               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 27.6.2019
            COM(2019) 291 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning til bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               •Henstillingens begrundelse og formål

               Kommissionen for Fiskeriet i det Vestlige og Centrale Atlanterhav (WECAFC) er et rådgivende organ oprettet i 1973 i henhold til artikel VI i FN's Fødevare- og Landbrugsorganisations (FAO) statutter. Dens formål er at fremme bevarelse, forvaltning og udvikling af havets biologiske ressourcer inden for dens kompetenceområde. WECAFC træffer dog ikke bindende afgørelser for dens medlemmer. WECAFC's sekretariat forvaltes og finansieres af FAO. Unionen er medlem af WECAFC.

               I forbindelse med styrkelsen af "regional fiskeriforvaltning og -samarbejde på centrale havområder for at lukke lakuner i den regionale forvaltning", jf. den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen om "International havforvaltning: En dagsorden for havenes fremtid", forpligtede Unionen sig til i aktion 2 at "støtte ajourføringen inden 2020 af Komitéen for Fiskeriet i det Østlige Centrale Atlanterhav og Kommissionen for Fiskeriet i det Vestlige Centrale Atlanterhav".

               Der blev i 2012 indledt en strategisk omorganiseringsproces, der omfattede en resultatgennemgang (2013-2014), en strategiplan (2014), to workshops om omorganiseringen og strategiplanen (2014 og 2015) og en cost-benefit-analyse af omorganiseringsprocessen (2016). På den 16. plenarforsamling i WECAFC (2016) blev medlemmerne af kommissionen enige om at iværksætte en proces med henblik på at klarlægge visse centrale spørgsmål om oprettelsen af en regional fiskeriforvaltningsorganisation (RFFO) i WECAFC-området. Sekretariat for WECAFC udarbejdede i 2018 et oplæg for at afklare spørgsmål vedrørende formål, kompetenceområde, dækning af bestande, institutionel struktur, økonomisk indvirkning, osv. Den 25. og 26. marts 2019 fandt den 1. forberedende workshop om omorganiseringen af WECAFC sted i Barbados som forberedelse til den 17. plenarforsamling i WECAFC i juli 2019, hvor spørgsmålet om oprettelse af en RFFO i WECAFC-området vil blive behandlet.

                  Vedtagelsen af et bindende instrument til at reformere WECAFC i det vestlige og centrale Atlanterhav vil udgøre et solidt grundlag for bæredygtig forvaltning og bevarelse af havets biologiske ressourcer der. Dette er i overensstemmelse med artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  RFFO'er er internationale organisationer, der er oprettet af lande. Medlemmerne omfatter lande i regionen (kyststater), regionale integrationsorganisationer såsom EU og fiskerienheder med fiskeriinteresser i et givet område. Nogle RFFO'er forvalter alle fiskebestande inden for et bestemt område, mens andre fokuserer på særligt stærkt vandrende arter, navnlig tun, på tværs af store geografiske områder. Mens nogle udelukkende er rådgivende, har de fleste forvaltningsbeføjelser til at fastsætte grænser for fangster og fiskeriindsats, fastsætte tekniske foranstaltninger og kontrollere forpligtelser.

                  I tråd med Kommissionens meddelelse om deltagelse i regionale fiskeriorganisationer spiller Den Europæiske Union, der repræsenteres ved Kommissionen, en aktiv rolle i 6 organisationer, der varetager spørgsmål om tunfiskeri, og 11 organisationer, der varetager spørgsmål om andre typer fiskeri.

                  Det er et centralt element i EU's indsats i disse fora at fremme foranstaltninger, der kan gøre RFFO'erne mere effektive og, hvis det er relevant, forbedre deres forvaltning. Dette er i overensstemmelse med målsætningerne i den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen om "International havforvaltning: En dagsorden for havenes fremtid" og Rådets konklusioner om den fælles meddelelse.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               •Retsgrundlag

                  Formålet med denne henstilling er at opnå Rådets bemyndigelse til, at Europa-Kommissionen kan forhandle om oprettelse af en RFFO i det vestlige og centrale Atlanterhav på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

               •Valg af retsakt

                  I henhold til artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF forelægger Kommissionen henstillinger for Rådet, der vedtager en afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhandlinger. Rådet kan give forhandleren direktiver og udpege et særligt udvalg til at føre tilsyn med forhandlingerne i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne.

               3.RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER

               Dette initiativ er i tråd med en forpligtelse i den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen om "International havforvaltning: En dagsorden for havenes fremtid ", hvorom der blev afholdt en interessenthøring. Herudover fremlagde Kommissionen i marts 2019 et uofficielt dokument for Rådets arbejdsgruppe med forslag om EU-støtte til WECAFC-reformprocessen, som medlemsstaterne støttede bredt op om.

               4.VIRKNINGER FOR BUDGETTET

                  EU's tiltrædelse af konventionen kan indebære, at der skal ydes et årligt finansielt bidrag, der anslås til 100 000 EUR, til den nye organisation fra budgetpost 11.03.02 (obligatoriske bidrag til RFFO'er). EU's bidrag kan variere afhængigt af den endelige aftale om de kriterier, der skal anvendes til at beregne parternes bidrag til organisationens udgifter. Det nøjagtige beløb vil blive øremærket på de relevante budgetposter under den årlige budgetprocedure.

                  Frivillige bidrag til organisationens budget under budgetpost 11.06.62.03 til fremme af videnskabelig forskning kan også være relevante, men det nøjagtige beløb er vanskeligt at fastlægge på nuværende tidspunkt. Ved budgetpost 11.01.04.01 gives der også mulighed for, at der kan ydes teknisk bistand til at understøtte den videnskabelige rådgivning på NPFC's møde. Udgifterne hertil anslås til 10 000 EUR om året.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning til bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Unionen har beføjelse til at vedtage foranstaltninger til bevarelse af havets biologiske ressourcer inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik og til at indgå aftaler med tredjelande og internationale organisationer.

               (2)Unionen er i henhold til Rådets afgørelse 98/392/EF kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982. Nævnte konvention forpligter alle medlemmer af det internationale samfund til at samarbejde om at bevare og forvalte havets biologiske ressourcer.

               (3)Unionen er i henhold til Rådets afgørelse 98/414/EF kontraherende part i aftalen om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 for så vidt angår bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande.

               (4)I Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 fastsættes det, at Unionen skal gennemføre sine eksterne fiskeriforbindelser i overensstemmelse med sine internationale forpligtelser og politiske målsætninger samt målsætningerne og principperne i artikel 2 og 3 i nævnte forordning for at sikre bæredygtig udnyttelse, forvaltning og bevarelse af havets biologiske ressourcer og havmiljøet.

               (5)Kommissionen for Fiskeriet i det Vestlige og Centrale Atlanterhav (WECAFC) er et rådgivende organ, der blev oprettet i 1973 i henhold til artikel VI i De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisations (FAO) statutter, med det formål at fremme bevarelse, forvaltning og udvikling af havets biologiske ressourcer inden for sit kompetenceområde.

               (6)WECAFC indledte en strategisk omorganiseringsproces 2012, der omfattede en resultatgennemgang (2013-2014), en strategiplan (2014), to workshops om omorganiseringen og strategiplanen (2014 og 2015) og den første forberedende workshop (marts 2019).

               (7)Der vil fra juli 2019 blive afholdt internationale høringer med henblik på at kunne indgå en international aftale om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning med beføjelse til at træffe retligt bindende afgørelser om bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav med deltagelse af WECAFC-medlemmer —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til på vegne af Den Europæiske Union at forhandle om en aftale om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller et instrument til bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med [navnet på det særlige udvalg, der skal nedsættes af Rådet] og i overensstemmelse med de forhandlingsdirektiver, der er anført i bilaget til denne afgørelse.

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 27.6.2019
            COM(2019) 291 final
            BILAG
            til
            Direktiver med henblik på Europa-Kommissionens forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning til bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav

               BILAG

               Direktiver med henblik på Europa-Kommissionens forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning til bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav

               1.Formålet med forhandlingerne er at sætte Den Europæiske Union i stand til at deltage i forhandlingsprocessen i Kommissionen for Fiskeriet i det Vestlige og Centrale Atlanterhav (WECAFC) med henblik på at indgå en aftale om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning (i det følgende benævnt "aftalen"), der kan træffe retligt bindende afgørelser om bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav.

               2.I forhandlingerne med de andre parter, der er involveret i oprettelsen af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning til bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav, skal Europa-Kommissionen sikre, at aftalen:

               –er forenelig med folkeretten, navnlig bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention fra 1982, aftalen om bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande fra 1995, aftalen om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav fra 1995, uden at det berører kyststaternes rettigheder og forpligtelser, og aftalen om foranstaltninger til havnestatskontrol rettet mod at forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri fra 2009

               –sikrer, at de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der er iværksat for de samme bestande i havområder under national jurisdiktion, er forenelige med de foranstaltninger, der er vedtaget med henblik på det åbne hav i overensstemmelse med artikel 118 i De Forenede Nationers havretskonvention (UNCLOS) og artikel 8 i De Forenede Nationers Aftale om fiskebestande (UNFSA)

               –ikke krænker rollen og mandatet for Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) og/eller Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO) og sikrer et stærkt samarbejde og en tæt koordinering mellem relevante foranstaltninger, der træffes på grundlag af henholdsvis aftalen og af ICCAT og/eller NAFO

               –sikrer Unionens bevarelses- og forvaltningsstrategi på tværs af verdenshavene og styrker dens engagement i langsigtet bevarelse og bæredygtig udnyttelse af globale fiskeressourcer

               –er i overensstemmelse med Unionens mål og principper i den fælles fiskeripolitik som fastsat i forordning (EU) nr. 1380/2013

               –opretter en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller -ordning, der kan træffe retligt bindende afgørelser om bevarelse og forvaltning af havets biologiske ressourcer i det vestlige og centrale Atlanterhav

               –giver mulighed for deltagelse af fiskerienheder og regionale organisationer for økonomisk integration, som af deres medlemsstater har fået overdraget beføjelser i spørgsmål, der er omfattet af aftalen

