title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Irlands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/35

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Irlands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Irlands stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/07)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Irland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Irland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Irland sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 1 og 3 nedenfor. Navnlig vil en målretning af investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod de specifikke områder og indførelse af skatteforanstaltninger bidrage til efterlevelse af den anden henstilling vedrørende euroområdet med hensyn til at støtte investeringer, forbedre de offentlige finanser og bekæmpe aggressiv skatteplanlægning.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Irland offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Irlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Irlands fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderer i sin analyse, at Irland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Navnlig gør store gældsbeholdninger i den offentlige og private sektor og nettoforpligtelser over for udlandet Irland sårbar over for negative chok, hvor strømstørrelserne dog bedres. Den private gæld er fortsat høj, men den økonomiske vækst bidrager til at mindske den. De multinationale virksomheders aktiviteter påvirker fortsat virksomhedernes gæld. Husholdningernes gæld forekommer stort set at være i overensstemmelse med de underliggende forhold, selv om den er høj i forhold til den disponible indkomst. Den offentlige gæld forventes at blive ved med at falde, mens underskuddet er tæt på at blive udlignet. Boligpriserne er steget hurtigt i en årrække, men er aftaget for nylig. Boligpriserne er i vid udstrækning drevet af udbudsbegrænsninger, og der er ikke noget klart tegn på overvurdering. Beholdningen af misligholdte lån, der fortsat er høj, er faldet yderligere, selv om de langfristede restancer falder i et langsommere tempo.

                  (4)

                  Irland fremlagde den 17. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 29. april 2019 sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (6)

                  Irland er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af gældsreglen. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 forventer regeringen en forbedring af den nominelle saldo, nemlig til 0,2 % af bruttonationalproduktet (BNP) i 2019, og at det herefter forbedres gradvist til 1,3 % af BNP i 2023. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (6) forventes den mellemfristede budgetmålsætning, der er fastsat ud fra et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, at blive nået inden 2020. Ifølge stabilitetsprogrammet ventes den offentlige gældskvote at falde til 61,1 % i 2019 for derefter at falde yderligere til 51,6 % i 2023. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Samtidig er de foranstaltninger, der er nødvendige for at understøtte de planlagte underskudsmål fra og med 2020, ikke blevet tilstrækkeligt præciseret.

                  (7)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Irland skulle nå sin mellemfristede budgetmålsætning i 2019. Dette svarer til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter (7) på 7,0 % i 2019 svarende til en tilladt forringelse af den strukturelle saldo med 0,3 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes Irland at overholde den anbefalede finanspolitiske tilpasning i 2019.

                  (8)

                  I 2020 bør Irland nå sin mellemfristede budgetmålsætning. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 svarede dette til en maksimal nominel vækst i de primære offentlige nettoudgifter på 3,7 % (8) svarende til en årlig strukturel tilpasning på 0,7 % af BNP. Irland forventes at nå den mellemfristede budgetmålsætning. Den offentlige gældkurve forventes at falde støt til under kravene i gældskriteriet. Rådet er af den generelle opfattelse, at Irland ventes at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020. Det ville i lyset af forskellen på målingerne af BNP og indenlandsk produktion i Irland og de dermed forbundne virkninger for gældskvoten, Irlands nuværende konjunkturforhold og de øgede eksterne risici være en vigtig disposition at anvende eventuelle ekstraordinære indtægter til at reducere den offentlige gældskvote yderligere.

                  (9)

                  De offentlige finanser er blevet yderligere forbedret som følge af en robust vækst i produktionen, men der er fortsat risiko for volatilitet i indtægterne, og der er mulighed for at gøre indtægtssiden mere modstandsdygtig over for økonomiske udsving og negative chok. Det vil øge indtægtsstabiliteten i en situation med økonomiske udsving, hvis omfanget og antallet af skatteudgifter begrænses, og skattegrundlaget udvides. Mens Irland har hævet den lavere moms på turismeaktiviteter, er der i nogle af de seneste skatteforanstaltninger fokuseret på nedskæringer og skattelettelser. Irland har desuden flere muligheder for at forbedre måden, hvorpå dets skattesystem kan støtte miljømålsætninger. Sådanne bestræbelser kunne indbefatte færre subsidier til fossile brændstoffer og at sende et styrket prissignal til investorerne ved at udarbejde en plan for stigninger i kulstofafgifterne de næste ti år.

                  (10)

                  Bekæmpelsen af aggressiv skatteplanlægning er vigtig for at gøre skattesystemet mere effektivt og mere retfærdigt, således som det fremgik af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019. De afsmittende virkninger af skatteyderes aggressive skatteplanlægning mellem medlemsstater kræver en koordineret indsats fra nationalt politisk hold som supplement til EU-lovgivningen. Irland har truffet foranstaltninger mod aggressiv skatteplanlægning, men de meget store royalties- og udbyttebetalinger i procent af BNP tyder på, at Irlands skatteregler udnyttes af virksomheder, der beskæftiger sig med aggressiv skatteplanlægning. Da Irland opkræver begrænset skat af udgående (dvs. fra personer med hjemsted i Unionen til personer med hjemsted i tredjelande) royalties og udbytte, som udbetales af virksomheder baseret i Irland, risikerer disse betalinger at blive fuldstændig fritaget for skat, hvis de heller ikke beskattes i modtagerlandet.

                  (11)

                  Udfordringerne for den finanspolitiske holdbarhed på længere sigt er fortsat forbundet med omkostningerne i forbindelse med aldring. Sundhedsudgifterne forventes at stige fra 4,1 % af BNP i 2016 til 5,1 % af BNP i 2070 og topper med 5,2 % i 2063. Selv om der er aspekter af sundhedssystemet i Irland, som fungerer godt eller er blevet forbedret, er systemet ineffektivt, efterspørgslen svær at imødekomme, og der ydes ikke koordineret og integreret sundhedspleje. For at afbøde det stigende efterspørgselspres har den irske regering vedtaget Sláintecare-gennemførelsesstrategien og oprettet Sláintecare-programmets gennemførelsesmyndighed til at gennemføre en omfattende reform og modernisere Irlands sundheds- og socialydelser i løbet af de næste ti år. Den planlagte reform bygger på en troværdig vision om at give alle adgang til et holdbart sundhedssystem, imødekomme den aldrende befolknings behov og overgå fra institutionel pleje til pleje i nærmiljøet med større fokus på forebyggelse. Dette vil sandsynligvis bevirke, at afhængigheden af den akutte behandling mindskes, hvorfor sundhedsområdet bliver mere omkostningseffektivt. Der er imidlertid problemer med at gennemføre reformen på grund af vanskeligheder med at håndtere dobbeltforsikringsproblematikken på sygesikringsmarkedet og på kort sigt forvalte landets budget, indsats og arbejdsstyrke effektivt. De kortsigtede omkostninger vil også skulle begrænses for at opfylde Sláintecare-visionen på lang sigt.

                  (12)

                  På trods af regeringens tidligere bestræbelser på at begrænse udgifterne til de offentlige pensioner forventes pensionssystemet at vokse betydeligt på lang sigt som følge af en stigning i pensionsudgifterne fra 5 % af BNP i 2016 til 6,6 % i 2070 med den største stigning på 7,5 % i 2053. En fuldstændig og rettidig gennemførelse af den fremlagte køreplan for en pensionsreform er helt central for at gøre det irske pensionssystem mere finansielt holdbart.

