Avis juridique important

|

52004SC0485(01)

Henstilling med henblik på Rådets Henstilling til Italien for at advare mod fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud (forelagt af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 99, stk. 4)  /* SEK/2004/0485 endelig udg. */

Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING til Italien for at advare mod fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud (forelagt af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 99, stk. 4)BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker [1] omfatter et varslingssystem, der indebærer, at Rådet på et tidligt tidspunkt vil advare en medlemsstat om behovet for at træffe budgetkorrigerende foranstaltninger for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud. Det fremgår af forordningens artikel 6, stk. 2, hvordan varslingssystemet finder anvendelse for de medlemsstater, der deltager i den fælles valuta. Rådets regelmæssige overvågning af gennemførelsen af stabilitetsprogrammerne tjener især til at identificere faktiske eller forventede væsentlige afvigelser i budgetstillingen fra det mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, der er fastlagt i stabilitetsprogrammet. Hvis Rådet påviser en væsentlig afvigelse, retter det, med henblik på at advare den pågældende medlemsstat mod fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud, en henstilling til medlemsstaten om at træffe de nødvendige tilpasningsforanstaltninger. Denne tidlige advarsel rettes til medlemsstaten i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 99, stk. 4, på grundlag af en henstilling fra Kommissionen.[1]  EFT L 209 af 2.8.1997.Ved afgørelsen af, om advarselsmekanismen skal aktiveres, tager Kommissionen [2] hensyn til følgende tre faktorer: budgetafvigelsens omfang, dvs. den udstrækning, i hvilken en medlemsstats budgetstilling afviger fra målet i henhold til stabilitets- eller konvergensprogrammerne, begrundelsen for budgetafvigelsen, dvs. om den faktiske budgetsaldos afvigelse fra målsaldoen kan tilskrives rent konjunkturmæssige faktorer, samt risikoen for, at der opstår en situation med et uforholdsmæssigt stort underskud, hvor underskuddet overskrider referenceværdien på 3 % af BNP.[2]  KOM(2002) 668 endelig af 27.11.2002.Underskudsmål og slutresultater2002-opdateringen af Italiens stabilitetsprogram, der blev forelagt Kommissionen den 20. november 2002, dækkede perioden fra 2002 til 2006. Ifølge opdateringen forventedes der i 2003 et offentligt underskud på 1,5 % af BNP med udgangspunkt i en antagelse om en real BNP-vækst på 2,3 % og i 2004 et offentligt underskud på 0,6 % af BNP med udgangspunkt i en antagelse om en real BNP-vækst på 2,9 %. Derefter fulgte en række revisioner (se tabellen nedenfor) som følge af, at budgetresultatet blev værre end forventet i 2002, opdaterede fremskrivninger af den økonomiske vækst og fornyede overvejelser med hensyn til budgetmålene. I den officielle prognose, der blev fremlagt i september 2003 sammen med budgettet, blev underskuddet i 2003 beregnet til 2,5 % af BNP med en real BNP-vækst på 0,5 %. For 2004 lød målet for underskuddet på 2,2 % af BNP med udgangspunkt i en antagelse om en real BNP-vækst på 1,9 %. Disse tal for både 2003 og 2004 blev bekræftet i den opdatering af stabilitetsprogrammet, som blev afleveret den 1. december 2003.>REFERENCE TIL EN GRAFIK>De successive nedjusteringer af den økonomiske vækst og opjusteringer af budgetunderskuddet afspejler det mønster, der tegnes i såvel Kommissionens tekniske evalueringer af de opdaterede stabilitetsprogrammer [3] som Rådets udtalelser om disse programmer [4]. Budgetplanerne blev til stadighed baseret på overoptimistiske forventninger til væksten og navnlig til de mellemfristede vækstudsigter. Det betød, at budgetresultatet i procent af BNP blev værre end planlagt i såvel nominelle som konjunkturkorrigerede termer, selv uden gennemførelse af supplerende diskretionære vækststimulerende foranstaltninger i løbet af finansåret [5]. De successive revisioner af BNP i faste priser trak det potentielle outputniveau ned. Det, der i henhold til de officielle fremskrivninger skulle have været en cyklisk forværring af de offentlige finanser, viste sig at være en forværring af strukturel karakter. Skønt enhver vækstprognose uvægerligt er behæftet med fejl - og varigheden af den aktuelle konjunkturnedgang blev ikke forudset af de fleste prognosemagere - er den grad af vedholdende optimisme, der kendetegner Italiens officielle vækstprognoser, ikke forenelig med kravet om en forsigtig finanspolitisk strategi.[3]  Gennemgangen af 2002-opdateringen og 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet kan konsulteres på http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/cswd_en.htm.[4]  EFT C 26 af 4.2.2003, EFT C 51 af 26.2.2002 og EFT C 77 af 9.3.2001.[5]  Baseret på den metode til beregning af det potentielle output og outputgabet, som Rådet fastlagde den 12. juli 2002.Afvigelsen fra det finanspolitiske mål i 2003Ifølge de tal, der den 1. marts 2004 blev indberettet for det offentlige underskud og den offentlige gæld (som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud), udgjorde den reale BNP-vækst 0,3 % i 2003, mens underskuddet samme år androg 2,4 % af BNP og således lå 0,9 procentpoint over det oprindelige mål for underskuddet trods en række engangsforanstaltninger til en skønsmæssig værdi af over 2 procentpoint af BNP. Uden engangsforanstaltningerne ville underskuddet have ligget over 4½ % af BNP [6].[6]  "Engangsforanstaltninger" er foranstaltninger, der fører til midlertidige (og derfor fuldkommen reversible) forværringer eller forbedringer af budgetsaldoen. De er kendetegnet ved at have en mærkbar, midlertidig og identificerbar indflydelse på de offentlige finanser, der opvejer eventuelle varige virkninger af de pågældende foranstaltninger. Navnlig gælder det, at skønt det ikke kan udelukkes, at skatteamnestier kan føre til et permanent bredere skatteberegningsgrundlag og således ikke kan betragtes som en ægte engangsforanstaltning, kan effekten i det år, hvor indtægterne fra skatteamnestien indløber, bestemt betegnes som midlertidig.Afvigelsen i 2003 sammenlignet med 2002-opdateringen af stabilitetsprogrammet skyldes, at de primære udgifters andel af BNP blev omkring 1,7 procentpoint højere end planlagt, bl.a. fordi indtægterne fra salget af materielle aktiver blev omkring 0,4 procentpoint af BNP lavere end forventet [7]. Indtægterne blev også lavere end planlagt som følge af overoptimistiske forventninger til den økonomiske væksts skatteindhold, men dette hul blev lukket ved hjælp af engangsindtægterne fra en skatteamnesti. Med hensyn til den primære budgetsaldo udgjorde afvigelsen i forhold til 2002-opdateringen af stabilitetsprogrammet alt i alt 1,6 % af BNP, hvilket bekræftede tendensen til en forværring af den primære saldo efter de store overskud i slutningen af 1990'erne. Rentebetalingerne blev ca. 0,7 % af BNP lavere end de officielle beregninger, og takket være dette blev den samlede budgetoverskridelse som før nævnt på 0,9 % af BNP.