title: Kommissionens henstilling af 2. juli 2008 om grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer (meddelt under nummer K(2008) 3282)

text:
               18.7.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 190/37

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 2. juli 2008
   om grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer
   (meddelt under nummer K(2008) 3282)
   (2008/594/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Det strategiske initiativ i2010 for vækst og beskæftigelse er baseret på politikker for informations- og kommunikationsteknologi, forskning og innovation og skal bidrage til at virkeliggøre målene i Lissabon-strategien. i2010-initiativet fremmer opbygningen af det europæiske informationssamfund og tilskynder til tilvejebringelsen af bedre offentlige tjenesteydelser, herunder e-sundhed.

               (2)

               Det er — i hvert tilfælde delvist — muligt at håndtere de eksisterende og fremtidige udfordringer, som Europas sundhedsvæsen står over for, ved at tage informations- og kommunikationsteknologiunderstøttede løsninger (e-sundhed) i brug, som vides at fungere. En væsentlig forudsætning for at kunne udnytte fordelene ved e-sundhed er, at der etableres bedre samarbejde om interoperabilitet mellem medlemsstaternes sundhedssystemer og -applikationer. Elektroniske patientjournalsystemer er en grundlæggende del af e-sundhedssystemer.

               (3)

               Elektroniske patientjournalsystemer kan potentielt generere sundhedsoplysninger, der er sikrere og af højere kvalitet end oplysninger fra de traditionelle former for patientjournalsystemer. Interoperable elektroniske patientjournalsystemer giver lettere adgang til patientoplysninger og gør behandlingen bedre og mere sikker i hele Fællesskabet, fordi både patienter og medarbejdere i sundhedssektoren får relevante, ajourførte oplysninger, samtidig med at systemerne giver den højeste grad af beskyttelse af personoplysninger og fortrolighed. Øget grænseoverskridende samarbejde om e-sundhed forudsætter samarbejde mellem de instanser, der udbyder, indkøber og lovgiver om sundhedsydelser i de forskellige medlemsstater. Samtidig behøver en foranstaltning i relation til interoperabilitet ikke nødvendigvis at udløse en harmonisering af love og regler vedrørende tilrettelæggelse og levering af sundhedsydelser i medlemsstaterne.

               (4)

               Manglende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer er en af de største hindringer for at kunne udnytte de sociale og økonomiske fordele ved e-sundhed i Fællesskabet. Opsplitningen på e-sundhedsmarkedet forværres af den manglende tekniske og semantiske interoperabilitet. De sundhedsinformations- og kommunikationssystemer og -standarder, der for indeværende bruges i medlemsstaterne, er ofte uforenelige og letter ikke udvekslingen af oplysninger, der er vigtige for at tilvejebringe sikker, god sundhedspleje på tværs af de forskellige medlemsstater.

               (5)

               I Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: E-sundhed — et bedre sundhedsvæsen for Europas borgere: En handlingsplan for et europæisk e-sundhedsområde (1), som blev præsenteret den 30. april 2004, beskrives mulighederne i e-sundhedssystemer og de største udfordringer ved at indføre dem i større målestok. Handlingsplanen i meddelelsen indeholder en opfordring til, at medlemsstaterne og Fællesskabet sammen gør en indsats for at opnå interoperabilitet mellem de elektroniske patientjournalsystemer.

               (6)

               I erklæringen fra e-sundhedskonferencen i 2007 understreger deltagerne vigtigheden af at iværksætte fælles initiativer mellem medlemsstaterne, f.eks. ved at intensivere flere af aktiviteterne med relation til interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer.

               (7)

               Kommissionens reaktion på den uvildige ekspertgruppes rapport »Creating an Innovative Europe« var meddelelsen: Et lead market-initiativ til fordel for Europa (2), hvor den opfordrer til, at der udvikles og markedsføres innovative produkter og tjenesteydelser på førende industrielle og sociale områder, bl.a. e-sundhed. En af hovedmålsætningerne i det foreslåede initiativ er at styrke interoperabiliteten mellem elektroniske patientjournalsystemer, eftersom de sundhedsinformations- og kommunikationssystemer og -standarder, der for indeværende bruges i medlemsstaterne, ofte er inkompatible og dermed udgør en hindring for indførelsen af omkostningseffektive, innovative informationsteknologiløsninger i sundhedssektoren.

