title: Rådets henstilling af 9. juni 2009 om patientsikkerhed, herunder forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet

text:
               3.7.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 151/1

      RÅDETS HENSTILLING

   af 9. juni 2009
   om patientsikkerhed, herunder forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet
   2009/C 151/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 152, stk. 4, andet afsnit,
   som henviser til forslag fra Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1)

   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   som henviser til udtalelse fra Regionsudvalget (3), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               I henhold til traktatens artikel 152 skal Fællesskabets indsats, der skal være et supplement til de nationale politikker, være rettet mod at forbedre folkesundheden og forebygge sygdomme hos mennesker samt undgå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed.

               (2)

               Det skønnes, at mellem 8 % og 12 % af de patienter, der indlægges på hospitaler i medlemsstaterne, udsættes for utilsigtede hændelser i forbindelse med deres behandling (4).

               (3)

               Det skønnes, at infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet gennemsnitligt forekommer hos én ud af tyve hospitalsindlagte patienter, dvs. 4,1 millioner patienter om året i EU, og at 37 000 dødsfald hvert år skyldes sådanne infektioner.

               (4)

               Dårlig patientsikkerhed udgør både et alvorligt folkesundhedsproblem og en stor økonomisk belastning af de begrænsede sundhedsressourcer. En stor del af de utilsigtede hændelser kan forebygges både i hospitalssektoren og i den primære sundhedssektor, idet de fleste af dem kan tilskrives systemiske faktorer.

               (5)

               Denne henstilling bygger på og supplerer det arbejde om patientsikkerhed, som Verdenssundhedsorganisationen (WHO) gennem World Alliance for Patient Safety, Europarådet og Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) har udført.

               (6)

               Gennem syvende rammeprogram for forskning og udvikling (5) støtter Fællesskabet forskning i sundhedssystemer, navnlig forskning i kvaliteten af sundhedsydelser under sundhedstemaet, hvor der bl.a. fokuseres på patientsikkerhed. Der lægges også særlig vægt på patientsikkerhed under temaet informations- og kommunikationsteknologi.

               (7)

               I Kommissionens hvidbog »Sammen om sundhed: en strategi for EU 2008-2013« af 23. oktober 2007 nævnes patientsikkerhed som et indsatsområde.

               (8)

               Undersøgelser viser, at medlemsstaterne befinder sig på forskellige niveauer, når det gælder udvikling og gennemførelse af effektive og omfattende strategier for patientsikkerhed (6). Hensigten med dette initiativ er derfor at skabe en ramme, der skal fremme politikudviklingen og den fremtidige indsats i og mellem medlemsstaterne med henblik på at løse de centrale problemer på patientsikkerhedsområdet, som EU står over for.

               (9)

               Patienterne skal oplyses og myndiggøres ved at blive involveret i patientsikkerhedsprocessen; de bør oplyses om standarder for patientsikkerhed, bedste praksis og/eller eksisterende sikkerhedsforanstaltninger og om, hvordan de finder tilgængelig og forståelig information om klage- og erstatningsmuligheder.

               (10)

               Medlemsstaterne bør indføre, vedligeholde eller forbedre dækkende systemer for indberetning og læring, således at omfanget af og årsagerne til utilsigtede hændelser kan registreres, og der kan udvikles effektive løsninger og tiltag. Patientsikkerhed bør indgå i sundhedsarbejderes uddannelse og videreuddannelse, da det er denne gruppe, der udfører sundhedsydelserne.

               (11)

               Der bør indsamles sammenlignelige og aggregerede data på fællesskabsplan med henblik på indførelse af effektive og gennemsigtige patientsikkerhedsprogrammer, -strukturer og -politikker, og bedste praksis bør udbredes i medlemsstaterne. For at gøre det lettere at lære af hinanden, skal der gennem samarbejde mellem medlemsstaterne og Europa-Kommissionen udvikles en fælles terminologi for patientsikkerhed og fælles indikatorer, idet der tages hensyn til de relevante internationale organisationers arbejde.

               (12)

               Informations- og kommunikationsteknologiværktøjer, bl.a. elektroniske journaler eller e-recepter, kan medvirke til at forbedre patientsikkerheden, f. eks. ved systematisk at screene for potentielle lægemiddelinteraktioner eller lægemiddelallergier. Informations- og kommunikationsteknologiværktøjer bør også have til formål at forbedre lægemiddelbrugernes forståelse.

               (13)

               Der bør udarbejdes en national strategi, som supplerer de specifikke strategier for hensigtsmæssig anvendelse af antimikrobielle stoffer (7), og som integrerer forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet i de nationale folkesundhedsmålsætninger og tager sigte på at mindske risikoen for disse infektioner i sundhedsinstitutionerne. Det er vigtigt, at der inden for rammerne af basisfinansieringen af ydelser på sundhedsområdet afsættes de nødvendige midler til gennemførelse af den nationale strategis forskellige bestanddele.

               (14)

               Forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet bør være en langsigtet strategisk prioritering for sundhedsinstitutionerne. Alle hierarkiske niveauer og funktioner bør samarbejde om at opnå resultatorienteret adfærd og organisatoriske ændringer ved at definere ansvarsområderne på alle niveauer, tilrettelægge støttefaciliteter og lokale tekniske ressourcer og indføre evalueringsprocedurer.

               (15)

               Der foreligger ikke altid tilstrækkelige data om infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet til, at overvågningsnettene kan foretage fornuftige sammenligninger mellem institutionerne, og til at man kan overvåge epidemiologien af de patogener, der er erhvervet i sundhedsvæsenet, og evaluere og fastlægge retningslinjer for politikker vedrørende forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet. Derfor bør man oprette eller udbygge overvågningssystemer på sundhedsinstitutionsplan og på regionalt og nationalt plan.

               (16)

               Medlemsstaterne bør tilstræbe at reducere antallet af personer, der rammes af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet. For at opnå en reduktion i antallet af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet bør rekruttering af sundhedsprofessionelle, der er specialiseret i infektionsbekæmpelse fremmes. Endvidere bør medlemsstaterne og deres sundhedsinstitutioner overveje at anvende forbindelsespersonale for at understøtte det personale, der er specialiseret i infektionsbekæmpelse på klinisk plan.

               (17)

               Medlemsstaterne bør arbejde tæt sammen med sundhedsteknologisektoren for at tilskynde til bedre design med henblik på patientsikkerhed for at nedbringe forekomsten af utilsigtede hændelser inden for sundhedsvæsenet.

               (18)

               For at nå de ovennævnte mål vedrørende patientsikkerhed, bl.a. forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet, bør medlemsstaterne lægge en altomfattende strategi, samtidig med at de overvejer, hvilke elementer der har en reel betydning for prævalensen af og omkostningerne ved utilsigtede hændelser.

               (19)

               Fællesskabets indsats på folkesundhedsområdet bør fuldt ud respektere medlemsstaternes ansvar for organisation og levering af sundhedstjenesteydelser og medicinsk behandling.

         HENSTILLER,
   idet følgende definitioner finder anvendelse i denne henstilling:

               »utilsigtet hændelse« er en begivenhed, der skader patienten

               »skade« indebærer en svækkelse af kroppens struktur eller funktion og/eller enhver anden skadelig virkning i forbindelse dermed

               »infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet« er sygdomme eller patologier, som skyldes tilstedeværelsen af en infektiøs agens eller produkter heraf i forbindelse med eksponering for sundhedsfaciliteter eller sundhedsprocedurer eller -behandlinger

               »patientsikkerhed« er patienters ret til at undgå unødvendige skader eller risiko for skader som følge af sundhedsydelser

               »procesindikator« er en indikator for efterlevelse af vedtagne aktiviteter, som f.eks. håndhygiejne, overvågning og standardprocedurer

               »strukturindikator« er en indikator for en hvilken som helst ressource, f.eks. personale, infrastruktur, udvalg,

         AT MEDLEMSSTATERNE:
   I.   HENSTILLINGER OM GENERELLE PATIENTSIKKERHEDSSPØRGSMÅL

               1.

               støtter oprettelsen og udarbejdelsen af nationale politikker og programmer ved:

                           a)

                           at udpege den eller de ansvarlige myndigheder eller det eller de andre organer, der er ansvarlige for patientsikkerhed på deres område

                           b)

                           at integrere og prioritere patientsikkerheden i sundhedspolitikker og -programmer på nationalt, regionalt og lokalt plan

                           c)

                           at støtte udviklingen af sikrere og brugervenlige systemer, processer og værktøjer, herunder anvendelse af informations- og kommunikationsteknologi

                           d)

                           regelmæssigt at revidere og ajourføre sikkerhedsstandarder og/eller bedste praksis for sundhedsydelser, der leveres på medlemsstaternes område

                           e)

                           at tilskynde til, at de sundhedsprofessionelles organisationer spiller en aktiv rolle i patientsikkerheden.

                           f)

                           at indføre en særlig fremgangsmåde til at fremme sikker praksis for at forebygge de almindeligst forekommende utilsigtede hændelser såsom medicinrelaterede begivenheder, infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet og komplikationer under eller efter kirurgiske indgreb.

               2.

               informerer borgere og patienter og giver dem indflydelse ved:

                           a)

                           at inddrage patientorganisationer og patientrepræsentanter i udarbejdelsen af politikker og programmer om patientsikkerhed på alle relevante niveauer

                           b)

                           at formidle oplysninger til patienter om:

                                       i)

                                       de gældende standarder for patientsikkerhed

                                       ii)

                                       risici, eksisterende sikkerhedsforanstaltninger til mindskelse eller forebyggelse af fejl og skade, herunder bedste praksis, og ret til et informeret samtykke til behandling, således at det bliver nemmere for patienterne at træffe valg og beslutninger

                                       iii)

                                       klageprocedurer og tilgængelige retsmidler og erstatningsmuligheder og om betingelserne herfor

                           c)

                           at overveje mulighederne for at udvikle kernekompetencer inden for patientsikkerhed, dvs. den kerneviden og de holdninger og færdigheder, der er nødvendige for at opnå sikrere sundhedsydelser for patienterne.

