               , særlig artikel 10, stk. 2, fjerde afsnit,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende i betragtninger:

               (1)Den 22. juni 2018 vedtog Rådet en afgørelse efter artikel 121, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde om, at der i Rumænien var konstateret en væsentlig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning på -1 % af BNP.

               (2)I lyset af den konstaterede væsentlige afvigelse henstillede Rådet den 22. juni 2018
                  2
               , at Rumænien træffer de fornødne foranstaltninger for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter
                  3
                ikke overstiger 3,3 % i 2018 og 5,1 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,8 % af BNP hvert år. Det henstillede desuden, at Rumænien anvender alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet, samtidig med at foranstaltningerne til budgetkonsolidering skal sikre en varig forbedring af den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde. Rådet gav Rumænien en frist indtil den 15. oktober 2018 til at aflægge rapport om, hvilke foranstaltninger landet havde truffet som reaktion på henstillingen.

               (3)Den 27. og 28. september 2018 aflagde Kommissionen et udvidet overvågningsbesøg i Rumænien med henblik på kontrol på stedet i henhold til artikel -11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97. Efter at Kommissionen havde forelagt de foreløbige undersøgelsesresultater for de rumænske myndigheder, således at de kunne fremsætte bemærkninger, aflagde den rapport til Rådet om sine resultater den 21. november 2018. Disse resultater blev efterfølgende offentliggjort. Det fremgår af Kommissionens rapport, at de rumænske myndigheder fastholder målet for det samlede underskud på 3 % af BNP og således ikke har til hensigt at reagere på Rådets henstilling af 22. juni 2018. I 2019 planlægger regeringen at mindske det samlede underskud til 2,38 % af BNP, men mangler endnu at præcisere foranstaltningerne.

               (4)Den 16. oktober 2018 fremlagde de rumænske myndigheder en rapport om de foranstaltninger, landet har truffet som opfølgning på Rådets henstilling af 22. juni 2018
                  4
               . I rapporten gentog myndighederne, at deres mål for 2018 fortsat er et samlet underskud på 2,96 % af BNP. I 2019 sigter myndighederne mod et underskud på 2,38 % af BNP. I rapporten nævnes ingen nye foranstaltninger i 2018. For så vidt angår 2019 tager rapporten udgangspunkt i For så vidt angår 2019 tager rapporten udgangspunkt i en opdæmning af lønudgifterne til arbejdstagere, varer og tjenesteydelser, uden at dette bakkes op af tilstrækkelig detaljerede og vedtagne eller i det mindste troværdige bebudede foranstaltninger, uden at dette bakkes op af tilstrækkelig detaljerede og vedtagne eller i det mindste troværdige bebudede foranstaltninger. For så vidt angår indtægtssiden nævnes det i rapporten, at der skal ske en forlængelse af de allerede eksisterende foranstaltninger og træffes visse foranstaltninger med henblik på at forbedre overholdelsen af skattereglerne. De meddelte foranstaltningers finanspolitiske virkninger opfylder ikke kravene i Rådets henstilling af 22. juni 2018.

               (5)På grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2018 forventes væksten i de primære offentlige nettoudgifter i 2018 at nå op på 11,3 %, hvilket er et godt stykke over udgiftsmålet på 3,3 %. Den strukturelle saldo forventes i 2018 i vid udstrækning fortsat at ligge stabilt på 3,3 % af BNP. Begge søjler peger derfor i retning af en risiko for afvigelse fra den anbefalede tilpasning. Udgiftsmålet tyder på en afvigelse på 2,3 % af BNP. Den strukturelle saldo bekræfter denne antagelse, idet den tyder på en mindre afvigelse på 0,8 % af BNP. Den strukturelle saldo påvirkes positivt af en væsentlig højere BNP-deflator og af et højere punktestimat for potentiel vækst i BNP sammenlignet med det mellemfristede gennemsnit, der ligger til grund for udgiftsmålet. Denne virkning udlignes delvis af virkningerne af en stigning i de offentlige investeringer, hvilket udjævnes i udgiftsmålet. Den overordnede vurdering bekræfter en væsentlige afvigelse fra den tilpasning, Rådet har anbefalet.

               (6)På grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2018 forventes væksten i de offentlige udgifter, netto for diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden og engangsforanstaltninger, i 2019 at ligge på 7,5 %, hvilket er et godt stykke over udgiftsmålet på 5,1 % (en afvigelse på 0,7 % af BNP fra den anbefalede tilpasning). Der forventes en forbedring af den strukturelle saldo på 0,1 % af BNP, så underskuddet når op på 3,4 % (en afvigelse på 0,9 % af BNP). Da begge søjler derfor peger i retning af en tilsvarende afvigelse fra den krævede tilpasning i 2019, bekræfter den overordnede vurdering afvigelsen fra den tilpasning, Rådet har anbefalet.

               (7)Ifølge fremskrivningerne i Kommissionens efterårsprognose 2018 vil det offentlige underskud være på 3 % i 2018 og 3,4 % i 2019, hvilket er over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP.

               (8)Dette fører til den konklusion, at Rumænien reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018 har været utilstrækkelig. Den finanspolitiske indsats sikrer ikke, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 3,3 % i 2018 og 5,1 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,8 % af BNP hvert år —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Rumænien har ikke truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018.

               Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Rumænien.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 223 af 27.6.2018, s. 3.

                     (3)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårig periode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (4)

                        Kan ses på: http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13279-2018-INIT/en/pdf


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 21.11.2018
            COM(2018) 806 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om konstatering af, at Ungarn ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018
            {SWD(2018) 504 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om konstatering af, at Ungarn ikke har truffet nogen virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
                  1
               , særlig artikel 10, stk. 2, fjerde afsnit,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Den 22. juni 2018 vedtog Rådet en afgørelse efter artikel 121, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde om, at der i Ungarn var konstateret en væsentlig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning på – 1,5 % af BNP.

               (2)I betragtning af den konstaterede væsentlige afvigelse henstillede Rådet den 22. juni 2018
                  2
               , at Ungarn træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter
                  3
                ikke overstiger 2,8 % i 2018, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1,0 % af BNP. Det henstillede, at Ungarn anvender alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet, samtidig med at foranstaltningerne til budgetkonsolidering skal sikre en varig forbedring af den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde. Rådet gav Ungarn en frist indtil den 15. oktober 2018 til at aflægge rapport om, hvilke foranstaltninger landet havde truffet som reaktion på henstillingen.

               (3)Den 18.-19. september 2018 aflagde Kommissionen et udvidet overvågningsbesøg i Ungarn med henblik på kontrol på stedet, jf. artikel – 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97. Efter at Kommissionen havde forelagt de foreløbige undersøgelsesresultater for de ungarske myndigheder, således at de kunne fremsætte bemærkninger, aflagde den rapport til Rådet om sine resultater den 21. november 2018. Disse resultater blev efterfølgende offentliggjort. Det fremgår af Kommissionens rapport, at de ungarske myndigheder har til hensigt at fastholde målet for det samlede underskud på 2,4 % af BNP som fastsat i konvergensprogrammet for 2018 og således har ikke til hensigt at reagere på Rådets henstilling af 22. juni 2018.