               –har som sit vigtigste mål bevarelse og forvaltning af fiskeressourcer, herunder forsøgsfiskeri, ved anvendelse af forsigtighedsprincippet og har til formål at sikre, at udnyttelsen af havets biologiske ressourcer genopretter og opretholder bestande af de befiskede arter på niveauer, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte, og samtidig sørger for at give dem, der er afhængige af fiskeriet, en rimelig levestandard og bidrager til tilgængeligheden af fisk og skaldyr

               –sigter mod at gennemføre den økosystembaserede tilgang til fiskeriforvaltning i lyset af klimaændringerne med henblik på at bidrage til en bæredygtig havforvaltning i alle dens dimensioner, sikre, at enhver negativ virkning af fiskeri for det marine økosystem minimeres, og bestræbe sig på at undgå forringelse af havmiljøet

               –dækker hele eller en del af det nuværende WECAFC-område, helst med kyststaternes eksklusive økonomiske zoner (EEZ)

               –omfatter en effektiv beslutningsproces, der helst skal indeholde bestemmelser, hvor det er relevant, om flertalsafgørelser og indsigelsesprocedurer

               –omfatter hensigtsmæssige, inklusive og gennemsigtige mekanismer til indsamling af relevante data og udarbejdelse af solid videnskabelig rådgivning til støtte for beslutningstagningen samt en passende inddragelse af berørte parter

               –omfatter hensigtsmæssige mekanismer til at fremme effektiv overvågning af og kontrol og tilsyn med fiskeriaktiviteter og bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og til at fremme regulering af omladningsaktiviteter, et inspektionsprogram til søs såvel som i havn og sporbarhed af fiskevarer

               –understøtter samarbejde om bekæmpelse af tvangsarbejde i forbindelse med IUU-fiskeri og fremme af anstændige forhold inden for arbejde i fiskeriet i tråd med Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) konvention om arbejdsforhold i fiskerisektoren

               –omfatter en mekanisme til at fremme overholdelsen af aftalen og de foranstaltninger, der vedtages inden for rammerne af den organisation eller ordning, der oprettes ved aftalen

               –omfatter en periodisk gennemgang af de foranstaltninger, der vedtages inden for rammerne af den organisation eller ordning, der oprettes ved aftalen

               –indeholder en passende administrativ struktur og organer og tilstrækkelige økonomiske ressourcer, som alle medlemmer bidrager til på retfærdig vis

               –giver EU-flåden adgang til og en passende andel af fiskeressourcerne i det pågældende område

               –omfatter en procedure for fredelig bilæggelse af tvister

               –tager hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for små udviklingsøstater i det pågældende område, hvor det er relevant.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 22.11.2017
            COM(2017) 770 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om den økonomiske politik i euroområdet
            {SWD(2017) 660 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om den økonomiske politik i euroområdet

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136 sammenholdt med artikel 121, stk. 2,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den økonomiske ekspansion i euroområdet fortsætter og er blevet stadig bredere funderet på tværs af landene. Opsvinget drives i stigende grad af den indenlandske efterspørgsel, idet privatforbruget udgør det største bidrag til vækst og nye investeringer. Beskæftigelsen er steget gennem hele 2016 og i første halvdel af 2017. Arbejdsløsheden er faldet betragteligt, om end den stadig ligger over niveauet i 2008. Opsvinget i euroområdet er imidlertid kendetegnet ved nogle atypiske træk: en afdæmpet kerneinflation og en lønudvikling, der ikke afspejler forbedringerne på arbejdsmarkedet, som de kommer til udtryk gennem standardindikatorerne for arbejdsmarkedet, et stort overskud på de løbende poster samt et vedvarende, om end reduceret, investeringsunderskud. Specielt den afdæmpede lønudvikling synes at være forårsaget af endnu uudnyttet arbejdskraftpotentiale i nogle økonomier, lave inflationsforventninger, som smitter af på lønforhandlingerne, og lav produktivitetsvækst. Husholdningernes realindkomst er steget, men den ligger stadig under niveauet for 2008 i mange lande. Der er stadig store forskelle på tværs af eurolandene hvad angår BNP pr. indbygger og arbejdsløshed. Langtidsledigheden og ungdomsarbejdsløsheden er fortsat meget høje, mens spørgsmål vedrørende fattigdom, social udstødelse og ulighed fortsat udgør store udfordringer i adskillige medlemsstater.

               (2)Generelt set lader der ud fra den økonomiske analyse af indikatorerne vedrørende euroområdet til at være argument for yderligere at understøtte efterspørgslen, investeringerne og lønudviklingen, uden at dette øger risikoen for at udløse et inflationspres, og samtidig at fremme en rebalancering, både internt og over for resten af verden, samt den økonomiske og sociale konvergens. Der er desuden tegn på opbygning af nye ubalancer, bl.a. på boligmarkedet i nogle medlemsstater, som bør over våges nøje
                  3
               .

               (3)Der kan stadig konstateres alvorlige ubalancer i euroområdet. Hvor nettodebitorlandene har gjort store fremskridt med hensyn til at korrigere deres stilling over for udlandet, har nogle kreditorlande fortsat store overskud på de løbende poster, hvilket afspejler et generelt fald i den samlede efterspørgsel. Det har bidraget til et overskud på 3,3 % af BNP i euroområdet i 2016, som ifølge fremskrivningerne vil falde til 2,9 % af BNP i 2019. De mest gældsatte lande forbedrer langsomt deres nettostillinger over for udlandet, men der er stadig behov for en vedholdende indsats for at genoprette balance. Lande, der længe har haft store underskud på deres løbende poster, har stadig betydelige negative nettostillinger over for udlandet, som generelt er kombineret med en stor gæld i den offentlige eller den private sektor, hvilket indebærer sårbarhed. Samtidig skal lande med store overskud på de løbende poster også yde en indsats for at understøtte den interne efterspørgsel og således bidrage til genoprettelse af balance i euroområdet.

               (4)Lønudviklingen bidrager til det økonomiske opsving i euroområdet ved at understøtte den samlede efterspørgsel, mindske ulighederne og sikre højere levestandarder i området. Velfungerende løndannelsesmekanismer bør sikre lønninger, som er differentierede afhængigt af landespecifikke forhold og under hensyntagen til ændringer i produktiviteten. Processen med at genoprette balance i euroområdet kunne fremskyndes ved at implementere strukturreformer, som øger produktiviteten i alle lande, forbedre kvaliteten og sammensætningen af de offentlige udgifter med henblik på at støtte investeringer, fremme lønvækst og en øget efterspørgselsdynamik i nettokreditorlandene samt gennemføre foranstaltninger til at dæmme op for væksten i enhedslønomkostninger i nettodebitorlandene.

               (5)Det overordnede makroøkonomiske policymix i euroområdet, dvs. penge-, finans- og strukturpolitikken, er nødt til at være ensartet og velafbalanceret for at sikre et mere robust og holdbart økonomisk opsving. Policymixet har i de senere år især fokuseret på pengepolitikken, og der er således blevet taget nye ukonventionelle midler i brug for at nå ECB's mellemfristede inflationsmål, hvilket har bidraget til vækst og jobskabelse. ECB har meddelt, at den fra og med januar 2018 vil begynde at rekalibrere sit program for opkøb af aktiver. Det kræver, at de øvrige politikker begynder at yde et øget bidrag i de medlemsstater, der har det fornødne råderum til at træffe nye tiltag.

               (6)Det er vigtigt at sørge for en stærk samordning af den nationale finanspolitik ud fra fælles regler for at nå frem til en passende samlet finanspolitisk kurs i euroområdet og sikre en velfungerende monetær union. De fælles budgetregler har til formål at sikre holdbarhed i den nationale gæld og samtidig skabe plads til makroøkonomisk stabilisering. Den finanspolitiske kurs i medlemsstaterne såvel som i euroområdet samlet set skal således tilgodese målsætningerne om holdbarhed i de nationale offentlige finanser på lang sigt og makroøkonomisk stabilisering på kort sigt, både i de enkelte lande og i euroområdet som helhed. I lyset af det igangværende opsving i euroområdet, som er kendetegnet ved en række atypiske træk, det store gældsefterslæb fra krisen og ECB's forventede rekalibrering af aktivopkøbsprogrammet, synes en stort set neutral finanspolitisk kurs for euroområdet som helhed at være hensigtsmæssig. Der bør sikres en passende differentiering af medlemsstaternes finanspolitiske indsats, idet der tages hensyn til deres finanspolitiske råderum og de afsmittende virkninger mellem eurolandene.

               (7)En afgørende forbedring af sammensætningen og forvaltningen af de nationale budgetter, både hvad angår indtægts- og udgiftssiden, ved f.eks. at omfordele midlerne til materielle og immaterielle investeringer, vil styrke de offentlige finansers indvirkning på efterspørgslen på kort sigt og øge produktiviteten på længere sigt. En forbedring af den måde, hvorpå de nationale budgetrammer fungerer, og velforvaltede udgiftsanalyser understøtter en troværdig og vækstfremmende finanspolitik.

               (8)Det er vigtigt, at skattestrukturen er veludformet, så skatten kan bidrage til vækst og beskæftigelse og til at udligne uligheden. For at sikre mere effektive og fair skattesystemer er det vigtigt at forenkle reglerne og sætte ind mod skattesvig, skatteunddragelse og skatteundgåelse. Det kan frigive ressourcer til offentlige investeringer, uddannelse og sundhed og vil bidrage til øgede investeringer, mere beskæftigelse og styrke den sociale retfærdighed. Det er navnlig vigtigt at træffe foranstaltninger mod aggressiv skatteplanlægning for at beskytte de offentlige indtægter, forhindre konkurrenceforvridninger mellem virksomheder, bevare den sociale samhørighed og bekæmpe den stigende ulighed. Det fælles konsoliderede selskabsskattegrundlag vil være et andet virksomt middel mod skatteundgåelse og samtidig skabe et bedre indre marked for erhvervslivet.