               3.

               støtter oprettelsen eller udbygningen af sanktionsfrie (»blame-free«) indberetnings- og læringssystemer i forbindelse med utilsigtede hændelser, der

                           a)

                           giver oplysninger om omfanget og typer af samt årsager til fejl, utilsigtede hændelser og nærfejl

                           b)

                           tilskynder sundhedsarbejdere til aktiv indberetning ved at indføre et indberetningsmiljø, der er åbent, fair og ikke indebærer sanktioner. Disse indberetninger bør adskilles fra medlemsstaternes disciplinære systemer og procedurer for sundhedsarbejdere, og de juridiske spørgsmål i forbindelse med sundhedsarbejderes retlige ansvar bør præciseres, når det er nødvendigt.

                           c)

                           når det er relevant giver patienter, deres pårørende og andre uformelle plejepersoner mulighed for at indberette deres erfaringer

                           d)

                           supplerer andre sikkerhedsindberetningssystemer, f.eks. dem, der findes inden for lægemiddelovervågning og medicinsk udstyr, samtidig med at man så vidt muligt undgår parallelle indberetninger.

               4.

               fremmer sundhedsarbejderes uddannelse og videreuddannelse på patientsikkerhedsområdet ved:

                           a)

                           at tilskynde til tværfaglig uddannelse og videreuddannelse inden for patientsikkerhed for alle sundhedsprofessionelle, andre sundhedsarbejdere og det relevante ledelses- og administrationspersonale i sundhedsmiljøer

                           b)

                           at lade patientsikkerhed indgå i undervisningen og på kandidat- og ph.d.-niveau, i oplæring på jobbet og i videreuddannelsen af sundhedsprofessionelle

                           c)

                           at overveje at udvikle kernekompetencer inden for patientsikkerhed, dvs. den kerneviden og de holdninger og færdigheder, der er nødvendige for at opnå sikrere sundhedsydelser, der skal formidles til alle sundhedsarbejdere og det relevante ledelses- og administrationspersonale

                           d)

                           at tilvejebringe og formidle oplysninger til alle sundhedsarbejdere om standarder for patientsikkerhed, risiko og eksisterende sikkerhedsforanstaltninger til mindskelse eller forebyggelse af fejl og skader, herunder bedste praksis, og at fremme deres inddragelse

                           e)

                           at samarbejde med organisationer, der beskæftiger sig med sundhedsuddannelse, for at sikre, at der fokuseres tilstrækkeligt på patientsikkerhed i de videregående uddannelsers læseplaner og i sundhedsprofessionelles efter- og videreuddannelse, bl.a. ved udvikling af de fornødne færdigheder til at styre og levere de adfærdsændringer, der er nødvendige for at forbedre patientsikkerhed gennem ændring af systemerne.

               5.

               klassificerer og måler patientsikkerhed på fællesskabsplan ved at samarbejde indbyrdes og med Kommissionen:

                           a)

                           om at udvikle fælles definitioner og terminologi under hensyn til internationale standardiseringsaktiviteter som f.eks. WHO's International Classification for Patient Safety og Europarådets arbejde på dette område

                           b)

                           om at udvikle et sæt af pålidelige og sammenlignelige indikatorer med henblik på at identificere sikkerhedsproblemer, evaluere, hvilken virkning interventioner til forbedring af sikkerheden har, og gøre det lettere for medlemsstaterne at lære af hinanden; der bør tages hensyn til det arbejde, der er gjort på nationalt plan, og til internationale aktiviteter såsom OECD's projekt om kvalitetsindikatorer for sundhedsydelser og Fællesskabets sundhedsindikatorprojekt

                           c)

                           om at indsamle og udveksle sammenlignelige data og oplysninger om typer og antal af patientsikkerhedsresultater for at lette den gensidige læring og fastsætte prioriterede områder med henblik på at hjælpe medlemsstaterne med at informere offentligheden om relevante indikatorer fremover.

               6.

               deler viden, erfaring og bedste praksis ved at samarbejde indbyrdes og med Kommissionen og relevante europæiske og internationale organer om:

                           a)

                           indførelse af effektive og gennemsigtige patientsikkerhedsprogrammer, -strukturer og -politikker, herunder indberetnings- og læringssystemer, med henblik på at forebygge utilsigtede hændelser inden for sundhedsvæsenet

                           b)

                           effektivitet inden for interventioner og løsninger på patientsikkerhedsområdet i sundhedsmiljøer og vurdering af, om de kan overføres til andre sammenhænge.

                           c)

                           rettidige vigtige varsler vedrørende patientsikkerhed.

               7.

               udvikler og fremmer forskning i patientsikkerhed.

         II.   SUPPLERENDE HENSTILLINGER OM FOREBYGGELSE OG BEKÆMPELSE AF INFEKTIONER ERHVERVET I SUNDHEDSVÆSENET

               8.

               vedtager og gennemfører en strategi på det relevante plan for forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet, som forfølger følgende målsætninger:

                           a)

                           at gennemføre forebyggelses- og bekæmpelsesforanstaltninger på nationalt eller regionalt plan med henblik på at støtte begrænsning af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet og især:

                                       i)

                                       indføre standardiserede og risikobaserede infektionsforebyggelses- og infektionsbekæmpelsesforanstaltninger i alle sundhedsmiljøer, når det er relevant

                                       ii)

                                       fremme konsekvens i og kommunikation om infektionsforebyggelses- og infektionsbekæmpelsesforanstaltninger mellem sundhedstjenesteydere, der behandler eller plejer en bestemt patient

                                       iii)

                                       udarbejde retningslinjer og anbefalinger på nationalt plan

                                       iv)

                                       tilskynde til overholdelse af forebyggelses- og bekæmpelsesforanstaltninger ved at anvende struktur- og procesindikatorer samt resultaterne af eksisterende akkrediterings- eller certificeringsprocesser

                           b)

                           at forbedre forebyggelsen og bekæmpelsen af infektioner på sundhedsinstitutionsplan især ved at tilskynde sundhedsinstitutionerne til at råde over:

                                       i)

                                       et program for forebyggelse og bekæmpelse af infektioner, der behandler aspekter som f.eks. organisatoriske og strukturelle ordninger, diagnostiske og terapeutiske procedurer (f.eks. antimikrobiel forvaltning), ressourcekrav, overvågningsmålsætninger, uddannelse og patientoplysning

                                       ii)

                                       hensigtsmæssige organisatoriske styringsordninger, der skal udarbejde og overvåge programmet for forebyggelse og bekæmpelse af infektioner

                                       iii)

                                       hensigtsmæssige organisatoriske ordninger og kvalificeret personale, der har til opgave at gennemføre programmet for forebyggelse og bekæmpelse af infektioner

                           c)

                           at oprette eller styrke aktive overvågningssystemer ved:

                                       i)

                                       på medlemsstatsplan eller regionalt plan:

                                                   —

                                                   at tilrettelægge prævalensundersøgelser med regelmæssige mellemrum, når det er relevant

                                                   —

                                                   at tage hensyn til vigtigheden af at overvåge bestemte infektionstyper med henblik på fastlæggelse af nationale referencedata, ledsaget af proces- og strukturindikatorer med henblik på evaluering af strategien

                                                   —

                                                   at tilrettelægge rettidig afsløring af og indberetning om alarmerende organismer erhvervet i sundhedsvæsenet eller om clusters af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet til det relevante organ i henhold til reglerne på medlemsstatsplan

                                                   —

                                                   at indberette clusters og infektionstyper af relevans for Fællesskabet eller på internationalt plan i overensstemmelse med gældende fællesskabslovgivning (8) eller internationale bestemmelser

                                       ii)

                                       på sundhedsinstitutionsplan:

                                                   —

                                                   at fremme høj kvalitet af den mikrobiologiske dokumentation og af patientjournalerne

                                                   —

                                                   at sørge for at overvåge forekomsten af bestemte infektionstyper, ledsaget af proces- og strukturindikatorer med henblik på at evaluere gennemførelsen af infektionsbekæmpelsesforanstaltninger

                                                   —

                                                   at overveje at foretage overvågning af bestemte infektionstyper og/eller bestemte stammer af patogener erhvervet i sundhedsvæsenet med henblik på rettidig afsløring af alarmerende organismer erhvervet i sundhedsvæsenet eller clusters af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet

                                       iii)

                                       hvor det er relevant, at anvende de overvågningsmetoder og –indikatorer, der anbefales af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, og de definitioner af tilfælde, som er vedtaget på fællesskabsplan i overensstemmelse med beslutning nr. 2119/98/EF.

                           d)

                           at fremme sundhedsarbejderes uddannelse og videreuddannelse ved:

                                       i)

                                       på nationalt eller regionalt plan at definere og gennemføre specialiserede undervisnings- og/eller videreuddannelsesprogrammer for personale, der beskæftiger sig med bekæmpelse af infektioner, og styrke uddannelsen i forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet for andre sundhedsarbejdere

                                       ii)

                                       på sundhedsinstitutionsplan:

                                                   —

                                                   at tilbyde alt sundhedspersonale, herunder også lederne, regelmæssige videreuddannelseskurser om de grundlæggende principper for hygiejne og forebyggelse og bekæmpelse af infektioner

                                                   —

                                                   at tilbyde personale, der udfører særlige opgaver i forbindelse med forebyggelse og bekæmpelse af infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet, regelmæssig avanceret videreuddannelse

                           e)

                           at forbedre sundhedsinstitutionernes oplysninger til patienterne ved:

                                       i)

                                       at gøre objektive og forståelige oplysninger tilgængelige om risikoen for infektioner erhvervet i sundhedsvæsenet, om hvilke foranstaltninger den pågældende sundhedsinstitution har truffet for at forebygge disse infektioner, og om hvordan patienterne kan være med til at forebygge dem

                                       ii)

                                       at formidle specifikke oplysninger, f.eks. om forebyggelses- og bekæmpelsesforanstaltninger, til patienter, som er koloniseret af eller inficeret med patogener, der er erhvervet i sundhedsvæsenet

                           f)

                           at støtte forskning på områder som epidemiologi, anvendelse af nanoteknologier og nanomaterialer, nye forebyggende og terapeutiske teknologier og interventioner og omkostningseffektiviteten af forebyggelse og bekæmpelse af infektion.