               (4)Den 15. oktober 2018 fremlagde de ungarske myndigheder en rapport om de foranstaltninger, landet har truffet som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018
                  4
               . I denne rapport gentog myndighederne, at deres mål for 2018 fortsat er et samlet underskud på 2,4 % af BNP. Sammenholdt med budgetprognosen i konvergensprogrammet for 2018 forventer myndighederne væsentligt større skatteindtægter og besparelser som følge af de mindskede samfinansieringsomkostninger til projekter, der finansieres inden for rammerne af EU's budget. De kalkulerer dog med yderligere udgifter, som fuldt ud modsvarer den underskudsmindskende virkning af denne udvikling. De rapporterede nye diskretionære foranstaltninger har ingen væsentlig finanspolitisk nettovirkning for budgetresultatet i 2018 og opfylder derfor ikke kravet i Rådets henstilling af 22. juni 2018.

               (5)På grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2018 forventes væksten i de offentlige udgifter, netto for diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden og engangsforanstaltninger, i 2018 at ligge på 7,0 %, hvilket er et godt stykke over den henstillede referencevækst på 2,8 % (en afvigelse på 1,6 % af BNP). Der forventes en forværring af den strukturelle saldo på 0,4 % af BNP, hvilket står i modsætning til henstillingen om en forbedring på 1,0 % af BNP (en afvigelse på 1,4 % af BNP). Begge søjler peger derfor i retning af en betydelig afvigelse fra den anbefalede tilpasning. Analysen af udgiftsmålet påvirkes negativt af tre elementer, nemlig en mellemfristet potentiel vækst, der ligger lavere end på nuværende tidspunkt, og en BNP-deflator, som ligger til grund for udgiftsmålet, samt en indirekte indtægtsmæssig virkning af visse foranstaltninger. Efter at der er korrigeret for disse faktorer, ser udgiftsmålet ud til i tilstrækkelig grad at afspejle den finanspolitiske indsats og peger stadig i retning af en afvigelse. Vurderingen af den strukturelle saldo fører til et lignende resultat. Den strukturelle saldo påvirkes negativt af et fald i indtægterne, men det modsvares delvis af virkningen af et højere punktestimat for potentiel vækst i BNP sammenlignet med det mellemfristede gennemsnit, der ligger til grund for udgiftsmålet. Den overordnede vurdering bekræfter derfor en afvigelse fra den henstillede tilpasning.

               (6)Dette fører til den konklusion, at Ungarns reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018 har været utilstrækkelig. Den finanspolitiske indsats sikrer ikke, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 2,8 % i 2018, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 1,0 % af BNP —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Ungarn har ikke truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018.

               Artikel 2

               Denne afgørelse er rettet til Ungarn.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT C 223 af 27.6.2018, s. 1.

                     (3)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårig periode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (4)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_en


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 30.11.2018
            COM(2018) 776 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og hvert enkelt sydligt land under den europæiske naboskabspolitik med henblik på at aftale vilkårene og betingelserne for udvidelse af den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos) til at omfatte den europæiske naboskabspolitik

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR FORSLAGET

               •Forslagets begrundelse og formål

               Egnos, den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste, gør de eksisterende åbne satellitnavigationssignaler egnede til sikkerhedskritiske applikationer inden for transport, som f.eks. flyvning og landing af fly, hvor der kun er lidt eller intet jordbaseret radiobistandsudstyr til rådighed.

               Egnos udgør sammen med Galileo Den Europæiske Unions to satellitbaserede navigationsprogrammer, der reguleret ved GNSS-forordningen
                  1
               .

               Rammerne for samarbejdet om satellitnavigation mellem de sydlige lande
                  2
                under den europæiske naboskabspolitik og EU er EuroMed-transportsamarbejdet. Inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik
                  3
                bygger Euromed-transportsamarbejdet på de rammer, der blev indført i Barcelona (1995), og som siden 2008 har udviklet sig til Middelhavsunionen ifølge den fælles erklæring
                  4
               , der blev vedtaget på mødet mellem stats- og regeringscheferne.

                  Ved artikel 2, stk. 5, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1285/2013 ("GNSS-forordningen")
                     5
                   fastsættes det, at den geografiske dækning af den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos) kan udvides til at inkludere landene omfattet af den europæiske naboskabspolitik (ENP), forudsat at det er teknisk gennemførligt og på grundlag af internationale aftaler. Sådanne udvidelser må ikke forsinke udvidelsen af Egnossystemets geografiske dækning inden for medlemsstaternes territorier, der er beliggende i Europa.

               En udvidelse af Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande opfylder disse kriterier og følger efter de indledende foranstaltninger, der er truffet med installering af nogle Egnosjordstationer uden for Europa. Den har det dobbelte formål at styrke Egnos' dækning af periferien af EU og at yde dækning til de sydlige ENP-lande, således at det vinder udbredelse blandt brugerne.

               En udvidelse af Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande vil ikke forsinke udvidelsen af Egnos' geografiske dækning i hele EU. Tværtimod vil den bidrage til en bedre dækning af de sydlige/sydøstlige og sydvestlige regioner i EU, og navnlig forbedre dækningen på de portugisiske/spanske øer i Atlanterhavet samt for Cypern, Grækenland, Malta og Italien.

               I en analyse foretaget af Den Europæiske Rumorganisation i 2015
                  6
               , der blev styrket ved et tilbud fra industrien i 2017 vedrørende udviklingen af Egnos Version 3, bekræftedes den tekniske gennemførlighed af en sådan udvidelse, og det konkluderedes, at tre Egnosjordstationer ville være tilstrækkeligt til at dække hele de sydlige ENP-landes luftrum.

               Siden 2009 har de berørte tjenestegrene i Kommissionen arbejdet sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) hen imod udvidelsen af Egnosprogrammets dækning til at omfatte det sydlige Middelhavsområde (dvs. de sydlige ENP-lande) og indførelsen dér af Egnos' Safety-of-Life-tjeneste (SoL) inden for luftfart og andre transportsektorer. En udvidelse af Egnos' dækning er et win-win-initiativ. For EU vil det styrke forbindelserne med nabolandene og skabe muligheder for markedsadgang for EU's industri, mens de sydlige ENP-lande vil få adgang til Egnos med meget marginale omkostninger i forhold til EU's hidtil foretagne offentlige investeringer.

               Der er gjort betydelige fremskridt gennem årene, og transportmyndighederne hos de sydlige ENP-lande har udvist betydelig interesse. Efter deres opfattelse er Egnos' Safety-of-Life-tjeneste et effektivt middel til at opfylde kravene fra ICAO (Organisationen for International Civil Luftfart), og de mener, at det udgør en teknologi, som muliggør nye tjenester og applikationer i andre transportsektorer og sektorer, der ikke har med transport at gøre.