               (9)De strukturelle og institutionelle forhold på arbejds- og produktmarkederne samt velfungerende offentlige forvaltninger er bestemmende faktorer for den økonomiske modstandsdygtighed samt for den cykliske, reale og sociale konvergens mellem eurolandene. Robuste økonomiske strukturer forhindrer chok i at få alvorlige og længevarende følger for indtægterne og beskæftigelsen i de enkelte medlemsstater og på tværs af euroområdet. De mindsker således konjunkturudsving og skaber gode betingelser for en varig og inklusiv vækst. En bedre koordinering af gennemførelsen af strukturreformer, især dem, der anbefales i de landespecifikke henstillinger, kan udløse positive afsmittende virkninger i medlemsstaterne og øge reformernes gunstige virkninger.

               (10)Velfungerende arbejdsmarkeder og socialsikringssystemer er vigtige grundlag for en inklusiv økonomisk vækst, mindsket ulighed og mere robuste økonomier i medlemsstaterne og i euroområdet som helhed. Formålet med den europæiske søjle for sociale rettigheder er netop at sikre opadgående konvergens på området på grundlag af 20 centrale principper, som kan opdeles i tre overordnede grupper: i) lige muligheder og adgang til arbejdsmarkedet, ii) retfærdige arbejdsvilkår, og iii) social beskyttelse og inklusion.

               (11)Trods reformfremskridt for at øge arbejdsmarkedernes tilpasningsevne er der stadig meget store forskelle på tværs af euroområdet, som til stadighed forhindrer det i at fungere optimalt. Veludformede arbejdsmarkedspolitikker, som er fuldt integreret i de sociale beskyttelsessystemer, kan fremme omstilling på arbejdsmarkedet og reintegration, mindske segmenteringen på arbejdsmarkedet, udgøre en effektiv automatisk stabilisator og fremme den sociale retfærdighed. Veltilrettelagte arbejdstidsordninger kan hjælpe med at afbøde chok. Gennem en mere personlig støtte til jobsøgning, uddannelse og omskoling kan der sikres en effektiv og rettidig aktivering af arbejdsløse, som står til rådighed for arbejdsmarkedet, samtidig med at dem, der ikke kan deltage, sikres en passende beskyttelse. Ny ansættelsesformer og kontrakttyper skaber udfordringer med hensyn til jobsikkerhed og social beskyttelse. I lyset heraf er det nødvendigt, at lovgivningen om jobbeskyttelse sikrer arbejdstagerne rimelige og anstændige arbejdsforhold.

               (12)Velfungerende sociale beskyttelsessystemer spiller en afgørende rolle for at fremme inklusive arbejdsmarkeder, sikre en passende indkomststøtte og en hensigtsmæssig social støtte ved at give adgang til tjenester af høj kvalitet. Samtidig er pensionsreformer og politiske tiltag til at forene arbejds- og familieliv også afgørende for at fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen. Unødvendige restriktioner af adgangen til arbejde, af de beskæftigedes branchemæssige og geografiske mobilitet samt af adgangen til sociale beskyttelsessystemer bør afskaffes.

               (13)Adgang til uddannelse af høj kvalitet er også afgørende for at sikre lige muligheder og forhindre færdigheds- og kompetencemismatch. Det er vigtigt at sikre passende investeringer i menneskelig kapital gennem uddannelses- og videreuddannelsessystemer, som øger mulighederne for livslang læring og sikrer, at kvalifikationsniveauet svarer til de nuværende og kommende behov på arbejdsmarkedet, for at forbedre økonomiens tilpasningsevne og skabe reel konvergens på længere sigt. Investeringer i kvalifikationer kan også føre til øget innovation og produktivitet og forbedre konkurrenceevnen, samtidig med at det sikrer social inklusion og mobilitet.

               (14)Reformer af produktmarkederne, som øger konkurrencen, og reformer, som skaber bedre rammer for erhvervslivet og øger kvaliteten af institutionerne (bl.a. et effektivt retssystem, der giver mulighed for at håndhæve kontrakter), fremmer den økonomiske modstandsdygtighed i medlemsstaterne og i euroområdet som helhed. Yderligere integration i det indre marked har vist sig et være en anselig drivkraft for vækst og konvergens mellem medlemsstaterne. Det indre marked indeholder stadig et stort uudnyttet potentiale, og det kræver en betydelig indsats at fuldende det. Det indre marked for tjenesteydelser (bl.a. finansielle tjenesteydelser, digital handel, energi og transport) er en tilbageværende udfordring. Ikke desto mindre bør opmærksomheden også rettes mod varemarkederne for at undgå en mulig markedssegmentering. Det digitale indre marked bør hjælpe til at fuldende de retlige rammer og således sætte fart i digitaliseringen af den økonomiske aktivitet som et nødvendigt skridt for at øge resultaterne på produktmarkederne og forbedre den globale konkurrenceevne.

               (15)Skønt banksektoren i euroområdet overordnet set er blevet mere robust siden krisen, og bankerne er begyndt at øge deres långivning, er der stadig nogle tilbageværende sårbarheder, som skal tackles. Bankerne, og især de små og mellemstore pengeinstitutter, er konfronteret med lav rentabilitet. Omkostningerne ved at tilpasse bankernes forretningsmodeller, de lave renter og den stigende konkurrence fra andre finansieringsformer presser fortsat bankernes rentabilitet. Der er derfor behov for en yderligere tilpasning af forretningsmodellerne, hvis bankerne skal være bæredygtige på længere sigt. Andelene af misligholdte lån er blevet stabiliseret i næsten alle relativt udsatte eurolande eller følger en nedadgående tendens, men det går kun langsomt fremad. De store andele af misligholdte lån hæmmer bankernes mulighed for at yde lån, hindrer transmissionen af pengepolitikken og begrænser den økonomiske tilpasningsevne. De er desuden en kilde til sårbarhed for banksystemet som helhed. På grundlag af handlingsplanen for håndtering af misligholdte lån, som blev vedtaget af Rådet i juli 2017, og som annonceret i meddelelsen om bankunionen af 11. oktober 2017 arbejder Kommissionen i øjeblikket på en omfattende pakke af foranstaltninger til at nedbringe omfanget af misligholdte lån senest i 2018.

               (16)En styrkelse af ØMU'ens institutionelle udformning kræver, at der fokuseres på gennemførelsen af bankunionen og skabes yderligere fremgang med kapitalmarkedsunionen som højeste prioritet. Det er gjort betydelige fremskridt med hensyn til gennemførelsen af bankunionen, men arbejdet er endnu ikke bragt til ende. Kommissionens nylige meddelelse om fuldførelse af bankunionen søger at fastlægge en strategi for, hvordan der kan indgås en aftale om fuldførelse af bankunionen på grundlag af eksisterende tilsagn fra Rådet. Fraværet af en fælles indskudsgarantiordning eller en fælles bagstopper for Den Fælles Afviklingsfond hindrer bankunionen i at kappe båndene mellem banker og stat. Indsatsen for at reducere risiciene yderligere og forbedre risikostyringen i bankerne skal fortsætte. I den forbindelse er det vigtigt hurtigt at arbejde hen imod vedtagelsen af den lovgivningspakke, som Kommissionen fremlagde i november 2016, såvel som at sikre yderligere fremskridt med nedbringelsen af misligholdte lån og hjælpe bankerne med at sprede deres investeringer i statsobligationer.

               (17)Kommissionens hvidbog om Europas fremtid var startskuddet til de overvejelser, som EU27 skal gøre sig med hensyn til Unionens fremtid, og den beskriver forskellige scenarier. Kommissionen har derefter bidraget med yderligere debatoplæg, hvor bl.a. oplægget om en dybere ØMU redegjorde for den overordnede vision for fuldførelsen af ØMU'en med en klar sekvensopdeling af de tiltag, der skal til for at fuldføre dens arkitektur. I talen om Unionens tilstand 2017 blev der peget på de centrale elementer, der kan føre ØMU-dagsordenen videre, og Kommissionen fremsatte de pågældende forslag i løbet af efteråret 2017,

               HENSTILLER, at eurolandene i perioden 2018-2019 træffer foranstaltninger, på egen hånd og i fællesskab i Eurogruppen, med henblik på at:

               1.Føre politikker, som fremmer en holdbar og inklusiv vækst samt modstandsdygtighed, rebalancering og konvergens. Der bør gøres væsentlige fremskridt i retning af fuldførelsen af det indre marked, navnlig inden for tjenesteydelser, herunder finansielle tjenesteydelser, digital handel, energi og transport. I betragtning af de gunstige konjunkturer bør alle medlemsstater prioritere reformer, som øger produktiviteten og vækstpotentialet, forbedrer de institutionelle rammer og vilkårene for erhvervslivet, fjerner flaskehalse for investeringer, fremmer skabelsen at jobs af høj kvalitet og mindsker uligheden. Medlemsstater med underskud på de løbende poster eller en stor udlandsgæld bør desuden søge at begrænse væksten i enhedslønomkostninger. Medlemsstater med store overskud på de løbende poster bør derudover fremme lønvækst og prioritere foranstaltninger, som fremmer investeringer, understøtter den indenlandske efterspørgsel og letter rebalanceringen i euroområdet

               2.Tilsigte en stort set neutral finanspolitisk kurs samlet set for euroområdet og et afbalanceret policymix. Finanspolitikken bør ramme en passende balance mellem at sikre de offentlige finansers holdbarhed, navnlig at reducere gældskvoterne, hvis de er for høje, og støtte det økonomiske opsving. Medlemsstaterne bør, samtidig med at de sikrer velfungerende budgetrammer, føre en finanspolitik, der er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, og der fremmer investeringer og forbedrer kvaliteten og sammensætningen af de offentlige finanser, bl.a. ved hjælp af udgiftsanalyser og ved at vedtage fair skattestrukturer, som fremmer væksten. Medlemsstaterne bør træffe og gennemføre foranstaltninger til at mindske skattens gældsfremmende virkninger og bekæmpe aggressiv skatteplanlægning for at sikre lige konkurrencevilkår, en fair behandling af skatteyderne og værne om de offentlige finanser og stabiliteten i euroområdet. Det omfatter også det videre arbejde med indførelsen af et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag

               3.Gennemføre reformer, som fremmer skabelsen af kvalitetsjobs, lige muligheder og lige adgang til arbejdsmarkedet, retfærdige arbejdsvilkår samt social beskyttelse og inklusion. Reformerne bør tilsigte: i) pålidelige og fleksible arbejdskontrakter kombineret med tilstrækkelig støtte i omstillingsperioder og forhindre segmentering på arbejdsmarkedet, ii) effektive uddannelsessystemer af høj kvalitet gennem hele livet, som sigter mod at matche kvalifikationer med behovene på arbejdsmarkedet, iii) effektive beskæftigelsespolitikker, der fremmer arbejdsmarkedsdeltagelsen, iv) bæredygtige og tilstrækkelige sociale beskyttelsessystemer, som kan håndtere nye beskæftigelsesformer og arbejdsforhold, v) problemfri mobilitet på tværs af jobs, brancher og geografiske områder, vi) velfungerende arbejdsmarkedsdialoger og lønforhandlinger på det rette niveau, vii) en omlægning af skatten væk fra arbejde, især for lavtlønnede og sekundære forsørgere.