                  (13)

                  Øgede investeringer i færdigheder, uddannelse og social inklusion er afgørende for at forbedre Irlands produktivitet og inkluderende vækst på lang sigt. Det strammere arbejdsmarked, manglen på kvalificeret arbejdskraft og misforholdet mellem de efterspurgte og udbudte kvalifikationer i visse sektorer bevirker, at der er behov for en indsats for at nå ud til inaktive grupper af mulige arbejdstagere og investere i dette potentiale. Der er behov for at fremme opkvalificeringsprogrammerne og tilpasse uddannelsesplanerne og erhvervsuddannelse bedre, så de svarer til arbejdsmarkedets behov. Da kun en lille andel af arbejdsstyrken har de grundlæggende IT-kompetencer på plads, er der behov for flere investeringer i mere arbejdspladsbaseret efteruddannelse og opkvalificering af den voksne arbejdsstyrke. Investering i adgang til økonomisk overkommelig børnepasning af høj kvalitet og indførelse af en national børnepasningsordning vil bidrage til at øge kvinders forholdsvis lave beskæftigelsesfrekvens. Erhvervsfrekvensen for personer med handicap på arbejdsmarkedet er blandt de laveste i Europa. Antallet af personer, der lever i husstande med lav arbejdsintensitet, er fortsat blandt de højeste i Unionen, og det understreger behovet for mere integrerede og målrettede aktiveringsstrategier til støtte af denne særlige gruppe.

                  (14)

                  År med lave investeringsniveauer efter den økonomiske afmatning bevirker, at der nu mangler billige og almene boliger samt passende infrastruktur inden for ren transport og energi, vand og lynhurtigt bredbånd, hvilket også udgør en hindring for virksomhedernes investeringer. Desuden er drivhusgasemissionerne fra vejtransport steget kraftigt i løbet af fem år. Forbedret infrastruktur er sammen med fysisk planlægning en kritisk faktor for at øge boligudbuddet, fremme de private investeringer, sætte skub i produktivitetsvæksten og sikre en afbalanceret økonomisk udvikling i regionerne. Fremtidssikret konnektivitet og tilstrækkelige digitale færdigheder er fortsat afgørende for, at indenlandske virksomheder kan anvende digital teknologi effektivt og for en blomstrende national informations- og kommunikationsteknologisektor. Der er fortsat betydelige udfordringer med hensyn til adgangen til lynhurtigt bredbånd, navnlig i landdistrikterne. Flere infrastrukturinvesteringer inden for ren energi og ren offentlig transport og vandforsyning samt en øget indsats på områderne dekarbonisering, energieffektivitet, vedvarende energi og cirkulær økonomi vil hjælpe Irland med at gå over til en mere klimarobust økonomi med færre kulstofudledninger.

                  (15)

                  Selv om iværksættelsen af den nationale udviklingsplan vil kunne føre til udbygning af den grundlæggende infrastruktur, kan den svage kapacitet i bygge- og anlægssektoren forsinke det. Endvidere kan diversificering af søtransporten og energiforbindelserne med det kontinentale Europa øge økonomiens modstandsdygtighed over for eksterne chok. Irland har hidtil undladt at afkoble sin økonomiske vækst fra drivhusgasudledninger og luftforurenende stoffer. Drivhusgasemissionerne er steget støt, især inden for transport, landbrug, energi og bebyggede områder. Manglende fremskridt på dette område vil gøre det vanskeligere for Irland at opfylde sine EU-forpligtelser og samtidig øge omkostningerne ved den fremtidige indsats.

                  (16)

                  Vedvarende forsyningsknaphed kombineret med stigende efterspørgsel bidrager til stadig stigende ejendomspriser. Selv om priserne i 2017 ikke syntes at være for høje, er prisoverkommelighed alligevel ved at blive et problem. Boligmanglen påvirker også de almene boliger på grund af utilstrækkelige investeringer og nybyggeri de seneste ti år. Efterspørgslen efter almene boliger anslås til ca. 72 000 enheder, hvor der blot forventes 10 000 opført i 2019. 17 000 husstande forventes at få hjælp gennem Irlands boligstøtte- og lejeboligordninger, hvilket dog kan bidrage til at forværre huslejestigningerne på det private lejemarked, hvor udbuddet allerede er begrænset. Et stort antal af de almene boliger udnyttes ikke fuldt ud, navnlig i Dublinområdet, til dels på grund af forældet praksis i arvesager. Den utilstrækkelige mængde af forskellige typer almene boliger sammenholdt med det meget begrænsede antal af billige lejeboliger er faktorer, der forværrer situationen yderligere. Dette er en væsentlig grund til en støt stigning i antallet af personer og familier, der lever i midlertidige boliger, og hvor antallet af hjemløse toppede i februar 2019.

                  (17)

                  Det er helt afgørende at fremme den innovationsbaserede produktivitet i indenlandske virksomheder for at støtte en mere robust og modstandsdygtig produktivitetsvækst i landet. Udgifterne til erhvervsmæssig forskning og udvikling (FoU) fortsætter med at stige, men ligger fortsat under EU-gennemsnittet og er ganske koncentreret i de udenlandsk ejede virksomheder. Der er mulighed for at tilpasse innovationspolitikken med henblik på at støtte irske små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Indirekte støtte (dvs. skattefradrag) er fortsat det vigtigste instrument til offentlig FoU-støtte i Irland (der udgør 80 % af den samlede offentlige støtte). Tættere bånd mellem multinationale selskaber og indenlandske virksomheder kan bidrage til at brede innovationen ud til hele økonomien. Desuden vil et tættere samarbejde mellem virksomheder og offentlige forskningscentre også øge innovationspotentialet.

                  (18)

                  Selv om de lave niveauer for offentlig FoU fortsat giver anledning til bekymring (1,05 % af BNP sammenlignet med et EU-gennemsnit på 2 %), udgør Irlands nyligt vedtagne 2019-program for fremtidens beskæftigelse en lovende ramme til at stimulere innovation og teknologiske ændringer og forbedre SMV'ernes produktivitet. Programmets fulde gennemførelse vil imidlertid afhænge af en betydelig stigning i de offentlige udgifter til forskning og innovation og af, at det nyligt vedtagne program bliver omsat til konkrete politiske foranstaltninger. Denne liste over ambitiøse foranstaltninger mangler stadig vigtige detaljer og konkrete gennemførelsesdatoer. For eksempel er der i forbindelse med foranstaltninger, der skal træffes i 2019, ingen foranstaltninger til at øge adgangen til langsigtede egenkapitalinvesteringer med henblik på at hjælpe de lokale virksomheder med at udvide deres forretningsområder. Endvidere kombineres der i de politikker, der skal tilskynde SMV'er til at investere i nye teknologier, skattelettelser og skattemæssige incitamenter for at tilskynde SMV'er til at investere i innovation, men det relative omfang af disse foranstaltninger er stadig ukendt. Irlands 2019-program for fremtidens beskæftigelse indeholder ingen konkrete foranstaltninger eller resultater for at mindske kløften mellem Irland og andre medlemsstater, når det drejer sig om at udbrede et fremtidssikret bredbåndsnet i overensstemmelse med Unionens 2025-mål for gigabitsamfundet. Den nationale bredbåndsplan forventes at bidrage til at mindske denne kløft.

                  (19)

                  De regionale forskelle i Irland er betydelige og er blevet øget de seneste ti år. Irland har forholdsvis store økonomiske forskelle regionalt i forhold til andre medlemsstater målt i BNP pr. indbygger. Mellem 2000 og 2016 steg BNP pr. indbygger i den sydlige og østlige region med 74 %, hvilket er 63 procentpoint mere end i regionerne Border, Midland og Western, og stigningen accelererede efter 2012. I 2016 var BNP pr. indbygger i den sydlige og østlige region 2,6 gange højere end i regionerne Border, Midland og Western. Dublinområdet med 40 % af Irlands befolkning bidrog med 62 procentpoint til BNP-væksten i perioden 2000–2016.

                  (20)

                  Reguleringsmæssige hindringer for iværksætteri (navnlig visse bestemmelser vedrørende kommerciel ejendomsret og juridiske tjenesteydelser) har en negativ indvirkning på, om udenlandske virksomheder etablerer sig i landet eller forlader det, og dermed også på de lokale irske virksomheders produktivitet. Hindringerne for adgangen til detailmarkederne udgør en udfordring. Irland er på top fem over de lande, der har flest administrative krav til virksomheder i opstartsfasen. Detailhandlerne kæmper med tung administration, hvilket virker hæmmende og fordyrende i en opstartsfase og kan have en negativ indvirkning på markedsstrukturen og -dynamikken.