                     7
                  Seks af de sydlige ENP-lande har således i 2014-16 formelt på højeste politiske plan givet udtryk for deres interesse i at indgå en sådan international aftale med EU om Egnos.

               Det er hensigtsmæssigt, at EU reagerer positivt på de sydlige ENP-landes forventninger om at modtage Egnos' Safety-of-Life (SoL)-tjeneste. Det strategiske aspekt af en sådan Egnos-udvidelse bliver stadig mere tydelig i lyset af aktiviteterne hos andre leverandører af globale navigationssatellitsystemer i regionen.

                  En specifik bilateral international aftale om Egnos med hvert enkelt sydligt ENP-land vil fastlægge passende ordninger for forvaltning, definere roller og ansvar for hver part og bestemme det finansielle ansvar for udviklingen og driften af den infrastruktur, der er nødvendig for levering af Egnosbaserede tjenester i hvert enkelt sydligt ENP-land.

               De sikkerhedsrelaterede aspekter af en udvidelse af Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande, herunder EU-Udenrigstjenestens vurdering af den geopolitiske situation i regionen, er blevet taget i betragtning i denne henstilling. Sikkerhedsaspekterne vil fortsat blive overvåget og fulgt op under forhandlings- og implementeringsfaserne. Dette omfatter valg af lokaliteter til udbredelse af Egnos' jordbaserede infrastruktur samt beskyttelsen heraf i driftsfasen af Egnos i de sydlige ENP-lande.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

               En udvidelse af Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande indgår i handlingsplanen for regional transport 2014-20 og blev medtaget i Middelhavsunionens resolution i 2013 og 2014.

               En udvidet dækning af Egnos' Safety-of-Life-tjeneste i det nordafrikanske og mellemøstlige område vil tilbyde højt sikkerhedsniveau for landingsprocedurer, selv på mindre, regionale destinationer og turistdestinationer, og det vil således harmonisere sikkerhedsniveauet mellem EU og de sydlige ENP-lande og som følge heraf øge anvendelsen af Egnos hos luftfartsselskaber, der flyver på tværs af de to regioner.

               Sidst, men ikke mindst, hænger en udvidelse af Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande godt sammen med andre lignende Egnosudvidelser eller Egnosbaserede systemer, nemlig en tilsvarende udvidelse til at omfatte Ukraine
                  8
                og etableringen af uafhængige satellitbaserede forstærkningssystemer baseret på Egnosteknologi i Afrika, startende med 17 ASECNA-lande
                  9
               . Egnos vil derfor sikre en ensartet dækning i hele Europa og Afrika og således muliggøre sikker flyvning og landing.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

               De europæiske satellitbaserede navigationssystemer er vigtige elementer i EU's politik for at sikre fuld integration af land-, sø- og lufttransportinfrastruktur med henblik på sikker, uproblematisk, økonomisk og miljøvenlig navigation. Systemerne er blevet fremmet internationalt, bl.a. gennem samarbejdsaftaler om satellitnavigation med lande, herunder Marokko, Ukraine, USA, Norge, Schweiz og Sydkorea.

               Inden for lufttrafikstyring (ATM) tilsigter alle sydlige ENP-lande at overholde ICAO's krav vedrørende performancebaseret navigation (PBN). Egnos er en vigtig katalysator for moderniseringen af ATM i Europa og for gennemførelsen af det fælles europæiske luftrum. Udvidelsen til de sydlige ENP-lande vil bidrage til defragmentering af luftfartsnavigationstjenester på tværs af Middelhavet. Egnos' dækning af de sydlige ENP-lande vil også bidrage til at skabe et integreret Euro-Middelhavstransportområde, der omfatter næsten en milliard mennesker i EU og nabolandene.

               2.RETSGRUNDLAG, NÆRHEDSPRINCIPPET OG PROPORTIONALITETSPRINCIPPET

               •Retsgrundlag

                  Artikel 218, stk. 3 og 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Målene med forslaget kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, fordi Egnos' satellitbaserede navigation er et EU-initiativ, der forvaltes af Europa-Kommissionen. I den henseende kan anvendelsesområdet for en aftale, der skal forhandles, derfor ikke begrænses til en enkelt medlemsstat eller en gruppe af medlemsstater, men berører EU som helhed.

                  Eventuelle alternative løsninger (f.eks. et netværk af bilaterale forbindelser mellem EU-medlemsstaterne og de enkelte sydlige ENP-lande) ville indebære en høj risiko for ineffektivitet, forsinkelser og modstridende forhold, der hurtigt kunne udmønte sig i højere omkostninger, som EU-budgettet skulle dække. Undladelse af at gennemføre samarbejdet mellem EU og hvert enkelt sydligt ENP-land om leveringen af Egnostjenester ville være en forspildt mulighed for EU's erhvervsliv, og det ville set fra et strategisk synspunkt svække EU's stilling i naboskabspolitikkens sydlige region.

                  I henhold til artikel 29 forordning (EU) nr. 1285/2013 kan Unionen indgå aftaler med tredjelande og internationale organisationer inden for rammerne af programmerne i overensstemmelse med proceduren i artikel 218 i TEUF.

               •Proportionalitetsprincippet

                  Indgåelse af aftalen står i forhold til de tilstræbte mål.

               •Valg af retsakt

                  Artikel 29 i forordning (EU) nr. 1285/2013 fastsætter udtrykkeligt, at Unionen kan indgå internationale aftaler vedrørende Egnos. I artikel 2, stk. 5, tredje afsnit, giver forordningen endvidere udtrykkeligt mulighed for at udvide Egnossystemets geografiske dækning til andre regioner i verden og præciserer bl.a., at sådanne udvidelser kan vedrøre landene omfattet af den europæiske naboskabspolitik (ENP). Det præciseres også, at dette sker gennem en international aftale, forudsat at udvidelsen er teknisk gennemførlig.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Høringer af interesserede parter

               Brugen af SBAS og Egnos i de sydlige ENP-lande er blevet evalueret ud fra et socioøkonomisk synspunkt og ud fra et teknisk synspunkt. Resultaterne af analysen er blevet udvekslet og drøftet med interessenter og myndigheder i de sydlige ENP-lande ved flere lejligheder gennem flere års samarbejde om emnet.

               Fra 2007 til 2015 blev der med Euromed GNSS I- og II-projekterne, der finansieredes af Kommissionen, installeret en jordbaseret Egnos-infrastruktur med henblik på at levere et vist minimum af dækning og gennemføre tekniske, knowhowoverførende og kapacitetsopbyggende test og forsøg med lokale civile luftfartsmyndigheder, luftrumsbrugere og luftfartsnavigagtionstjenesteudbydere for at eksperimentere med landingsprocedurer og evaluere fordele. I den forbindelse blev der desuden foretaget en juridisk analyse, som identificerede det luftfartsspecifikke ICAO-regelsæt, som tjenesteydelsen vil blive baseret på, samt detaljerede landespecifikke planer for satellitnavigationsstrategi og gennemførelse.