               (8)

               Den 23. maj 2007 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om virkninger og konsekvenser af udelukkelsen af sundhedstjenester fra direktivet om tjenesteydelser i det indre marked (3). I beslutningen opfordrer Europa-Parlamentet Kommissionen til at tilskynde medlemsstaterne til aktivt at støtte indførelsen af e-sundhed og telemedicin, især ved at udvikle interoperable systemer, som gør det muligt for sundhedspersonale i de forskellige medlemsstater at udveksle patientoplysninger.

               (9)

               Formålet med denne henstilling er at bidrage til udviklingen af generel interoperabilitet inden for europæisk e-sundhed inden udgangen af 2015.

               (10)

               Henstillingen respekterer og overholder principperne i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder, navnlig artikel 7 vedrørende retten til respekt for privatliv og familieliv og artikel 8 om beskyttelse af personoplysninger.

               (11)

               Patientjournaler indeholder nogle af de mest følsomme oplysninger om den enkelte. Uautoriseret offentliggørelse af oplysninger om helbredstilstand eller diagnoser kan påvirke en persons privat- og arbejdsliv i negativ retning. Elektroniske patientjournaler øger risikoen for, at patientoplysninger offentliggøres utilsigtet eller formidles til uautoriserede parter.

               (12)

               Interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer muliggør overførsel af personoplysninger om patienters helbred. Disse oplysninger skal kunne overføres frit fra en medlemsstat til en anden, men samtidig skal den enkeltes grundlæggende rettigheder sikres. Denne henstilling griber derfor ikke ind i Fællesskabets bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger, der især skal findes i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (4) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (5).

               (13)

               Kommissionen er af den mening, at teknologier til beskyttelse af privatlivet (PETs) bør udvikles og anvendes på relevante områder såsom e-sundhed i sammenhænge, hvor personoplysninger behandles via ikt-netværk (6),

         HENSTILLER FØLGENDE:
   1)   Denne henstilling indeholder et sæt retningslinjer for udvikling og indførelse af interoperable elektroniske patientjournalsystemer, som giver mulighed for grænseoverskridende udveksling af patientoplysninger i hele Fællesskabet, i det omfang det er nødvendigt af legitime lægelige eller sundhedsplejemæssige hensyn. Disse elektroniske patientjournalsystemer skal sætte udbydere af sundhedsydelser i stand til at sikre, at en patients lægebehandling bliver mere effektiv og målrettet, hvis der etableres sikker, rettidig adgang til grundlæggende oplysninger, der kan være af vital betydning, hvis der er behov for det, og det sker i overensstemmelse med patientens grundlæggende ret til respekt for privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger.
   2)   Henstillingen giver vejledning om interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer, herunder patientanamnese, data af betydning i hastesituationer og lægemiddeljournaler, der fremmer e-receptudskrivningsløsninger.
   3)   I denne henstilling forstås ved:

               a)

               »patient«: en fysisk person, som modtager eller ønsker at modtage sundhedspleje i en medlemsstat

               b)

               »sundhedspersonale«: læger og sygeplejersker med ansvar for almen sundheds- og sygepleje samt tandlæger og jordemødre som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (7) og andre faggrupper, der udøver aktiviteter i sundhedssektoren, som er begrænset til et reguleret erhverv som fastlagt i artikel 3, stk. 1, litra a), i direktiv 2005/36/EF

               c)

               »elektronisk patientjournal«: en hel patientjournal eller lignende dokumentation i elektronisk form vedrørende en persons tidligere og nuværende fysiske og psykiske tilstand, som giver let adgang til disse data med henblik på lægelig behandling og andre dermed tæt relaterede formål

               d)

               »elektronisk patientjournalsystem«: et system til registrering, genfinding og behandling af information i elektroniske patientjournaler

               e)

               »patientanamnese, patientdata og medicinjournal«: delsæt af elektroniske patientjournaler, der indeholder oplysninger til en bestemt applikation og et bestemt formål såsom en uventet behandlingskrævende hændelse eller e-receptudskrivning

               f)