                  (21)

                  Den nye lov om regulering af juridiske tjenester er endnu ikke gennemført, da indførelsen af regler stadig giver betydelige forsinkelser, selv om der pågår forberedende høringer. Det er stadig usikkert, hvilke muligheder der er for at give direkte professionel adgang til procederende advokater (barristers) i stridsspørgsmål, samt for at juridiske personer kan blive partnere i alle typer retspraksis. Alt for komplekse regler for drift og forvaltning i forbindelse med tværfaglig praksis bør dog undgås. En ambitiøs gennemførelse af de tidsubegrænsede reformer har højeste prioritet. Med »ambition 2.3« i Irlands 2019-program for fremtidens beskæftigelse forventes problemerne med omkostningerne i forbindelse med juridiske tjenester løst, men det eneste reelle resultat i 2019 er foreløbigt, og tidsplanen tvetydig. Den forsinkede gennemførelse af denne reform har været medvirkende til de høje omkostninger i forbindelse med juridiske tjenester i Irland til skade for erhvervsliv, SMV'er i særdeleshed og enkeltpersoner. Eftersom juridiske tjenesteydelser udgør et vigtigt redskab for andre erhvervstjenester, er restriktioner i denne sektor medvirkende til de høje omkostninger i andre brancher (f.eks. forsikringsbranchen).

                  (22)

                  Andelen af misligholdte lån er fortsat med at falde og faldt med 4,4 procentpoint til 5,5 % i året frem til fjerde kvartal af 2018. Bankerne er godt på vej til at opfylde deres reduktionsmål, støttet af porteføljesalg, omstruktureringsbestræbelser og stigende ejendomspriser. De langfristede restancer (over to år i restance) er fortsat forholdsvis høje og bidrager til at holde andelen af misligholdte lån over gennemsnittet i euroområdet. Der er blevet foreslået en række initiativer og lovudkast, såsom loven om »intet samtykke, intet salg« til afhjælpning af de sociale og økonomiske virkninger af afviklingen af misligholdte lån, herunder for sårbare husholdninger. Kreditregistret blev fuldt funktionsdygtigt for forbrugslån i 2018 og vil være afgørende for vurderingen af, om låntagerne er i stand til at betale renter og afdrag af på deres gæld. Der er fortsat et begrænset omfang af insolvensprocedurer og lille brug af inden- og udenretlige muligheder for afvikling af restancer. Det er fortsat en udfordring at finde ud af, hvordan de længerevarende restancer kan mindskes samtidig med, at initiativer for sårbare husholdninger udbygges uden at skabe unødige hindringer for de misligholdte lån, og der er stadig behov for at overvåge området.

                  (23)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Irland at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle.

                  (24)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Irlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Irland i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Irland, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (25)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Irlands stabilitetsprogram for 2019 og er af den opfattelse (9), at Irland ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten,

                  (26)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Rådets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 3 nedenfor, Disse henstillinger bidrager også til gennemførelsen af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019, navnlig den anden henstilling vedrørende euroområdet. De finanspolitikker, der er omhandlet i henstilling 1 nedenfor, bidrager bl.a. til at afhjælpe ubalancer i forbindelse med høj offentlig gæld,

            HENSTILLER, at Irland i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            nå den mellemfristede budgetmålsætning i 2020, anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote, begrænse antallet og omfanget af skatteudgifter og udvide skattegrundlaget, fortsat undersøge, hvilke dele af skattesystemet der kan give anledning til aggressiv skatteplanlægning, og fokusere særligt på udgående betalinger, håndtere den forventede stigning i aldersrelaterede udgifter ved at øge omkostningseffektiviteten af sundhedssystemet og gennemføre planerne for pensionsreformerne fuldt ud,

         2.

            yde individuel aktiv støtte til integration og fremme opkvalificering, navnlig for sårbare grupper og personer, der lever i husstande med lav arbejdsintensitet, øge adgangen til økonomisk overkommelig børnepasning af høj kvalitet,

         3.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod lav kulstofudledning og energiomstilling, reducering af drivhusgasemissioner, bæredygtig transport, vand, digital infrastruktur og alment boligbyggeri, idet der tages hensyn til regionale forskelle, gennemføre foranstaltninger, herunder foranstaltninger som led i fremtidens beskæftigelsesstrategi, for at diversificere økonomien og forbedre de irske virksomheders produktivitet, navnlig SMV'er, ved at anvende flere direkte finansieringsinstrumenter til at stimulere forskning og innovation og ved at mindske de reguleringsmæssige hindringer for iværksætteri.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 27.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet. Udgiftsmålet for Irland afspejler en tilpasning, der skal korrigere for en skævvridning af den 10-årige referencesats for potentiel vækst, som skyldes den exceptionelle stigning i den reale BNP-vækst i 2015. I overensstemmelse med de irske myndigheders fremgangsmåde ved beregningen af 2017-budgettet har Kommissionen lagt gennemsnittet af de potentielle vækstrater i 2014 og 2016 til grund for sine beregninger.

         (8)  Som i 2019 afspejler udgiftsmålet en tilpasning, der skal korrigere for en skævvridning af den 10-årige referencesats for potentiel vækst, som skyldes den exceptionelle stigning i den reale BNP-vækst i 2015.

         (9)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Grækenlands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Grækenlands stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/42

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Grækenlands nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Grækenlands stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/08)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Grækenland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som indeholder fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Grækenland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Grækenland sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 1 og 2 nedenfor. Navnlig vil reformer, der er i tråd med de forpligtelser, som Grækenland påtog sig efter programmets afslutning, og en målretning af investeringstiltagene inden for den økonomiske politik mod de specifikke områder bidrage til efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Grækenland offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Grækenlands fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderer på baggrund af sin analyse, at Grækenland er berørt af uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer. De konstaterede ubalancer vedrørte navnlig den høje offentlige gæld, den negative nettostilling over for udlandet, det store omfang af misligholdte lån på bankernes balancer og den stadig høje arbejdsløshed. Desuden vil de omfattende institutionelle og strukturelle reformer, der er påbegyndt i de seneste år for at modernisere økonomien og staten, kræve mange års vedholdende gennemførelse for at kunne mærkes fuldt ud.

                  (4)

                  Grækenland fremlagde den 26. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og den 30. april 2019 sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (4) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring (5).

                  (6)

                  Grækenland er på nuværende tidspunkt underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. Grækenland bør også fastholde en sund finanspolitisk stilling, som sikrer overholdelse af det mål for det primære overskud, der blev fastsat ved Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1226 (6) til 3,5 % af bruttonationalproduktet (BNP) for 2018 og på mellemlang sigt. I foråret 2018 vedtog Rådet ingen landespecifik henstilling til Grækenland som led i det europæiske semester, idet Grækenland i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 (7) var fritaget fra overvågningen og vurderingen under det europæiske semester på det tidspunkt, fordi landet var underlagt et makroøkonomisk tilpasningsprogram. Efter afslutningen af programmet indebærer rammerne for Grækenland, at der indledes skærpet overvågning, samtidig med at Grækenland integreres i det europæiske semesters rammer for samordning af den økonomiske politik og socialpolitikken, samtidig med at synergien mellem den skærpede overvågning og processerne i forbindelse med det europæiske semester maksimeres.

                  (7)

                  Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 forventer regeringen et samlet overskud på mellem 1,1 % og 1,7 % af BNP i perioden 2019-2022. Regeringen har fastsat sin mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt budgetoverskud på 0,25 % af BNP i 2020. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (8) forventes denne mellemfristede budgetmålsætning mere end nået i hele programperioden, og den offentlige gældskvote forventes gradvis at falde til 153,3 % i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er blevet godkendt af et uafhængigt organ og er positivt. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 forventes den strukturelle saldo at udvise et overskud på 1,9 % af BNP i 2019 og 0,8 % af BNP i 2020, hvilket er over den mellemfristede budgetmålsætning. Den offentlige gæld forventes at fortsætte sin nedadgående trend og at overholde overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2019 og gældskriteriet i 2020. På grundlag af Kommissionens forårsprognose 2019 og dermed uden hensyntagen til de nye foranstaltninger, der blev vedtaget efter skæringsdatoen, forventedes Grækenland samlet set at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten i 2019 og 2020. På samme grundlag ansås Grækenland også for at overholde målet om et primært overskud på 3,5 % af BNP, som overvåges inden for rammerne af den skærpede overvågning.