               9.

               overvejer med henblik på en samordnet gennemførelse af den i punkt 8 omhandlede strategi samt informationsudveksling og samordning med Kommissionen, EDC, Det Europæiske Lægemiddelagentur og de øvrige medlemsstater og om muligt inden 9. juni 2011 at indføre en tværsektoriel ordning eller tilsvarende systemer, der passer til infrastrukturen i hver medlemsstat i samarbejde med eller integreret i den eksisterende tværsektorielle ordning, der blev oprettet i overensstemmelse med Rådets henstilling nr. 2002/77/EF af 15. november 2001 om hensigtsmæssig anvendelse af antimikrobielle stoffer i humanmedicin (9).

         III.   AFSLUTTENDE HENSTILLINGER

               10.

               formidler indholdet af denne henstilling til sundhedsorganisationer, faglige organer og undervisningsinstitutioner og tilskynder dem til at følge den deri foreslåede strategi, således at de vigtigste elementer kan blive omsat til praksis.

               11.

               aflægger rapport til Kommissionen om gennemførelsen af denne henstilling inden 9. juni 2011 og derefter på anmodning af Kommissionen med henblik på at bidrage til opfølgning af henstillingen på fællesskabsplan.

         OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL:
   inden 9. juni 2012 at udarbejde en gennemførelsesrapport til Rådet med en vurdering af denne henstillings virkninger på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne med henblik på at vurdere, i hvilket omfang de foreslåede foranstaltninger er effektive, og overveje, om der er behov for yderligere indsats.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 8. juni 2009.

            På Rådets vegne

         Petr ŠIMERKA

            Formand

      (1)  Udtalelse af 23. april 2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Udtalelse af 25. marts 2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  Udtalelse af 22. april 2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (4)  Teknisk rapport »Improving Patient Safety in the EU« udarbejdet for Europa-Kommissionen, offentliggjort i 2008 af RAND Cooperation.

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1982/2006/EF af 18. december 2006 om Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) (EUT L 412 af 30.12.2006, s. 1).

      (6)  Safety improvement for Patients in Europe (SIMPATIE), et projekt, der er finansieret under Fællesskabets program for folkesundheden 2003-2008, (http://www.simpatie.org).

      (7)  F.eks. Rådets konklusioner om antimikrobiel resistens, der blev vedtaget den 10. juni 2008 (9637/08).

      (8)  F.eks. Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2119/98/EF af 24. september 1998 om oprettelse af et net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet og det internationale sundhedsregulativ (EFT L 268 af 3.10.1998, s. 1) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT L 136 af 30.4.2004, s. 1).

      (9)  EFT L 34 af 5.2.2002, s.13.


Vigtig juridisk meddelelse

|

E2001C0174

EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling nr. 174/01/KOL af 8. juni 2001 om et samordnet overvågningsprogram for 2001 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse vegetabilske produkter, herunder frugt og grønsager

EF-Tidende nr. L 015 af 17/01/2002 s. 0042 - 0048

EFTA-Tilsynsmyndighedens henstillingnr. 174/01/KOLaf 8. juni 2001om et samordnet overvågningsprogram for 2001 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse vegetabilske produkter, herunder frugt og grønsagerEFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN -som henviser til EØS-aftalen, særlig artikel 109 og protokol 1 til denne aftale,som henviser til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1 til denne aftale,som henviser til den retsakt, der er indsat i punkt 38 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen (Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn(1)), som senest ændret, særlig artikel 7, stk. 2, litra b),som henviser til den retsakt, der er indsat i punkt 54 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen (Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grønsager(2)), som senest ændret, særlig artikel 4, stk. 2, litra b),som har hørt EFTA-Levnedsmiddelkomitéen, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, ogsom tager følgende i betragtning:(1) I henhold til artikel 7, stk. 2, litra b), i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 90/642/EØF skal EFTA-Tilsynsmyndigheden hvert år inden den 31. december forelægge EFTA-Levnedsmiddelkomitéen, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden, en henstilling om tilrettelæggelse af et samordnet overvågningsprogram for at sikre overholdelse af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er anført i bilag II til ovennævnte direktiver.(2) Erfaringerne med at udarbejde, gennemføre og skrive rapport om de tre foregående årlige samordnede overvågningsprogrammer viser, at flerårige programmer er mest effektive og praktiske. I denne henstilling bør der lægges en rammeplan for fremtidige programmer. Ifølge artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 645/2000(3) kan Kommissionens henstillinger gælde for perioder på mellem et og fem år.(3) EFTA-Tilsynsmyndigheden bør gradvis arbejde hen imod et system, som gør det muligt at anslå den faktiske eksponering for pesticider i kosten, jf. artikel 7, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 90/642/EØF. For at gøre det lettere at undersøge, om det kan lade sig gøre at foretage sådanne skøn, bør der fremskaffes data om overvågning af pesticidrester i en række fødevarer, der udgør væsentlige bestanddele af kosten i EF (se bilag II). På grundlag af de ressourcer, der er til rådighed til overvågning af pesticidrester på nationalt plan, kan EFTA-landene kun analysere prøver af ti produkter om året inden for et samordnet overvågningsprogram. Brugen af pesticider ændrer sig inden for en rullende programperiode på fem år. Hvert pesticid bør normalt overvåges i 20-30 fødevarer i en række treårs cyklusser.(4) I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i 2001 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne acephat, benomylgruppen, chlorpyriphos, iprodion og methamidophos, da disse forbindelser (identificeret som gruppe A i bilag I) allerede blev overvåget mellem 1996 og 2000 med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten. Fortsat overvågning gør det lettere at konstatere ændringer i pesticidernes forekomst.(5) I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer mellem 2001 og 2004 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne diazinon, metalaxyl, methidathion, thiabendazol og triazophos med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten, da disse forbindelser (identificeret som gruppe B i bilag I) allerede blev overvåget mellem 1997 og 2000.(6) I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer mellem 2001 og 2004 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data om pesticiderne chlorpyriphos-methyl, deltamethrin, endosulfan, imazalil, lambda-cyhalothrin, manebgruppen, mecarbam, permethrin, pirimiphos-methyl og vinclozolin med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten, da disse forbindelser (identificeret som gruppe C i bilag I) allerede blev overvåget i 1998, 1999 og 2000.(7) I betragtning af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer mellem 2001 og 2004 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data om pesticiderne azinphos-methyl, captan, chlorothalonil, dichlofluanid, dicofol, dimethoat, folpet, malathion, omethoat, procymidon, propyzamid og azoxystrobin med henblik på vurdering af den faktiske eksponering i kosten, da disse sammensætninger med undtagelse af azoxystrobin (der identificeres som gruppe D i bilag I) allerede blev overvåget i 1998, 1999 og 2000.(8) Det kan ikke lade sig gøre at overvåge disulfoton, phorat, thiometon og oxydemeton-methyl ved hjælp af de rutinemæssigt benyttede analysemetoder til samtidig påvisning af flere pesticidrester. Hvis der er mistanke om, at disse pesticidrester forekommer, bør der indsamles data herfor i de EFTA-lande, hvor det er mest sandsynligt, at de vil blive påvist.(9) Det er nødvendigt at anvende en systematisk statistisk metode til at fastsætte antallet af prøver, der skal tages som led i hver af de samordnede overvågningsforanstaltninger. Denne metode er fastsat af Codex Alimentarius-Kommissionen(4). På basis af en binominal sandsynlighedsfordeling kan det beregnes, at undersøgelse af et samlet antal prøver på 459 giver 99 % sikkerhed for at opdage en prøve, der indeholder pesticidrester over detektionsgrænsen, hvis 1 % af de vegetabilske produkter indeholder restkoncentrationer over detektionsgrænsen. Der bør derfor tages mindst 459 prøver i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdrområde, og for EFTA-landene anbefales det på grundlag af befolkningens størrelse og antallet af forbrugere, at der mindst tages 12 prøver pr. produkt om året.(10) EU-medlemsstaternes eksperter drøftede udkastet til retningslinjer for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, der er offentliggjort i bilag II til overvågningshenstillingen for 1999, i Oeiras, Portugal, den 15. og 16. september 1997, og retningslinjerne blev drøftet og taget ad notam i undergruppen vedrørende pesticidrester under arbejdsgruppen om plantesundhed den 20. og 21. november 1997. Der er enighed om, at udkastet til retningslinjer så vidt muligt bør gennemføres af EU-medlemsstaternes analyselaboratorier og revideres i lyset af denne erfaring. Retningslinjerne blev drøftet og revideret af EU-medlemsstaternes eksperter i Athen, Grækenland, den 15.-17. november 1999. De reviderede retningslinjer vil blive forelagt Den Stående Komité for Plantesundhed og offentliggjort af Kommissionen(5).(11) I henhold til artikel 7, stk. 2, litra a), i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 2, litra a), i direktiv 90/642/EØF skal EFTA-landene angive, hvilke kriterier de har lagt til grund for udarbejdelsen af deres nationale overvågningsprogrammer, når de sender oplysninger til EFTA-Tilsynsmyndigheden om programmerne for det følgende kalenderår. Det bør også oplyses, hvilke kriterier der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af stikprøver og analyser, hvilke indberetningsniveauer der anvendes, og efter hvilke kriterier de er fastsat. Der bør gives nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier (bestemmelser om godkendelse i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 54n i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen - Rådets direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(6)).(12) Oplysningerne om overvågningsprogrammernes resultater er yderst velegnede til elektronisk/datamatiseret behandling, -lagring og -transmission. Medlemsstaterne kan sende Kommissionen data på disketter med den ønskede formatering. EFTA-landene kan anvende det samme format og skulle derfor kunne sende deres rapporter til EFTA-Tilsynsmyndigheden i standardformat. Det er mest effektivt, hvis der udarbejdes retningslinjer for den videre udvikling af en sådan standardformatering -HENSTILLER TIL EFTA-LANDENE:1. at tage stikprøver og foretage analyser af de produkt/pesticidrest-kombinationer, der er fastsat i bilag I, idet der tages mindst 12 stikprøver af hvert produkt, som så vidt muligt afspejler de enkelte EFTA-landes, EØS' og tredjelandes andel af EFTA-landenes marked; for mindst ét pesticid, som eventuelt udgør en akut risiko, udføres der for et af produkterne en individuel analyse af emnerne i den sammensatte prøve: Der udtages to prøver af et passende antal emner, fortrinsvis fra den samme producent; hvis der i den første sammensatte prøve påvises indhold af pesticidet, skal emnerne i den anden prøve analyseres individuelt; i 2001 undersøges kombinationen phorat/kartofler og/eller metidathion/æbler2. at tage stikprøver til analyse af disulfoton, phorat, thiometon og oxydemeton-methyl i de lande, hvor der foreligger tilladelse til at anvende disse pesticider på de pågældende produkter, på grundlag af det antal prøver af hvert produkt, der er nævnt i punkt 13. senest den 31. august 2002 at indberette resultaterne af den del af den særlige foranstaltning, der er fordelt for 2001 i bilag I, med oplysninger om, hvilke analysemetoder der er anvendt, og hvilke indberetningsniveauer der er nået, i overensstemmelse med kvalitetskontrolprocedurerne for analyse af pesticidrester, i et format, herunder elektronisk format, som vist i bilag II og III til EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling for 1999(7)4. senest den 31. august 2001 at sende EFTA-Tilsynsmyndigheden og EØS/EFTA-landene alle de oplysninger, der kræves i artikel 7, stk. 3, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, i direktiv 90/642/EØF, om overvågning i 2000 for i hvert fald ved stikprøvekontrol at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne, herunder:1) resultaterne af deres nationale programmer for pesticider, der er anført i bilag II i direktiv 86/362/EØF og 90/642/EØF, i forhold til harmoniserede værdier, og, hvis der endnu ikke er fastsat nogen på EF-niveau, i forhold til de nationale værdier2) oplysninger om deres laboratoriers kvalitetskontrolprocedurer og især oplysninger om aspekter ved retningslinjerne for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, som de ikke har kunnet anvende eller har haft vanskeligt ved at anvende3) oplysninger om godkendelse af analyselaboratorierne i henhold til artikel 3 i direktiv 93/99/EØF (herunder godkendelsestype, godkendelsesorgan og kopi af godkendelsen)4) oplysninger om de præstationsprøvninger og ringtest, laboratoriet har deltaget i5. senest den 30. september 2001 at sende EFTA-Tilsynsmyndigheden deres planlagte nationale program for overvågning af de maksimalgrænseværdier, der er fastsat ved direktiv 90/642/EF og 86/362/EØF for 2002.6. Denne henstilling er rettet til Island, Liechtenstein og Norge.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juni 2001.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneHannes HafsteinMedlem af kollegiet(1) EFT L 221 af 7.8.1986, s. 37.(2) EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71.(3) EFT L 78 af 29.3.2000, s. 7.(4) Codex Alimentarius: "Pesticide Residues in Foodstuffs", Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1, bind 2, s. 372.(5) Offentliggjort i EFT L 128 af 21.5.1999, s. 30. En revideret udgave vil foreligge som dokument nr. SANCO/3103/2000 (http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/pest/index_en.htm).(6) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(7) EFT L 74 af 23.3.2000, bilag II (kvalitetskontrolprocedurer), s. 25, og bilag III (arbejdsdokument/rapportformat), s. 38.BILAG IPesticid/produkt-kombinationer, som skal overvåges i forbindelse med den særlige foranstaltning, der er nævnt i nr. 1 i henstillingen>TABELPOSITION>(a) Æbler, tomater, salat, jordbær, druer.(b) Pærer, bananer, bønner (friske eller frosne), kartofler, gulerødder, appelsiner, mandariner, ferskner/nektariner, spinat.(c) Blomkål, peberfrugter, hvede, melon, ris, agurker, hovedkål, ærter (friske/frosne, uden bælg).(d) Æbler, havre, tomater, salat, druer, jordbær, porrer, løg, appelsinsaft, æblesaft, rug auberginer.BILAG IISamordnet overvågningsprogram for årene 1996-2004 med skønnet optagelsestidspunkt og omfang>TABELPOSITION>z Æbler, jordbær, druer, tomater, salat.y Mandariner, pærer, bananer, bønner, kartofler.x Appelsiner, ferskner, gulerødder, spinat.w Blomkål, peberfrugter, hvede, melon.v Ris, agurker, hovedkål, ærter.u Løg, porrer, appelsinsaft, æblesaft, rug.