               »e-receptudskrivning«: en recept på et lægemiddel som fastlagt i artikel 1, nr. 19), i direktiv 2001/83/EF (8), der udskrives og overføres elektronisk

               g)

               »interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer«: at to eller flere elektroniske patientjournalsystemers kan udveksle oplysninger og viden, som kan fortolkes af både computere og mennesker

               h)

               »grænseoverskridende interoperabilitet«: interoperabilitet mellem medlemsstater, der har fælles grænser, og medlemsstater, der ikke er nabolande, og overalt på deres område

               i)

               »semantisk interoperabilitet«: sikring af, at den nøjagtige betydning af de udvekslede oplysninger kan forstås af et andet system eller en anden applikation, som ikke er udviklet med dette formål for øje.

         4)   Opnåelse og vedligeholdelse af grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer forudsætter styring af en kontinuerlig ændringsproces og tilpasning af en lang række elementer og aspekter inden for og på tværs af elektroniske infrastrukturer i medlemsstaterne. Disse elektroniske infrastrukturer er nødvendige for informationsudveksling, interaktion og samarbejde og dermed for at sikre det højest mulige kvalitets- og sikkerhedsniveau i sundhedsydelser til patienter. Interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer forudsætter et komplekst sæt af rammevilkår, organisatoriske strukturer og gennemførelsesprocedurer, som alle relevante parter er inddraget i.

               a)

               Derfor opfordres medlemsstaterne til at sætte ind på fem niveauer, nemlig det overordnede politiske, det organisatoriske, det tekniske, det semantiske og det uddannelsesmæssige og bevidsthedsfremmende niveau.

               b)

               Gennemførelsen af disse aktiviteter skal baseres på fuldstændig overholdelse af lovgivningen på medlemsstats- og EU-plan, især i henseende til beskyttelse af personoplysninger, herunder fortrolighed og datasikkerhed. Der bør indføres de nødvendige retlige sikkerhedsmekanismer, og databeskyttelse bør indgå i udformningen og indførelsen af elektroniske patientjournalsystemer. Desuden er det af afgørende vigtighed at udvikle mekanismer til uddannelse af både patienter og sundhedspersonale samt til evaluering og overvågning af aktiviteter til sikring af interoperabiliteten mellem elektroniske patientjournalsystemer.

         Grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer på politisk niveau
   5)   I henseende til gennemførlighed og tilsagn på det politiske plan henstilles det til medlemsstaterne, at de:

               a)

               forpligter sig politisk og strategisk til på lokalt, regionalt og nationalt plan at indføre elektroniske patientjournalsystemer, der også er interoperable med elektroniske patientjournalsystemer i andre medlemsstater

               b)

               indgår i et aktivt samarbejde med andre medlemsstater og relevante parter for at sikre vedtagelse og gennemførelse af standarder, som muliggør sikker, grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer

               c)

               sikrer, at interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer indgår som en integrerende del i regionale og nationale e-sundhedsstrategier

               d)

               overvejer at medtage e-sundhed i nationale og regionale strategier for territorial samhørighed og udvikling og analyserer resultaterne af allerede indførte elektroniske patientjournalsystemer på baggrund af deres e-sundhedspolitik og økonomiske muligheder. For perioden 2007-2013 ydes der støtte til udvikling af interoperabilitet på e-sundhedsområdet i form af investeringer i e-sundhed og tværnationale og grænseoverskridende aktiviteter inden for rammerne af samhørighedspolitikken

               e)

               analyserer risici, hindringer og manglende elementer i relation til grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer og indkredser de nødvendige forudsætninger og relevante incitamenter til at løse disse problemer

               f)

               afsætter de nødvendige ressourcer i form af direkte incitamenter til at investere i elektroniske patientjournalsystemer

               g)

               anerkender, at investeringer i både teknisk og semantisk interoperabilitet kan være en fordel på kort sigt, hvis man følger en trinvis strategi og eksempler på bedste praksis og udnytter andre medlemsstaters prioriteringer og ekspertviden

               h)

               overvejer at vedtage andre indirekte, økonomiske støttemekanismer for at gøre det muligt at indføre, erhverve og/eller modernisere interoperable elektroniske patientjournalsystemer