                  (8)

                  Stabilitetsprogrammet og Kommissionens forårsprognose 2019 omfatter ikke de nye permanente foranstaltninger, der blev bebudet og vedtaget kort efter deres forelæggelses- og skæringsdatoer. Kommissionen anslår de finanspolitiske virkninger af disse foranstaltninger til at overstige 1,0 % af BNP i 2019 og de efterfølgende år. Det vurderes også, at vedtagelsen af disse nye foranstaltninger udgør en risiko for det aftalte mål for det primære overskud, som overvåges inden for rammerne af den skærpede overvågning, og som blev fastsat ved gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1226. Desuden forventes de nye foranstaltninger at reducere den strukturelle saldo, hvilket giver anledning til bekymring med hensyn til opfyldelsen af den mellemfristede budgetmålsætning i 2020. Der vil imidlertid blive gennemført en fornyet vurdering i efteråret 2019, som vil omfatte en revision af det gældende benchmark for nettoudgiftsvæksten i 2020. Den offentlige gæld forventes fortsat at falde, men der kan være en vis risiko med hensyn til overholdelsen af gældsreduktionsmålet. Dette må underkastes en fornyet vurdering i efteråret i lyset af de nyligt vedtagne foranstaltninger.

                  (9)

                  Efter den vellykkede gennemførelse af programmet for finansiel bistand under den europæiske stabilitetsmekanisme er Grækenland underlagt en ramme for overvågning efter programmets afslutning, som er integreret i det europæiske semester, og er underlagt skærpet overvågning i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 472/2013. Med indledningen af skærpet overvågning af Grækenland i henhold til Kommissionens gennemførelsesafgørelser (EU) 2018/1192 (9) og (EU) 2019/338 (10) anerkendes det faktum, at Grækenland på mellemlang sigt fortsat vil skulle vedtage foranstaltninger for at tage fat på kilderne eller de mulige kilder til de makroøkonomiske ubalancer, samtidig med at der gennemføres strukturreformer for at støtte en robust og bæredygtig økonomisk vækst. Grækenland forpligtede sig på mødet i Eurogruppen den 22. juni 2018 til at fortsætte alle de vigtigste reformer, der blev vedtaget under programmet, indtil de er fuldt gennemført. Grækenland har også forpligtet sig til at gennemføre særlige foranstaltninger inden for budgetpolitik samt finans- og strukturpolitik, social velfærd, finansiel stabilitet, arbejds- og produktmarkederne samt privatisering og offentlig forvaltning. Grækenland er omfattet af kvartalsvis rapportering om fremskridt med gennemførelsen af sine forpligtelser under skærpet overvågning, hvor en positiv rapport hver sjette måned kan bane vej for frigivelsen af gældssaneringsforanstaltninger til en værdi af 0,7 % af BNP årligt. Frigivelsen af den første tranche af politisk betingede gældsforanstaltninger til en værdi af 970 mio. EUR blev vedtaget af Eurogruppen i april 2019. Den tredje rapport om skærpet overvågning, der vurderer de fremskridt, som Grækenland har gjort med gennemførelsen af sine forpligtelser, blev offentliggjort den 5. juni 2019.

                  (10)

                  Reformer, der forbedrer erhvervsklimaet og kvaliteten af institutionerne, navnlig effektiviteten af retssystemet, vil fremme den økonomiske modstandsdygtighed i Grækenland samt forbedre betalingsdisciplinen og ventes desuden at have en betydelig indvirkning på investeringsbeslutninger og tiltrække virksomheder. På trods af de seneste forbedringer står det græske retssystem stadig over for udfordringer og udviser ineffektivitet, da tiden for at træffe en afgørelse ofte er for lang og ophobningen af sager påvirker domstolenes produktivitet. En yderligere målrettet indsats på dette område er derfor af afgørende betydning, også for at fremme et velfungerende finansielt system og bidrage til at frigøre investeringsmuligheder.

                  (11)

                  Flere års underinvesteringer har ført til et stort investeringsunderskud i Grækenland. Øgede vækstfremmende investeringer vil være med til at understøtte den langsigtede vækst og mindske de regionale forskelle. Reformer i den finansielle sektor, der fremmer udvidelsen af kreditudbuddet, vil spille en central rolle med hensyn til at støtte investeringer. I landerapporten for 2019 blev der peget på prioriterede områder for offentlige og private investeringer.

                  (12)

                  Højere investeringer i uddannelse er afgørende for at forbedre Grækenlands produktivitet, fremme inklusiv vækst på lang sigt og fjerne hindringerne for vækst i innovative sektorer. Det græske uddannelsessystem står over for en række udfordringer med utilstrækkelige ressourcer, ringe handlefrihed, dårlige resultater i grundlæggende færdigheder (herunder digitale) og vedvarende kvalifikationsmismatch. Generelt mangler der på alle niveauer ansvarlighed og overvågning, som er nødvendige for en forbedring af kvaliteten i uddannelsessystemet. Det er vigtigt at fremme inklusiv uddannelse af høj kvalitet, etablering af tættere forbindelser mellem uddannelser og arbejdsmarkedsbehov, forbedring af erhvervsuddannelsernes attraktivitet og øget deltagelse i livslang læring for at understøtte bæredygtig vækst.

                  (13)

                  Til trods for forbedringer i den seneste tid er andelen af langtidsledige, som udgjorde 70 % af de arbejdsløse i Grækenland i 2018, meget høj, og den høje ungdomsarbejdsløshed og kvinders lave deltagelse på arbejdsmarkedet giver også anledning til bekymring. Foranstaltninger bør fokusere på at forbedre beskæftigelsesudsigterne, fremme arbejdsmarkedsdeltagelsen og skabe betingelser for jobskabelse. En effektiv social dialog og et ansvarligt socialt partnerskab i Grækenland kan bane vejen for gennemførelse og ejerskabsfølelse af fortsatte reformer med et mere velfungerende arbejdsmarked til følge.

                  (14)

                  Selv om der er indledt reformer, er Grækenland kendetegnet ved en høj indkomstulighed, og virkningen af sociale overførsler på nedbringelsen af risikoen for fattigdom er en af de laveste i Unionen (15,83 % i 2017 mod et EU-gennemsnit på 33,98 %). Investeringerne bør fokusere på at forbedre adgangen til inklusive sociale tjenester af høj kvalitet til overkommelige priser samt på at udvikle daginstitutioner. Støtte til de socialt dårligst stillede og fremme af den sociale integration af børn, der er truet af fattigdom, personer med handicap samt migranter og flygtninge, under hensyntagen til geografiske forskelle, vil forbedre den sociale inklusion i Grækenland.

                  (15)

                  Grækenland indledte i 2017 en omfattende reform af det primære sundhedsvæsen, som er afgørende for at sikre adgang til sundhedsvæsenet og kræver fortsatte investeringer gennem udbredelsen af lokale sundhedscentre (»TOMY'er«).

                  (16)

                  Det græske transportsystem står over for betydelige udfordringer. Det er i vid udstrækning vejbaseret og stærkt afhængig af olie med alle vigtigste forbindelser etableret omkring Athen-Thessaloniki-ruten. Transportomkostningerne er stadig høje, mens servicekvaliteten, sikkerhedsstandarderne og udbredelsen af intelligente transportsystemer fortsat er lav. Der er behov for nye investeringer for at øge den multimodale transport og fremme regional integration og byudvikling.