               Der blev også udarbejdet en cost-benefit-analyse pr. land som bekræftede, at der ville være positive nettogevinster ved at udvide Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande, hvilket understregede Egnos' positive virkninger for de enkelte sydlige ENP-lande inden for luftfartsområdet og multimodale områder. I cost-benefit-analysen blev det anslået, at nettogevinsterne ville nå op på mere end 1 mia. EUR for naboskabspolitikkens sydlige region. Disse analyser blev udført med fuld inddragelse af modparterne i de sydlige ENP-lande, og der blev udvekslet og drøftet resultater med de sydlige ENP-landes repræsentanter og interesserenter på en række workshopper. Konklusionerne af alle EuroMed GNSS-arbejdsgrupper i 2013, 2012 og 2011 mundede ud i en anmodning til Kommissionen om at færdiggøre Egnosdækningen af de sydlige ENP-landes luftrum.

                  EU's rumindustri længere oppe i leverandørkæden vil drage fordel af markedet i forbindelse med ibrugtagning af jordbaseret infrastruktur, og EU's aftagerindustri (for Egnos-applikationer) vil drage fordel af adgangen til et større marked. Det tekniske samarbejde og forbindelserne mellem EU's myndigheder/interessenter i transportsektoren og deres modparter i de sydlige ENP-lande vil også blive styrket med gensidige fordele og strategiske virkninger på lang sigt.

                  Det er også blevet bekræftet, at en udvidelse af Egnos til at omfatte de sydlige ENP-lande ikke må forsinke fuldførelsen af Egnossystemets geografiske dækning af hele medlemsstaternes område i Europa.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

                  Relevante videnskabelige områder/eksperter

                  Eksperter i satellitnavigation, eksperter i områder berørt af anvendelsen af præcis satellitbaseret positionsbestemmelse (luftfart, søfart samt jernbane- og vejtransport, landbrug, arealforvaltning osv.)

                  Anvendt metodologi

                  Omfattende høring af og kontakt med de relevante myndigheder, modparter og brugere på tværs af to projekter, som blev finansieret under EuroMed (EuroMed GNSS I (2007-11) og EuroMed GNSS II, 2012-15). Analyse og forskning udført af industrikonsortier, EU/medlemsstater og organer i de sydlige ENP-lande.

                  De vigtigste af de hørte organisationer/eksperter

                  Transportministerier, civile luftfartsmyndigheder, lufthavne, luftfartsselskaber i alle de sydlige ENP-lande. Den Europæiske Rumorganisation, European Satellite Services Provider, Det Europæiske GNSS-agentur (GSA), Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten), eksperter i rumindustrien/satellitnavigation og luftfart og erhvervslivet, både fra EU og fra de sydlige ENP-lande (f.eks. Algeriets rumagentur).

               Grundlæggende rettigheder

                  Der er ingen konsekvenser for beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  Kapitaludgifterne i forbindelse med gennemførelsen af infrastruktur med henblik på levering af SBAS i hvert enkelt sydlige ENP-land baseret på Egnos vil blive dækket via EU-midler, navnlig midlerne til finansiering af EU's naboskabspolitik. De gradvist stigende driftsudgifter forbundet med udnyttelsen af SBAS i hvert enkelt sydlige ENP-land baseret på Egnos vil blive finansieret af de enkelte sydlige ENP-lande.

                  Der er ingen budgetmæssige konsekvenser som følge af denne aftale for EU-budgettet til de europæiske GNSS-programmer. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 5, sidste afsnit, i forordning (EU) nr. 1285/2013 vil omkostningerne til en sådan udvidelse ikke blive dækket af de midler, der er afsat til Galileo- og Egnosprogrammerne.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og hvert enkelt sydligt land under den europæiske naboskabspolitik med henblik på at aftale vilkårene og betingelserne for udvidelse af den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos) til at omfatte den europæiske naboskabspolitik

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Betingelserne i artikel 2, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1285/2013 er opfyldt med hensyn til teknisk gennemførlighed og sikkerhed for, at udvidelsen af Egnossystemets geografiske dækning inden for medlemsstaternes territorier ikke forsinkes derved.

               (2)Ved forordning (EU) nr. 1285/2013 fastsættes det, at Unionen er ejer af alle materielle og immaterielle aktiver, som skabes eller udvikles under Egnosprogrammet, at Unionen kan indgå aftaler med tredjelande og internationale organisationer inden for rammerne af dette program, og at omkostningerne til en eventuel udvidelse af Egnossystemets dækning uden for Europa ikke vil blive dækket af budgetmidler, der tildeles efter denne forordning.

               Der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en aftale med hvert enkelt sydligt land under den europæiske naboskabspolitik (ENP) om vilkårene og betingelserne for levering af satellitbaserede forstærkningssystemer (SBAS) i de sydlige ENP-lande baseret på den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos) —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at føre forhandlinger på Unionens vegne om en international aftale med hvert enkelt sydligt ENP-land om vilkårene og betingelserne for levering af satellitbaserede forstærkningssystemer (SBAS) i sydlige ENP-lande baseret på Egnos-systemet.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er fastsat i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [tilføjes af Rådet: navn på det udvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Egnossystemet vedrører rum- og jordbaseret infrastruktur, hardware og software, som gør det muligt at levere Egnos' Safety-of-Life (SoL)-signal. Egnos' SoL-signal bliver en Egnostjeneste, når en lokal civil luftfartsmyndighed tillader det ifølge international luftfartskrav. Egnosprogrammet vedrører forvaltningen af både Egnossystemet og -tjenesten, der varetages i Kommissionens regi.

                     (2)

                        I øjeblikket omfatter de: Marokko, Algeriet, Tunesien, Libyen, Egypten, Syrien, Jordan, Palæstina*, Israel og Libanon. Som defineret i bilag 1 til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 af 11. marts 2014 om oprettelse af et europæisk naboskabsinstrument. *) Denne betegnelse må ikke udlægges som en anerkendelse af en palæstinensisk stat og berører ikke de enkelte medlemsstaters holdninger til dette spørgsmål.

                     (3)

                        FÆLLES MEDDELELSE TIL EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET,

                     DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG REGIONSUDVALGET — Revision af den europæiske naboskabspolitik (JOIN (2015) 50 final).

                     (4)

                  http://ufmsecretariat.org/wp-content/uploads/2012/09/ufm_paris_declaration1.pdf

                     (5)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1285/2013 af 11. december 2013 om etablering og drift af de europæiske satellitbaserede navigationssystemer og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 876/2002 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 683/2008.

                     (6)

                        ESA, EGNOS Project Office (EPO), FWC-2 WP-STA-004, 12. marts 2015.

                     (7)

                        Algeriet, Tunesien, Libyen, Jordan, Libanon, Israel skrev breve til medlemmerne af kommissærkollegiet.