[7]  I henhold til det europæiske nationalregnskabssystem (ENS95) skal salg af materielle aktiver registreres som en mindskelse af de faste bruttoinvesteringer.Med udgangspunkt i den fælles metode til beregning af det potentielle output og outputgabet blev det konjunkturkorrigerede underskud i 2003 ansat til 1,9 % af BNP i Kommissionens prognoser fra foråret 2004, hvilket svarer til en forbedring på 0,3 procentpoint i forhold til det foregående år. Dette resultat blev opnået gennem førnævnte engangsforanstaltninger til en skønsmæssig værdi af lidt over 2 procentpoint mod 1,5 procentpoint i 2002.Afvigelsen fra det finanspolitiske mål i 2004Ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 forventes den reale BNP-vækst i 2004 at komme til at ligge på 1,2 %, og medmindre der træffes supplerende modforanstaltninger skønnes det offentlige underskud at komme til at udgøre 3,2 % af BNP og således overskride traktatens referenceværdi. Skønt antallet af engangsforanstaltninger er faldende sammenlignet med 2003, tegner de sig alligevel for omkring et procentpoint af BNP. Det betyder, at uden engangsforanstaltningerne kan underskuddet anslås til omkring 4¼ % af BNP.I henhold til Kommissionens prognoser fra foråret 2004 udgør afvigelsen et procentpoint i forhold til det reviderede mål på 2,2 % af BNP som fastsat i 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet og 2,6 procentpoint i forhold til de 0,6 %, der udgjorde målet for underskuddet i 2002-opdateringen af stabilitetsprogrammet. I Kommissionens prognose fra foråret 2004 skønnes det konjunkturkorrigerede budgetunderskud at ville stige med 0,7 procentpoint sammenlignet med 2003, dvs. til 2,6 % af BNP, hvilket ikke giver en tilstrækkelig sikkerhedsmargen til at forhindre en overskridelse af referenceværdien på 3 % af BNP.Forskellen mellem det forventede underskud på 3,2 % af BNP i henhold til Kommissionens prognose fra foråret 2004 og det reviderede officielle mål på 2,2 % i henhold til 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet beror på, at der i Kommissionens prognose er taget hensyn til følgende faktorer: (i) at resultatet i 2003 blev dårligere end forventet (når der ses bort fra bidraget fra engangsforanstaltningerne), (ii) at den økonomiske vækst svækkes i 2004, (iii) at lønstigningerne i den offentlige sektor bliver større grundet de seneste overenskomster, (iv) at Kommissionen nærer mere forsigtige, men dog stadig optimistiske forventninger til salget af offentligt ejede materielle aktiver og (v) at Kommissionen i modsætning til den officielle prognose forventer, at ANAS (der er ansvarlig for investeringerne i og vedligeholdelsen af det offentlige vejnet) vil forblive en del af den offentlige sektor [8]. Kommissionens prognoser fra foråret 2004 bygger ikke desto mindre på de officielle skøn over budgetvirkningen af en række foranstaltninger (udvidelsen af betingelserne for skatteamnesti for manglende opgivelse af skattepligtige indtægter, amnestien for overtrædelse af byplanvedtægter og de nye skatteafregningsregler), der dog måske ikke gennemføres som planlagt.[8]  ANAS blev omdannet til et aktieselskab i 2002. I 2002 og 2003 fastslog Istat og Eurostat, at det ikke opfyldte kriterierne for en klassificering uden for den offentlige sektor, navnlig kravet om, at salget skal dække mindst 50 % af produktionsomkostningerne (inkl. afskrivninger af eksisterende aktiver), jf. det europæiske nationalregnskabssystem (ENS95).Den offentlige gældskvote falder kun langsomtDen fortsat høje gældskvote vækker stor bekymring. I 2002-opdateringen af stabilitetsprogrammet forventedes gældskvoten i perioden mellem ultimo 2001 og ultimo 2004 at falde med 9,5 procentpoint til 100,4 % af BNP. I 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet blev det officielle mål for gældskvoten ved udgangen af 2004 ændret til 105% af BNP. I marts 2004 blev den offentlige gæld pr. ultimo 2003 opgivet til 106,2 % af BNP [9]. Uden forskellige ekstraordinære transaktioner såsom omlægningen af Banca d'Italias fordringer i 2002 og salget af statens andele i ENEL, ENI og Poste SpA, der fandt sted sammen med omdannelsen af den tidligere offentligt ejede indlåns- og udlånsbank Cassa Depositi e Prestiti til et aktieselskab i 2003, ville der knap nok være sket et fald i gældskvoten siden 2001. I henhold til Kommissionens prognoser fra foråret 2004 forventes den offentlige gæld at udgøre 106 % af BNP i 2004 og således forblive stort set uændret i forhold til sidste år trods privatiseringsindtægter i størrelsesordenen 1 % af BNP (ifølge 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet).[9]  Foruden de rutinemæssige revisioner af den offentlige gæld og BNP blev samtlige de tal for udviklingen i den offentlige gæld siden 1999, der blev indberettet den 1. marts 2004 som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, revideret for at inkludere indskud på girokonti (anfordringskonti), der var blevet udeladt. Tallene blev efterfølgende revideret igen for at justere visse konsolideringsposter.Nedbringelsen af gælden kom til at gå langsommere på grund af følgende forhold: (i) de successive forværringer af budgetsaldoen, (ii) en nominel BNP-vækst i 2002-2003, der blev ca. 0,5 % lavere end forventet som følge af overoptimistiske forventninger til den reale BNP-vækst, men som dog blev delvist opvejet af en større stigning i BNP-deflatoren end antaget, og (iii) med hensyn til stock/flow-korrektionen har de kontante lånoptagelser (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - en underskudsforanstaltning, der er baseret på cash flows og inkluderer transaktioner med finansielle aktiver, men udelukker privatiseringsindtægter) konstant ligget over underskuddet i henhold til Maastricht-definitionen (der beregnes på periodiseringsbasis, men udelukker finansielle transaktioner).Forbindelsen mellem fabbisogno og underskuddet i henhold til Maastricht-definitionen er ikke helt klart. Forskellen mellem de to aggregater skyldes følgende: (i) den uforklarligt vedholdende forskel mellem kassekontoen og periodiseringskontoen, der som følge af de pågældende aggregaters art burde udligne sig over tiden, (ii) finansielle transaktioner og (iii) statistiske justeringer. Siden 1999 har den kumulerede forskel mellem fabbisogno og underskuddet i henhold til Maastricht-definitionen svækket mindskelsen af gældskvoten med ca. 8 procentpoint.På længere sigt er der flere faktorer, der truer den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser. For det første er det primære overskud faldet støt de seneste år og udgjorde i 2003 2,9 % af BNP, hvilket ifølge Kommissionens tjenestegrene svarer til et konjunkturkorrigeret primært overskud på 3,4 %. Begge størrelser forventes at blive yderligere forværret i 2004 (i henhold til prognoserne fra foråret 2004). Som påpeget i Kommissionens tekniske vurdering af 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet, og som det anerkendes i selve programmet, vil dette niveau ikke være tilstrækkeligt til at sikre holdbare offentlige finanser på lang sigt, når henses til de budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring [10]. For det andet bliver sandsynligheden for et yderligere fald i den implicitte rente på gælden (der opstod med Maastricht-konvergensprocessen) mindre og mindre, og mulighederne for at hente en gevinst ved at refinansiere ældre højrenteobligationer med nyudstedelser til en langt lavere rente er således næsten udtømt. Faktisk er der risiko for, at rentebyrden forbundet med den offentlige gæld igen vil begynde at vokse, eftersom markedsrenten kan forventes at stige fra de seneste års historisk lave niveau. Desuden vil gældsreduktionen i fremtiden også blive påvirket af en lav vækstrate for det potentielle output, som ikke kan forventes at ændre sig nævneværdigt, medmindre Italien tager skridt til at gennemføre strukturreformer med henblik på at opfylde Lissabon-agendaens målsætninger. Endelig udgør forskellen mellem kasse- og periodiseringskontiene endnu en hindring for nedbringelsen af gælden.