                  (17)

                  Behandling af fast affald samt by- og industrispildevand er det område, hvor der er størst behov for yderligere investeringer for at tilpasse landets miljøbeskyttelsesstandarder til resten af Unionen. Håndteringen af fast affald er fortsat en stor strukturel udfordring, idet Grækenland stadig er stærkt afhængig af deponering og mekanisk-biologisk behandling i stedet for mere moderne teknikker. Andelen af kommunalt affald, der genanvendes, er desuden kun ca. en tredjedel af EU-gennemsnittet. Der er også behov for investeringer for at forbedre vandrensning, bekæmpe forsaltning af grundvandet og støtte foranstaltninger til at forhindre oversvømmelser og genoprette flodernes naturlige strømning.

                  (18)

                  Underudviklede infrastrukturer øger energiomkostningerne for virksomheder og husholdninger og udgør en hindring for udbredelsen af vedvarende energi. Grækenland står her over for en særlig udfordring med elektricitetsforbindelsen til øerne og forbindelsen til nabolandene. En yderligere udvikling af den erhvervsmæssige gasinfrastruktur ville bidrage til vækst på dette marked. I forbindelse med reformen af både gas- og elmarkederne bør det tilstræbes at drage fordel af disse nye infrastrukturmuligheder.

                  (19)

                  Med begrænset adgang til bredbåndsnet med høj hastighed og digitale færdigheder, som ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet, er den digitale omstilling af økonomien og samfundet fortsat en udfordring. Grækenland har især behov for at investere i informations- og kommunikationsteknologi, også for at opveje faldet i investeringerne under krisen. Utilstrækkelige bredbåndsforbindelser med høj hastighed skaber store flaskehalse for dynamiske eksportorienterede virksomheder. Investeringerne i innovation og befolkningens kvalifikationer er ikke tilstrækkelige til at fremme produktivitetsvæksten, og manglen på digitale færdigheder blandt den brede befolkning forhindrer den i at finde beskæftigelse og hæmmer udviklingen af innovative virksomheder.

                  (20)

                  Der er behov for nye »intelligente specialiseringsstrategier« på nationalt og regionalt plan og yderligere foranstaltninger til afhjælpning af de mest presserende svagheder i forsknings- og innovationssystemet for at fremme markedsorienterede investeringer i forskning og udvikling (FoU), som fortsat er lave og begrænser Grækenlands muligheder for vækst. Videnskabelig topkvalitet hindres af den lave offentlige FoU-intensitet, manglen på et resultatbaseret finansieringssystem og svage forbindelser mellem videnskab og erhvervsliv. Der er også behov for større investeringer for at sætte skub i den svage teknologiske udvikling, som afspejles i det meget lave antal patenter i forhold til andre medlemsstater, og for fuldt ud at udnytte mulighederne i nystartede virksomheder og vækstvirksomheder.

                  (21)

                  Som en tværgående problemstilling er der behov for investeringer i genopretning af forsømte by- og højlandsområder samt øer for at imødegå det tab af fysisk og menneskelig kapital — og den forringelse i kvaliteten heraf — der fandt sted i Grækenland under den økonomiske krise. Bæredygtig sanering af ugunstigt stillede og/eller afindustrialiserede områder i byagglomerationerne Athen-Piræus og Thessaloniki og i nogle af de vigtigste perifere byområder er en særlig prioritet på kort og mellemlang sigt. Langsigtede prioriteter omfatter udvikling af bæredygtige produktionsaktiviteter, opgradering af mobilitets- og sikkerhedssystemer, energieffektivitet og vedvarende energi, miljøbeskyttelse samt forbedring af modstandsdygtigheden over for naturbetingede risici og socioøkonomiske kriser. Der bør også sættes målrettet ind for at fremme den sociale inklusion, integrationen af migranter, erhvervelsen af færdigheder med henblik på at nedbringe arbejdsløsheden og kulturelle aktiviteter for at gøre dårligt stillede områder mere attraktive. En løsning af disse udfordringer gennem integrerede byfornyelsesstrategier vil maksimere chancerne for at opnå de bedste økonomiske, sociale og miljømæssige resultater.

                  (22)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Det ville gøre det muligt for Grækenland at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle. En styrkelse af landets administrative kapacitet med henblik på forvaltningen af disse midler er vigtig for, at en investering bliver en succes.

                  (23)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Grækenlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019 og det nationale reformprogram for 2019. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Grækenland, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (24)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået Grækenlands stabilitetsprogram for 2019 og er af den opfattelse (11), at Grækenland ventes at overholde stabilitets- og vækstpagten.

                  (25)

                  På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Dets henstillinger fremsat efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 og 2 nedenfor. Disse henstillinger bidrager også til efterlevelsen af de første fire henstillinger vedrørende euroområdet,

            HENSTILLER, at Grækenland i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            opnå en holdbar økonomisk genopretning og rette op på de uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer ved at fortsætte og gennemføre reformer, som er i tråd med de forpligtelser, som Grækenland påtog sig efter programmets afslutning på mødet i Eurogruppen den 22. juni 2018

         2.

            målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod bæredygtige transport- og logistikløsninger, miljøbeskyttelse, energieffektivitet, vedvarende energi og sammenkoblingsprojekter, digital teknologi, FoU, uddannelse, færdigheder, beskæftigelsesegnethed, sundhed og byfornyelse, idet der tages hensyn til regionale forskelle og behovet for at sikre social inklusion.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (5)  COM(2014) 494 final.

         (6)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/1226 af 30. juni 2017 om ændring af gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/544 om godkendelse af Grækenlands makroøkonomiske tilpasningsprogram (2015/1411) (EUT L 174 af 7.7.2017, s. 22).

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 472/2013 af 21. maj 2013 om skærpelse af den økonomiske og budgetmæssige overvågning af medlemsstater i euroområdet, der har eller er truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet (EUT L 140 af 27.5.2013, s. 1).

         (8)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (9)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1192 af 11. juli 2018 om indledning af skærpet overvågning over for Grækenland (EUT L 211 af 22.8.2018, s. 1).

         (10)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/338 af 20. februar 2019 om forlængelse af skærpet overvågning over for Grækenland (EUT L 60 af 28.2.2019, s. 17).

         (11)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Rådets henstilling af 9. juli 2019 om Spaniens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Spaniens stabilitetsprogram for 2019

text:
               5.9.2019

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 301/48

      RÅDETS HENSTILLING
      af 9. juli 2019
      om Spaniens nationale reformprogram for 2019 og med Rådets udtalelse om Spaniens stabilitetsprogram for 2019
      (2019/C 301/09)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (2), særlig artikel 6, stk. 1,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til Det Europæiske Råds konklusioner,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det europæiske semester 2019 om samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder, som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 21. marts 2019 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 21. november 2018 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Spanien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet, som Det Europæiske Råd tilsluttede sig den 21. marts 2019. Den 9. april 2019 vedtog Rådet henstillingen om den økonomiske politik i euroområdet (3) (»henstillingen vedrørende euroområdet for 2019«), som fastsætter fem henstillinger vedrørende euroområdet (»henstillingerne vedrørende euroområdet«).

                  (2)

                  Da Spanien har euroen som valuta og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Spanien sikre en fuldstændig og rettidig efterlevelse af henstillingen vedrørende euroområdet for 2019 som afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor. Navnlig vil foranstaltninger til forbedring af produktiviteten bidrage til at efterleve første henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår produktivitetsforbedringer til genoprettelse af balancen i euroområdet, anvendelsen af ekstraordinære indtægter til at nedbringe den offentlige gæld og en fokuseret økonomisk politik vedrørende investeringer inden for de nærmere anførte områder vil bidrage til at efterleve anden henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår genopbygning af stødpuder og støtte til investeringer, og foranstaltninger til forbedring af færdigheder og beskæftigelsesegnethed vil bidrage til at efterleve tredje henstilling vedrørende euroområdet for så vidt angår arbejdsmarkedets funktion.