                     (8)

                        Den 12. april 2018 vedtog Rådet for Den Europæiske Union en afgørelse (6934/18) om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger om en international aftale med Ukraine om en udvidelse af Egnos til at omfatte Ukraines luftrum.

                     (9)

                        Kommissionen undertegnede den 8. december 2016 en samarbejdsaftale mellem Den Europæiske Union og Kontoret for Luftfartssikkerhed i Afrika og Madagaskar (ASECNA) om udvikling af satellitbaseret radionavigation og om levering af tilknyttede tjenester i ASECNA's område til fordel for den civile luftfart.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 30.11.2018
            COM(2018) 776 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og hvert enkelt sydligt land under den europæiske naboskabspolitik med henblik på at aftale vilkårene og betingelserne for udvidelse af den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos) til at omfatte den europæiske naboskabspolitik

               BILAG
               Forhandlingsdirektiver med henblik på forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og hvert enkelt sydligt land under den europæiske naboskabspolitik (ENP) om vilkårene og betingelserne for levering af satellitbaserede forstærkningssystemer (SBAS) i de sydlige ENP-lande baseret på den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos)

               (1)Kommissionen vil føre forhandlinger om en international aftale med hvert enkelt sydligt land under den europæiske naboskabspolitik (ENP) om levering af satellitbaserede forstærkningssystemer i de sydlige ENP-lande baseret på den europæiske geostationære navigations-overlay-tjeneste (Egnos).

               (2)Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med [,], der fungerer som særligt udvalg, og aflægger rapport om resultatet af forhandlingerne og, hvis relevant, om eventuelle problemer, som måtte opstå under forhandlingerne.

               1.FORMÅLET MED FORHANDLINGERNE

               Formålet med forhandlingerne er at indgå aftaler om vilkår og betingelser for samarbejdet med hvert enkelt sydligt ENP-land vedrørende levering af satellitbaserede forstærkningssystemer i sydlige ENP-lande baseret på Egnossystemet.

               2.AFTALENS ANVENDELSESOMRÅDE

               Hver aftale omfatter navnlig følgende områder:

               (1)Bestemmelser om samarbejde: samarbejdsaktiviteter vedrørende etablering og drift af SBAS i ENP-lande. Disse omfatter bl.a. fremme af Egnosprogrammet og tjenester, støtte til deres gennemførelse og drift, samarbejde om frekvensspørgsmål (uden at det berører EU's procedurer
                  1
               ), standardisering og alle spørgsmål vedrørende satellitbaserede radionavigationssystemer, der behandles af internationale organisationer og foreninger, forskning og udvikling; samarbejdet skal være i overensstemmelse med eksisterende samarbejdsaftaler og forpligtelser, herunder om ikkespredning og eksportkontrol
                  2
               ; det berører heller ikke foranstaltninger, der påvirker den nationale sikkerhed.

               (2)Finansielle bestemmelser: deltagelse af hvert enkelt sydligt ENP-land i de dermed øgede operationelle udgifter til vedligeholdelse af Egnossystemet, der udvides for at muliggøre Safety-of-Life-tjenestedækning i det sydlige ENP-lande; finansiel støtte fra EU til at udvide Safety-of-Life-tjenesten til ENP's sydlige lande. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 5, sidste afsnit, i forordning (EU) nr. 1285/2013 må en sådan støtte under ingen omstændigheder finansieres ved hjælp af de budgetbevillinger, der er afsat til de europæiske satellitbaserede navigationssystemer, og som er omhandlet i artikel 9 i forordning (EU) nr. 1285/2013.

               (3)Etablering af egnede samarbejdsmekanismer med henblik på forvaltningen af aftalen, etablering af passende ansvarsordning for levering af Egnostjenester. Garanti fra hvert enkelt sydligt ENP-land, at eventuelle EU-ejede eller forpagtede Egnosinstallationer på dens område får en passende status (privilegier, immuniteter osv.) samt garantier for, at hvert enkelt sydligt ENP-land vil foretage den nødvendige overvågning, anmeldelse og beskyttelse af Egnossystemet og Egnosanlæggene; bestemmelser om bilæggelse af tvister mellem parterne.

               (4)Overholdelse af de relevante traktatbestemmelser og gældende EU-lovgivning, herunder forordning (EU) nr. 1285/2013
                  3
                og forordning (EU) nr. 912/2010
                  4
               , navnlig for så vidt angår forvaltning af Egnosprogrammet.

               (5)Overholdelse af sikkerhedskravene for de elementer af Egnossystemet, der udbredes i de sydlige ENP-landes områder.

               (6)Indføjelse af en opsigelsesklausul, der gør det muligt at håndtere situationer, hvor enkelte sydlige ENP-lande ikke overholder forpligtelserne i aftalen.

                     (1)

                        Frekvenspolitik i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 676/2002/EF af 7. marts 2002 (frekvenspolitikbeslutningen), som fastlægger koordinering af radiofrekvenser på EU-niveau, herunder koordinering med CEPT's ansvar for tekniske aspekter, og repræsentation af EU's interesser i forbindelse med Den Internationale Telekommunikationsunion (ITU).

                     (2)

                        EUT L 159 af 30. juni 2000, Wassenaar-arrangementet og missilteknologikontrolregimet (MTCR).

                     (3)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1285/2013 af 11. december 2013 om etablering og drift af de europæiske satellitbaserede navigationssystemer og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 876/2002 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 683/2008 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 1).

                     (4)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 912/2010 af 22. september 2010 om oprettelse af Det Europæiske GNSS-agentur, om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1321/2004 om forvaltningsstrukturerne for de europæiske programmer for satellitbaseret radionavigation og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 683/2008 (EUT L 276 af 20.1.2010, s. 11).


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 21.11.2018
            COM(2018) 805 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i Ungarn
            {SWD(2018) 504 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               med henblik på at korrigere den konstaterede væsentlige afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning

                  i Ungarn

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 10, stk. 2, andet afsnit,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 22. juni 2018 vedtog Rådet en afgørelse efter artikel 121, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) om, at der var konstateret en væsentlig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i Ungarn, og rettede en henstilling til Ungarn om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter
                  2
                ikke overstiger 2,8 % i 2018, svarende til en årlig strukturtilpasning på 1,0 % af BNP
                  3
               . Det henstillede desuden, at Ungarn anvender alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet, samtidig med at foranstaltningerne til budgetkonsolidering skal sikre en varig forbedring af den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde. Rådet gav Ungarn en frist indtil den 15. oktober 2018 til at aflægge rapport om, hvilke foranstaltninger landet havde truffet som reaktion på henstillingen.

               (2)Den 13. juli 2018 rettede Rådet en henstilling til Ungarn om i 2018 at sikre efterkommelsen af Rådets henstilling af 22. juni 2018 med henblik på at rette op på den væsentlige afvigelse fra tilpasningen i retning af den mellemfristede budgetmålsætning
                  4
               . Den 11. juli 2017 henstillede Rådet til Ungarn at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 3,9 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,75 % af BNP.