               4.I overensstemmelse med Rådets (økonomi og finans) køreplan fra juni 2016 fortsat arbejde hen imod en fuldførelse af bankunionen med hensyn til risikobegrænsning og risikodeling, herunder indføre en europæisk indskudsgarantiordning, gøre den fælles bagstopper for Den Fælles Afviklingsfond operationel og styrke den europæiske tilsynsramme for at forhindre ophobningen af risici. Der bør træffes foranstaltninger til at fremskynde reduktionen af omfanget af misligholdte lån markant på grundlag af Rådets (økonomi og finans) handlingsplan og fremme en kontrolleret gældskonsolidering i medlemsstater med store gældsbeholdninger i den private sektor. Integrationen og udviklingen af EU's kapitalmarkeder bør øges med henblik på at fremme væksten i realøkonomien og samtidig værne om stabiliteten på finansmarkederne.

               5.Gøre hurtige fremskridt med fuldførelsen af den økonomiske og monetære union, navnlig på grundlag af Kommissionens initiativer fra efteråret 2017, i fuld respekt for Unionens indre marked og på en måde, der sikrer åbenhed og gennemsigtighed over for medlemsstaterne uden for euroområdet.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)

                        Jf. Rapporten om varslingsmekanismen 2018.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den4.1.2018
            COM(2017) 812 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om et retligt bindende internationalt instrument inden for rammerne af De Forenede Nationers havretskonvention om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               •Henstillingens begrundelse og formål

                  FN's Generalforsamling anmodede i sin resolution 68/70, punkt 198, FN's uformelle ad hoc-arbejdsgruppe uden fast mandat (Ad Hoc Open-ended Informal Working Group), der skulle undersøge spørgsmål vedrørende bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biologiske mangfoldighed i områder uden for national jurisdiktion (i det følgende benævnt "BBNJ-arbejdsgruppen"), om at fremsætte anbefalinger om omfanget af og de store linjer og anvendelsesmulighederne for et internationalt instrument inden for rammerne af De Forenede Nationers havretskonvention (i det følgende benævnt "UNCLOS").

                  På grundlag af sit arbejde siden 2006 vedtog BBNJ-arbejdsgruppen på sit afsluttende møde i januar 2015 anbefalinger, hvori det blev understreget, at der er behov for en omfattende global ordning, så der på bedre vis kan tages hånd om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biologiske mangfoldighed i områder uden for national jurisdiktion gennem udarbejdelse inden for rammerne af UNCLOS af et retligt bindende internationalt instrument om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion (i det følgende benævnt "instrumentet").

                  Ved FN's Generalforsamlings resolution 69/92, som blev vedtaget den 19. juni 2015, blev der nedsat en forberedende komité, som er åben for alle medlemmer af De Forenede Nationer, medlemmer af specialiserede agenturer og parter i UNCLOS. Denne komité skal fremsætte konkrete anbefalinger til generalforsamlingen om elementerne i et udkast til instrumentet. I resolutionen fastsættes det desuden, at FN's Generalforsamling inden afslutningen på sin 72. samling også skal træffe beslutning om indkaldelse til og startdatoen for en regeringskonference til at forhandle om instrumentet, under hensyntagen til rapporten fra den forberedende komité.

                  I marts 2016 traf Rådet afgørelse om at bemyndige Kommissionen til at forhandle på Unionens vegne (afgørelse 6862/16 af 15. marts 2016), for så vidt angår spørgsmål, der henhører under Unionens kompetence, og om hvilke Unionen har vedtaget regler, vedrørende elementerne i et udkast til et retligt bindende internationalt instrument. Forhandlingsbemyndigelsen og -direktiverne var udtrykkeligt begrænset til møderne i den forberedende komité.

                  Den forberedende komité afholdt fire møder i 2016 og 2017. Det afsluttende møde blev afholdt fra den 10. til den 21. juli 2017. Forhandlingerne på de fire møder i den forberedende komité drejede sig om de emner, der er nævnt i anbefalingerne fra BBNJ-arbejdsgruppens møde i 2011, nemlig: marine genetiske ressourcer (MGR), herunder spørgsmål om fordeling af fordele. foranstaltninger såsom områdebaserede forvaltningsværktøjer, herunder beskyttede havområder vurderinger af virkningerne på miljøet kapacitetsopbygning og overførsel af havteknologi såvel som mere overordnede tværgående spørgsmål, herunder principper, procedurer for beslutningstagning og tvistbilæggelse, forholdet til andre instrumenter, deltagelse, osv. De endelige anbefalinger blev vedtaget ved konsensus den 21. juli 2017 (og er medtaget i den forberedende komités rapport –

                     http://www.un.org/depts/los/biodiversity/prepcom_files/Procedural_report_of_BBNJ_PrepCom.pdf

                  ). Den forberedende komité anbefalede bl.a. FN's Generalforsamling at træffe beslutning om snarest muligt at indkalde til en regeringskonference for at udarbejde teksten til instrumentet.

                  Det er sandsynligt, at FN's Generalforsamling vil træffe beslutning om at indkalde til regeringskonferencen inden udgangen af 2017. Regeringskonferencen vil derefter kunne påbegynde sit arbejde og holde sit første møde i løbet af første halvår af 2018.

                  Som part i UNCLOS og en af de største fortalere for behovet for instrumentet siden drøftelserne blev indledt i FN i 2006, bør EU fortsat deltage aktivt i denne proces i FN og derved bidrage til bedre bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion inden for den retlige ramme, som UNCLOS udgør. EU bør desuden sikre, at instrumentet indeholder bestemmelser, som gør det muligt for EU at blive part i det.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Kommissionen bør sikre, at forhandlingerne om teksten til det fremtidige instrument er i fuld overensstemmelse med relevante EU-regler og -politikker på de områder, som instrumentet skal dække (miljøpolitikken, søtransportpolitikken, den fælles fiskeripolitik, politikken for det indre marked, den fælles handelspolitik, politikken for forskning og teknologisk udvikling, klimapolitikken og andre relevante politikker), og med de relevante bilaterale og multilaterale aftaler, som Unionen allerede er part i.

                  Da instrumentet bliver en gennemførelsesaftale til UNCLOS, og UNCLOS allerede er en del af gældende EU-ret, vil Kommissionen skulle sikre, at de bestemmelser og den balance mellem rettigheder og pligter, som er forankret i UNCLOS og i gældende EU-ret, overholdes fuldt ud, og at resultatet af forhandlingerne er i fuld overensstemmelse med UNCLOS.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

                  Formålet med denne henstilling er at opnå Rådets bemyndigelse til, at Kommissionen kan forhandle det fremtidige instrument på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF HØRINGER AF INTERESSEREDE TREDJEPARTER

                  Interesserede parter er ikke blevet hørt i forbindelse med udarbejdelsen af udkastet til henstilling.

                  I overensstemmelse med bestemmelserne i FN's Generalforsamlings resolution 69/292 skulle FN's Generalforsamling træffe beslutning om at indkalde til regeringskonferencen senest i september 2018. Det blev dog besluttet at fremskynde FN's arbejde med henblik på, at der kan indkaldes til regeringskonferencen snarest muligt og det første møde kan finde sted allerede i 2018, således at fremdriften i drøftelserne kan bevares. Det er nødvendigt at vedtage forhandlingsdirektiverne, før konferencen påbegyndes, og det var derfor ikke muligt at gennemføre en offentlig høring eller offentliggøre en køreplan med henblik på at indhente feedback fra interesserede parter og borgere i overensstemmelse med fast praksis.

                  EU har reelt været politisk engageret i denne proces i mange år, ligesom der har fundet regelmæssige høringer sted med relevante interesserede parter, civilsamfundsorganisationer og andre organisationer, der er repræsenteret i forbindelse med FN.

                  Inddragelse af og tilbagemelding fra interesserede parter vil desuden blive tilstræbt i løbet af forhandlingsprocessen, når der bliver behov for mere konkrete forhandlingspositioner, og det bliver nødvendigt at sikre, at interesserede parters synspunkter har indflydelse på forhandlingspositionerne.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om et retligt bindende internationalt instrument inden for rammerne af De Forenede Nationers havretskonvention om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1) Unionen ratificerede De Forenede Nationers havretskonvention (i det følgende benævnt "UNCLOS") ved Rådets afgørelse 98/392/EF af 23. marts 1998
                  1
               , idet Unionen er den hidtil eneste internationale organisation, der er part i konventionen i henhold til dens artikel 305, stk. 1, litra f), og artikel 1 i bilag IX.

               (2) Som part i UNCLOS deltog Unionen i FN's uformelle ad hoc-arbejdsgruppe uden fast mandat (Ad Hoc Open-ended Informal Working Group), der skulle undersøge spørgsmål vedrørende bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biologiske mangfoldighed i områder uden for national jurisdiktion, og som holdt møder i perioden fra 2006 til 2015, og i 2016 og 2017 deltog Unionen desuden ved fire møder i den forberedende komité, som havde fået til opgave at udarbejde konkrete anbefalinger til generalforsamlingen vedrørende elementerne i et fremtidigt retligt bindende internationalt instrument indenfor rammerne af UNCLOS om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion (i det følgende benævnt "instrumentet").