                  (3)

                  Den 27. februar 2019 blev landerapporten for 2019 for Spanien offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Spaniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 13. juli 2018 (4), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Spaniens fremskridt med opfyldelsen af dets nationale Europa 2020-mål. Den indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011, hvis resultater også blev offentliggjort den 27. februar 2019. Kommissionen konkluderede i sin analyse, at Spanien er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Stor indenlandsk og udenlandsk gæld — offentlig såvel som privat — og høj arbejdsløshed i forbindelse med svag produktivitetsvækst udgør fortsat svagheder med betydning ud over landegrænserne. Gældsnedbringelsen i den private sektor skrider frem, men der er stadig et stykke vej endnu. Selv om væksten i bruttonationalproduktet (BNP) fortsat er robust, er den offentlige gæld som andel af BNP stadig høj. Arbejdsløsheden er blevet ved med at falde hurtigt, men er fortsat meget høj, og den store segmentering af arbejdsmarkedet mellem tidsbegrænsede og tidsubegrænsede kontrakter forhindrer en hurtigere vækst i arbejdsproduktiviteten. Efter de mange reformer i perioden 2012-2015 har en skiftende politisk kontekst i løbet af det seneste år bidraget til endnu et år med begrænsede fremskridt med at gennemføre de landespecifikke henstillinger fra de foregående år. Den nuværende gunstige økonomiske situation udgør en mulighed for at imødekomme de aktuelle behov for reformer, der kan gøre den spanske økonomi mere modstandsdygtig og øge produktivitetsvæksten.

                  (4)

                  Spanien fremlagde den 30. april 2019 sit nationale reformprogram for 2019 og sit stabilitetsprogram for 2019. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (5)

                  I stabilitetsprogrammet for 2019 redegøres der for de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre de forebyggende og korrigerende værktøjer, der er fastsat i Spaniens stabilitetslov. Der er dog ingen planer om at gøre håndhævelsen af disse værktøjer automatisk og om at gennemgå stabilitetslovens udgiftsregel med henblik på at styrke dens bidrag til den finanspolitiske konsolidering, navnlig i økonomiske opgangstider. På området offentlige udbud vil den ambitiøse gennemførelse af den i 2017 vedtagne lov om offentlige kontrakter have afgørende betydning for at forbedre effektiviteten af de offentlige udgifter og bidrage til forebyggelsen af uregelmæssigheder. Det er især vigtigt, at den nye forvaltningsstruktur, navnlig det uafhængige regulerings- og tilsynskontor, kan udføre de opgaver, det pålægges, effektivt, og at den omfattende nationale strategi for offentlige udbud vedtages hurtigt — med aktiv inddragelse af ordregivende myndigheder og enheder på nationalt, regionalt og lokalt plan. Endelig vil der i 2019 blive foretaget en række udgiftsanalyser, og gennemførelsen af de hermed forbundne henstillinger burde bidrage til at øge effektiviteten af de offentlige udgifter.

                  (6)

                  De relevante landespecifikke henstillinger er taget i betragtning ved programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde (»ESI-fondene«) for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5) kan Kommissionen, hvor det er nødvendigt for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger, anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende den nævnte bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af de foranstaltninger, der knytter ESI-fondenes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring.

                  (7)

                  Efter en rettidig og varig korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud og Rådets afgørelse (EU) 2019/1001 (6) om ophævelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud er Spanien underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og omfattet af overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet. Den offentlige saldo ventes at stige fra – 2,5 % af BNP i 2018 til – 2,0 % af BNP i 2019 og skabe balance i budgettet i 2022. På grundlag af den genberegnede strukturelle saldo (7) forventes den mellemfristede budgetmålsætning om et ligevægtigt strukturelt budget ikke at blive opfyldt inden for tidshorisonten for stabilitetsprogrammet for 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2019 ventes den offentlige gældskvote at falde fra 97,1 % i 2018 til 95,8 % i 2019, før den når ned på 88,7 % i 2022. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Risikoen for ikke at nå de finanspolitiske mål, der er fastsat i stabilitetsprogrammet for 2019, vedrører primært indtægtssiden, hvor der er stor usikkerhed om udbyttet af eller mulighederne for at få vedtaget mange af foranstaltningerne på indtægtssiden.

                  (8)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Spanien sikrer, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter (8) ikke overstiger 0,6 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,65 % af BNP. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019 er der risiko for en væsentlig afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning for 2019.

                  (9)

                  I betragtning af Spaniens offentlige gældskvote, som ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP, og det forventede positive produktionsgab på 2,0 % af BNP burde de nominelle primære offentlige nettoudgifter ikke stige i 2020, hvilket stemmer overens med den strukturelle tilpasning på 1,0 % af BNP, som kræves ifølge den tilpasningsmatrix, der er fastlagt efter fælles aftale som led i stabilitets- og vækstpagten. Der er samtidig tegn på, at den uudnyttede økonomiske kapacitet er undervurderet med en forventet inflation, der fortsat ligger under 2 % i 2019 og 2020, og en afmatning på arbejdsmarkedet (høj arbejdsløshed og en meget høj andel af ufrivilligt deltidsarbejde, midlertidigt ansatte og fattigdom blandt personer i arbejde). Desuden er der ifølge sandsynlighedsredskabet også stor usikkerhed omkring det skønnede produktionsgab som beregnet ved den i fællesskab aftalte metode. På grundlag heraf forekommer en årlig strukturel tilpasning på 0,65 % af BNP, hvilket svarer til en maksimal vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter på 0,9 %, at være passende. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2019, der er baseret på en uændret politik, er der risiko for en væsentlig afvigelse fra den påkrævede finanspolitiske tilpasning i 2020. Desuden forventes Spanien ikke at opfylde kravene i overgangsbestemmelsen vedrørende gældskriteriet i 2019 og 2020. Rådet er af den generelle opfattelse, at de nødvendige foranstaltninger bør træffes fra 2019 for at overholde bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Det vil være vigtigt at anvende eventuelle ekstraordinære indtægter til at reducere den offentlige gældskvote yderligere.

                  (10)

                  Beskæftigelsen i Spanien er fortsat støt stigende. Arbejdsløsheden er fortsat faldende, men ligger stadig et godt stykke over gennemsnittet i Unionen, navnlig blandt unge og lavtuddannede. Der er fortsat stor forskel i kønnenes beskæftigelsesfrekvens og karrierelængde. Dette udgør et uudnyttet potentiale, ikke mindst i betragtning af den hurtigt aldrende befolkning.

                  (11)

                  Den stadig udbredte, om end gradvist reducerede, anvendelse af tidsbegrænsede kontrakter, herunder i sektorer, der er mindre sæson- og konjunkturfølsomme, er en af de højeste i Europa og kan hæmme Spaniens vækstpotentiale og sociale samhørighed. De mest berørte heraf er unge, lavtuddannede og tredjelandsstatsborgere, der ofte har begrænset adgang til sociale ydelser og risiko for fattigdom. Tidsbegrænsede kontrakter er ofte af meget kort varighed og udgør for både arbejdstagere og arbejdsgivere et begrænset incitament til at investere i uddannelse, hvilket igen hæmmer produktivitetsvæksten. Det er fortsat vanskeligt at gå fra en tidsbegrænset til en tidsubegrænset kontrakt, og hindringer for arbejdskraftens bevægelighed mindsker de jobsøgendes muligheder og hæmmer en effektiv fordeling af arbejdskraften på tværs af landet.

                  (12)

                  Spanien har styrket støtten til langtidsledige, som i 2018 fortsat udgjorde 6,4 % af den erhvervsaktive befolkning. Nyligt iværksatte initiativer sigter mod at gøre unge mennesker beskæftigelsesegnede gennem rådgivning og karrierevejledning, men de offentlige arbejdsformidlinger håndterer fortsat kun et beskedent antal ledige stillinger, og der er behov for en yderligere indsats til forbedring af arbejdsformidlingernes rolle i jobsøgnings- og jobformidlingsprocessen. Navnlig samarbejdet med arbejdsgiverne er i visse regioner beskedent, og profilværktøjer til bedre at matche jobsøgende med arbejdsgivernes behov befinder sig stadig i en indledende fase. Partnerskaber mellem offentlige arbejdsformidlinger og socialkontorer skrider frem, men samarbejdet er fortsat begrænset i visse regioner. Øget investering i moderne offentlige arbejdsformidlinger kombineret med støtte til arbejdskraftens bevægelighed kan bidrage til at forbedre arbejdstageres beskæftigelsesegnethed og tilpasningsevne samt lette omstillingen på arbejdsmarkedet, hvilket vil forbedre Spaniens produktivitet og inklusive vækst på lang sigt.