Avis juridique important

|

32003H0598

Kommissionens henstilling af 11. august 2003 om forebyggelse og reduktion af patulinforureningen i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarer (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2003) 2866)

EU-Tidende nr. L 203 af 12/08/2003 s. 0054 - 0059

Kommissionens henstillingaf 11. august 2003om forebyggelse og reduktion af patulinforureningen i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarer(meddelt under nummer K(2003) 2866)(EØS-relevant tekst)(2003/598/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1425/2003(1) er der fastsat grænseværdier for patulin, bl.a. i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarer.(2) Inden for rammerne af Rådets direktiv 93/5/EØF af 25. februar 1993 om bistand til Kommissionen og samarbejde fra medlemsstaternes side ved den videnskabelige gennemgang af spørgsmål vedrørende levnedsmidler(2) (SCOOP) er der blevet gennemført en vurdering af EU-befolkningens eksponering for patulin. Fra vurderingen kan det konkluderes, at den gennemsnitlige eksponering synes at ligge et godt stykke under PMTDI på 0,4 μg/kg kropsvægt. For særlige forbrugergrupper, især små børn, og i de værst tænkelige tilfælde er patulineksponeringen dog mere omfattende, men stadig under PMTDI.(3) Grænseværdien for patulin i æblesaft er blevet fastsat under hensyntagen til den toksikologiske evaluering, resultatet af eksponeringsvurderingen og mulighederne i praksis. Det erkendes dog, at det er nødvendigt at optimere indsatsen for yderligere at reducere forekomsten af patulin i æblesaft.(4) Æbleforarbejdningsindustrien bør derfor tilskyndes til at indføre god fremstillingspraksis. De bør især fjerne ødelagt frugt fra produktionsprocessen, idet udseendet er en god indikator for forureningsniveauet. Da patulin imidlertid også kan forekomme i frugt, som ikke er synligt beskadiget eller ødelagt på overfladen, kan forureningen ikke elimineres fuldstændigt ved at bortsortere al synligt beskadiget eller ødelagt frugt. Når "Code of Practice for the prevention and reduction of patulin contamination in apple juice and apple juice ingredients in other beverages" (retningslinier for god praksis med henblik på forebyggelse og reduktion af patulinforureningen i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarer) er gennemført fuldt ud, vil forureningsniveauet falde yderligere.(5) For at sikre, at det indre marked fungerer effektivt, bør Den Europæiske Union på ensartet vis anvende "Code of Practice for the prevention and reduction of patulin contamination in apple juice and apple juice ingredients in other beverages". Det anbefales derfor, at "Code of Practice for the prevention and reduction of patulin contamination in apple juice and apple juice ingredients in other beverages" indføres i Den Europæiske Union.(6) I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 563/2002(4), skal grænseværdierne for patulin i frugtsaft, koncentreret frugtsaft, frugtnektar, spiritus, cider og andre gærede drikkevarer, der er fremstillet af æbler eller indeholder æblesaft, revideres senest den 30. juni 2005 med henblik på at nedsætte dem under hensyntagen til den aktuelle videnskabelige og tekniske viden og til gennemførelsen af "Code of Practice for the prevention and reduction of patulin contamination in apple juice and apple juice ingredients in other beverages" (retningslinier for god praksis med henblik på forebyggelse og reduktion af patulinforureningen i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarer),HENSTILLER, AT MEDLEMSSTATERNE:1. træffer de nødvendige foranstaltninger, så "Code of Practice for the prevention and reduction of patulin contamination in apple juice and apple juice ingredients in other beverages" (retningslinier for god praksis med henblik på forebyggelse og reduktion af patulinforureningen i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarer), som beskrives i bilaget til denne henstilling, gennemføres af alle virksomheder i æbleforarbejdningsindustrien.2. sikrer, at virksomhederne i æbleforarbejdningsindustrien træffer alle relevante foranstaltninger, herunder eventuelle korrigerende foranstaltninger, for at opnå lavere værdier for patulin end grænseværdien på 50 μg/kg for æblesaft med henblik på at nå ned på målværdien 25 μg/kg.Udfærdiget i Bruxelles, den 11. august 2003.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) Se side 1 i denne EUT.(2) EFT L 52 af 4.3.1993, s. 18.(3) EFT L 77 af 16.3.2001, s. 1.(4) EFT L 86 af 3.4.2002, s. 5.BILAGRetningslinier for god praksis med henblik på forebyggelse og reduktion af patulinforureningen i æblesaft og æblesaftingredienser i andre drikkevarerIndledning1. Patulin er en sekundær metabolit, der produceres af en række svampearter tilhørende slægterne Penicillium, Aspergillus og Byssochlamys. Blandt disse er Penicillium expansum sandsynligvis den hyppigst forekommende art. Patulin er fundet som forurenende stof i mange mugne frugter, grøntsager, korntyper og andre fødevarer, men æbler og æbleprodukter er dog den største kilde til patulinforurening.2. Alkoholgæring af frugtsaft ødelægger patulin, og derfor indeholder gærede produkter, f.eks. æblecider og pærecider, ikke patulin. Der er dog blevet fundet patulin i gærede produkter, der har fået tilsat æblesaft efter gæringen. Det er blevet fremført, at ascorbinsyre får patulin til at forsvinde fra æblesaft, men de optimale betingelser for inaktiveringen er ikke blevet fastlagt fuldt ud. Patulin er relativt stabilt over for termisk påvirkning, især ved lave pH-værdier. Det er fremført, at korttidsbehandling ved høj temperatur (150 °C) bevirker en reduktion af patulinkoncentrationen på ca. 20 %. Termisk behandling er dog ikke i sig selv tilstrækkelig til at sikre et patulinfrit produkt.3. Patulin forekommer hovedsagelig i muggen frugt, skønt mugforekomst ikke nødvendigvis betyder, at der er patulin i en frugt, men det er tegn på, at der kan forekomme patulin. I visse tilfælde kan der forekomme skimmelvækst inde i frugten som følge af angreb på i øvrigt sundt væv af insekter eller andet, hvilket kan forårsage patulinforekomst i frugt, der udefra ser ubeskadiget ud. Patulin kan dog også forekomme i stødt frugt efter opbevaring i kontrolleret atmosfære og eksponering for omgivelsestemperatur, uanset om der forekommer centerråd eller ej. Vask af frugt eller fjernelse af skimmelvæv umiddelbart inden presningen fjerner ikke nødvendigvis alt det patulin, der forekommer i frugt, da en del af det kan være diffunderet ned i tilsyneladende sundt væv.4. Skønt sporer af mange af de skimmeltyper, der kan producere patulin, forekommer på frugt, der endnu hænger på træet, vil de generelt først vokse på frugten, når den er høstet. Skimmelvækst og patulinproduktion kan imidlertid forekomme i frugt inden høsten, hvis frugten angribes af sygdomme eller insekter, eller i tilfælde af at nedfaldsfrugt samles med henblik på forarbejdning. Frugtens tilstand på høsttidspunktet, den efterfølgende behandling af frugten (navnlig under opbevaring) og lagringsforholdenes betydning for at hæmme skimmelvæksten er alle faktorer, der gør det mere eller mindre sandsynligt, at saft og andre produkter tilvirket af frisk og lagret frugt er forurenet med patulin.5. Henstillingerne i denne kodeks med henblik på at reducere patulinforureningen i æblesaft er opdelt i to dele:I. Anbefalet praksis på grundlag af god landbrugspraksis.II. Anbefalet praksis på grundlag af god fremstillingspraksis.I. ANBEFALET PRAKSIS PÅ GRUNDLAG AF GOD LANDBRUGSPRAKSISFør høst6. Ved beskæring i hvileperioden fjernes og destrueres alt ved med sygdomsangreb og indtørrede frugter.7. Træer beskæres i overensstemmelse med god handelspraksis til en form, der giver god luftbevægelse gennem træet og lysgennemtrængning til træet. Det er dermed samtidig let at foretage sprøjtebehandling.8. Der bør træffes forholdsregler over for skadegørere og sygdomme, som direkte forårsager råd eller giver adgang til patulinproducerende skimmel. Det drejer sig bl.a. om kræft (Botrytis spp og Nectria spp), æblevikler og andre viklere, frostmåler, blastobasis, bladhveps og syrebladhveps.9. Fugtigt vejr, når kronbladene falder, og på høsttidspunktet øger sandsynligvis risikoen for råd, og man bør overveje relevante foranstaltninger, f.eks. anvendelse af fungicider for at forebygge sporespiring og svampevækst.10. Der er større sandsynlighed for, at æbler med dårlig mineralsammensætning lider af fysiologiske lagersygdomme, og de er dermed mere udsat for bestemte typer råd, særlig Gloeosporium spp, og sekundære rådtyper, f.eks. Penicillium. Partier til friskfrugtmarkedet af æbler, der ikke overholder de anbefalede normer for mineralsammensætning som bestemt ved frugtanalyse, bør derfor udelukkes fra langtidsopbevaring, dvs. lagring i mere end 3-4 måneder.11. I tilfælde af at mineralindholdet i frugt til friskfrugtmarkedet ligger uden for de optimale værdiintervaller, vil en forbedring af calcium- og phosphorværdierne i frugten, navnlig ved en større calcium-/kalium-ratio ved styret anvendelse af gødning, forbedre cellestrukturen, hvilken igen vil nedsætte følsomheden over for råd.12. Der bør for de enkelte plantager opbevares årlige registre over omfanget af råd, da historiske data indtil videre er den bedste rettesnor vedrørende det potentielle omfang af råd, hvilket vil angive behovet for anvendelse af fungicider og lagringspotentialet for frugten fra den pågældende plantage.Høst og transport af frugt13. Æbler til forarbejdning opdeles i to kategorier:a) Mekanisk høstet frugt14. Man høster frugt mekanisk ved at ryste træet og opsamle frugten fra jorden med passende mekanisk udstyr.15. Al frugt bør behandles så skånsomt som muligt, og der skal gøres mest muligt for at minimere de fysiske skader i alle faser af høst og transport.16. Inden træet rystes, bør beskadiget nedfaldsfrugt (med råd, revner osv.) fjernes fra jorden for at sikre, at kun friske og/eller sunde frugter samles.17. Mekanisk høstet frugt skal transporteres til forarbejdningsanlæggene senest 3 dage efter høst.18. Alle beholdere, der anvendes til transport af høstet frugt, bør være rene, tørre og uden affald af nogen art.b) Frugt