               i)

               planlægger de aktiviteter, der er rettet mod at sikre interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer, for mindst fem år frem. Denne tidsplan anses som hensigtsmæssig, hvis der skal sikres politisk konsekvens, hvilket er en forudsætning for at styrke investeringer og innovation

               j)

               sikrer, at indførelsen af elektroniske patientjournalsystemer ledsages af en høj grad af deltagelse af brugere og andre parter i styring, ledelse, offentlig-private partnerskaber, offentlige indkøb, planlægning, gennemførelse, evaluering, kurser, information og uddannelse

               k)

               styrker kendskabet hos relevante parter såsom lokale og regionale myndigheder, sundhedspersonale, patienter og industri til fordelene ved og nødvendigheden af interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer.

         Grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer på organisatorisk niveau
   6)   Det er særdeles vigtigt at etablere organisatoriske rammer og processer, som muliggør grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer. Rammerne bør baseres på en femårig køreplan, som lægges af medlemsstaterne og rummer følgende nærmere beskrevne milepæle:

               a)

               vedtage en europæisk styringsproces for etablering af retningslinjer for udvikling, gennemførelse og vedligeholdelse af grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer, som skal dække pålidelig identifikation af patienter og autentificering af sundhedspersonale samt andre relevante spørgsmål som beskrevet i punkt 7, 8, 9 og 14

               b)

               overveje politikker og incitamenter til at øge efterspørgslen efter e-sundhedsydelser og dermed muliggøre interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer

               c)

               analysere de faktorer, der gør de standardiseringsprocesser, som skaber en højere grad af interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer, til en lang, kompleks og bekostelig aktivitet, og udtænke, hvordan disse processer kan fremskyndes.

         Teknisk interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer
   7)   Kompatibilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer på teknisk niveau er en væsentlig forudsætning for indførelsen af interoperable elektroniske patientjournalsystemer. Medlemsstaterne bør:

               a)

               foretage en omfattende undersøgelse af eksisterende tekniske standarder og infrastrukturer, som kan lette indførelse af systemer, der understøtter grænseoverskridende sundhedspleje, og levering af sundhedsydelser i hele Fællesskabets område, navnlig dem med relation til elektroniske patientjournaler og informationsudveksling

               b)

               analysere brugen af standardiserede informationsmodeller og standardbaserede profiler i forbindelse med udvikling og indførelse af interoperable elektroniske patientjournalsystemer og modeller for tjenesteydelser. De bør også overveje, om standardiserede informationsmodeller og standardbaserede profiler bør indgå i de enkelte medlemsstaters og regioners specifikationer for interoperabilitet. Disse informationsmodeller og profiler bør om muligt baseres på europæiske og internationale standarder og på strategier og resultater fra relevante initiativer i erhvervslivet

               c)

               give tilsagn om at udvikle nødvendige supplerende standarder, fortrinsvis åbne globale standarder, med deltagelse af europæiske og internationale standardiseringsorganer på centrale områder, der har vist sig mangelfulde

               d)

               analysere resultaterne af M 403-mandatet: »Mandat til de europæiske standardiseringsorganisationer CEN, Cenelec og ETSI inden for informations- og kommunikationsteknologi på e-sundhedsområdet« for at kunne optimere det teknologiske grundlag, infrastrukturen, sikkerheden og den retlige integration i Europa og på globale markeder.

         Semantisk interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer
   8)   Semantisk interoperabilitet er en afgørende faktor for at opnå fordelene ved elektroniske patientjournalsystemer og forbedre kvaliteten og sikkerheden inden for patientbehandling, folkesundhed, klinisk forskning og forvaltning af sundhedsydelser. Medlemsstaterne bør:

               a)

               etablere en hensigtsmæssig mekanisme i samarbejde med de relevante standardiseringsorganisationer, Kommissionen og Verdenssundhedsorganisationen (WHO) for at inddrage nationale forskningscentre, relevante virksomheder og interesseparter i udviklingen af sundhedssemantikken og dermed styrke indførelsen af elektroniske patientjournalsystemer

               b)