                  (13)

                  Bestræbelser på at styrke arbejdstilsynenes muligheder for at bekæmpe misbrug af tidsbegrænsede kontrakter har givet visse resultater, og af nettotilvæksten i beskæftigelsen er andelen af tidsubegrænsede kontrakter stigende. Arbejdsgivere benytter sig dog fortsat i vid udstrækning af kontrakter af kort varighed. Tidligere erfaringer viser, at de mange incitamenter til støtte for jobskabelsen har begrænsede virkninger, når det gælder om at fremme beskæftigelse af høj kvalitet. Spanien har lanceret en ny evaluering med henblik på at forenkle systemet, men der foreligger endnu ingen resultater. For at nå målet på 8 % inden afslutningen af udvælgelsesprøverne for 2020 skal de udvælgelsesprøver, der skal til for at reducere andelen af tidsbegrænsede kontrakter i den offentlige sektor på alle forvaltningsniveauer, fremskyndes. Indførelsen af trepartsrundbordsmøder er et godt skridt i retning af en større inddragelse af arbejdsmarkedets parter i politikudformningen, men der er mulighed for dybere og mere rettidige høringer.

                  (14)

                  Andelen af personer, der er truet af fattigdom eller social udstødelse, samt indkomstuligheden er faldende, men ligger fortsat over EU-gennemsnittet. Andelen af fattige i beskæftigelse er høj blandt midlertidige eller lavtuddannede arbejdstagere eller personer født uden for EU. Andelen af børn, der lever i fattigdom, er stadig meget høj, selv om den er faldende. Når det gælder om at mindske fattigdom, er virkningen af andre overførselsindkomster end pensioner fortsat blandt de laveste i Unionen, navnlig hvad angår børn. De sociale udgifter som andel af BNP i Spanien til husstande med børn i Spanien er blandt de laveste i Unionen og ikke tilstrækkeligt målrettede trods en nylig lille stigning i det indtægtsbestemte børnetilskud. Trods en positiv udvikling er der fortsat betydelige mangler i dækningen af personer med et stort eller moderat støttebehov. Det nationale kontanthjælpssystem er stadig fragmenteret, idet der findes flere ordninger for forskellige grupper af jobsøgende. Nylige foranstaltninger til forbedring af dækningen og beskyttelsen af indkomststøtte for ældre langtidsledige (i alderen 52 eller derover) kan samtidig svække denne særlige gruppes incitament til at arbejde. Samtidig er der store regionale forskelle mellem de regionale mindsteindkomstordninger for så vidt angår adgangsbetingelser, dækning og tilstrækkelighed, og de begrænsede muligheder for at overføre dem mellem regionerne mindsker incitamenterne til arbejdskraftens bevægelighed. Som følge heraf er der mange med behov for støtte, som ikke modtager den. Lanceringen af den universelle socialkortsordning vil gøre bevillingen af sociale ydelser mere gennemsigtig og dermed bedre målrettet. Selv om det økonomiske opsving fortsat nedbringer fattigdommen, er der for at opnå inklusiv vækst behov for investering i politikker for social inklusion og social infrastruktur (f.eks. sociale boliger). Desuden står Spanien over for særlige udfordringer med hensyn til territorial samhørighed, f.eks. akut affolkning og aldrende befolkning i visse landdistrikter. Foranstaltninger til fremme af iværksætteri, digitalisering og den sociale økonomi kan bidrage til at imødegå disse udfordringer inden for rammerne af integrerede territoriale udviklingsstrategier.

                  (15)

                  Under krisen spillede det spanske pensionssystem en vigtig rolle i sikringen af levestandarden for ældre, som har lavere risiko for fattigdom. Ifølge prognoserne i rapporterne om befolkningsaldringen og om pensionernes tilstrækkelighed for 2018 har reformerne i 2011 og 2013 bidraget til at sikre pensionernes bæredygtighed og relative tilstrækkelighed på lang sigt. Skal forhøjelsen af pensionsydelserne fortsat knyttes til inflationen (således som det blev besluttet i 2018 og 2019), og bæredygtighedsfaktoren udsættes, er det dog nødvendigt at træffe kompenserende foranstaltninger for på lang sigt at sikre pensionssystemets bæredygtighed. Der vil desuden i en situation med høj arbejdsløshed og udbredt anvendelse af tidsbegrænsede kontrakter og deltidsbeskæftigelse skulle gøres en indsats for at klare de væsentligste udfordringer, som kommende pensionister vil stå over for med hensyn til tilstrækkeligheden af deres indkomst, og hvor længe og hvor meget de skal arbejde.

                  (16)

                  Spaniens innovationsresultater og produktivitetsvækst hæmmes af begrænsede investeringer i forskning og udvikling og af et misforhold mellem udbudte og efterspurgte færdigheder og kompetencer. Udgifterne til forskning og udvikling i den spanske erhvervssektor er kun halvt så store som EU-gennemsnittet, navnlig i store virksomheder, men der er betydelige regionale forskelle. Denne forskel forstærkes af den lave og faldende udnyttelsesgrad i det offentlige budget til forskning og udvikling, navnlig for så vidt angår lån. Mangel på kvalificeret arbejdskraft og et misforhold mellem udbudte og efterspurgte færdigheder og kompetencer udgør en anden stor hindring for udviklingen og anvendelsen af avancerede teknologier, især i små og mellemstore virksomheder. Beskæftigelsen inden for højteknologiske sektorer og vidensintensive tjenesteydelser ligger i mange spanske regioner et godt stykke under EU-gennemsnittet. Selv om der er ved at blive udviklet regionale innovationsstrategier for intelligent specialisering, og forvaltningen af den nationale forsknings- og innovationspolitik er ved at blive strømlinet, er den nationale og regionale koordinering, hvad angår politikudformningen, -gennemførelsen og -evalueringen, dog fortsat beskeden. For at forbedre Spaniens innovationsresultater er det nødvendigt at foretage betydelige investeringer med henblik på at fremme iværksætteri og nystartede virksomheder og hjælpe dem med at vokse og fremme samtlige virksomheders konkurrenceevne og tilpasning, bl.a. gennem digitalisering, til aktiviteter med en højere merværdi, således at de får en større tilstedeværelse på internationale markeder. Det kræver også et stærkere fokus på offentlig-private partnerskaber, samarbejde mellem den akademiske verden og erhvervslivet og teknologioverførsel, især til fordel for små og mellemstore virksomheder, en bedre styring af forsknings- og innovationspolitikken på tværs af forvaltningsniveauer og en større tilpasning af forsknings- og udviklingsinfrastruktur og -projekter til regionale og nationale innovationsstrategier.