til friskfrugtmarkedet19. Frugt fra plantager, som traditionelt har stort omfang af råd, bør høstes separat og bør ikke lægges på lager.20. Ideelt set bør al frugt plukkes i tørt vejr, når frugten er moden, og den bør placeres i rene beholdere (f.eks. spande og kasser), der er egnede til at blive transporteret direkte til lager. Beholderne bør rengøres, helst ved at blive spulet med rent vand eller, endnu bedre, ved at blive skrubbet med vand og sæbe, og rester af frugter og blade bør fjernes. De rengjorte beholdere bør tørre, inden de anvendes. Frugten bør ikke udsættes for regn.21. Der bør foretages passende oplæring og tilsyn for at sikre, at plukningen foregår, uden at frugten skades.22. Al frugt med beskadiget overflade eller med blotlagt frugtkød samt frugt med sygdomsangreb bør fjernes i plantagen ved plukningen, og det bør i videst muligt omfang undgås, at frugt bliver stødt.23. Frugt, der er forurenet med jord, dvs. frugt med jordstænk eller frugt på jorden, bør ikke lægges på lager.24. Der skal udvises omhu for at undgå blade, kviste osv. blandt den plukkede frugt.25. Frugt bør anbringes på køl senest 18 timer efter høsten og nedkøles til de anbefalede temperaturer (se eksempler i tabel 1) senest 3-4 efter plukningen.TABEL 1 Eksempler på anbefalede temperaturer ved opbevaring af æbler i luft>TABELPOSITION>26. Der bør træffes foranstaltninger for at undgå jordforurening under transport og lagring.27. Under behandling og transport af beholderne i plantagen og mellem plantagen og lageret bør der udvises omhu for at undgå, at beholderen og frugten forurenes af jord, og for at minimere fysisk beskadigelse af frugten, f.eks. stød.28. Høstet frugt bør ikke opbevares i plantagen natten over, men flyttes til et område med fast underlag og helst overdækket.Behandling og opbevaring efter høst af frugt til friskfrugtmarkedet29. Al frugt, uanset om den er til friskfrugtmarkedet eller til senere forarbejdning, bør behandles så skånsomt som muligt, og der skal gøres mest muligt for at minimere de fysiske skader, f.eks. stød, i alle faser efter høsten indtil presningen.30. Æbleavlere og andre saftproducenter, der ikke har lageranlæg med styring, skal påse, at frugt til saftfremstilling presses hurtigst muligt efter plukningen.31. Ved lagring i kontrolleret atmosfære skal man påse, at det i givet fald tjekkes, at lagerrummene er gastætte, og at alt overvågningsudstyr afprøves, inden høsten begynder. Lagerrummene nedkøles grundigt, før de tages i brug.32. Hvor det er relevant, kan der under overholdelse af de relevante EU-forskrifter anvendes post harvest-behandling med fungicider.33. Æbler på lager på undersøges regelmæssigt - mindst en gang om måneden - for omfanget af råd. Der bør føres et årligt register over omfanget af råd. Den prøveudtagningsprocedure, der anvendes, bør minimere risikoen for ændringer af atmosfæren i lagerrummet (jf. punkt 36).34. Stikprøver af frugt bør placeres i hensigtsmæssige beholdere (f.eks. netposer), der befinder sig nær ved inspektionslemmene, så der kan føres tilsyn med frugtens tilstand under lagringen (jf. punkt 35). Stikprøverne bør mindst en gang om måneden undersøges for råd, frugtens generelle tilstand og holdbarhed. Der bør evt. være kortere intervaller i lagre, hvor lagerforholdene for frugten ikke er optimale og/eller frugten har en forventet holdbarhed på under 3 måneder som følge af negative vækst- og/eller høstbetingelser.35. Hvis en prøve viser, at der er problemer med frugtens tilstand, bør der træffes passende foranstaltninger, for at frugten udtages til anvendelse, inden der opstår omfattende skader.36. Skimmelvækst forekommer normalt i varme omgivelser. Hurtig nedkøling og stabil lageratmosfære vil forbedre frugtens tilstand. Frugt skal helst lægges på lager og nedkøles til under 5 °C på 3-4 dage og til den optimale temperatur inden for yderligere 2 dage. Kontrolleret atmosfære bør nås senest 7-10 dage fra begyndelsen af lagringen, og lagring ved et meget lavt indhold af ilt (Ultra Low Oxygen, dvs. under 1,8 % ilt) bør nås inden yderligere 7 dage.Vurdering af frugt til friskfrugtmarkedet eller saftfremstilling efter lagring37. Al rådden frugt, også frugt med kun mindre rådangreb, bør så vidt muligt fjernes, og sund frugt bør opbevares i en ren beholder til frugt i løs vægt.38. Når beholdere fjernes fra lageret med henblik på udvælgelse af frugt til detailleddet, bør beholdere med frugt til saftfremstilling påføres et særligt mærke og returneres til kølelageret senest 12 timer efter sorteringen. Det tidsrum, hvor frugten befinder sig i omgivelsestemperatur, bør være så kort som muligt. Frugt til saftfremstilling skal helst opbevares ved <  5 °C, fra den fjernes fra lagerrummet, til den presses, og den bør anvendes hurtigst muligt.39. Frugt, der sendes til saftfremstilling, bør anvendes hurtigst muligt og inden for den normale holdbarhedsperiode, som anbefales for frugt fra samme lager. Alle former for stød fremmer dannelse af patulin, og stød bør derfor så vidt muligt undgås, navnlig hvis frugten skal opbevares i mere end 24 timer ved omgivelsestemperatur inden presningen.II. ANBEFALET PRAKSIS PÅ GRUNDLAG AF GOD FREMSTILLINGSPRAKSISTransport, kontrol og presning af frugtMekanisk høstet frugt og frugt til friskfrugtmarkedeta) Frugt til friskfrugtmarkedet40. Transporttiden for lagret frugt fra kølelageret til forarbejdningsvirksomheden bør være så kort som muligt (helst <  24 timer før presningen, medmindre der er køleanlæg).41. Sorter med åbent bæger er særligt modtagelige over for centerråd. Disse sorter bør undersøges for centerråd ved regelmæssig kontrol umiddelbart inden presningen. Der bør udtages en passende stikprøve af æbler fra hvert enkelt parti frugt. Æblerne skæres hver især midt over på tværs og undersøges for tegn på mycelievækst. Hvis forekomsten af centerråd overstiger det godkendte niveau, bør partiet ikke anvendes til saftfremstilling. Forarbejdningsvirksomheden bør angive, hvor stor en andel af frugtleverancen der må have tegn på råd under hensyntagen til virksomhedens evne til at fjerne frugt med råd under kontrollen inden forarbejdningen. Hvis denne andel overskrides, bør hele frugtpartiet afvises.42. Når frugten ankommer til forarbejdningsvirksomheden, bør den underkastes kvalitetskontrol, navnlig med hensyn til eksterne og interne skimmelangreb (jf. punkt 43).b) Mekanisk høstet frugt og frugt til friskfrugtmarkedet43. Under forarbejdningen, men inden presningen, bør frugten sorteres omhyggeligt med henblik på at fjerne frugt med synlig skimmel (regelmæssig kontrol af stikprøver for intern skimmel, ved at frugt deles, jf. punkt 41), og den bør vaskes grundigt ved anvendelse af drikkevand eller vand, der har været underkastet en passende behandling.44. Saftpressere og andet udstyr til fremstillingen bør rengøres og desinficeres i overensstemmelse med branchens bedste praksis. Saftpressere og andet udstyr skal almindeligvis spules med en højtryksspuler og desinficeres med et passende desinfektionsmiddel, hvorefter de skylles igen med koldt drikkevand. På nogle anlæg, som fungerer næsten kontinuerligt, bør rengøringen foretages en gang pr. skift eller en gang om dagen.45. Efter presningen bør der udtages saftprøver til analyse. En repræsentativ prøve af produktionen som helhed bør analyseres for patulin ved hjælp af en passende metode i et laboratorium, der er akkrediteret til at foretage en sådan analyse.46. Saften bør nedkøles til <  5 °C og holdes nedkølet samt opbevares ved et meget lavt indhold af ilt (Ultra Low Oxygen), inden den koncentreres, emballeres eller pasteuriseres.47. Saft bør først sendes til emballering, når der er givet tilladelse hertil, efter at analysen har vist, at patulinindholdet ligger under grænseværdien.Emballering og afsluttende forarbejdning af saft48. Skimmeltyper, der kan producere patulin, kan sammen med andre skimmel- og gærtyper især forekomme i saft, der ikke har været koncentreret. Det er af afgørende betydning, at man forebygger, at sådanne organismer udvikler sig under transport og lagring, for at forebygge fordærvelse af produktet og samtidig forebygge patulinproduktionen.49. Hvis saft skal opbevares i et tidsrum inden anvendelsen, bør temperaturen sænkes til højst 5 °C for at mindske udviklingen af mikroorganismer.50. Det meste saft varmebehandles for at sikre, at enzymer og fordærvende mikroorganismer går til grunde. NB: En sådan behandling vil generelt dræbe svampesporer og vegetativt mycelium, men vil ikke destruere patulin, der allerede forekommer.Kvalitetsvurdering af saft51. Specifikationer for indkøb af æblesaft eller æblesaftkoncentrater bør omfatte grænseværdien for patulin baseret på en relevant analysemetode, der er i overensstemmelse med Kommissionens direktiv 2003/78/EF (EFT L 203 af 12.8.2003, s. 40) om prøveudtagnings- og analysemetoder til officiel kontrol af indholdet af patulin i levnedsmidler.52. Der bør udarbejdes en plan for udtagning af stikprøver af produktet med henblik på at sikre, at det færdige produkts patulinindhold overholder grænseværdien.53. Pakkeriet skal forvisse sig om, at saftleverandøren er i stand til på korrekt vis at kontrollere sine egne arbejdsgange, med henblik på at sikre, at ovenstående henstillinger er fulgt.54. Pakkeriets kvalitetsvurdering af æblesaften skal omfatte brix, pH-værdi, smag, farve, turbiditet osv. Den mikrobiologiske kvalitet bør overvåges nøje, da den er en indikator ikke blot for risikoen for potentielt patulinproducerende organismer, men også for hygiejnen i de foregående led i produktionen.55. Der bør foretages yderligere kontrol af det emballerede produkt for at sikre, at det ikke er forringet i forbindelse med emballeringen.Konklusion56. Disse retningslinier for god praksis indeholder nogle generelle principper for forebyggelse af patulin i æblesaft. Det er vigtigt, at de generelle principper føres ud i livet af nationale myndigheder, idet der tages hensyn til de lokale æblesorter, klima, lageranlæg og produktionsvilkår, så principperne bliver mere gavnlige for frugtavlerne og forarbejdningsvirksomhederne.57. Det anbefales, at man anvender et post harvest-styringssystem baseret på HACCP til reduktion af patulin i æblesaft.