[10]  For en vurdering af 2003-opdateringen af Italiens stabilitetsprogram (2003-2007), ECFIN/18/04/EN, henvises der til følgende websted:  (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf).KonklusionKommissionens prognoser fra foråret 2004 vidner om følgende: (1) at 2004 vil være kendetegnet ved en væsentlig budgetafvigelse i størrelsesordenen et procentpoint i forhold til underskudsmålet i 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet (2,2 % af BNP), der igen blev opjusteret fra 2002-opdateringens mål på 0,6 % af BNP; (2) at den betydelige afvigelse fra kursen mod en mellemfristet budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser et overskud, i vidt omfang kan forklares med det vigende BNP, der som påpeget i Rådets forskellige udtalelser om stabilitetsprogrammets opdateringer til stadighed er blevet undervurderet; (3) at denne afvigelse optræder trods et væsentligt antal engangsforanstaltninger til en værdi af ca. et procentpoint af BNP; (4) at såfremt der ikke træffes yderligere korrigerende foranstaltninger, kan underskuddet i 2004 forventes at overskride traktatens referenceværdi på 3 %; (5) at den beregnede konjunkturkorrigerede budgetsaldo ligger vel over de 1,5 % af BNP, der er nødvendig for at tilvejebringe en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre en overskridelse af referenceværdien på 3 % af BNP; (6) at afvigelsen fra kursen i retning af en mellemfristet budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser et overskud, sandsynligvis vil blive større i 2005 som følge at den planlagte udfasning af engangsforanstaltningerne (på basis af den eksisterende lovgivning forventer Kommissionen et underskud på 4 % af BNP sammen med et opsving i økonomien); (7) at kursen mod en nedbringelse af den offentlige gæld også er usikker trods de omfattende privatiseringsplaner, der repræsenterer en værdi af 1,1% af BNP.Denne situation nødvendiggør en aktivering af varslingssystemet i Italiens tilfælde.Med henvisning til ovenstående bør de italienske myndigheder tage supplerende skridt til at sikre, at det offentlige underskud ikke overskrider referenceværdien på 3 % af BNP.En velgennemtænkt justering i løbet af indeværende år ville kunne, hvis den gennemføres som et første skridt i et flerårigt program, få en positiv tillidsskabende effekt og vil derfor kunne bistå med at opveje eventuelle negative følger for efterspørgslen på kort sigt. Den bør centreres omkring dels en betydelig nedbringelse og omlægning af de offentlige udgifter, således at der bliver plads til den påtænkte reduktion af skattebyrden, dels en hurtigere nedbringelse af den offentlige gældskvote. Dette vil forstærke den potentielle vækst på lang sigt.Det vil derfor være hensigtsmæssigt at gennemføre supplerende foranstaltninger af permanent karakter til en værdi af mindst 7 mia. EUR (0,5 % af BNP) i 2004, som ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 vil kunne bremse forværringen af den konjunkturkorrigerede saldo i 2004. Dette vil give en tilstrækkelig margen til at bringe budgetunderskuddet ned under referenceværdien på 3 % af BNP, når der desuden tages hensyn til den mulige risiko for, at engangsforanstaltningerne ikke vil resultere i en forbedring af den størrelsesorden, Kommissionen beregnede sig frem til i sine prognoser fra foråret 2004, som i vidt omfang afspejler de officielle fremskrivninger af virkningen af de midlertidige foranstaltninger.I de efterfølgende år bør Italien satse på en årlig forbedring på mindst 0,5 procentpoint i konjunkturkorrigerede termer og fortsætte med at udfase engangsforanstaltningerne i overensstemmelse med 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet. I denne sammenhæng og i betragtning af regeringens målsætning om gradvist at mindske skattebyrden vil det være meget vigtigt at holde udgifterne nede for at hindre, at der opstår større underskud som følge af ukompenserede skattelettelser. Med det formål at maksimere de mellemsigtede fordele af den finanspolitiske konsolidering bør regeringen også være opmærksom på udgifternes sammensætning og kvalitet.På basis af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets henstilling om en tidlig advarsel til Italien og oversender den til afgørelse i Rådet. Kommissionen mener, at Rådets advarsel, i åbenhedens og gennemsigtighedens interesse, bør offentliggøres og har også vedtaget et forslag til Rådets afgørelse herom i overensstemmelse med traktatens artikel 99, stk. 4.Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING til Italien for at advare mod fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskudRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 99, stk. 4,som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker [11], særlig artikel 6, stk. 2,[11]  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.som henviser til Kommissionens henstilling, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Med artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 blev der som led i stabilitets- og vækstpagten indført et varslingssystem for på et tidligt tidspunkt at kunne advare en medlemsstat om behovet for at træffe de nødvendige budgetkorrigerende foranstaltninger for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud. Der rettes en advarsel til en medlemsstat, når Rådet påviser faktiske eller forventede væsentlige afvigelser i medlemsstatens budgetstilling fra det mellemfristede budgetmål eller den tilsigtede tilpasning i retning af dette mål, der er fastsat i medlemsstatens stabilitetsprogram for de offentlige finanser.(2) Ved afgørelsen af, om advarselsmekanismen skal aktiveres, tages der hensyn til følgende tre faktorer: budgetafvigelsens omfang, dvs. den udstrækning, i hvilken en medlemsstats budgetstilling afviger fra målet i henhold til stabilitets- eller konvergensprogrammerne, begrundelsen for budgetafvigelsen, dvs. om den faktiske budgetsaldos afvigelse fra målsaldoen kan tilskrives rent konjunkturmæssige faktorer, samt risikoen for, at der kan opstå en situation med et uforholdsmæssigt stort underskud, hvor underskuddet overskrider referenceværdien på 3 % af BNP.(3) I resolutionen om stabilitets- og vækstpagten, der blev vedtaget i Amsterdam den 17. juni 1997 [12], opfordrede Det Europæiske Råd alle parter til at gennemføre traktaten og stabilitets- og vækstpagten strengt og rettidigt.[12]  EFT C 236 af 2.8.1997, s. 1.(4) I 2003-opdateringen af Italiens stabilitetsprogram, som Rådet afgav udtalelse om den 10. februar 2004 [13], satsede de italienske myndigheder på et offentligt underskud på 2,2 % af BNP i 2004, dvs. et underskud, der er opjusteret med 0,6% af BNP i forhold til 2002-opdateringen af stabilitetsprogrammet.[13]  EFT C 43 af 19.2.2004, s. 1-2.(5) I Kommissionens prognoser fra foråret 2004 er det offentlige underskud i Italien I 2004 fremskrevet til 3,2 % af BNP, dvs. til et niveau, der ligger 2,6 procentpoint over målet i 2002-opdateringen af stabilitetsprogrammet og 1,0 procentpoint over målet i 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet. Hvis der henvises til det oprindelige mål på 0,6 % af BNP, kan kun en mindre del af den beregnede afvigelse på 2,6 procentpoint tilskrives en forandring i konjunkturstillingen som målt ved outputgabet. Hvis der henvises til det reviderede mål på 2,2 % af BNP, er den beregnede afvigelse på 1,0 procentpoint en afvigelse i rent konjunkturkorrigerede termer, eftersom det beregnede outputgab stort set er uændret. Regeringens strategi for en finanspolitisk tilpasning bygger i vid udstrækning på midlertidige foranstaltninger, hvilket dækker over en endnu større forværring af den underliggende budgetstilling, der skyldes de manglende tilpasninger af de primære løbende udgifter.