                  (17)

                  Selv om skolefrafaldet i Spanien er mindsket, er det fortsat meget højt med betydelige regionale forskelle. Der er plads til forbedringer af de uddannelsesmæssige resultater, som er meget forskellige fra region til region. Begge faktorer indvirker negativt på produktivitetsvækstens langsigtede potentiale. Bestræbelserne på at reformere uddannelsessystemet er gået i stå. Virksomhederne finder det vanskeligt at finde de færdigheder, der skal til for at kunne satse på innovation, navnlig når det drejer sig specialister inden for informations- og kommunikationsteknologi (IKT). Spanien har godkendt foranstaltninger til opgradering af vekseluddannelsessystemet, hvilket vil kunne spille en central rolle i tilvejebringelsen af de færdigheder og kvalifikationer, som er nødvendige for at fremme innovation, men optagelsen på disse uddannelser er fortsat beskeden. Andelen af personer med en videregående uddannelse i Spanien ligger over EU-gennemsnittet, men det er svært for nyuddannede at finde et passende job. Udviklingen af menneskelig kapital på alle uddannelsesniveauer, herunder videregående uddannelse og erhvervsuddannelse, og et større samarbejde mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder med henblik på at afhjælpe det eksisterende misforhold mellem udbudte og efterspurgte færdigheder og kompetencer kan styrke unge færdiguddannedes adgang til arbejdsmarkedet. Det kan også give virksomhederne adgang til de færdigheder og kvalifikationer, som er nødvendige for at styrke deres innovationskapacitet og få størst udbytte af det vækstpotentiale, som digitaliseringen tilbyder. Ved at omskole arbejdstagere i digitale færdigheder kan spanske virksomheder forblive konkurrencedygtige i en stadig mere digitaliseret økonomi. Alle disse foranstaltninger vil kunne bidrage til at mindske regionale forskelle.

                  (18)

                  Den restriktive og fragmenterede regulering i Spanien forhindrer virksomheder i at udnytte stordriftsfordele, og den hæmmer produktiviteten. Loven om markedsenhed udgør fortsat et vigtigt redskab til at løse disse problemer. En mere beslutsom gennemførelse af denne lov samt fjernelsen af konstaterede restriktioner for tjenesteydelser, navnlig for visse liberale erhverv som f.eks. civilingeniører og arkitekter samt inden for juridiske tjenester, vil kunne forbedre vækstmulighederne og konkurrencen. Som på andre områder, hvor regionerne spiller en afgørende rolle for en vellykket gennemførelse af reformer, kan en stærkere og vedvarende koordinering mellem nationale og regionale myndigheder gøre politikken på dette område mere effektiv.

                  (19)

                  Ufuldstændige forbindelser til jernbanegodstransport og en begrænset integration på EU's el- og gasmarkeder forhindrer Spanien i at få fuldt udbytte af Unionens indre marked. Derfor er Spanien også nødt til at investere yderligere i elsammenkoblinger med resten af Unionen for at nå målet om mindst 10 % af landets installerede elproduktionskapacitet senest i 2020. For at muliggøre en større anvendelse af jernbanegodstransport, herunder grænseoverskridende forbindelser med Frankrig og Portugal og forbindelser med havne og logistikknudepunkter, er det også nødvendigt med investeringer.

                  (20)

                  Der er desuden fortsat betydelige investeringsmangler på området for forvaltning af naturressourcer for at sikre en mere bæredygtig udviklingsmodel. En nedbringelse af energiforbruget i bygninger samt udviklingen af intelligente energinet og muligheder for lagring af vedvarende energi vil kunne bidrage til en bedre styring af efterspørgslen. En yderligere indsats bør fremme bæredygtig transport og den cirkulære økonomi. Visse områder i Spanien er blandt de mest udsatte områder i Europa, når det gælder klimaændringer, idet de eksisterende vandressourcer er under pres og kræver yderligere infrastrukturinvesteringer til forbedring af vandforvaltningen, f.eks. spildevandsbehandling, håndtering af lækager i nettet og vandforsyning. Selv om der i de seneste år er gjort konstante fremskridt, er Spanien fortsat nødt til at opfylde visse krav i Unionens vandlovgivning. Fremskridt med at opfylde alle disse mål vil være til miljømæssig, økonomisk og social fordel for Spanien.

                  (21)

                  Hvad angår samtlige konstaterede investeringsmangler, bør der tages hensyn til de specifikke regionale forskelle i investeringsbehov. De territoriale forskelle i BNP pr. indbygger er beskedne, men de er stadig større end før krisen, hovedsagelig på grund af de asymmetriske virkninger af jobnedlæggelser på tværs af regionerne. De største regionale forskelle fremgår i øjeblikket af indikatorerne for arbejdskraft og sociale resultater, hvor de fleste spanske regioner i forhold til EU-gennemsnittet klarer sig dårligere. Andre socioøkonomiske indikatorer viser, at der er store territoriale forskelle, f.eks. hvad angår innovation, iværksætteri og konkurrenceevne. Den økonomiske politik på investeringsområdet bør tage behørigt hensyn til regionale forskelle i investeringsbehov.

                  (22)

                  Programmeringen af EU-midler for perioden 2021-2027 kan bidrage til at afhjælpe nogle af de mangler, der blev konstateret i henstillingerne, navnlig på de områder, der er omfattet af bilag D til landerapporten for 2019. Dette ville gøre det muligt for Spanien at optimere anvendelsen af disse midler i relation til de identificerede sektorer, idet der tages hensyn til regionale forskelle og den særlige situation i den yderstliggende region De Kanariske Øer. Det er vigtigt, at landets administrative kapacitet til at forvalte midlerne styrkes, hvis investeringen skal blive en succes.

                  (23)

                  Som led i det europæiske semester 2019 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af den spanske økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2019. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2019, det nationale reformprogram for 2019 og de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Spanien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Spanien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (24)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2019, og dets holdning (9) afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

                  (25)

                  Rådet har på baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering gennemgået det nationale reformprogram for 2019 og stabilitetsprogrammet for 2019. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 1 til 4 nedenfor. Disse henstillinger bidrager også til gennemførelsen af henstillingerne vedrørende euroområdet for 2019, navnlig den første, anden og tredje henstilling vedrørende euroområdet. Den finanspolitik, der er omhandlet i henstilling 1, bidrager bl.a. til at afhjælpe de ubalancer, der er knyttet til høj offentlig gæld,

            HENSTILLER, at Spanien i 2019 og 2020 træffer foranstaltninger med henblik på at:

         1.

            sikre, at den nominelle vækstrate i de primære offentlige nettoudgifter ikke overstiger 0,9 % i 2020, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,65 % af BNP, styrke de finanspolitiske rammer og reglerne for offentlige udbud på alle forvaltningsniveauer, sikre, at pensionssystemet fortsat er holdbart, anvende ekstraordinære indtægter til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote

         2.

            sikre, at arbejdsformidlinger og sociale tjenester har kapacitet til at yde effektiv støtte, fremme overgangen til tidsubegrænsede kontrakter, herunder ved at forenkle ordningerne for ansættelsesincitamenter, forbedre familiestøtten og mindske fragmenteringen i nationale kontanthjælpsordninger og udbedre mangler i regionale mindsteindkomstordninger, mindske skolefrafaldet og forbedre de uddannelsesmæssige resultater under hensyntagen til regionale forskelle, øge samarbejdet mellem uddannelsesinstitutioner og virksomheder med henblik på at forbedre udbuddet af arbejdsmarkedsrelevante færdigheder og kvalifikationer, navnlig inden for informations- og kommunikationsteknologi

         3.

            målrette den økonomiske politik på investeringsområdet med henblik på at fremme innovation og ressource- og energieffektivitet, opgradere banegodsinfrastruktur og udvide elsammenkoblingerne med resten af Unionen under hensyntagen til regionale forskelle, øge virkningen af politikker til støtte for forskning og innovation

         4.

            yderligere gennemføre loven om markedsenhed ved at sikre, at de regler, der gælder for adgang til og udøvelse af økonomiske aktiviteter, navnlig for tjenesteydelser, på alle forvaltningsniveauer stemmer overens med principperne i denne lov, samt ved at forbedre samarbejdet mellem administrationerne.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 9. juli 2019.

               På Rådets vegne

            M. LINTILÄ

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

         (3)  EUT C 136 af 12.4.2019, s. 1.

         (4)  EUT C 320 af 10.9.2018, s. 33.

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 320).

         (6)  Rådets afgørelse (EU) 2019/1001 af 14. juni 2019 om ophævelse af beslutning 2009/417/EF om et uforholdsmæssigt stort underskud i Spanien (EUT L 163 af 20.6.2019, s. 59).

         (7)  Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, som genberegnet af Kommissionen efter den metode, der er aftalt i fællesskab.

         (8)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (9)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.