title: Rådets henstilling af 19. december 2016 om opkvalificeringsforløb: Nye muligheder for voksne

text:
               24.12.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 484/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 19. december 2016
   om opkvalificeringsforløb: Nye muligheder for voksne
   (2016/C 484/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 165 og 166,
   som henviser til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               I det moderne samfund skal enhver have et bredt sæt færdigheder, viden og kompetencer, herunder et tilstrækkeligt niveau af læse-, skrive- og regnefærdigheder samt digitale kompetencer for at kunne udnytte sit fulde potentiale, tage aktivt del i samfundet og påtage sig sit sociale og medborgerlige ansvar. Sådanne færdigheder, sådan viden og sådanne kompetencer er også afgørende for at få adgang til arbejdsmarkedet, for at kunne udvikle sig der og for at deltage i videreuddannelse.

               (2)

               At få jobmuligheder kræver i stadig højere grad både et højere niveau og mere varierede færdigheder og kompetencer. I fremtiden vil der være færre ufaglærte job. Selv job, der traditionelt har krævet kvalifikationer på lavt niveau eller ikke har krævet kvalifikationer, bliver stadig mere krævende. Langt de fleste job vil kræve et vist niveau af digitale kompetencer, og flere og flere ufaglærte job kræver visse kernekompetencer eller generiske kompetencer (som f.eks. kommunikation, problemløsning, samarbejde og personlige kompetencer).

               (3)

               I 2015 havde 64 mio. mennesker, mere end en fjerdedel af Unionens befolkning i alderen 25-64 år, forladt skolesystemet med højst en afsluttet grundskoleuddannelse. Der findes ikke noget middel til at måle disse personers grundlæggende færdigheder, men Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udviklings (OECD's) undersøgelse af voksnes færdigheder (»PIAAC«), som undersøgte læse-, regne- og problemløsningsfærdigheder i teknologirige miljøer, viser, at et tilsvarende antal voksne i alderen 16-65 år kun opnåede det laveste færdighedsniveau i 20 medlemsstater.

               (4)

               Data for 2013 fra undersøgelsen fra OECD's program for international elevevaluering (PISA) fremhæver endvidere det betydelige antal 15-årige, der ikke lever op til kravene i læsning (17,8 %), matematik (22,1 %) og naturvidenskab (16,6 %). Disse resultater ligger over benchmarket på 15 % for Uddannelse 2020 (ET 2020).

               (5)

               PIAAC viser, at voksne med bedre færdigheder i læsning, regning og problemløsning i teknologirige miljøer synes at have bedre resultater på arbejdsmarkedet. Samtidig hermed er 20-25 % af voksne europæere i alderen 16-65 år med et lavt niveau i disse færdigheder mindre tilbøjelige til at deltage i læring eller deltage fuldt ud i den digitale økonomi og det digitale samfund. De står over for en højere risiko for ledighed, en højere forekomst af fattigdom og social udstødelse, større sundhedsrisici og en kortere forventet levetid, mens deres børn risikerer dårlige uddannelsesmæssige resultater.

               (6)

               Lavtuddannede med betydelige mangler i grundlæggende færdigheder kan udgøre en høj andel blandt ledige (navnlig langtidsledige) og andre sårbare grupper, f.eks. ældre arbejdstagere, ikkeerhvervsaktive og tredjelandsstatsborgere. Disse mangler gør det vanskeligere for dem at komme ind på eller vende tilbage til arbejdsmarkedet.