(6) De successive opjusteringer af budgetunderskuddet afspejler det mønster, der tegnes i såvel Kommissionens tekniske evalueringer af de opdaterede stabilitetsprogrammer [14] som Rådets udtalelser om disse programmer [15]. Budgetplanerne blev til stadighed baseret på overoptimistiske forventninger til væksten, hvilket betød, at budgetresultatet i procent af BNP blev værre end planlagt i såvel nominelle som konjunkturkorrigerede termer, selv uden gennemførelse af supplerende diskretionære vækststimulerende foranstaltninger i løbet af finansåret. Skønt enhver vækstprognose uvægerligt er behæftet med fejl - og varigheden af den aktuelle konjunkturnedgang blev ikke forudset af de fleste prognosemagere - er den grad af vedholdende optimisme, der kendetegner Italiens officielle vækstprognoser, ikke forenelig med kravet om en forsigtig finanspolitisk strategi.[14]  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/cswd_en.htm.[15]  EFT C 26 af 4.2.2003, EFT C 51 af 26.2.2002 og EFT C 77 af 9.3.2001.(7) Som følge af successive afvigelser er den italienske budgetsaldo i 2004 langt fra at være tæt på balance i såvel nominelle som konjunkturkorrigerede termer. Ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 vil underskuddet i 2004 således ligge over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Desuden vil afvigelsen i forhold til den i 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet beskrevne kurs mod en budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser et overskud, sandsynligvis blive endnu større i 2005. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2004 forventes der med uændret lovgivning et underskud i 2005 på 4 % af BNP trods et opsving i den samlede økonomiske aktivitet.(8) Italiens fortsat høje gældskvote og den meget langsomme nedbringelse heraf forstærker bekymringerne med hensyn til landets offentlige finanser. Nedbringelsen af gælden er ikke blot blevet påvirket af de konstante budgetafvigelser, men også af den vedholdende forskel mellem kasse- og periodiseringskonti, der som følge af de pågældende aggregaters karakter burde udligne sig over tiden. Siden 1999 har den kumulerede forskel mellem fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (en underskudsforanstaltning, der er baseret på cash flows og inkluderer transaktioner med finansielle aktiver, men udelukker privatiseringsindtægter) og underskuddet i henhold til Maastricht-definitionen svækket mindskelsen af gældskvoten med ca. 8 procentpoint. Ser man fremad, mener Kommissionen, at den meget høje gældskvote udgør en risiko for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, når henses til de budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring, udhulingen af det primære overskud, sårbarheden over for ugunstige rentechok, da mulighederne for yderligere sænkninger af den implicitte rente på gælden nu stort set er udtømt, og den lave potentielle outputvækst i den italienske økonomi.(9) For at få kastet lys over dynamikken i udviklingen i den offentlige gæld de seneste år og på mellemlang sigt vil det være nyttigt, hvis Italien indgiver oplysninger om alle de øvrige faktorer foruden nettolåntagningen, der har indflydelse på den offentlige gæld, herunder oplysninger om de forskellige former for finansielle transaktioner (især om stigninger i udlån og opkøb af aktier, sammensætningen af sådanne aggregater og årsagerne til stigningerne) og forskellen mellem det offentlige underskud beregnet efter henholdsvis kasseregnskabsprincippet og periodiseringsprincippet.(10) Den beregnede udvikling i de offentlige finanser i 2004 repræsenterer en markant afvigelse i forhold til planerne i 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet og tilpasningskursen i retning af den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udviser et overskud. Den markante afvigelse, der forventes i 2004, vil yderligere udskyde mulighederne for at opfylde det mellemsigtede tilsagn om en budgetsaldo, der ligger tæt på balance.(11) En velgennemtænkt justering i løbet af indeværende år ville kunne, hvis den gennemføres som et første skridt i et troværdigt flerårigt program, få en positiv tillidsskabende effekt og vil derfor kunne bistå med at opveje eventuelle negative følger for efterspørgslen på kort sigt. Den bør centreres omkring dels en betydelig nedbringelse og omlægning af de offentlige udgifter, således at der bliver plads til den påtænkte reduktion af skattebyrden, dels en hurtigere nedbringelse af den offentlige gældskvote. Dette vil forstærke den potentielle vækst på lang sigt.(12) I betragtning af ovenstående vil det i løbet af 2004 være hensigtsmæssigt at gennemføre supplerende korrigerende foranstaltninger af permanent karakter til en værdi af mindst 7 mia. EUR (0,5 % af BNP) i 2004, som ifølge Kommissionens prognoser fra foråret 2004 vil kunne bremse forværringen af den konjunkturkorrigerede saldo i 2004. Dette kan fjerne risikoen for, at det offentlige underskud kommer til at overskride referenceværdien på 3 % af BNP i 2004, når der desuden tages hensyn til den mulige risiko for, at engangsforanstaltningerne ikke vil resultere i en forbedring af den størrelsesorden, Kommissionen beregnede sig frem til i sine prognoser fra foråret 2004, som i vidt omfang afspejler de officielle fremskrivninger. I de efterfølgende år bør Italien satse på en årlig forbedring på mindst 0,5 procentpoint af BNP i konjunkturkorrigerede termer, indtil budgetsaldoen ligger tæt på balance, og fortsætte udfasningen af engangsforanstaltningerne i overensstemmelse med 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet.(13) På basis af Kommissionens vurdering konstaterer Rådet, at der forekommer en væsentlig afvigelse som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.(14) Det er nødvendigt at rette en advarsel til Italien for at undgå fremkomsten af et uforholdsmæssigt stort underskud -HENSTILLER HERMED FØLGENDE:1. De italienske myndigheder bør tage alle nødvendige skridt til at sikre, at det offentlige underskud ikke overskrider traktatens referenceværdi på 3 % af BNP i 2004. Med henblik herpå vil supplerende foranstaltninger af mere permanent karakter til en værdi af mindst 0,5 procentpoint af BNP i 2004 ikke blot mindske risikoen for at overskride tærsklen på 3 % af BNP, men også bidrage til at genoptage konsolideringen af de offentlige finanser.2. I de efterfølgende år bør Italien stræbe efter årlige forbedringer på 0,5 procentpoint af BNP i konjunkturkorrigerede termer, indtil der er opnået en budgetsaldo, der ligger tæt på balance eller udvider et overskud, og fortsætte udfasningen af engangsforanstaltningerne i overensstemmelse med 2003-opdateringen af stabilitetsprogrammet. I betragtning af regeringens målsætning om gradvist at mindske skattebyrden, vil det være meget vigtigt at holde de primære løbende udgifter nede og samtidig forbedre kvaliteten og sammensætningen af disse udgifter for at undgå den forøgelse af underskuddet, der ellers ville følge af ukompenserede skattelettelser. Dette vil bidrage til at tilvejebringe en varig budgetkonsolidering og til at forstærke den potentielle vækst.3. Italien bør tage alle nødvendige skridt til fremskynde nedbringelsen af den offentlige gæld. Italien opfordres også til senest i begyndelsen af juli at udarbejde en rapport om udviklingen i den offentlige gæld de seneste år og på mellemlang sigt og i den forbindelse lægge særlig vægt på de andre faktorer foruden nettolåntagningen, der har indflydelse på gældsniveauet.Denne henstilling er rettet til Den Italienske Republik.Udfærdiget i Bruxelles, den [...].På Rådets vegneFormand  [...]