               hvor det er muligt, overveje egnetheden af internationale medicinsk-kliniske terminologier, nomenklaturer og klassifikationer af sygdomme, også sådanne inden for lægemiddelovervågning og kliniske forsøg; der bør også tilskyndes til etablering af kompetencecentre for flersproget og flerkulturel tilpasning af internationale klassifikationer og terminologier

               c)

               vedtage standarder for semantisk interoperabilitet med henblik på gengivelse af den relevante sundhedsinformation til en bestemt anvendelse ved hjælp af datastrukturer (såsom arketyper og skabeloner) og delsæt af terminologisystemer og ontologier, der modsvarer de lokale brugeres behov

               d)

               overveje behovet for et varigt referencesystem for koncepter (ontologi) som grundlag for flersprogede ordlister, hvor der tages hensyn til forskellen mellem fagsprog, lægfolks terminologi og traditionelle kodningssystemer

               e)

               støtte bred adgang til metoder og værktøjer til indarbejdelse af semantisk indhold i praktiske applikationer og udvikling af de deltagendes kapacitet og færdigheder på området

               f)

               påvise fordele og/eller mangler ved eksisterende og fremtidige systemer gennem videnskabeligt forsvarlig evaluering og bedømmelse.

         Certificering af elektroniske patientjournalsystemer
   9)   Der er behov for gensidigt anerkendte overensstemmelsestestprocedurer, som er gyldige i hele Fællesskabet, eller som fungerer som grundlag for de enkelte medlemsstaters certificeringsmekanisme. Medlemsstaterne bør derfor:

               a)

               anvende de eksisterende e-sundhedsstandarder og profiler korrekt, dvs. dem, der har med interoperabiliteten mellem elektroniske patientjournalsystemer at gøre, for at øge brugernes tillid til disse standarder

               b)

               indføre en fælles eller gensidigt anerkendt mekanisme for test af overensstemmelse og certificering af elektroniske patientjournaler og andre e-sundhedsapplikationer såsom de teknikker og metoder, der tilbydes af forskellige virksomhedskonsortier

               c)

               betragte virksomhedernes aktiviteter vedrørende fabrikanterklæring og/eller overensstemmelsestest som en mekanisme, der kan bringe interoperable e-sundhedsløsninger på markedet med mindre forsinkelse

               d)

               tage hensyn til national og international praksis, herunder praksis i lande uden for Europa.

         Beskyttelse af personoplysninger
   10)   Medlemsstaterne bør sikre, at den grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger er fuldt og effektivt beskyttet i interoperable e-sundhedssystemer, især i elektroniske patientjournalsystemer, i overensstemmelse med Fællesskabets bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger, navnlig direktiv 95/46/EF og 2002/58/EF.
   11)   Direktiv 95/46/EF finder anvendelse på personoplysninger, der behandles i medfør af denne henstilling. Behandling af personoplysninger i elektroniske patientjournaler og disses systemer er et yderst følsomt område og derfor omfattet af de særlige regler for databeskyttelse vedrørende behandling af følsomme oplysninger. I henhold til artikel 8 i direktiv 95/46/EF er det i princippet forbudt at behandle følsomme oplysninger om sundhed. Direktivet indrømmer begrænsede undtagelser fra dette princip, navnlig hvis behandlingen er nødvendig af specificerede lægelige og sundhedsplejemæssige årsager.
   12)   Medlemsstaterne bør være bekendt med, at interoperable elektroniske patientjournalsystemer øger risikoen for, at personoplysninger om sundhed utilsigtet kan offentliggøres eller let videreformidles af uautoriserede personer, fordi de muliggør bredere adgang til personoplysninger vedrørende sundhed, som er sammenstillet fra forskellige kilder og dækker hele personens levetid.
   13)   Medlemsstaterne bør følge de retningslinjer for elektroniske patientjournalsystemer, der er udstukket af den arbejdsgruppe, som er nedsat i medfør af artikel 29 i direktiv 95/46/EF (9).
   14)   Medlemsstaterne bør indføre omfattende retlige rammer for interoperable elektroniske patientjournalsystemer. I disse rammer bør der tages hensyn til, at personoplysninger om sundhed er meget følsomme, og de bør omfatte specifikke egnede mekanismer, som beskytter den pågældendes grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger.
   Disse rammer bør navnlig:

               a)

               analysere organisatoriske alternativer til lagring af personoplysninger om sundhed og disses betydning for beskyttelsen af disse personoplysninger, og oprette strukturer for elektroniske patientjournalsystemer under hensyntagen til de specifikke risici for de registreredes rettigheder og frihedsrettigheder, som bedst afspejler nationale, regionale og lokale specifikationer og praksisformer

               b)

               sikre patientens selvbestemmelsesret, således at denne selvstændigt og frit og med hjælp fra brugervenlig teknologi kan træffe beslutning om, hvilke personoplysninger vedrørende sundhed der skal lagres i vedkommendes elektroniske patientjournal og gøres tilgængelige for hvem, medmindre national lovgivning indeholder et specifikt krav herom. Denne beslutning må ikke have indflydelse på den pågældende behandlingsinstitutions eller læges mulighed for at lagre oplysningerne af behandlingshensyn

               c)

               bestemme, at elektroniske patientjournalsystemer udformes og udvælges i overensstemmelse med målsætningen om ikke at indsamle, behandle eller bruge så få personoplysninger som muligt eller slet ingen. Navnlig skal mulighederne for pseudonymisering eller anonymisering udnyttes i videst muligt omfang, hvis arbejdsindsatsen i forbindelse hermed er rimelig i forhold til det ønskede beskyttelsesniveau

               d)

               sikre, at der foretages en bedømmelse af risiciene for informationssikkerheden og indvirkningen på beskyttelsen af personoplysninger, inden der indføres et elektronisk patientjournalsystem, under hensyntagen til de specifikke risici for de registreredes grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder

               e)

               afklare, i hvilket omfang kategorier af personoplysninger vedrørende sundhed skal stilles til rådighed i elektronisk form eller online. Navnlig kan det blive nødvendigt at udelukke bestemte kategorier af personoplysninger vedrørende sundhed såsom genetiske eller psykiatriske oplysninger fra onlinebehandling eller i det mindste at underlægge dem en særligt streng adgangskontrol

               f)

               bestemme, at behandling af personoplysninger i elektroniske patientjournaler og disses systemer alene kan ske på foranledning af og foretages af et medlem af sundhedspersonalet, som i overensstemmelse med national lovgivning eller bestemmelser vedtaget af nationale kompetente instanser er omfattet af tavshedspligt, eller af en anden person, der er omfattet af en tilsvarende tavshedspligt; sikre pålidelig identifikation af patienter og sundhedspersonale

               g)

               fastlægge betingelserne for, hvilke sundhedsoplysninger i elektroniske patientjournalsystemer der legalt er tilgængelige for og kan behandles af andre end den pågældende patient og til hvilke forud fastlagte sundhedsformål, herunder hvilken sikkerhed der skal garanteres i forbindelse med behandlingen af sundhedsoplysningerne; udmønte disse forhold i politikker, der kan anvendes i praksis, implementeres teknisk og håndhæves, bl.a. af de nationale myndigheder med ansvar for overvågning af databeskyttelse

               h)

               sikre, at patienter er fuldt informerede om oplysningernes art og strukturen i den elektroniske patientjournal, de er lagret i. Patienter skal have alternative (traditionelle) måder til at få adgang til egne personoplysninger om sundhed. I denne sammenhæng er det vigtigt at sikre, at information til de registrerede er affattet på et sprog og i en form, der let at forstå, og gives på en passende måde til personer med særlige behov (f.eks. børn eller ældre)

               i)

               rumme særlige foranstaltninger, der kan forhindre, at patienter ulovligt formås til at afgive egne personoplysninger, der er indeholdt i elektroniske patientjournalsystemer

               j)

               sikre, at al behandling — især lagring — af personoplysninger i elektroniske patientjournalsystemer sker i jurisdiktioner, der anvender direktiv 95/46/EF eller har et tilsvarende niveau for beskyttelse af personoplysninger

               k)

               fastlægge detaljerede revisionskrav for at sikre overensstemmelse med databeskyttelseskravene, f.eks. i form af et pålideligt system for elektronisk identifikation og autentificering, log over dataadgang, dokumentation for alle trin i databehandlingen, længden af den periode, hvori revisionsinformation opbevares, effektive systemer til sikkerhedskopiering og retablering, samt fremme vedtagelse af disse krav eller løsninger ifølge bedste praksis for håndtering af information