               (3) Den forberedende komité vedtog sin rapport den 21. juli 2017 og anbefalede generalforsamlingen at tage elementerne i anbefalingen i betragtning og snarest muligt træffe en beslutning om at indkalde til en regeringskonference i FN-regi med henblik på at overveje den forberedende komités anbefalinger og udarbejde teksten til et retligt bindende internationalt instrument inden for rammerne af UNCLOS.

               (4) På grundlag af anbefalingerne, besluttede De Forenede Nationers Generalforsamling den [...] at indkalde til en regeringskonference for at udarbejde teksten til et retligt bindende internationalt instrument inden for rammerne af UNCLOS om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion.

               (5) Unionen bør som part i UNCLOS deltage fuldt ud i forhandlingerne om instrumentet —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges til på Unionens vegne at føre forhandlinger om et retligt bindende internationalt instrument inden for rammerne af FN's havretskonvention om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion.

               Artikel 2

               Forhandlingsdirektiverne er anført i bilaget.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med det særlige udvalg, der udpeges af Rådet.

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 179 af 23.6.1998, s. 1.

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den4.1.2018
            COM(2017) 812 final
            BILAG
            til
            henstilling med henblik på Rådets afgørelse
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om et retligt bindende internationalt instrument inden for ramrnerne af De Forenede Nationers havretskonvention om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion

               BILAG

               FORHANDLINGSDIREKTIVER

               1. Principper

               Som led i forhandlingerne om et retligt bindende internationalt instrument inden for rammerne af FN's havretskonvention om bevaring og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion (i det følgende benævnt "instrumentet") bestræber Kommissionen sig på at sikre, at:

               -
                     bestemmelserne i instrumentet er i fuld overensstemmelse med international ret og særlig med bestemmelserne i UNCLOS, og at de bestemmelser og den balance mellem rettigheder og pligter, som er forankret i UNCLOS, ikke undermineres af det fremtidige instrument

               -
                     bestemmelserne i instrumentet er i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning og med relevante bilaterale og multilaterale aftaler, som Unionen er part i.

               Kommissionen sikrer, at forhandlingerne føres i samråd med det særlige udvalg, der mødes i Bruxelles eller på stedet. Kommissionen aflægger regelmæssigt rapport til Rådet om resultatet af forhandlingerne.

               2. Retningslinjer

               2.1 Kommissionen bestræber sig på at sikre, at:

               ·forhandlingerne som helhed omfatter de elementer, der er anført i resolution [...]

               ·forretningsordenen for at føre internationale forhandlinger ved regeringskonferencen giver EU mulighed for at deltage fuldt ud i forhandlingerne og er i overensstemmelse med tidligere praksis for forhandling af gennemførelsesaftaler til UNCLOS

               ·instrumentet fastlægger en effektiv ramme for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion

               ·instrumentet er udformet således, at det gennemfører, styrker og uddyber en række forpligtelser, der allerede findes i UNCLOS, under behørig hensyntagen til de rettigheder og friheder, der er fastlagt i UNCLOS

               ·instrumentet fastsætter en udtrykkelig forpligtelse for staterne til at samarbejde indbyrdes og gennem kompetente internationale og regionale organisationer og fastsætter rammer med henblik på bevarelse og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion

               ·instrumentet ikke underminerer de eksisterende retlige instrumenter og rammer og kompetente globale, regionale og sektorbestemte organer eller indskrænker rettigheder og forpligtelser i henhold til disse

               ·instrumentet respekterer kompetente globale, regionale og sektorspecifikke organers mandat og tager sigte på at opnå synergier og at undgå overlapning af deres aktiviteter

               ·instrumentet ikke berører UNCLOS-parternes rettigheder og forpligtelser, herunder deres ret til maritime zoner i henhold til UNCLOS.

               ·Instrumentet indeholder passende bestemmelser, som gør det muligt for Unionen at deltage fuldt ud i de beslutningsprocesser, der fastlægges ved instrumentet, i overensstemmelse med artikel 305 i og bilag IX til UNCLOS.

               2.2 Nærmere bestemt bestræber Kommissionen sig på at sikre, at instrumentet bl.a. omfatter eller afspejler følgende:

               a) Tværgående spørgsmål

               ·Generelle principper for god forvaltningspraksis, f.eks.: beskyttelse og bevaring af havmiljøet, internationalt samarbejde, anvendelse af en videnskabeligt baseret tilgang, økosystemtilgangen, forsigtighedsprincippet, princippet om, at forureneren betaler, bæredygtig og retfærdig udnyttelse af de marine ressourcer, offentlig adgang til information, gennemsigtige og åbne beslutningsprocesser og staternes ansvar som forvaltere af det globale havmiljø

               ·en hensigtsmæssig og omkostningseffektiv ramme og ordninger, uanset om disse er nye eller allerede eksisterende, herunder med henblik på et udvidet samarbejde og koordinering med og mellem eksisterende globale, regionale og sektorspecifikke organer, navnlig organer, der har mandat til at regulere aktiviteter i områder uden for national jurisdiktion eller til at beskytte havmiljøet i disse områder

               ·passenede ordninger til at sikre overholdelse af instrumentets materielle bestemmelser

               ·passende tvistbilæggelsesordninger i overensstemmelse med UNCLOS.

               a) Marine genetiske ressourcer, herunder spørgsmål om fordeling af fordele

               Kommissionen bestræber sig på at sikre, at instrumentet fremmer bevarelse og bæredygtig udnyttelse af marine genetiske ressourcer i områder uden for national jurisdiktion. Instrumentet bør navnlig:

               ·muliggøre en miljømæssigt forsvarlig adgang til genetiske ressourcer, der er i overensstemmelse med bevarelse og bæredygtig udnyttelse af ressourcerne, og det bør ikke i urimeligt omfang begrænse den frihed for videnskabelig havforskning, som er forankret i UNCLOS

               ·være udformet således, at det ikke regulerer spørgsmål vedrørende intellektuel ejendomsret eller andre dermed forbundne spørgsmål

               ·sikre retssikkerhed for brugerne af marine genetiske ressourcer og fremme bioteknologisk innovation, som ikke er til skade for biodiversiteten

               ·forbedre gennemsigtigheden og adgangen til oplysninger om genetiske ressourcer med oprindelse i områder uden for national jurisdiktion

               ·behandle spørgsmål vedrørende fordeling af fordele, der opstår ved udnyttelsen af marine genetiske ressourcer fra områder uden for national jurisdiktion.

               c) Foranstaltninger såsom områdebaserede forvaltningsværktøjer, herunder beskyttede havområder

               Kommissionen bestræber sig på at sikre, at instrumentet bl.a. fastsætter procedurer/ordninger for:

               ·afgrænsning, udpegning og fastsættelse af globalt anerkendte beskyttede havområder, herunder relevante kriterier baseret på de bedste tilgængelige videnskabelige oplysninger fastlæggelse af omfattende bevarelses- og forvaltningsmål for de udpegede områder tilsyn med og overvågning af aktiviteter, der tager sigte på at nå bevarelses- og forvaltningsmålene

               ·global anerkendelse af områdebaserede forvaltningsværktøjer, der er indført ved relevante regionale organisationer og konventioner, og som opfylder vedtagne kriterier

               Således bestræber Kommissionen sig på at sikre, at instrumentet bidrager til gennemførelsen af Unionens internationale forpligtelser med hensyn til at skabe et globalt netværk af effektivt og retfærdigt forvaltede, økologisk repræsentative og indbyrdes velforbundne systemer af beskyttede områder samt andre effektive områdebaserede bevarelsesforanstaltninger.

               d) Vurdering af virkningerne på miljøet (VVM)

               Kommissionen bestræber sig på at sikre, at instrumentet fremmer evaluering af de kumulative virkninger af forskellige aktiviteter, der finder sted inden for samme område, med henblik på at forebygge negative virkninger på havets biodiversitet, herunder fra nye og fremspirende aktiviteter og desuden under behørig hensyntagen til den aktuelle miljøtilstand samt de kumulative virkninger af andre trusler som f.eks. klimaændringer. Kommissionen bestræber sig navnlig på, at instrumentet præciserer, styrker og uddyber forpligtelserne i henhold til artikel 206 i UNCLOS for at sikre, at:

               ·individuelle og kumulative miljøvirkninger af aktiviteter under deltagerstaternes jurisdiktion eller kontrol, som kan forårsage betydelig forurening af eller betydelige og skadelige ændringer i havmiljøet ("skadelige virkninger"), herunder i havets biodiversitet, i områder uden for national jurisdiktion, vurderes korrekt ved hjælp af vurderinger af virkningerne på miljøet og strategiske miljøvurderinger, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt, og at

               ·skadelige virkninger identificeres og tages i betragtning i enhver beslutningsproces, og at sådanne aktiviteter er i overensstemmelse med staternes forpligtelser i henhold til UNCLOS til at beskytte og bevare havmiljøet, herunder gennem vedtagelse af passende foranstaltninger med henblik på at forebygge og afbøde eventuelle skadelige virkninger.

               d) Kapacitetsopbygning og overførsel af havteknologi

               Kommissionen bestræber sig på at sikre, at instrumentet:

               ·omfatter bestemmelser om kapacitetsopbygning og overførsel af havteknologi i overensstemmelse med UNCLOS med henblik på bevarelse og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion

               ·fremmer internationalt samarbejde om kapacitetsopbygning og overførsel af havteknologi for at opfylde målene og kravene i UNCLOS, for så vidt angår bevarelse og bæredygtig udnyttelse af havets biodiversitet i områder uden for national jurisdiktion.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 25.4.2018
            COM(2018) 240 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol med Republikken Madagaskar
            {SWD(2018) 143 final}{SWD(2018) 144 final}

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               •Forslagets begrundelse og formål

               Kommissionen foreslår, at der indledes forhandlinger om en ny partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol med Republikken Madagaskar, der tilgodeser EU-fiskerflådens behov og er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               •Sammenhæng med de gældende regler på samme område

                  Den gældende fiskeripartnerskabsaftale (FPA) mellem Den Europæiske Union og Madagaskar blev indgået den 1. januar 2007
                     1
                  . Det foreslås hermed, at der indledes forhandlinger om en ny partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri med henblik på at indarbejde nogle af de bestemmelser, der indgår i forordning (EU) nr. 1380/2013
                     2
                  , og som ikke er omfattet af den gældende FPA. Den gældende fireårige protokol
                     3
                   til FPA'en trådte i kraft den 1. januar 2015 og udløber den 31. december 2018. I protokollen fastsættes fiskerimulighederne for EU-flåden og den finansielle modydelse, der betales af henholdsvis EU og rederne. EU's årlige finansielle modydelse til Madagaskar beløber sig til EUR 1 487 500
                     4
                  , hvoraf EUR 700 000 er øremærket til sektorstøtte.