title: rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0068

Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009  /* SEK/2007/0068 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 23.1.2007SEC(2007) 68 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGenerel baggrundStabilitets- og vækstpagten, som trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at pagten er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men hovedsigtet var at gøre den mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Nederlandenes første stabilitetsprogram blev forelagt i november 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 1. december 1998 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.Baggrunden for vurderingen af det NYE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Nederlandenes stabilitetsprogram, der blev forelagt den 22. november 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater i de seneste ti år2.  den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og3.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra september 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterI anden halvdel af 1990'erne oplevede Nederlandene et langvarigt konjunkturopsving og opnåede bedre resultater end euroområdet både hvad angår den økonomiske vækst og ledigheden. Det blev efterfulgt af en tilbagegang i begyndelsen af 2000'erne. Igennem hele denne cyklus var Nederlandenes økonomiske resultater bedre end gennemsnittet i euroområdet. Et mere stabilt vækstmønster ville dog formentlig have været til gavn for økonomien. Den private gældsætning, som på nuværende tidspunkt er meget høj, risikerer at frembyde problemer i tilfælde af yderligere rentestigninger, hvilket kunne lægge en dæmper på det private forbrug og dermed fremkalde det næste økonomiske tilbageslag.Endvidere resulterede den kraftige udvikling på både bolig- og aktiemarkederne, som spillede en stor rolle i forbindelse med det økonomiske opsving i slutningen af 1990'erne, i midlertidige stigninger i skatteelasticiteten. De finanspolitiske regler, der var i kraft, formåede ikke helt at forhindre finanspolitikken i at trække i procyklisk retning. Efter et komfortabelt overskud i 2000 forværredes den offentlige saldo kraftigt og vendte sig til et underskud i 2001 og 2002, der steg til over tærsklen på 3 % af BNP i 2003. En betydelig budgetkonsolidering blev opnået i 2004 og i 2005, hvilket bragte underskuddet ned på henholdsvis 1,9 % og 0,3 % af BNP i 2004 og 2005. I juni 2005 indstillede Rådet proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, som var blevet iværksat i juni 2004.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet, der dækker perioden 2005-2008. Rådet udtrykte tilfredshed med "den nederlandske regerings bestræbelser i 2005 på – efter den omgående korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud – at bringe underskuddet længere ned under referenceværdien på 3 % af BNP og med, at myndighederne agter at forfølge den mellemfristede målsætning i hele programperioden". Det opfordrede Nederlandene, "også i betragtning af de bedre end ventede resultater i 2005, til at fastholde en stærk budgetstilling i 2006 og årene derefter".Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra 2006Rapporten om udmøntningen af Nederlandenes nationale reformprogram, der blev udarbejdet i forbindelse med den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse, blev forelagt den 16. oktober 2006. Nederlandenes nationale reformprogram identificerer følgende fem hovedudfordringer/prioriterede områder: forbedring af arbejdskraftudbuddet, sikring af kraftigere vækst i arbejdskraftproduktiviteten, navnlig ved at styrke F&U, innovation og uddannelse, og forbedring af priskonkurrenceevnen, navnlig ved at holde arbejdsomkostningerne under kontrol.Kommissionens vurdering af den seneste opdatering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006[2]) viste, at Nederlandene gør gode fremskridt med udmøntningen af sit nationale reformprogram. Selv om der er visse risici på det makroøkonomiske område, især hvad angår husholdningernes gældsætning og potentiel løninflation som følge af stramningen på arbejdsmarkedet, føres der en hensigtsmæssig overordnet politik. På trods af moderate fremskridt inden for F&U gør Nederlandene generelt betydelige fremskridt på det mikroøkonomiske område. Uanset de høje samlede beskæftigelsesgrader for de fleste erhvervsgrupper er billedet på beskæftigelsesområdet dog mere blandet.På baggrund af de identificerede stærke og svage sider blev det henstillet til Nederlandene at gribe ind med henblik på at forbedre arbejdskraftudbuddet, især af ældre arbejdstagere, kvinder og ugunstigt stillede grupper.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg —AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:4.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram, der dækker perioden 2006-2009.5.  Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventer, at det reale BNP vil stige med 3¼ % i 2006, 3 % i 2007 og 1¾ % årligt i resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de disponible oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser for 2006 og 2007 og på forsigtige antagelser for årene derefter. Programmets prognoser for inflationen forekommer realistiske frem til 2007 og synes at være til den lave side i årene derefter i lyset af den forventede stramning på arbejdsmarkedet.6.  For 2006 skønnes den offentlige saldo at være i balance ifølge Kommissionens tjenestegrenes prognose fra efteråret 2006 sammenlignet med målet om -1,5 % af BNP i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Dette afspejler i første række stærkt forbedrede konjunkturudsigter, som resulterer i et højere skatteprovenu og højere indtægter fra salget af naturgas. Oplysninger, som er blevet disponible siden efterårsprognosen (månedlige data om den offentlige saldo), tyder på et endnu bedre budgetresultat. Det seneste officielle skøn, som var indeholdt i memorandummet fra efteråret 2006, skønner, at budgettet for 2006 ender på et overskud på 0,4 % af BNP.7.  Den mellemfristede budgetstrategi i programmet tager sigte på at tackle udfordringen i form af omkostningerne ved befolkningens aldring gennem yderligere budgetkonsolidering. Med henblik herpå forventer programmet, at det offentlige overskud forbedres fra 0,1 % af BNP i 2006 til 0,9 % i 2009. Overskuddet på den primære saldo ventes at forbedres fra 2,4 % af BNP i 2006 til 2,9 % i 2009, en forbedring, der er fuldt koncentreret i programmet sidste år, hvilket i vid udstrækning afspejler den forventede tilbagebetaling i dette år af bidraget til EU's egne midler, som indbetales i perioden 2007-2009. Den nominelle tilpasning er fuldt og helt forklaret ved et fald i udgiftskvoten, som mere end opvejer faldet på 0,2 procentpoint i indtægtskvoten. I sammenligning med den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den offentlige saldos niveau markant højere igennem programperioden. Dette har primært sin forklaring i højere gasindtægter, den forbedrede makroøkonomiske situation i 2005 og udsigterne for 2006.8.  Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, ventes at blive forringet med omkring et halvt procentpoint af BNP i 2007, at stabilisere sig i 2008 og at blive forbedret med omkring et halvt procentpoint af BNP i 2009. Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den mellemfristede budgetmålsætning, der forelægges i programmet, et underskud på den strukturelle saldo på fra 0,5 til 1 % af BNP, som programmet forventer at fastholde igennem programperioden. Da den nedre grænse i båndet i den mellemfristede budgetmålsætning er lig med den laveste benchmark (et anslået underskud på ca. 1 % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der er angivet for euroområdet og i ERM II-staterne i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen, og afspejler på passende vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.9.  