               (3)Den 18.-19. september 2018 aflagde Kommissionen et udvidet overvågningsbesøg i Ungarn med henblik på kontrol på stedet i henhold til artikel -11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97. Efter at Kommissionen havde forelagt de foreløbige undersøgelsesresultater for de ungarske myndigheder, således at de kunne fremsætte bemærkninger, aflagde den rapport til Rådet om sine resultater den 21. november 2018. Undersøgelsesresultaterne blev efterfølgende offentliggjort.

               (4)Den 15. oktober 2018 fremlagde de ungarske myndigheder en rapport om de virkningsfulde foranstaltninger, landet havde truffet som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018
                  5
               . I lyset af de ungarske myndigheders oplysninger i rapporten og den overordnede vurdering på grundlag af Kommissionens efterårsprognose 2018 konkluderede Rådet den 21. november 2018, at Ungarn ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på Rådets henstilling af 22. juni 2018.

               (5)Da Ungarn ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger, og i lyset af landets samlede høje afvigelse fra en passende tilpasningssti i retning af dets mellemfristede budgetmålsætning er det hensigtsmæssigt efter artikel 121, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde at rette en revideret henstilling til denne medlemsstat om at træffe passende foranstaltninger.

               (6)Ifølge Kommissionens efterårsprognose 2018 voksede Ungarns strukturelle underskud med 1,7 % af BNP til 3,4 % i 2017, og det forventes at blive yderligere forværret med 0,4 % af BNP til 3,8 % i 2018. Som følge heraf anslås Ungarns strukturelle underskud at afvige fra landets mellemfristede budgetmålsætning på 1,5 % i 2018 med 2,3 % af BNP.

               (7)For at korrigere for den samlede afvigelse og bringe Ungarn tilbage på en passende tilpasningssti efter tidligere afvigelser bør der gøres en yderligere og vedvarende indsats som supplement til den anbefalede årlige strukturelle tilpasning på 0,75 % af BNP i 2019 som fastsat i Rådets henstilling af 13. juli 2018 til Ungarn. En yderligere tilpasning på 0,25 % af BNP forekommer passende i lyset af størrelsen af den konstaterede væsentlige afvigelse fra den anbefalede tilpasningssti i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Det vil sikre en hurtigere tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning.

               (8)Den påkrævede forbedring af den strukturelle saldo med 1,0 % af BNP i 2019 er forenelig med en nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på højst 3,3 % i 2019.

               (9)En strukturel forbedring på 1,0 % af BNP i 2019 indebærer derfor et behov for at vedtage foranstaltninger, der giver et samlet strukturelt udbytte på 0,5 % af BNP sammenlignet med det nuværende referencescenarie for 2019 i Kommissionens efterårsprognose 2018, idet der tages hensyn til den forventede forbedring af den strukturelle saldo i 2019.

               (10)De krav for 2019, der fremsættes i denne henstilling, erstatter de respektive krav i den finanspolitiske henstilling, der er indeholdt i Rådets henstilling af 13. juli 2018 til Ungarn.

               (11)Ungarn bør aflægge rapport til Rådet om de foranstaltninger, der træffes som opfølgning på denne henstilling, senest den 15. april 2019, eventuelt som led i konvergensprogrammet, der indgives i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 1466/97.

               (12)Det er hensigtsmæssigt, at denne henstilling offentliggøres,

               HENSTILLER TIL UNGARN:

               1)at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 3,3 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturtilpasning på 1,0 % af BNP og bringer medlemsstaten ind på en passende tilpasningssti i retning af den mellemfristede budgetmålsætning

               2)at anvende alle uventede indtægter til at nedbringe underskuddet; budgetkonsolideringsforanstaltningerne skal sikre en varig forbedring af den offentlige strukturelle saldo på en vækstfremmende måde

               3)at aflægge rapport til Rådet senest den 15. april 2019 om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme denne henstilling. Rapporten skal angive tilstrækkeligt specificerede og troværdigt bebudede foranstaltninger, herunder hver enkelt foranstaltnings budgetvirkning, samt ajourførte og detaljerede budgetfremskrivninger for 2019.

               Denne henstilling er rettet til Ungarn.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårig periode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (3)

                        EUT C 223 af 27.6.2018, s. 1.

                     (4)

                        Rådets henstilling af 13. juli 2018 om Ungarns nationale reformprogram for 2018 og med Rådets udtalelse om Ungarns konvergensprogram for 2018 (EUT C 320 af 10.9.2018, s. 72).

                     (5)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_en


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 20.12.2017
            COM(2017) 809 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Arabiske Republik Egypten om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de egyptiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende myndigheder være fuldt rustet til samarbejde med eksterne partnere for at sikre deres borgeres sikkerhed. Europol bør derfor kunne udveksle personoplysninger med de retshåndhævende myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Europol kan udføre sine opgaver.

               Siden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2016/794 den 1. maj 2017
                  1
                og i henhold til traktaten er Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande vedrørende udveksling af personoplysninger med Europol. Europol kan i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af sine opgaver, etablere og vedligeholde samarbejdsrelationer med eksterne partnere i form af samarbejdsordninger og administrative ordninger, der ikke i sig selv udgør retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

               Under hensyntagen til den politiske strategi, som er beskrevet i den europæiske dagsorden om sikkerhed
                  2
               , Rådets konklusioner
                  3
                og den globale strategi
                  4
               , de operationelle behov hos de retshåndhævende myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område, finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med otte lande, som identificeret i den 11. statusrapport om indførelsen af en ægte og effektiv sikkerhedsunion
                  5
               .

               Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Europols operative behov. I Europols strategi for 2016-2020 udpeges Middelhavsområdet som prioritet for styrkede partnerskaber
                  6
               . I Europols eksterne strategi for 2017-2020 understreges også behovet for et tættere samarbejde mellem Europol og Mellemøsten/Nordafrika (MENA) på grund af den aktuelle terrortrussel og de migrationsrelaterede udfordringer
                  7
               .

               Europol har ingen aftaler med noget land i denne region.

               Denne henstilling vedrører specifikt forhandlinger med Egypten, selv om samarbejdet med ethvert MENA-land skal ses i sammenhæng med regionen som helhed. Den nuværende ustabilitet i regionen, navnlig de langvarige konflikter i Libyen, udgør en betydelig langsigtet trussel mod EU's sikkerhed, som hurtigst muligt skal imødegås. Dette berører både den effektive bekæmpelse af terrorisme og den dertil knyttede organiserede kriminalitet
                  8
                samt migrationsrelaterede udfordringer såsom facilitering af irregulær migration og menneskehandel.  Det er af afgørende betydning at samarbejde med de lokale retshåndhævende myndigheder for at håndtere disse udfordringer.

               Den politiske kontekst

               Egypten er en vigtig partner for EU og kunne spille en central rolle i fremme af fred, velstand og stabilitet i den sydlige naboregion. De overordnede rammer for samarbejde mellem EU og Egypten er fastsat i associeringsaftalen, der trådte i kraft i 2004
                  9
               .