               (7)

               Medlemsstaternes politikker vedrørende mindskelse af skolefrafaldet, jf. Rådets henstilling af 28. juni 2011 (1) og Rådets konklusioner af 23. november 2015 om politikker, som skal mindske skolefrafald på grundlag af forebyggende, intervenerende og kompenserende foranstaltninger har en positiv virkning. I 2015 var det gennemsnitlige skolefrafald i alderen 18-24 år i Unionen ca. ét procentpoint under Europa 2020-hovedmålet på 10 %, men der var store forskelle mellem medlemsstaterne. Selv om hovedmålet skulle blive nået, ville de sidste 10 % i denne aldersgruppe have alvorlige problemer med som voksne at få adgang til varig beskæftigelse. Desuden er der fortsat et stort antal personer på 25 år eller derover, som forlod skolen tidligt, mange af dem tredjelandsstatsborgere og andre personer med migrantbaggrund eller ugunstig baggrund.

               (8)

               Lavtuddannedes deltagelse i livslang læring er fire gange lavere end deltagelsen blandt personer med en videregående uddannelse. Mulighederne for at få adgang til livslang læring er stadig ujævnt fordelt mellem de socioøkonomiske grupper, og for nogle grupper i den arbejdsdygtige alder, navnlig tredjelandsstatsborgere, er adgangen mindre. Tilskyndelse til bred og inklusiv deltagelse er derfor nøglen til at få succes med opkvalificeringsforanstaltninger. Indsatsen for at nå ud til mennesker, som har behov for særlig motivation, støtte og livslang vejledning, navnlig dem, som er længst væk fra arbejdsmarkedet eller uddannelse, er afgørende.

               (9)

               Opkvalificeringsforløbene vil blive rettet mod voksne med et lavt niveau af færdigheder, viden og kompetencer, og som ikke er berettigede til støtte under ungdomsgarantien (2), og vil give dem fleksible muligheder for at forbedre deres læse, skrive- og regnefærdigheder og digitale kompetencer og bevæge sig imod højere niveauer i den europæiske referenceramme for kvalifikationer (EQF), der er relevante for arbejdsmarkedet og for aktiv deltagelse i samfundet. Dette vil kunne opnås ved at levere uddannelse i de rette læringsmiljøer, hvor kvalificerede lærere og undervisere benytter alderstilpassede undervisningsmetoder og udnytter potentialet ved digital læring.

               (10)

               Under hensyn til national lovgivning, nationale forhold og de disponible ressourcer kan medlemsstaterne rette opkvalificeringsforløbene mod de prioriterede målgrupper, de har identificeret. De kan udformes i overensstemmelse med de gennemførelsesforanstaltninger, som medlemsstaterne har indført, og baseres på den enkeltes engagement og interesse i at deltage.

               (11)

               En forstærkelse af voksnes færdigheder og kompetencer bidrager markant til opfyldelsen af de strategiske mål for Europa 2020, som det fremgår af politikcyklussen for det europæiske semester.

               (12)

               Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder anerkender retten til uddannelse og til adgang til erhvervsuddannelse samt efter- og videreuddannelse for alle.

               (13)

               De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling fra 2015 opfordrer til at sikre, at alle unge og en betydelig del af de voksne, både mænd og kvinder, kan læse, skrive og regne inden 2030.

               (14)

               Europa-Parlamentets og Rådets henstilling 2006/962/EF af 18. december 2006 om nøglekompetencer for livslang læring (3) tilvejebringer en referenceramme, som støtter medlemsstaterne i deres arbejde med at sikre, at unge efter grunduddannelsen har udviklet deres nøglekompetencer i et sådant omfang, at de er rustet til voksenlivet, og at disse danner grundlag for yderligere læring og beskæftigelse i livet. Den nævnte ramme hjælper desuden medlemsstaterne med at sikre, at voksne kan udvikle og ajourføre deres nøglekompetencer gennem hele livet.

               (15)

               Den europæiske digitale kompetenceramme for borgerne udgør en fælles europæisk referenceramme for, hvad det vil sige at være digitalt begavet i dagens samfund, og definerer kompetencer og kompetenceniveauer på fem centrale områder.

               (16)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 23. april 2008 om etablering af den europæiske referenceramme for kvalifikationer for livslang læring (4) blev der etableret en fælles referenceramme for kvalifikationer bestående af otte niveauer udtrykt som læringsresultater, som kan opnås via forskellige forløb bestående af formel, ikkeformel og uformel læring.

               (17)

               I Rådets og Kommissionens fælles rapport om gennemførelsen af strategirammen for det europæiske samarbejde på uddannelsesområdet (ET 2020) blev der inden for voksenuddannelse bl.a. givet prioritet til at sikre læse-, skrive- og regnefærdigheder og digitale kompetencer og give tilstrækkeligt med nye chancer til at få en anerkendt EQF-kvalifikation til dem, der ikke har EQF-kvalifikationer på niveau 4. I den nævnte fælles rapport opstilles der også resultatmål på mellemlang sigt for erhvervsuddannelser, herunder at give øget adgang til kvalifikationer for alle gennem mere fleksible systemer for erhvervsuddannelse, hvor det er muligt at skifte mellem forskellige retninger, navnlig ved at tilbyde effektive og integrerede vejledningstjenester og ved at gøre validering af ikkeformel og uformel læring mulig.

               (18)

               I Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring (5) opfordres medlemsstaterne til inden 2018 at indføre nationale ordninger for valideringen (kortlægning, dokumentation, vurdering og certificering) af ikkeformel og uformel læring. Dette omfatter muligheden for, at ledige og personer med risiko for ledighed kan få foretaget en »kompetencevurdering« med henblik på at få et overblik over deres viden, færdigheder og kompetencer.

               (19)

               I Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti anbefales det, at unge i alderen under 25 år modtager et kvalitetstilbud om beskæftigelse, videreuddannelse, en læreplads eller et praktikophold, senest fire måneder efter at de er blevet arbejdsløse eller har forladt det formelle uddannelsessystem. Medlemsstaterne opfordres til at tilbyde unge, der forlader skolen tidligt, og lavtuddannede unge måder, hvorpå de igen kan komme i uddannelse eller voksenuddannelse, som tilbyder undervisningsmiljøer, der opfylder deres specifikke behov og sætter dem i stand til at opnå den kvalifikation, de ikke fik.

               (20)

               I Rådets henstilling af 15. februar 2016 om integration af langtidsledige på arbejdsmarkedet (6) henstilles der til, at langtidsledige får tilbudt en tilbundsgående individuel vurdering og vejledning og en aftale om jobintegration bestående af et individuelt tilbud og angivelse af ét personligt kontaktpunkt senest efter 18 måneders arbejdsløshed.

               (21)

               I Kommissionens henstilling 2008/867/EF af 3. oktober 2008 om aktiv integration af mennesker, der er udstødt fra arbejdsmarkedet (7), opfordres medlemsstaterne til at øge og forbedre investeringerne i menneskelig kapital ved hjælp af integrerede uddannelses- og erhvervsuddannelsespolitikker, herunder effektive strategier for livslang uddannelse, og til at tilpasse uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer som reaktion på nye kompetencekrav og behovet for digitale kompetencer.

               (22)

               I konklusionerne af 5. og 6. juni 2014 vedrørende integration af tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold i Unionen bekræftede Rådet igen de fælles grundprincipper for politikken for integration af indvandrere i EU, som blev vedtaget i 2004, herunder at »en indsats på uddannelsesområdet er af afgørende betydning for at forberede indvandrerne, og navnlig deres efterkommere, på at blive mere aktive deltagere i samfundet og få succes med det«.

               (23)

               I Rådets resolution af 21. november 2008 om bedre integration af livslang vejledning i strategierne for livslang læring (8) opfordres medlemsstaterne til at anvende fire vejledende principper for at ledsage overgangene hele vejen gennem borgernes liv: fremme af evnen til selv at orientere sig gennem hele livet, lettelse af adgangen til vejledningstjenester for alle borgere, udvikling af kvalitetssikringen af vejledningstjenester og fremme af koordineringen af og samarbejdet mellem de forskellige aktører på nationalt, regionalt og lokalt plan.

               (24)

               På trods af denne indsats er lavtuddannede voksnes adgang til og deltagelse i uddannelse stadig en udfordring. Aktive arbejdsmarkedspolitikker har til formål at bringe ledige tilbage i beskæftigelse så hurtigt som muligt, men omfatter ikke altid fleksible og personligt tilpassede muligheder for opkvalificering. Kun få offentlige politikker omhandler behovet for at opkvalificere personer, der allerede er i beskæftigelse, og de udsættes for risikoen for, at deres kompetencer forældes, og de mister deres job, mens de personer, der er længst væk fra arbejdsmarkedet, har det største behov for opkvalificering, men er de vanskeligste at nå ud til.

               (25)

               Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer opfordrede Kommissionen til at fremlægge et forslag til en ny dagsorden for kvalifikationer for Europa, som bl.a. ser på, hvordan udviklingen af kvalifikationer og tilegnelsen af viden kan fremmes, og som anerkender, at færdiggørelse af en ungdomsuddannelse eller tilsvarende ofte anses for at være det minimumskrav, der sikrer en vellykket overgang fra uddannelse til arbejdsmarked og giver adgang til yderligere læring.

               (26)

               Den videnbase, som de politiske beslutningstagere og de involverede fagpersoner har brug for, udvides løbende, men er ufuldstændig. EU's organer, navnlig Eurostat, Forvaltningsorganet for Undervisning, Audiovisuelle Medier og Kultur (EACEA) og Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop), vil kunne udvikle yderligere relevant forskning, ekspertise og analyser. Resultaterne af det arbejde, der udføres i forbindelse med det europæiske samarbejde på beskæftigelses- og uddannelsesområdet kan bidrage yderligere til udvikling af videnbasen og den gensidige læring.

               (27)

               Arbejdsgiverorganisationer, arbejdsgivere, fagforeninger, industri-, handels- og håndværkskamre, nationale organer, der er involveret i planlægning, tilrettelæggelse eller fremme af uddannelse, og i politikker for integration af migranter og arbejdsformidlinger, uddannelsesudbydere, formidlende organer og brancheorganisationer, civilsamfundsorganisationer, lokale og regionale økonomiske aktører, biblioteker, kollektive tjenester og de voksne lærende selv er blandt de vigtigste interessenter i den fælles indsats, der er nødvendig for at nå ud til, engagere, vejlede og støtte de enkelte personer, efterhånden som de gør fremskridt med deres opkvalificeringsforløb.