Risiciene i budgetfremskrivningerne i programmet synes i det store og hele at være afbalanceret fra 2007 og fremefter. På den ene side udgør muligheden for en positiv fremførsel til 2007 af det højere skatteprovenu i 2006 en positiv risiko for budgetresultatet i 2007. Endvidere følger en positiv risiko for budgetstillingen i 2008 og 2009 af det forsigtige makroøkonomiske scenario. På den anden side kan gasindtægterne vise sig at blive lavere igennem perioden, end det forventes på nuværende tidspunkt.10.  I lyset af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet tilstrækkelig til at sikre, at den mellemfristede budgetmålsætning opfyldes igennem programperioden, således som det er planlagt i programmet. Desuden giver den tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske udsving igennem hele programperioden. Der er dog en risiko for, at den finanspolitik, programmet indebærer, kan vise sig at blive procyklisk i 2007, hvor der ventes økonomiske opgangstider. Dette ville ikke være i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.11.  Takket være den kraftige reduktion af det offentlige underskud i 2004 og 2005, skønnes den offentlige bruttogæld at være faldet til 50,2 % af BNP i 2006, hvilket er yderligere en tak ned under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Programmet forventer, at gældskvoten vil falde yderligere med 6 procentpoint igennem programperioden.12.  Den langsigtede budgetvirkning af befolkningens aldring i Nederlandene er højere end EU-gennemsnittet, hvilket især skyldes den forholdsvis kraftige stigning i pensionsudgifterne som en andel af BNP igennem de kommende årtier. Udgangsbudgetstillingen bidrager, selv om den ikke er så stærk som i 2005, til at lette den forventede langsigtede budgetvirkning af en aldrende befolkning, men den er ikke tilstrækkelig til at dække den fuldt ud. Den forventede fremtidige stigning i indtægtskvoten, som primært skyldes udskudt pensionsbeskatning, vil delvis opveje stigningen i de offentlige udgifter på lang sigt. Tilvejebringelse af store overskud på den primære saldo og/eller gennemførelse af reformforanstaltninger, som begrænser den forventede stigning i de aldersrelaterede udgifter, ville medvirke til at holde risiciene i forhold til de offentlige finansers holdbarhed under kontrol. Samlet set synes Nederlandene at stå over for en lav risiko med hensyn til de offentlige finansers holdbarhed.13.  Stabilitetsprogrammet indeholder ikke en kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra 2006 om udmøntningen af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Desuden giver det ikke systematisk oplysninger om de direkte budgetudgifter eller budgetbesparelser som følge af de vigtigste planlagte reformer i det nationale reformprogram, selv om dets budgetfremskrivninger synes at tage højde for virkningerne på de offentlige finanser af de foranstaltninger, der beskrives i det nationale reformprogram. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er planlagt i det nationale reformprogram. Bl.a. redegør begge programmer for den seneste reform af sundhedssystemet, ændringerne i selskabsskattesystemet og de planlagte ekstraudgifter, f.eks. til infrastruktur.14.  Budgetstillingen i programmet er i store træk i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.15.  Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, giver programmet alle de krævede og de fleste af de frivillige data[6].Den generelle konklusion er, at den mellemfristede budgetstilling er sund. En betydelig risiko består i, at de nuværende høje gasindtægter muligvis ikke varer ved, men samlet set er risiciene i tilknytning til opfyldelsen af budgetmålene mere eller mindre neutrale.På baggrund af ovenstående vurdering og de gode vækstudsigter opfordres Nederlandene til at fastholde en stærk strukturel stilling i 2007 og årene derefter for derved at undgå en procyklisk finanspolitik i økonomiske opgangstider.Sammenligning af de centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realt BNP (% ændring) | SP nov. 2006 | 1,5 | 3¼ | 3 | 1¾ | 1¾ |KOM nov. 2006 | 1,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | - |SP dec. 2005 | ¾ | 2½ | 2½ | 2¼ | - |HICP-inflation (%) | SP nov. 2006 | 1,5 | 1½ | 1¾ | 1¾ | 1¾ |KOM nov. 2006 | 1,5 | 1,6 | 1,8 | 2,3 | - |SP dec. 2005 | 1,5 | 1,5 | 1,1 | - | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | SP nov. 20061 | -1,9 | -0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,3 |KOM nov. 20065 | -2,0 | -1,2 | -0,4 | 0,0 | - |SP dec. 20051 | -2,3 | -1,5 | -0,9 | -0,6 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | SP nov. 2006 | -0,3 | 0,1 | 0,2 | 0,3 | 0,9 |KOM nov. 2006 | -0,3 | 0,0 | 0,1 | 0,3 | - |SP dec. 2005 | -1,2 | -1,5 | -1,2 | -1,1 | - |Primær saldo (% af BNP) | SP nov. 2006 | 2,1 | 2,4 | 2,4 | 2,4 | 2,9 |KOM nov. 2006 | 2,1 | 2,3 | 2,3 | 2,3 | - |SP dec. 2005 | 1,4 | 1,1 | 1,4 | 1,5 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP nov. 20061 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,7 |KOM nov. 2006 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | - |SP dec. 20051 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | - |Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP nov. 20063 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,4 |KOM nov. 20064 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | - |SP dec. 2005 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | - |Offentlig gæld (% af BNP) | SP nov. 2006 | 52,7 | 50,2 | 47,9 | 46,3 | 44,2 |KOM nov. 2006 | 52,7 | 50,5 | 47,8 | 45,4 | - |SP dec. 2005 | 54,4 | 54,5 | 53,9 | 53,1 | - |Bemærkninger: 1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. 2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet (0,3 % af BNP i 2009, underskudsformindskende). 4Der er ingen engangsforanstaltninger eller andre midlertidige foranstaltninger i Kommissionens prognose fra efteråret 2006. 5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 1,9 %, 2,1 %, 2,2 % og 2,1 % i årene 2006-2008. Kilde: Stabilitetsprogrammet (SP), Kommissionens økonomiske prognose fra efteråret 2006, beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, “Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Programmet mangler bl.a. en funktionel opdeling af de offentlige udgifter for 2009.


Avis juridique important

|

31984K0161

Kommissionens henstilling nr. 161/84/EKSF af 20. januar 1984 om fællesskabstilsyn med importen af visse jern- og stålprodukter, som henhører under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande

EF-Tidende nr. L 019 af 24/01/1984 s. 0005 - 0010

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING Nr. 161/84/EKSF  af 20. januar 1984  om faellesskabstilsyn med importen af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER RETTER -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 74, og  ud fra foelgende betragtninger:  Importen af visse jern- og staalprodukter, som henhoerer under EKSF-traktaten, og som har oprindelse i tredjelande, er underkastet faellesskabstilsyn i henhold til henstilling nr. 1399/82/EKSF (1), hvis gyldighedsperiode er forlaenget ved henstilling nr. 3419/82/EKSF (2);  under hensyntagen til den seneste udvikling i de vilkaar, hvorunder de paagaeldende produkter indfoeres, boer de nuvaerende bestemmelser aendres og suppleres, og i betragtning af de tidligere aendringers omfang boer bestemmelserne i naevnte henstilling revideres;  det boer overdrages medlemsstaterne paa Kommissionens vegne at indhente de oplysninger hos importoererne, som er noedvendige for at virkeliggoere maalet med tilsynsordningen -  FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  1. Import i Faellesskabet af de jern- og staalprodukter henhoerende under EKSF-traktaten, som er anfoert i bilag III A og III B, og som har oprindelse i tredjelande, er betinget af, at der udstedes et importdokument.  2. De i stk. 1 omhandlede produkter anses for at vaere af foerste kvalitet, indtil importoeren har bevist det modsatte.  