               Inden for disse rammer og i overensstemmelse med den reviderede europæiske naboskabspolitik
                  10
                nåede EU og Egypten i 2017 til enighed om de prioriteter, som samarbejdet mellem parterne vil have som fokus i 2017-2020
                  11
               . Partnerskabsprioriteterne omfatter styrkelse af partnerskabet om udenrigspolitik og samarbejde i stabiliseringsprocessen, navnlig inden for god regeringsførelse, menneskerettigheder, sikkerhed og migration. Særlig relevant er sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme og voldelig ekstremisme samt forebyggelse af radikalisering. Migration falder også ind under de prioriterede områder for samarbejde med det formål at handle både med hensyn til de grundlæggende årsager til ulovlig migration og med hensyn til strategier for migrationsforvaltning.

               EU og Egypten har bekræftet deres fælles interesse i at styrke samarbejdet om sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme, der bygger på opfølgningen af den første høring på højt niveau om terrorbekæmpelse, der blev afholdt i september 2016, og hvor forebyggelse af radikalisering, retshåndhævelse, retligt samarbejde, grænsekontrol, sporing af sprængstoffer samt luftfarts- og lufthavnssikkerhed blev identificeret som potentielle samarbejdsområder.

               EU og Egypten er også partnere i Det Globale Forum for Terrorbekæmpelse (GCTF) og den globale koalition mod Daesh.

               EU-støtte har bidraget til de egyptiske retshåndhævende og retslige myndigheders gennemførelse af lovgivning mod smugling i 2016 med en detaljeret arbejdsplan, der blev vedtaget i marts. De egyptiske myndigheder undersøger også mulighederne for fremtidigt samarbejde med Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning.

               Operationelle behov

               På grundlag af data i SOCTA 2017
                  12
                og TE-SAT 2017
                  13
               , ovennævnte drøftelser samt bl.a. Europols interne ekspertviden er der behov for samarbejde med Egypten, navnlig for at bekæmpe følgende former for grov og organiseret kriminalitet:

               Terrorisme: Truslen navnlig fra Daesh og andre terrorgrupper udgør en alvorlig sikkerhedstrussel mod Egypten og EU, som begge har været mål for terrorgrupper. Europæiske og egyptiske terrorister er også rejst til konfliktområder for at træne og kæmpe. Terrorgruppers evne til at operere på tværs af grænserne, herunder gennem Libyen, er særligt bekymrende. Tættere samarbejde om retshåndhævelse, herunder udveksling af personoplysninger, vil bidrage til afsløring og retsforfølgelse af terrormistænkte, forebyggelse af rejser med terrorisme for øje (herunder risikoen for infiltration af migrationsstrømme eller flytning til andre konfliktområder), terroristers misbrug af internettet og finansiering af terrorisme (herunder forbindelsen til organiseret kriminalitet).

               Smugling af migranter: Resolut handling fra de egyptiske myndigheders side har væsentligt reduceret antallet af irregulære indrejser til EU fra Egypten sammenholdt med første halvdel af 2016. Den skrøbelige situation i Libyen understreger behovet for fortsat tæt samarbejde, herunder operationelt samarbejde, som vil blive yderligere understøttet af migrationsdialogen mellem EU og Egypten, der vil blive iværksat i december. De effektive og koordinerede smuglernetværk i Egypten anvendes hovedsageligt af statsborgere fra Afrikas Horn, Sudan og Egypten selv. Det ville også være relevant at samarbejde med de egyptiske myndigheder for at bekæmpe organiseret kriminalitet, der er beskæftiget med dokumentfalsk, som er en form for kriminalitet med tilknytning til smugling af migranter.

               Narkotika: Selv om Egypten ikke er en vigtig kilde til ulovlige narkotika eller prækursorkemikalier, er der et betydeligt marked for hash og tramadol (et receptpligtigt opioid) i landet. Egypten betragtes fortsat som et transitland, og i løbet af de sidste to år har der fundet adskillige store maritime beslaglæggelser af heroin sted, navnlig i Mellemøsten og i Egypten.

               Ulovlig handel med skydevåben: Kriminalitetsraterne og smuglingen af våben fra Libyen er øget drastisk efter opstanden i 2011 på grund af politistyrkens ringe forfatning, de politiske og sikkerhedsmæssige omvæltninger og de store fangeflugter under opstanden. Dette udgør en trussel mod sikkerheden på både kort og langt sigt. Samarbejde med Egypten udgør derfor en strategisk prioritet, både for at dæmme op for strømmen af ulovlige skydevåben til dets nabolande og for at forhindre ulovlig handel til EU ved brug af containerskibe, færger og mindre både, der krydser Middelhavet.

               Varemærkeforfalskede varer: Krænkelser af intellektuelle ejendomsrettigheder (IPR) udgør en vigtig kilde til udbytte af strafbare handlinger.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               I forordning (EU) 2016/794 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) fastsættes en retlig ramme for Europol, navnlig dets mål, opgaver, beføjelser, databeskyttelsesgarantier og måder at samarbejde med eksterne partnere på.

               Denne henstilling er i overensstemmelse med Europolforordningen.

               Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om den fremtidige aftale på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               I overensstemmelse med artikel 218 i TEUF udpeges Kommissionen som Unionens forhandler med hensyn til aftalen mellem Den Europæiske Union og Egypten om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de egyptiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Arabiske Republik Egypten om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de egyptiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794
                  14
                blev vedtaget den 11. maj 2016 og anvendes fra den 1. maj 2017.

               (2)I denne forordning, navnlig i artikel 25, fastsættes reglerne for videregivelse af personoplysninger fra Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) til tredjelande og internationale organisationer. Europol kan videregive personoplysninger til en myndighed i et tredjeland på grundlag af en international aftale, der er indgået mellem Unionen og det pågældende tredjeland, jf. artikel 218 i TEUF, og som frembyder tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder.

               (3)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af en sådan aftale mellem Den Europæiske Union og Den Arabiske Republik Egypten.

               (4)Aftalen bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalen bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges hermed til på vegne af Unionen at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Arabiske Republik Egypten om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de egyptiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med [navn på det særlige udvalg indsættes af Rådet].

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

                     (2)

                        COM(2015) 185 final.

                     (3)

                        Rådsdokument 10384/17 af 19. juni 2017.

                     (4)

                        Fælles vision, fælles handling: A Stronger Europe - A Global Strategy for the European Union's Foreign And Security Policy (Et stærkere Europa – En global strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik)
                   http://europa.eu/globalstrategy/en
                  .

                     (5)

                        COM(2017) 608 final.

                     (6)

                        Europols strategi for 2016-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 1. december 2015,
                  https://www.europol.europa.eu/publications-documents/europol-strategy-2016-2020
                  .

                     (7)

                        Europols eksterne strategi for 2017-2020, som vedtaget af Europols Styrelsesråd den 13. december 2016, EDOC#865852v3.