               (28)

               Målgruppens uensartede sammensætning og fragmenteringen og kompleksiteten af de politiske foranstaltninger på dette område bevirker, at der ofte mangler systematiske tilgange til opkvalificering af arbejdsstyrken og manglende bevidsthed om de socioøkonomiske fordele, der er forbundet hermed. Derfor vil en sammenhængende politisk indsats på grundlag af effektiv koordinering og partnerskaber på tværs af politikområder være velkommen.

               (29)

               Da uddannelsessystemerne og situationen på arbejdsmarkedet varierer betydeligt mellem medlemsstaterne og regionerne, findes der ikke en standardtilgang til beskæftigelsesegnethed. I denne sammenhæng er fremskridt hen imod et specifikt kvalifikationsniveau et middel til at øge menneskers beskæftigelsesegnethed og aktive deltagelse i samfundet snarere end et mål i sig selv,

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE,
   at de i overensstemmelse med national lovgivning, nationale forhold og disponible ressourcer samt i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter og uddannelsesudbydere:

               1.

               tilbyder voksne med et lavt niveau af færdigheder, viden og kompetencer, som f.eks. voksne, der har forladt grunduddannelsen uden at afslutte en ungdomsuddannelse eller tilsvarende, og som ikke er omfattet af ungdomsgarantien, adgang til opkvalificeringsforløb, som afhængigt af deres individuelle behov giver dem mulighed for:

                           a)

                           at tilegne sig et minimumsniveau af læse-, skrive- og regnefærdigheder og digitale kompetencer, og/eller

                           b)

                           at tilegne sig et bredere sæt færdigheder, viden og kompetencer med relevans for arbejdsmarkedet og aktiv deltagelse i samfundet, og som bygger på Rådets henstilling 2006/962/EF om nøglekompetencer for livslang læring, ved at bevæge sig hen imod at opnå en kvalifikation på EQF-niveau 3 eller 4, alt efter de nationale forhold

               2.

               tager hensyn til nationale forhold, disponible ressourcer og eksisterende nationale strategier ved identificeringen af prioriterede målgrupper i forbindelse med tilbuddene om opkvalificeringsforløb på nationalt plan. Der tages i denne forbindelse også hensyn til køn, mangfoldighed og forskellige delgrupper i målgruppen

               3.

               hvor det er relevant, baserer udformningen af opkvalificeringsforløbene på tre trin: en kompetencevurdering, et skræddersyet, fleksibelt læringstilbud af høj kvalitet samt validering og anerkendelse af opnåede færdigheder og kompetencer. Disse trin kan fremmes gennem vejledende og understøttende foranstaltninger som omhandlet i punkt 12-14 og ved at gøre bedst mulig brug af potentialet ved digitale teknologier, hvor det er relevant

         Kompetencevurdering

               4.

               tilbyder voksne i den prioriterede målgruppe, der er defineret i henhold til punkt 2, mulighed for at få foretaget en vurdering, f.eks. en kompetencevurdering, med henblik på at kortlægge eksisterende færdigheder og kompetencer og behov for opkvalificering

               5.

               hvor det er relevant, anvender de valideringsordninger, der er etableret i henhold til Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring, på lavtuddannede voksne med henblik på at kortlægge, dokumentere, vurdere og/eller certificere eksisterende kompetencer

         Et skræddersyet og fleksibelt læringstilbud

               6.

               udbyder et uddannelsestilbud i overensstemmelse med punkt 1, der opfylder de behov, der er fundet ved kompetencevurderingen. For migranter fra tredjelande skal dette i givet fald indeholde mulighed for sproglæring og forberedelse til uddannelse

               7.

               i overensstemmelse med nationale systemer og forhold skaber mulighed for øget anvendelse af moduler bestående af læringsresultater, som kan dokumenteres, vurderes og valideres med henblik på at registrere deltagernes fremskridt i forskellige faser

               8.

               så vidt muligt overvejer lokale, regionale og nationale arbejdsmarkedsbehov, når de fremkommer med tilbud i henhold til punkt 1, og leverer det i tæt samarbejde med relevante interessenter, navnlig arbejdsmarkedets parter og lokale, regionale og nationale økonomiske aktører

         Validering og anerkendelse

               9.

               tager udgangspunkt i eksisterende valideringsordninger i henhold til Rådets henstilling af 20. december 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring, når den viden og de færdigheder og kompetencer, der er opnået, herunder læring på arbejdspladsen, skal vurderes og certificeres, og tilskynder til, at de certificeres som en kvalifikation i overensstemmelse med de nationale kvalifikationsrammer og -systemer

               10.

               i overensstemmelse med national lovgivning, nationale forhold og disponible ressourcer baserer tilbuddene om opkvalificeringsforløb på principperne i punkt 11-18

         Koordinering og partnerskaber

               11.

               sikrer effektiv koordinering med henblik på gennemførelsen af denne henstilling, og, hvor det er relevant, støtter inddragelsen af relevante offentlige og private aktører inden for uddannelsesmæssige, beskæftigelsesmæssige, sociale, kulturelle og andre relevante politikområder samt sikrer fremme af partnerskaber mellem dem, herunder grænseoverskridende og regionalt samarbejde

         Opsøgende, vejledende og understøttende foranstaltninger

               12.

               gennemfører motiverende og opsøgende foranstaltninger, herunder styrkelse af kendskabet til fordelene ved opkvalificering, formidling af oplysninger om eksisterende vejledning, støtteforanstaltninger, opkvalificeringsmuligheder og ansvarlige organer og foranstaltninger, der tilskynder de mindst motiverede til at udnytte disse

               13.

               etablerer vejlednings- og/eller mentortjenester, som skal støtte de lærendes bestræbelser i alle etaper af opkvalificeringsprocessen

               14.

               overvejer at udforme og gennemføre understøttende foranstaltninger på en retfærdig måde vedrørende hindringer for deltagelse i opkvalificeringsforløb. Der kan være tale om bl.a. direkte støtte til deltagerne eller indirekte støtte til arbejdsgivere med henblik på efteruddannelse af deres ansatte

               15.

               yder støtte til faglig grund- og videreuddannelse af det personale, der er involveret i tilbuddet om opkvalificeringsforløb, navnlig lærere og undervisere

         Opfølgning og evaluering

               16.

               skitserer, hvor det er muligt inden et år efter vedtagelsen af denne henstilling og senest midt i 2018, og på grundlag af relevante eksisterende nationale ordninger og eksisterende finansielle rammer passende foranstaltninger med henblik på gennemførelsen af denne henstilling på nationalt plan

               17.

               evaluerer inden for de eksisterende nationale rammer alle de foranstaltninger, der er omhandlet i punkt 16, og deres indvirkning på målgruppens fremskridt i forbindelse med tilegnelsen af læse-, skrive- og regnefærdigheder samt digitale kompetencer og/eller hen imod kvalifikationer på EQF-niveau 3 eller 4, afhængigt af de nationale forhold

               18.

               anvender resultaterne af evalueringen til efter behov at præge udformningen af og tilbuddet om opkvalificeringsforløb på nationalt niveau og præge evidensbaserede politikker og reformer.

         HENSTILLER TIL KOMMISSIONEN, AT DEN:

               19.

               med støtte fra Det Rådgivende Udvalg for Erhvervsrettet Uddannelse følger op på gennemførelsen af denne henstilling, navnlig gennem udvekslinger, såsom gensidig læring, i overensstemmelse med relevante europæiske koordineringsorganer og processer vedrørende beskæftigelses- og uddannelsespolitikker

               20.

               fremmer anvendelsen af eksisterende relevante kompetencerammer, såsom den europæiske digitale kompetenceramme for borgerne, og vurderingsværktøjer

               21.

               fremmer gensidig læring på tværs af medlemsstaterne og stiller centrale ressourcer og oplysninger til rådighed på den elektroniske platform for voksenuddannelse i Europa (EPALE)

               22.

               støtter og i samarbejde med Unionens organer og internationale organisationer, såsom OECD eller UNESCO, gennemfører relevant forskning og analyse inden for voksnes læring og vurdering af voksnes færdigheder og kompetencer (f.eks. PIAAC)

               23.

               støtter anvendelsen af nuværende og fremtidige europæiske finansieringsprogrammer inden for kompetenceudvikling, navnlig de europæiske struktur- og investeringsfonde og Erasmus+, til gennemførelsen af denne henstilling i overensstemmelse med deres retsgrundlag, hvor det er relevant, og uden at det berører forhandlingerne vedrørende den næste flerårige finansielle ramme og i overensstemmelse med de prioriteter, der er fastsat for perioden 2014-2020

               24.

               senest den 31. december 2018 inden for rammerne af de eksisterende rapporteringsprocedurer gør status over de gennemførelsesforanstaltninger, som medlemsstaterne har skitseret

               25.

               i samarbejde med medlemsstaterne og efter høring af interessenterne vurderer og evaluerer de foranstaltninger, der træffes i medfør af denne henstilling, og senest fem år efter dens vedtagelse aflægger rapport til Rådet om de opnåede fremskridt med hensyn til at hæve niveauet af læse-, skrive-, regnefærdigheder eller digitale kompetencer blandt lavtuddannede voksne og om de opnåede erfaringer og følgerne for fremtiden.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2016.

            På Rådets vegne

         L. SÓLYMOS

            Formand

      (1)  EUT C 191 af 1.7.2011, s. 1.

      (2)  Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti (EUT C 120 af 26.4.2013, s. 1).

      (3)  EUT L 394 af 30.12.2006, s. 10.

      (4)  EUT C 111 af 6.5.2008, s. 1.

      (5)  EUT C 398 af 22.12.2012, s. 1.

      (6)  EUT C 67 af 20.2.2016, s. 1.

      (7)  EUT L 307 af 18.11.2008, s. 11.

      (8)  EUT C 319 af 13.12.2008, s. 4.