               I FPA'en med Madagaskar fastsættes mulighederne for fiskeri efter tun og stærkt vandrende arter for EU-fartøjer fra fire medlemsstater (Spanien, Frankrig, Portugal og Italien). Den Europæiske Union har allerede et veludviklet netværk af bilaterale partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri i Det Indiske Ocean, nemlig med Seychellerne og Mauritius.

                  Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri hjælper med at fremme den fælles fiskeripolitiks mål internationalt ved at sikre, at EU's fiskeri uden for EU-farvande er baseret på de samme principper og standarder som dem, der gælder i henhold til EU-retten. Partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri fremmer endvidere det videnskabelige samarbejde mellem EU og partnerlandene, fremmer gennemsigtighed og bæredygtighed med henblik på en bedre forvaltning af fiskeressourcerne og tilskynder til en sådan forvaltning ved at støtte kontrollen og overvågningen af de nationale og de udenlandske flåders aktiviteter og stille midler til rådighed til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) og til bæredygtig udvikling af den lokale fiskeriindustri. De styrker EU's stilling i de internationale og regionale fiskeriorganisationer, navnligt i Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean (IOTC), der er det organ, som er nedsat i henhold til folkeretten for bevarelse og forvaltning af stærkt vandrende arter i regionen.

               •Sammenhæng med Unionens politik på andre områder

                  Forhandlingen af en ny aftale og tilhørende protokol med Madagaskar er i overensstemmelse med EU's politik over for landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene) og med Unionens mål vedrørende respekt for de demokratiske principper og menneskerettighederne.

                  .

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               •Retsgrundlag

                  Retsgrundlaget for afgørelsen er artikel 218 i afsnit V om internationale aftaler i femte del om Unionens optræden udadtil i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvori proceduren for forhandling og indgåelse af aftaler mellem EU og tredjelande fastsættes.

               •Nærhedsprincippet (for områder, der ikke er omfattet af enekompetence)

                  Ikke relevant, da der er tale om enekompetence.

               •Proportionalitetsprincippet

                  Afgørelsen står i et rimeligt forhold til målet.

               •Valg af retsakt

                  Retsaktstypen er fastsat i artikel 218, stk. 3 og stk. 4, i TEUF.

               3.RESULTATER AF EFTERFØLGENDE EVALUERINGER, HØRINGER AF INTERESSEREDE PARTER OG KONSEKVENSANALYSER

               •Efterfølgende evalueringer/kvalitetskontrol af gældende lovgivning

                  Kommissionen foretog i 2017 og 2018 en efterfølgende evaluering af den gældende protokol til fiskeripartnerskabsaftalen med Madagaskar og en forudgående evaluering af muligheden for at forny den nævnte protokol. Konklusionerne af evalueringen er angivet i et særskilt arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene.

                  Det konkluderes i evalueringen, at der i EU's tunfiskerisektor er stor interesse i at kunne fiske i Madagaskars farvande, og at en fornyelse af protokollen vil kunne styrke tilsynet, kontrollen og overvågningen og bidrage til en bedre forvaltning af fiskeriet i regionen. Det er grundet omfanget af den andel af Madagaskars fiskeriområde, der hører under landets egen jurisdiktion, vigtig for EU at bevare et instrument, der fremmer tæt sektorsamarbejde med en af de vigtigste aktører, når det gælder havforvaltning på subregionalt plan. Dette sikrer endvidere, at EU's fiskerflåde, navnlig notfartøjer og langlinefartøjer til tunfiskeri, der er hjemmehørende i Réunion, fortsat har adgang til et vigtigt fiskeriområde til etableringen af fangststrategier inden for en flerårig international retlig ramme.  For myndighederne i Madagaskar er målet at fortsætte forbindelserne med EU med henblik på at styrke havforvaltningen og drage fordel af særlig sektorstøtte, der giver adgang til flerårige finansieringsmuligheder.

               •Høringer af interesserede parter

                  Medlemsstaterne, industriens repræsentanter, de internationale civilsamfundsorganisationer og Madagaskars fiskeriforvaltning og civilsamfund er blevet hørt som led i evalueringen. Høringer har også fundet sted inden for rammerne af Det Rådgivende Råd for det Åbne Hav/Højsøflåden.

               •Indhentning og brug af ekspertbistand

                  Ikke relevant

               •Konsekvensanalyse

                  Ikke relevant

               •Målrettet regulering og forenkling

                  Ikke relevant

               •Grundlæggende rettigheder

                  I de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til forslaget til afgørelsen om bemyndigelse til at indlede forhandlinger, henstilles det at indføre en klausul om konsekvenserne af krænkelser af menneskerettighederne og demokratiske principper.

               4.BUDGETMÆSSIGE VIRKNINGER

                  Den nye protokol vil indebære betaling af en finansiel modydelse til Republikken Madagaskar, der er forenelig med den flerårige finansielle ramme for 2014-2020, navnlig tildelinger under budgetposten for partnerskabsaftaler om bæredygtigt fiskeri. De årlige beløb til forpligtelser og betalinger er fastlagt i den årlige budgetprocedure, herunder reserveposten for forslag, der ikke er trådt i kraft i begyndelsen af året.

               5.ANDRE FORHOLD

               •Planer for gennemførelsen og foranstaltninger til overvågning, evaluering og rapportering

                  Det forventes, at forhandlingerne indledes i andet kvartal af 2017.

               •Nærmere redegørelse for de enkelte bestemmelser i forslaget

                  Kommissionen henstiller, at:

                  - Rådet bemyndiger Kommissionen til at indlede og føre forhandlinger om indgåelse af en ny partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol med Republikken Madagaskar

                  - Kommissionen udpeges som EU's forhandler på dette område

                  - Kommissionen fører forhandlingerne i samråd med det særlige udvalg, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

                  - Rådet godkender de forhandlingsdirektiver, der er knyttet som bilag til denne henstilling.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne om indgåelse af en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol med Republikken Madagaskar

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra den betragtning, at der bør indledes forhandlinger med henblik på at indgå en ny partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri med Madagaskar —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               Kommissionen bemyndiges herved til at indlede forhandlinger med Madagaskar med henblik på at indgå en ny partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol med Madagaskar.

               Artikel 2

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets Gruppe vedrørende den Eksterne Fiskeripolitik og på grundlag af de forhandlingsdirektiver, der er anført i bilaget til denne afgørelse.

               Artikel 3

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EUT L 331 af 17.12.2007, s. 3.

                     (2)

                        Jf. forordning (EU) nr. 1380/2013, del IV, afsnit II.

                     (3)

                        I de sidste to år af protokollen.  I de to foregående år beløb det sig til EUR 1 566 250.

                     (4)

                        Jf. kapitel 40 (reservepost 40 02 41) i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale om den flerårige finansielle ramme (2013/C373/01).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den25.4.2018
            COM(2018) 240 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger på Den Europæiske Unions vegne med henblik på indgåelsen af en partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol med Republikken Madagaskar
            {SWD(2018) 143 final}{SWD(2018) 144 final}

               BILAG

               Forhandlingsdirektiver vedrørende indgåelse af en ny partnerskabsaftale om bæredygtigt fiskeri og tilhørende protokol mellem Den Europæiske Union og Republikken Madagaskar

               –Formålet med forhandlingerne er at indgå en partnerskabsaftale og tilhørende protokol om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Madagaskar i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1380/2013 om den fælles fiskeripolitik og med Rådets konklusioner af 19. marts 2012 om Kommissionens meddelelse af 13. juli 2011 om den fælles fiskeripolitiks eksterne dimension.

               –For at fremme et bæredygtigt og ansvarligt fiskeri og samtidig sikre gensidige fordele for EU og Madagaskar gennem en sådan ny protokol skal Kommissionens forhandlinger søge at:

               ·sikre, at EU-fiskerfartøjer har adgang til Madagaskars fiskeriområde, og at de får tildelt de nødvendige tilladelser til at fiske i nævnte områder, og derved bl.a. opretholde netværket af partnerskabsaftaler for bæredygtigt fiskeri for EU's fiskeriaktører

               ·tage højde for den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning og de relevante forvaltningsplaner, der er vedtaget af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), for at sikre et bæredygtigt fiskeri og fremme havforvaltningen på det internationale plan. Fiskeriet bør udelukkende rettes mod de overskydende tilgængelige ressourcer under hensyntagen til den lokale flådes fiskerikapacitet, samtidig med at der tages særligt hensyn til, at visse af de pågældende bestande er stærkt vandrende

               ·opnå en passende andel af disse fiskeressourcer, der er i fuld overensstemmelse med EU-fiskerflådens interesser, når disse ressourcer også er af interesse for andre udenlandske flåder, mens der tages højde for EU-fiskerflådens aktivitet i regionen set i lyset af de seneste og bedste foreliggende videnskabelige vurderinger

               ·etablere en dialog for at styrke sektorpolitikken med henblik på at tilskynde til gennemførelsen af en ansvarlig fiskeripolitik, der er i tråd med landets udviklingsmål, navnlig hvad angår fiskeriforvaltning, bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, kontrol og overvågning af fiskeriet, tilvejebringelse af videnskabelig rådgivning samt at fremme jobskabelse bl.a. med henblik på at fremme Madagaskars socioøkonomiske udvikling

               ·medtage en klausul om konsekvenserne af krænkelse af menneskerettighederne og de demokratiske principper

               ·medtage en klausul om, at EU-flåden har privilegeret adgang til de overskydende disponible ressourcer, og om, at alle udenlandske flåder bør være underlagt de samme tekniske betingelser

               ·medtage en eksklusivitetsklausul.