                     (8)

                        Ifølge Europol omfatter den relevante organiserede kriminalitet i regionen ulovlig handel med skydevåben, narkotikahandel, økonomisk kriminalitet, herunder hvidvaskning af penge, og cyberkriminalitet.

                     (9)

                  http://eeas.europa.eu/node/8200_en.

                     (10)

                  http://eeas.europa.eu/node/8201_en.

                     (11)

                  https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eu-egypt-pps.pdf.

                     (12)

                  https://www.europol.europa.eu/socta/2017.

                     (13)

                  https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/documents/tesat2017.pdf.

                     (14)

                        Forordning (EU) 2016/794 af 11. maj 2016 (EUT L 135 af 24.5.2016, s. 53).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den20.12.2017
            COM(2017) 809 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Arabiske Republik Egypten om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de egyptiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver med henblik på en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Arabiske Republik Egypten om udveksling af personoplysninger mellem Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og de egyptiske kompetente myndigheder for bekæmpelse af grov kriminalitet og terrorisme

               Under forhandlingerne bør Kommissionen sigte mod at nå de mål, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Målet med aftalen er at tilvejebringe et retsgrundlag for videregivelse af personoplysninger mellem henholdsvis Europol og Egyptens kompetente myndigheder for at støtte og styrke landets kompetente myndigheders og medlemsstaternes indsats samt deres fælles samarbejde om at forebygge og bekæmpe grov grænseoverskridende kriminalitet og terrorisme og samtidig sikre passende garantier med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger og grundlæggende rettigheder og friheder for fysiske personer.

               (2)For at sikre formålsbegrænsning vedrører samarbejdet under aftalen kun kriminalitet og beslægtede strafbare handlinger, der henhører under Europols kompetence i overensstemmelse med artikel 3 i forordning 2016/794 (samlet "strafbare handlinger"). Navnlig bør samarbejdet sigte mod at bekæmpe terrorisme og forebygge radikalisering, stoppe den organiserede kriminalitet, navnlig smugling af migranter, ulovlig handel med skydevåben og narkotika samt varemærkeforfalskede varer, og bekæmpe cyberkriminalitet.

               (3)I aftalen skal der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med udveksling af personoplysninger mellem Europol og de kompetente egyptiske myndigheder.

               Navnlig gør følgende sig gældende:

               (a)Formålet med den behandling af personoplysninger, som parterne foretager inden for rammerne af aftalen, skal fremgå klart og præcist og må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt i det enkelte tilfælde med henblik på at forebygge og bekæmpe terrorisme og strafbare handlinger, der er omhandlet i aftalen.

               (b)Personoplysninger, der overføres af Europol i overensstemmelse med aftalen, behandles forskriftsmæssigt, på et ved lov fastsat grundlag og kun til de formål, hvortil de er blevet overført. Aftalen skal give mulighed for, at Europol, når der overføres oplysninger, kan angive eventuelle begrænsninger for adgang til eller brug af oplysninger, herunder med hensyn til deres videregivelse, sletning eller tilintetgørelse. Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, der forfølges. De skal være nøjagtige og ajour. De må ikke opbevares længere end nødvendigt til de formål, hvortil de er videregivet.

               (c)Det er forbudt for Europol at videregive personoplysninger om racemæssig eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, genetiske data og oplysninger om en persons helbred og seksualliv, medmindre det er strengt nødvendigt og forholdsmæssigt i det enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe strafbare handlinger som omhandlet i aftalen, og videregivelsen er omfattet af passende garantier. Aftalen bør også indeholde specifikke garantier vedrørende videregivelse af personoplysninger om ofre for strafbare handlinger, vidner eller andre personer, som kan give oplysninger vedrørende strafbare handlinger, samt mindreårige.

               (d)Aftalen skal sikre rettigheder, der kan håndhæves, for individer, hvis personoplysninger behandles ved at fastsætte regler om retten til indsigt, berigtigelse og sletning, herunder de særlige forhold, som kan begrunde, at der træffes nødvendige og forholdsmæssige begrænsninger. Aftalen skal endvidere sikre rettigheder, der kan håndhæves, for administrativ klageadgang og adgang til domstolsprøvelse for enhver person, hvis oplysninger behandles i medfør af aftalen, samt effektive retsmidler.

               (e)I aftalen fastsættes bestemmelser om opbevaring, evaluering, berigtigelse og sletning af personoplysninger samt om registrering med henblik på logning og dokumentation samt om oplysninger, der skal stilles til rådighed for enkeltpersoner. I aftalen bør der også fastsættes garantier med hensyn til automatisk behandling af personoplysninger.

               (f)Aftalen skal specificere, hvilke kriterier der ligger til grund for angivelsen af kildens pålidelighed og oplysningernes nøjagtighed.

               (g)Aftalen skal omfatte en forpligtelse til at garantere, at personoplysninger sikres ved hjælp af passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder ved kun at tillade autoriserede personer adgang til personoplysninger. Aftalen skal også omfatte underretningspligt i tilfælde af et brud på sikkerheden for personoplysninger, der vedrører oplysninger, som er videregivet i henhold til denne aftale.

               (h)Yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Egypten til andre myndigheder i Egypten er alene tilladt i henhold til aftalen og skal gøres til genstand for passende betingelser og garantier.

               (i)Betingelserne i litra h) gælder for yderligere videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder i Egypten til myndigheder i et tredjeland, med den yderligere betingelse at en sådan videregivelse alene er tilladt med hensyn til tredjelande, som Europol har ret til at videregive personoplysninger til på grundlag af artikel 25, stk. 1, i forordning (EU) 2016/794.

               (j)Med aftalen etableres der en tilsynsordning for en eller flere uafhængige offentlige myndighed(er), der er ansvarlig(e) for databeskyttelse og har effektive undersøgelses- og interventionsbeføjelser, så de(n) kan føre tilsyn med de offentlige egyptiske myndigheder, der anvender personoplysninger/udvekslede oplysninger, og indbringe sager for retsinstanserne. Navnlig skal de uafhængige myndigheder have beføjelse til at behandle klager fra enkeltpersoner om anvendelsen af deres personoplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger, er ansvarlige for, at reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale overholdes.

               (4)Aftalen skal indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af aftalen for at sikre, at parterne overholder de gensidigt aftalte regler.

               (5)Aftalen skal indeholde en bestemmelse om ikrafttrædelse og gyldighed samt en bestemmelse, hvorefter en part kan opsige eller suspendere den.

               (6)Aftalen kan om nødvendigt indeholde en klausul vedrørende dens territoriale anvendelse.

               (7)Aftalen kan indeholde bestemmelser om kontrol med og periodisk evaluering af aftalen.

               (8)I forbindelse med disse forhandlinger skal Kommissionen fremme Egyptens tiltrædelse af Europarådets konvention om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger ("konvention 108").

               (9)Aftalen skal have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og skal indeholde en sprogklausul desangående.