3. Importdokumentet udstedes eller paategnes af medlemsstaterne uden omkostninger og for en hvilken som helst maengde, hvorom der indgives ansoegning, straks ved modtagelsen heraf og under alle omstaendigheder inden for et tidsrum af hoejst ti arbejdsdage efter indgivelse af ansoegningen i korrekt udfyldt stand, ledsaget af to kopier af den eller de koebekontrakter, der ligger til grund derfor og af saelgerens ordrebekraeftelse(r). Originalen af disse dokumenter skal fremlaegges, saafremt den bevillingsudstedende myndighed kraever det. Hvis produkterne erklaeres at vaere varer af anden sortering eller deklasserede varer, skal importdokumentet indeholde en angivelse af de praecise kendetegn, der kan godtgoere produkternes beskaffenhed.  4. Anvendelsen af stk. 1 er ikke til hinder for opretholdelse af de eksisterende kvantitative restriktioner, som nogle medlemsstater anvender for visse jern- og staalprodukter over for en raekke tredjelande.  5. Gyldighedsperioden for importdokumentet fastsaettes til to maaneder, uden at dette i oevrigt foregriber en eventuel aendring af den gaeldende importordning.  6. Fuldt udnyttede importdokumenter returneres omgaaende til den myndighed, der har udstedt dem. Importdokumenter, som ikke er benyttet, eller som ikke er udnyttet fuldt ud to maaneder efter udstedelsen, returneres senest fem arbejdsdage efter gyldighedsperiodens udloeb til den myndighed, der har udstedt dem.  Artikel 2  1. Importoerens ansoegning skal for alle produkter anfoert i bilag III A og III B uanset oprindelse indeholde foelgende oplysninger:  a) oprindelsesland og eksportland,  b) varebeskrivelse med angivelse af position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer,  c) angivelse af de kendetegn, der viser, at der er tale om varer af anden sortering eller deklasserede varer,  d) maengde i tons for hvert parti,  e) saelgers navn, adresse, telefon- og telexnummer,  f) importoerens navn, adresse, telefon- og telexnummer,  g) navn, adresse, telefon- og telexnummer paa en eventuel endelig koeber, hvis denne kendes,  h) forventet tidspunkt og sted (toldsted) for importen,  i) det bestemmelsessted, paa grundlag af hvilket den fakturerede pris er beregnet,  j) dato for koebekontrakten for produkterne samt nummeret paa kontrakten eller enhver anden reference, der gives af saelger til identificering af leverancen,  k) i givet fald angivelse af, om produkterne er bestemt til opfyldelse af en loenforarbejdningskontrakt og genudfoersel til et tredjeland (angivelse af landets navn) efter aktiv foraedling.  2. For produkter henhoerende under bilag III A skal importoeren give foelgende supplerende oplysninger:  A. For produkter med oprindelse i og importeret direkte fra et af de i bilag II anfoerte lande (direkte import):  a) produkternes handelsbetegnelse, herunder noejagtige specifikationer, der goer det muligt at beregne prisen frit bestemmelsessted efter den valgte prisliste,  b) prisen frit bestemmelsessted pr. ton iberegnet told, transportomkostninger og alle tillaeg, alle rabatter samt alle de oevrige elementer, der er anvendt ved beregningen af prisen frit bestemmelssted,  c) angivelse af:  i) hvilken faellesskabsproducents prisliste der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted med anfoerelse af datoen for denne prisliste, eller  ii) i givet fald det tilbud fra et tredjeland, som prisen er blevet bragt paa linje med, idet de oplysninger, der er noedvendige for at identificere dette tilbud, anfoeres med angivelse af datoen derfor, eller  iii) i givet fald andre priser (skal begrundes),  d) udstedelsesdato for konnossementet, hvis et saadant foreligger.  B. For produkter med oprindelse i et af de i bilag II anfoerte lande, men importeret fra ethvert andet tredjeland en oprindelseslandet (indirekte import), for produkter med oprindelse i Brasilien, bortset fra raajern og stoebejern henhoerende under pos. 73.01 i den faelles toldtarif, og for produkter med oprindelse i et tredjeland, der ikke er anfoert i bilag I eller II:  a) en fuldstaendig beskrivelse svarende til den, som er anfoert i listen over produkter, der er underkastet de gaeldende basispriser,  b) cif-prisen Faellesskabets graense pr. ton i kontraktens moentenhed, forhoejet med told samt udgifter til losning,  C. For produkter med oprindelse i et af de i bilag I anfoerte lande;  efter importoerens valg enten:  a) en fuldstaendig beskrivelse svarende til den, som er anfoert i listen over produkter, der er underkastet de gaeldende basispriser,  b) cif-prisen Faellesskabets graense pr. ton i kontraktens moentenhed, herunder udgifter til losning,  eller  a) produkternes handelsbetegnelse, herunder noejagtige specifikationer, der goer det muligt at beregne prisen frit bestemmelsessted efter den valgte prisliste;  b) prisen frit bestemmelsessted pr. ton iberegnet transportomkostninger og alle tillaeg, alle rabatter samt alle oevrige elementer, der er anvendt ved beregningen af prisen frit bestemmelsessted;  c) angivelse af:  i) hvilken tredjelandsproducents prisliste, der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted med anfoerelse af datoen for denne prisliste,  eller  ii) hvilken faellesskabsproducents prisliste der er valgt til beregningen af prisen frit bestemmelsessted med anfoerelse af datoen for denne prisliste,  eller  iii) i givet fald det tilbud fra et tredjeland, som prisen er blevet bragt paa linje med, idet de oplysninger, der er noedvendige for at identificere dette tilbud, anfoeres, herunder datoen derfor,  eller  iv) i givet fald andre priser (skal begrundes),  d) udstedelsesdato for konnossementet, hvis et saadant foreligger.  3. Importoeren skal erklaere, at der hverken ydes ham eller koeberen i forbindelse med den paagaeldende transaktion nogen form for prisnedslag, rabat eller anden godtgoerelse, som ikke er anfoert i kontrakten vedroerende den paagaeldende transaktion, og at dette heller ikke vil ske senere.  4. Importoeren skal attestere, at oplysningerne i ansoegningen om importdokumenter er korrekte.  5. Importoeren skal angive, om ansoegningen vedroerer en levering, for hvilken der allerede tidligere er indgivet en ansoegning om importdokument.  Artikel 3  1. Saa snart oplysninger herom er indgaaet til de kompetente myndigheder, meddeler medlemsstaterne Kommissionen forskellen mellem:  - prisen i henhold til de prisbestemmelser, der gaelder for de i bilag I og II naevnte tredjelande, beregnet frit bestemmelsessted, paa det fastsatte importtidspunkt, og - prisen paa basis af den valgte faellesskabsproducents prisliste valgt efter artikel 2, stk. 2, afnit A, litra c), eller paa anden maade godtgjort.  Medlemsstaterne fremsender ligeledes alle noedvendige dokumenter, bl.a. kopier af bevillingsansoegninger af koebekontrakter og saelgerens ordrebekraeftelser, hver gang den konstaterede prisforskel er vaesentlig eller vedroerer betydelige maengder.  2. Saa snart oplysninger herom er indgaaet til de kompetente myndigheder meddeler medlemsstaterne Kommissionen forskellen mellem:  - den i De Europaeiske Faellesskabers Tidende offentliggjorte basispris, i givet fald plus tillaeg, og  - cif-prisen Faellesskabets graense, herunder told samt udgifter til losning i ECU pr. ton for foelgende produkter:  i) produkter med oprindelse i et af de i bilag I eller II anfoerte lande, men importeret fra et andet tredjeland end oprindelseslandet,  ii) produkter med oprindelse i tredjelande, der ikke er opfoert i bilag I eller II,  iii) produkter med oprindelse i Brasilien, bortset fra raajern og stoebejern henhoerende under pos. 73.01 i den faelles toldtarif.  3. Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om de maengder og de beloeb (beregnet paa grundlag af cif-prisen), for hvilke der den foregaaende maaned er udstedt importdokumenter.  