               l)

               sikre fortroligholdelse af elektroniske patientjournalsystemer og hjemle hensigtsmæssige tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder regler for hændelsesdetektering og styringsprocesser, i tilfælde af brud på sikkerheds- eller identitetsmekanismer, som medfører utilsigtet eller lovstridig ødelæggelse, ændring, uautoriseret offentliggørelse af eller adgang til personoplysninger, der er overført, lagret eller på anden vis behandlet i elektroniske patientjournalsystemer. Hændelser og overtrædelser bør identificeres hurtigt og effektivt, og der bør træffes foranstaltninger eller implementeres løsninger for at styre sådanne hændelser, herunder informering og inddragelse af de pågældende patienter, de nationale databeskyttelsesmyndigheder og andre relevante parter.

         15)   Medlemsstaterne bør desuden:

               a)

               fremme indførelsen af sikkerhedsforbedrende produkter, processer og ydelser for at forebygge og bekæmpe identitetstyveri og andre krænkelser af privatlivets fred

               b)

               sikre, at der indgår databeskyttelsessystemer i elektroniske patientjournalsystemer, bl.a. ved bredest mulig anvendelse af teknologier til beskyttelse af privatlivet (Privacy Enhancing Technologies, PETs) både i udformnings- og implementeringsfasen.

         Overvågning og evaluering
   16)   For at sikre overvågning og evaluering af grænseoverskridende elektroniske patientjournalsystemer bør medlemsstaterne:

               a)

               overveje mulighederne for at oprette et overvågningscenter for interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer i Fællesskabet, som skal overvåge, benchmarke og bedømme fremskridt med teknisk og semantisk interoperabilitet med henblik på vellykket implementering af elektroniske patientjournalsystemer

               b)

               gennemføre en række vurderingsaktiviteter, f.eks. fastlæggelse af kvantitative og kvalitative kriterier for måling af fordele og risici (herunder økonomiske fordele og omkostningseffektivitet) ved interoperable elektroniske patientjournalsystemer og vurdering af fordele og risici ved systemer og ydelser, der er udviklet af praktiske demonstratorer såsom storskalapilotprojekter (pilotaktioner A), der indgår i programmet for konkurrenceevne og innovation, der understøtter ikt-politikken.

         Uddannelse og bevidsthedsfremmende aktiviteter
   17)   I henseende til uddannelse og bevidsthedsfremmende aktiviteter bør medlemsstaterne:

               a)

               øge kendskabet til fordelene ved og behovet for standarder for elektroniske patientjournalsystemer og deres interoperabilitet blandt producenter og leverandører af informations- og kommunikationsteknologi, leverandører af sundhedsydelser, offentlige sundhedsinstitutioner, forsikringsselskaber og andre interesseparter

               b)

               se på eventuelle uddannelsesbehov hos dem, der udformer e-sundhedspolitikker, og sundhedspersonalet

               c)

               være særlig opmærksomme på uddannelse i og formidling af god praksis for dels elektronisk registrering, formidling, lagring og behandling af klinisk information, dels hvordan informeret samtykke fra patienten opnås, og hvordan patienternes personoplysninger lovligt deles med andre

               d)

               tilbyde sideløbende information og undervisning, herunder bevidsthedsfremmende aktiviteter, til alle enkeltpersoner, herunder patienter. En sådan tilgang vil betyde en mere effektiv udnyttelse af sundhedsinformation, når en patient f.eks. skifter mellem forskellige leverandører af sundhedsydelser i løbet af deres behandlingsforløb og eventuelt modtager behandling, pleje og oplysninger hjemme.

         18)   Medlemsstaterne opfordres til årligt at meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger de har truffet i relation til gennemførelsen af grænseoverskridende interoperabilitet mellem elektroniske patientjournalsystemer. Medlemsstaterne bør fremsende den første årsrapport et år efter datoen for offentliggørelsen af denne henstilling.
   19)   Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. juli 2008.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  KOM(2004) 356 endelig.