               –For at undgå en afbrydelse af fiskeriet bør den nye aftale og tilhørende protokol omfatte en klausul om, at den kan anvendes midlertidigt.

               –Protokollen bør navnlig fastsætte følgende:

               ·de fiskerimuligheder, som EU-fiskerfartøjerne tildeles i hver kategori

               ·den finansielle modydelse og vilkårene for udbetaling heraf, og

               ·prioriteterne for og mekanismerne til effektiv gennemførelse af sektorstøtten og regelmæssig overvågning heraf.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 5.6.2019
            COM(2019) 521 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Polens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2019

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Polens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Polens konvergensprogram for 2019

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Polen ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 27. februar 2019 blev landerapporten for Polen
                  2
                2019 offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Polens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018, opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og opfyldelsen af Polens nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 26. april 2019 fremlagde Polen sit nationale reformprogram for 2019 og den 29. april 2019 sit konvergensprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde ("ESI-fondene") for perioden 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013
                  3
                kan Kommissionen, hvis det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjerne for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  4
               .

               (5)Polen er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Regeringen forventer i sit konvergensprogram for 2019 en mindre forringelse af den samlede saldo fra et underskud på 0,4 % af BNP i 2018 til 0,6 % af BNP i 2022, med et underskud på 1,7 % af BNP i 2019 og et overskud på 0,2 % af BNP i 2020. Den genberegnede strukturelle saldo vil med et underskud på 1,1 % af BNP komme tæt på den mellemfristede budgetmålsætning, som er blevet fastsat til et strukturelt underskud på 1,0 % af BNP i 2022. Ifølge konvergensprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at falde fra 48,9 % af BNP i 2018 til 40,6 % i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. Samtidig er detaljerne vedrørende nogle af de foranstaltninger, der er nødvendige for at nå de planlagte underskudsmål fra og med 2020, ikke blevet tilstrækkeligt præciseret.

               (6)Det fremgår af konvergensprogrammet for 2019, at Polen har gennemført kompensationsforanstaltninger i forbindelse med tørken, hvis budgetmæssige virkning i 2018 var betydelig. I konvergensprogrammet gives der tilstrækkelig dokumentation for omfanget og arten af de ekstra omkostninger, der budgetteres med. Det kan overvejes at give udgifter i forbindelse med tørke særlig behandling ved brug af "bestemmelsen om usædvanlige begivenheder". Ifølge Kommissionen beløb de ekstra udgifter i forbindelse hermed sig til 0,07 % af BNP i 2018. Disse ekstra udgifter kan være omfattet af bestemmelserne i artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97, idet den alvorlige tørke udgør en usædvanlig begivenhed, dens virkning for Polens offentlige finanser er betydelig, og holdbarheden sandsynligvis ikke bringes i fare ved en sådan midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Den påkrævede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2018 er derfor justeret for at tage hensyn til disse ekstra udgifter.

               (7)Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Polen sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter
                  5
                ikke overstiger 4,2 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af BNP. På basis af Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra denne anbefalede tilpasning i 2019.

               (8)I lyset af Polens forventede produktionsgab på 2,0 % af BNP bør den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter i 2020 ikke overstige 4,4 % i overensstemmelse med den strukturelle tilpasning på 0,6 % af BNP, som kræves ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten. På grundlag af Kommissionens forårsprognose 2019 er der med en uændret politik risiko for en væsentlig afvigelse fra dette krav i 2020. Rådet er af den generelle opfattelse, at der er behov for foranstaltninger fra 2019 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten.

               (9)Polen har gjort betydelige fremskridt med hensyn til at øge overholdelsen af skattereglerne. Samtidig har landet haft en stærk økonomisk vækst, arbejdsmarkedet har været gunstigt, og andelen af arbejdskontrakter med bidragspligt til socialsikring har været gradvist stigende. Alle disse faktorer bidrog til at øge de offentlige indtægter. En del af de øgede indtægter er af cyklisk karakter og kan aftage, hvis de makroøkonomiske forhold forværres. Samtidig er de offentlige udgifter som andel af BNP steget i de seneste år. Flere nye udgiftskategorier er af permanent karakter og vil muligvis ikke let kunne ændres i den nærmeste fremtid. Desuden vil Polens offentlige finanser fremover komme under pres på grund af højere udgifter, navnlig som følge af befolkningens aldring. Disse faktorer forstærker behovet for nye værktøjer til at styrke udgiftsforvaltningen, herunder en regelmæssig vurdering af udgifternes virkning og effektivitet. Polen fortsatte i 2018 arbejdet med at forbedre budgetproceduren, men den overordnede reform er kompleks og vil blive gennemført i faser over en årrække. Selv om de finanspolitiske rammer generelt er stærke, og uafhængige institutioner dækker nogle af de funktioner, der normalt varetages af finansråd, er Polen fortsat den eneste medlemsstat, der ikke har et uafhængigt finansråd. Polen ikke har gjort fremskridt med hensyn til at begrænse den udbredte anvendelse af reducerede merværdiafgiftssatser, men regeringen har iværksat en reform, der kan gøre systemet med reducerede satser mindre komplekst og mindre fejlbehæftet.

               (10)Som følge af tidligere reformer, f.eks. afskaffelse af muligheden for tidlig pensionering og en gradvis forhøjelse af den lovbestemte pensionsalder, steg den gennemsnitlige pensionsalder i årene frem til 2017. I 2018 faldt den gennemsnitlige pensionsalder for både mænd og kvinder, hvilket afspejler nedsættelsen af den lovbestemte pensionsalder i slutningen af 2017. I betragtning af det faldende antal personer i den erhvervsaktive alder er en fortsat stigning i den faktiske pensionsalder afgørende for arbejdsmarkedsdeltagelsen og dermed for den økonomiske vækst. Det er også afgørende at sikre tilstrækkeligheden af fremtidige pensioner, at forebygge fattigdom i alderdommen og dermed også at forbedre pensionssystemets finanspolitiske holdbarhed. Nedsættelsen af den lovbestemte pensionsalder til 60 år for kvinder og 65 år for mænd, som blev vedtaget i efteråret 2017, vil få en betydelig negativ indvirkning på de fremtidige pensionsydelser og skabe en betydelig forskel mellem kønnene med hensyn til pensioner. De eksisterende præferencepensionsordninger indebærer skattemæssige omkostninger og mindsker arbejdskraftens mobilitet mellem forskellige sektorer. Det særlige socialsikringssystem for landbrugere, der støttes med midler svarende til omkring 0,8 % af BNP, hæmmer arbejdskraftens mobilitet og bidrager til skjult arbejdsløshed i landbruget.

               (11)De gunstige makroøkonomiske forhold har bidraget til, at det polske arbejdsmarked i de seneste år har klaret sig godt. Beskæftigelsesfrekvensen er fortsat med at stige, mens arbejdsløsheden efter flere års fald har stabiliseret sig på et historisk lavt niveau på under 4 % i 2018. Visse gruppers deltagelse i arbejdsstyrken, navnlig lavtuddannede, personer med handicap og deres plejere samt ældre mennesker, er imidlertid fortsat lav i sammenligning med andre medlemsstater. Det polske socialsikringssystem skaber ikke tilstrækkelige incitamenter til at tage arbejde. Børneydelsen har mindsket fattigdom og ulighed, men har på grund af dens størrelse og udformning haft en negativ indvirkning på forældres, især kvinders, deltagelse på arbejdsmarkedet. Andelen af børn under tre år, der er indskrevet i formelle børnepasningsordninger, er fortsat blandt de laveste i EU. Desuden varetages langtidspleje hovedsagelig af familiemedlemmer, næsten uden støtte fra institutioner, hvilket forhindrer plejere i at arbejde. Nedsættelsen af den lovbestemte pensionsalder har tilskyndet nogle ældre erhvervsaktive til at forlade arbejdsstyrken. Migration fra lande uden for EU har bidraget til at imødekomme den øgede efterspørgsel efter arbejdskraft, men der er tegn på, at det kan være vanskeligt at opnå en fortsat tilstrømning af vandrende arbejdstagere.

               (12)Mellem 2015 og 2017 traf Polen yderligere foranstaltninger mod segmenteringen af arbejdsmarkedet ved at begrænse muligheden for misbrug af tidsbegrænsede ansættelser, øge bidragene til socialsikring for visse atypiske arbejdskontrakter, og indføre en mindstetimeløn for nogle af disse kontrakter. Selv om andelen af tidsbegrænsede kontrakter som følge af de trufne foranstaltninger og manglen på arbejdskraft har været faldende siden 2015, og denne udvikling tog fart i 2018, er denne andel stadig blandt de højeste i EU. Der blev ikke foretaget yderligere lovgivningsmæssige ændringer til håndtering af denne udfordring, da reformen af arbejdsloven i sidste ende ikke blev gennemført. Tilstrækkeligheden af fremtidige pensioner for selvstændige og arbejdstagere med visse atypiske kontrakter udgør et potentielt problem.