4. Medlemsstaternes meddelelser skal indeholde:  a) opdeling paa produkter efter position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer, med saerskilt angivelse af maengder af varer af anden sortering eller deklasserede varer,  b) opdeling paa oprindelsesland,  c) saerskilt angivelse under de samlede tal for hvert oprindelsesland og hvert produkt af de maengder, der ikke er importeret direkte fra det paagaeldende oprindelsesland, og i saa fald angivelse af eksportlandet,  d) angivelse af de maengder, pr. produkt, der er genudfoert fra Faellesskabet efter aktiv foraedling.  5. Inden for de foerste ti dage i hver maaned giver medlemsstaterne Kommissionen underretning om de maengder og de beloeb (beregnet paa grundlag af cif-prisen), for hvilke importdokumenterne er udloebet den foregaaende maaned uden at vaere blevet benyttet af importoeren.  Artikel 4  I denne henstilling forstaas ved eksportlandet det sidste mellemliggende tredjeland, i hvilket det paagaeldende produkt har vaeret genstand for en oplagring eller retshandel, der ikke staar i forbindelse med transporten.  Artikel 5  Henstilling nr. 1399/82/EKSF ophaeves.  Artikel 6  Denne henstilling traeder i kraft for hver medlemsstat paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  Den anvendes indtil den 31. december 1984.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. januar 1984.  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  (1) EFT nr. L 157 af 8. 6. 1982, s. 5.  (2) EFT nr. L 360 af 21. 12. 1982, s. 25.  BILAG I  Finland  Norge  Sverige  OEstrig  BILAG II  1.2 // Australien Brasilien (1) Bulgarien Japan Polen Rumaenien  // Spanien Korea Den sydafrikanske Republik Tjekkoslovakiet Ungarn  (1) Kun for raajern og stoebejern henhoerende under pos. 73.01 i den faelles toldtarif.  BILAG III A  Liste over varer, hvis import er betinget af udstedelse af et importdokument  (maengde- og pristilsyn)  1.2.3 //   //   //   // Position i den faelles toldtarif  // NIMEXE-nummer  // Varebeskrivelse  //   //   //   //   //  //   // 73.01 B  // 73.01-21, 23, 25, 27  // Haematitraajern og -stoebejern  // 73.01 C  // 73.01-31, 35  // Phosphorholdigt raajern og stoebejern  // 73.01 D  // 73.01-41, 49  // Andet raajern og stoebejern bortset fra spejljern, haematit og phosphorholdigt raajern og stoebejern  // 73.02 A I  // 73.02-01, 09  // Ferromangan indeholdende over 2 vaegtprocent kulstof (kulstofrigt ferromangan)  // 73.07 A I  // 73.07-12  // Blooms og billets af jern og staal, valsede (1)  // 73.07 B I  // 73.07-21, 24  // Slabs og sheet bars, af jern og staal, valsede (1)  // 73.08  // 73.08-01, 03, 05, 07, 21, 25, 29, 41, 45, 49  // Pladeemner i ruller, af jern og staal  // 73.10 A I  // 73.10-11  // Valstraad af jern og staal  // 73.10 A II  // 73.10-13  // Betonarmeringsstaenger af jern og staal, der ved valsninger er forsynet med mindre indsnit, forhoejninger, riller o.l. ogsaa omsnoet efter valsningen  //   // 73.10-16  // Betonarmeringsstaenger af jern og staal, bortset fra dem, der ved valsninger er forsynet med mindre indsnit, forhoejninger, riller o.l.  //   //   // Staenger af jern eller staal, kun varmtvalsede eller strengpressede, bortset fra betonarmeringsstaenger  // 73.11 A I  // 73.11-11, 12, 14, 16, 19  // Profiler af jern og staal, kun varmtvalsede eller strengpressede  // 73.12 A II  // 73.12-19  // Baand i ruller af jern og staal, med undtagelse af »elektriske« baand, kun varmtvalsede  // 73.13 A II  // 73.13-16  // »Elektriske« plader af jern og staal, andre end med et ommagnetiseringstab, uanset tykkelse, paa 0,75 Watt og derunder pr. kg  // 73.13 B I a)  // 73.13-17, 19, 21, 23, 26  // Plader af jern og staal undtagen »elektriske«, kun varmtvalsede, af tykkelse 2 mm og derover  // 73.13 B II a)  // 73.13-41  // Plader, andre end »elektriske«, kun koldtvalsede, af tykkelse 3 mm eller derover  // 73.13 B II b)  // 73.13-43, 45  // Plader af jern og staal undtagen »elektriske«, kun koldtvalsede, af tykkelse over 1 mm, men under 3 mm  // 73.13 B II c)  // 73.13-47, 49  // Plader af jern og staal, undtagen »elektriske«, kun koldtvalsede, af tykkelse 1 mm og derunder  // 73.13 B IV c) 1 og 2  // 73.13-67, 68, 72  // Plader af jern og staal, undtagen »elektriske«, forzinket  // 73.15 B I b) 2 aa)  // 73.71-53  // Blooms, billets, slabs og sheet bars, ikke smedede (1), af rustfrit elle varmebestandigt staal  // 73.15 B V b) 1 aa)  // 73.73-23  // Valstraad af rustfrit eller varmebestandigt staal  // 73.15 B V b) 1 cc)  // 73.73-25  // Valstraad af S. Pb og P staal  // 73.15 B V b) 1 dd)  // 73.73-26  // Valstraad af mangan-siliciumstaal  // 73.15 B V b) 1 ee)  // 73.73-29  // Valstraad andet (ikke hurtigstaal)  // 73.15 B V b) 2 aa)  // 73.73-33  // Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af rustfrit eller varmebestandigt staal  // 73.15 B V b) 2 cc)  // 73.73-35  // Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af S, Pb og P staal  // 73.15 B V b) 2 dd)  // 73.73-36  // Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af mangan-siliciumstaal  //   //   //   //   //   //  (1) Herunder varer af samme form fra strengstoebning.  1.2.3 //   //   //  //   //   //   // Position i den faelles toldtarif  // NIMEXE-nummer  // Varebeskrivelse  //   //   //   //  // 73.15 B V b) 2 ee)  // 73.73-39  // Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af andet legeret staal (ikke hurtigstaal)  // 73.15 B VII a) 2  // 73.75-19  // »Elektriske« plader af legeret staal med et ommagnetiseringstab, uanset tykkelse, paa over 0,75 Watt  // 73.15 B VII b) 1 aa) 11  // 73.75-23  // Varmtvalsede plader af tykkelse over 4,75 mm af rustfrit eller varmebestandigt staal  // 73.15 B VII b) 1 bb) 11  // 73.75-33  // Varmtvalsede plader af tykkelse 3 mm og derover, men ikke over 4,75 mm, af rustfrit eller varmebestandigt staal  // 73.15 B VII b) 1 cc) 11  // 73.75-43  // Varmtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af rustfrit eller varmebestandigt staal  // 73.15 B VII b) 2 aa) 11  // 73.75-53  // Plader, andre end »elektriske«, kun koldtvalsede, af tykkelse 3 mm og derover, af rustfrit eller varmebestandigt staal  // 73.15 B VII b) 2 aa) 22  // 73.75-54  // Plader, andre end »elektriske«, kun koldtvalsede, af tykkelse 3 mm og derover, af hurtigstaal  // 73.15 B VII b) 2 bb) 11  // 73.75-63  // Koldtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af rustfrit eller varmebestandigt staal  //   //   //  BILAG III B  Liste over varer, hvis import er betinget af udstedelse af et importdokument  (maengdetilsyn)  1.2.3 //   //   //   // Position i den faelles toldtarf  // NIMEXE- nummer  // Varebeskrivelse  //   //   //   // 73.15 A I b) 2  // 73.61-50  // Blooms, billets, slabs og sheet bars af kulstofrigt staal, ikke smedet (1)  // 73.15 A V b) 1  // 73.63-21  // Valstraad af kulstofrigt staal  // 73.15 A VII b) 1  // 73.65-53  // Plader, kun koldtvalsede, af tykkelse 3 mm og derover  // 73.15 B I b) 2 cc)  // 73.71-55  // Blooms, billets slabs og sheet bars af S, Pb og P staal (1)  // 73.15 B I b) 2 dd)  // 73.71-56  // Blooms, billets, slabs og sheert bars af mangan-siliciumstaal (1)  // 73.15 B I b) 2 ee)  // 73.71-59  // Blooms, billets, slabs og sheet bars andet (1)  // 73.15 B V b) 1 bb)  // 73.73-24  // Valstraad af hurtigstaal  // 73.15 B V b) 2 bb)  // 73.73-34  // Varmtvalsede eller ekstruderede staenger og profiler af hurtigstaal  // 73.15 B VII b) 1 aa) 33  // 73.75-29  // Varmtvalsede plader af tykkelse over 4,75 mm af andet legeret staal (ikke rustfrit)  // 73.15 B VII b) 1 bb) 33  // 73.75-39  // Varmtvalsede plader af tykkelse 3 mm og derover, men ikke over 4,75 mm af andet legeret staal (ikke-rustfrit)  // 73.15 B VII b) 1 cc) 22  // 73.75-44  // Varmtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af hurtigstaal  // 73.15 B VII b) 1 cc) 33  // 73.75-49  // Varmtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af andet legeret staal (ikke rustfrit)  // 73.15 B VII b) 2 aa) 33  // 73.75-59  // Plader, andre end »elektriske«, kun koldtvalsede, af tykkelse 3 mm og derover, af andet legeret staal  // 73.15 B VII b) 2 bb) 33  // 73.75-69  // Koldtvalsede plader af tykkelse under 3 mm af andet legeret staal (ikke rustfrit)  //   //   //  (1) Herunder varer af samme form fra strengstoebning.