               (13)Et uddannelsessystem af høj kvalitet baseret på livslang læring og opkvalificering, der støttes af tilstrækkelige investeringer, kan være en afgørende faktor for bedre fremtidige vækstudsigter i Polen. Det er afgørende, at befolkningen får de nødvendige færdigheder og kompetencer til at finde beskæftigelse på et arbejdsmarked under hastig forandring, hvis både deltagelsen i arbejdsstyrken og innovationskapaciteten i økonomien skal fremmes. Andelen af voksne, der deltager i uddannelse, ligger langt under EU-gennemsnittet, og erhvervsuddannelse i virksomheder benyttes ikke i tilstrækkeligt omfang. Kombineret med visse svagheder i digitale færdigheder samt læse-, skrive- og regnefærdigheder, især blandt voksne uden videregående uddannelse, begrænser dette deres beskæftigelsesegnethed. Læreruddannelsernes utilstrækkelige kvalitet og mangler i lærernes færdigheder kan forventes at få en negativ indvirkning på kvaliteten af uddannelse. Der er også svagheder i kvalitetssikringssystemet i de videregående uddannelser. På trods af de seneste reformer af erhvervsuddannelserne og de videregående uddannelser mangler der stadig en effektiv koordinering af voksenuddannelsen, og det er ikke klart, hvilken indvirkning forskellige politiske foranstaltninger har på kvaliteten af den udbudte uddannelse og kvalifikationsniveauerne.

               (14)De langsigtede økonomiske udsigter for Polen afhænger af, hvordan innovationskapaciteten i økonomien udvikler sig. Polen rangerer imidlertid stadig lavt hvad angår innovation, idet lavteknologiske sektorer udgør en betydelig del af landets økonomiske struktur, og der er betydelige regionale forskelle med hensyn til innovationsresultater. Der er truffet visse foranstaltninger for at forbedre samarbejdet mellem den videnskabelige verden og erhvervslivet, men der er stadig en række økonomiske og ikkeøkonomiske hindringer. Navnlig udgør komplekse administrative procedurer og akademikeres begrænsede kvalifikationer inden for styring af fælles offentlig-private forsknings- og udviklingsprojekter stadig store hindringer. Klynger og formaliserede virksomhedsnetværk, navnlig mellem små og mellemstore virksomheder og store virksomheder, spiller kun en begrænset rolle med hensyn til udbredelsen af innovative løsninger. Reformen af de videregående uddannelser i 2018 har forbedret visse aspekter af det polske videnskabelige miljø, men tager kun delvist fat på vigtige spørgsmål som f.eks. fragmenteringen af forskningssektoren, forskernes lønninger og internationaliseringen af den polske videnskab. De nationale bruttoudgifter til forskning og udvikling var i 2017 fortsat ca. 50 % lavere end EU-gennemsnittet, men med betydelige regionale forskelle.

               (15)Der er sket en fortsat forbedring af resultaterne på sundhedsområdet, men de ligger stadig under EU-gennemsnittet, idet den forventede levealder for mænd er 8,2 år kortere end for kvinder, mens forskellen mellem de polakker, der har det højeste og det laveste uddannelsesniveau, er 10 år. Adgangen til og effektiviteten af sundhedssystemet påvirkes af lave budgetter og mangel på personale. Antallet af praktiserende læger og sygeplejersker i forhold til befolkningens størrelse er blandt de laveste i Unionen, og en fjerdedel af lægepersonalet har allerede overskredet pensionsalderen. De udækkede behov for lægehjælp faldt i 2017, men er fortsat blandt de højeste i EU, og ventetiderne til visse behandlinger er steget betydeligt siden 2010. Polen har udarbejdet oversigter over behovet for sundhedsydelser, men de er endnu ikke blevet anvendt ved beslutninger om indkøb af sundhedstjenesteydelser og investeringer. Sundhedssystemet er fortsat i alt for stort omfang hospitalsbaseret, og både den primære sundhedspleje og den ambulante sundhedspleje er fortsat underudviklet. Langtidsplejesystemet er svagt, idet det mangler standardiserede ydelser og en sammenhængende strategisk tilgang. Hovedparten af langtidsplejen varetages af uformelle plejere, ofte familiemedlemmer, og med kun ringe støtte fra institutioner. I 2017 udgjorde Polens offentlige udgifter til sundhedsvæsenet i alt 4,7 % af BNP, hvilket er et godt stykke under EU-gennemsnittet på 7 % af BNP. Der er planer om gradvist at øge disse udgifter i de kommende år. Dette kan imidlertid blive vanskeligt at nå, da de nyligt bebudede planer om at øge de sociale overførsler til mellem- og højindkomsthusstande vil begrænse det finanspolitiske råderum i fremtiden.

               (16)Infrastrukturen i Polen er forbedret betydeligt, men i nogle sektorer er der fortsat problemer med manglende forbindelser. De investeringer i vejnettet, der efter det nationale vejanlægsprogram skal gennemføres senest i 2024, vil hovedsagelig være koncentreret i den østlige del af Polen, hvorved visse nordlige regioner vil få relativt mindre gode forbindelser. Der er stadig store huller i det transeuropæiske transportnet, og investeringerne i jernbaner går langsommere end investeringerne i veje. Antallet af trafikdræbte er fortsat blandt de højeste i Unionen. Byerne står over for stadig større udfordringer i forbindelse med mobilitet, f.eks. i form af trafiktrængsel og luftforurening som følge af det voksende antal personbiler og den store andel af gamle køretøjer. Drivhusgasemissionerne fra vejtransporten er steget kraftigt i de seneste fem år. De nuværende incitamenter til at benytte offentlig transport, transport med lav emission og aktive transportformer er ikke tilstrækkelige til at håndtere disse udfordringer. Adgangen til fast internetforbindelse i Polen er fortsat blandt de laveste i Unionen, og adgangen til ultrahurtigt bredbånd er stort set begrænset til storbyerne.

               (17)Den polske økonomi er blandt de mindst CO2-effektive i Unionen. Den dårlige isolering af offentlige og private bygninger fører til et højere energiforbrug og energifattigdom. Polen er desuden det land i Unionen, hvor luftforureningen i byer er størst, navnlig i landets sydlige og centrale regioner. Investeringer i højere energieffektivitet, navnlig i byggesektoren, en forøgelse af andelen af kulstoffattig og renere energiproduktion samt støtte til reducering af emissioner fra transport kan mindske afhængigheden af fossile brændstoffer, begrænse luftforureningen og samtidig mindske de sociale omkostninger og forbedre livskvaliteten. De nuværende lovgivningsrammer, herunder loven om opbygning af gaslagre, loven om fastfrysning af elektricitetspriser samt reglerne for landbaserede vindmølleparker kan være en hindring for investeringerne i el- og gasmarkederne og påvirke den polske energisektors og de energiintensive industriers konkurrenceevne på lang sigt.

               (18)For at opretholde gunstige økonomiske vilkår og støtte stigningen i private investeringer er kvaliteten af ny og ændret lovgivning og et stabilt og forudsigeligt erhvervsklima af stor betydning. De ustabile lovgivningsmæssige rammer og andre hindringer for virksomhedernes ekspansion påvirker investeringsaktiviteterne og produktiviteten negativt. Etablering af en effektiv dialog med alle interessenter ville bidrage til at forbedre kvaliteten af lovgivningen og – i og med at behovet for revisioner begrænses – bidrage positivt til stabiliteten i erhvervsklimaet. Derfor ville en styrkelse af høringen af arbejdsmarkedets parter og offentlige høringer — ved at sikre tilstrækkelig tid til høringer, tage mere hensyn til interessenternes høringsbidrag og begrænse antallet af love, der er fritaget for høringer, til et minimum — i væsentlig grad bidrage til at mindske den administrative byrde i forbindelse med hyppige ændringer i lovgivningen, øge investeringerne og fremme en bæredygtig økonomisk vækst på lang sigt. Det er Kommissionens opfattelse, at der stadig er risiko for en alvorlig overtrædelse af retsstatsprincippet i Polen, og at situationen forværres, da mange af de anfægtede foranstaltninger er ved at blive gennemført og konsolideret. Disse bekymringer er genstand for verserende sager for Den Europæiske Unions Domstol og i sammenhæng med artikel 7 i TEU. Retssikkerheden og tillid til kvaliteten og forudsigeligheden af politik og institutioner, navnlig inden for lovgivning og skat, er vigtige faktorer for investeringsklimaet.

               (19)Programmeringen af EU's midler for perioden 2021-2027 kan være med til at afhjælpe nogle af de problemer, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten
                  6
               . Dette ville gøre det muligt for Polen at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de indkredsede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle.

               (20)I de seneste år er statens rolle stærkt udvidet i sektorerne bank og forsikring samt energi. Den øgede grad af statsligt ejerskab udgør en ny udfordring for konkurrencen, lovrammerne og de styringsmæssige rammer. Kvaliteten af styringen og regulerings- og tilsynsmyndighedernes uafhængighed bliver derfor stadig vigtigere i lyset af potentielt modstridende interesser og de tættere forbindelser mellem den finansielle sektor og staten.

               (21)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået konvergensprogrammet for 2019, og dets holdning
                  7
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Polen i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 4,4 % i 2020, hvilket svarer til en årlig strukturtilpasning på 0,6 % af BNP, tage yderligere skridt til at forbedre effektiviteten af de offentlige udgifter, bl.a. gennem en forbedring af budgetproceduren

               2.sikre tilstrækkeligheden af fremtidige pensionsydelser og pensionssystemets holdbarhed ved at træffe foranstaltninger, der skal øge den faktiske pensionsalder, og ved at reformere præferencepensionsordningerne, træffe foranstaltninger til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, bl.a. ved at forbedre adgangen til børnepasning og langtidspleje og ved at fjerne de resterende hindringer for mere permanente ansættelsesformer, fremme uddannelse af høj kvalitet og færdigheder med relevans for arbejdsmarkedet, navnlig gennem voksenuddannelse

               3.styrke innovationskapaciteten i økonomien, bl.a. ved at støtte forskningsinstitutioner og et tættere samarbejde mellem disse og erhvervslivet, målrette investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod innovation, transport (navnlig dens bæredygtighed), digital infrastruktur, energiinfrastruktur, sundhedspleje og renere energi, idet der tages hensyn til de regionale forskelle, forbedre de lovgivningsmæssige rammer, navnlig ved at styrke den rolle, som høringer af arbejdsmarkedets parter og offentlige høringer spiller i lovgivningsprocessen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (3)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden modregnes.

                     (6)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (7)

                        I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.