      (2)  KOM(2007) 860 endelig.

      (3)  (2006/2275 (INI)).

      (4)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (5)  EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37. Ændret ved direktiv 2006/24/EF (EUT L 105 af 13.4.2006, s. 54).

      (6)  KOM(2007) 228 endelig.

      (7)  EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1430/2007 (EUT L 320 af 6.12.2007, s. 3).

      (8)  EFT L 311 af 28.11.2001, s. 67. Senest ændret ved direktiv 2008/29/EF (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 51).

      (9)  Jf. arbejdsdokument 131 af 15. februar 2007 om behandling af personoplysninger vedrørende sundhed i elektroniske patientjournaler.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 5 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated stability programme of Spain, 2006-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0289

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 7.3.2007SEK(2007) 289 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Spaniens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGenerel baggrundStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Spaniens første stabilitetsprogram blev forelagt i december 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 15. marts 1999 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.Baggrunden for vurderingen af det opdaterede programKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Spaniens stabilitetsprogram, der blev forelagt den 22. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen om hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater de seneste ti år2.  den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og3.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterSpanien ser ud til at være inde i en god økonomisk cirkel. Den indenlandske efterspørgsel, der stimuleres af det private forbrug og investeringer inden for bygge- og anlægsvirksomhed, er grundlaget for en intens jobskabelse på boligområdet og inden for tjenesteydelser, som igen øger den indenlandske efterspørgsel i en situation med sunde offentlige finanser og en negativ realrente. Et vedvarende inflationsspænd over for euroområdet kombineret med en langsom produktivitetsvækst forringer den eksterne konkurrencestilling i et land, hvis komparative fordele fortsat er baseret på lave produktionsomkostninger snarere end på produkter med et højt teknologisk indhold. En forøgelse af de eksterne underskud kan forringe vækstudsigterne på mellemlang sigt. Husholdningernes gældsætning, der i vid udstrækning forklares af massive investeringer i boliger, øger desuden sårbarheden over for en stigning i rentesatserne for en stor andel af befolkningen. Den forsigtige finanspolitik, som Spanien har ført, har på denne baggrund været hensigtsmæssig.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. marts 2006 vedtog Rådet sin udtalelse om det forrige opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2005-2008. Rådet konstaterede, "at budgetstillingen som helhed er sund, og at budgetstrategien er et godt eksempel på finanspolitikker gennemført i overensstemmelse med pagten. I lyset af de stigende eksterne skævheder er det vigtigt at fastholde en stærk budgetstilling." Rådet opfordrede Spanien til at "gennemføre de planlagte foranstaltninger til tackling af de langsigtede budgetmæssige virkninger af den aldrende befolkning."Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006Rapporten om gennemførelsen af Spaniens nationale reformprogram blev forelagt den 15. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. Spaniens nationale reformprogram identificerer følgende udfordringer/prioriterede områder: budgetmæssig stabilitet, F&U-strategi, et bedre erhvervsmiljø, fremme af konkurrence, udvikling af infrastruktur, forbedring af arbejdsmarkedets virkemåde og bedre uddannelse og menneskelig kapital.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i Kommissionens årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Spanien gør gode fremskridt med gennemførelsen af landets nationale reformprogram og de tilsagn, der blev afgivet på Det Europæiske Råds forårsmøde i 2006. Det er nu vigtigt at implementere nye love og foranstaltninger på de syv prioriterede politikområder for at øge beskæftigelsen og produktiviteten og forbedre fremskridtene hen imod den fulde konvergens med EU-25 med hensyn til BNP per capita.På baggrund af de identificerede stærke og svage sider blev det henstillet til Spanien at gribe ind på følgende områder: aktive arbejdsmarkedspolitikker og livslang læring og forbrugeruddannelse.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Spaniens opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:4.  Den [27. marts 2007] gennemgik Rådet Spaniens opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2009[6].5.  I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes væksten i BNP i faste priser at aftage fra 3,8 % i 2006 til i gennemsnit 3,3 % igennem resten af programperioden. Vurderet på baggrund af de foreliggende oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser. Programmets prognoser for inflationen forekommer også realistiske. Det fremskrevne inflationsspænd over for euroområdet er fortsat betydeligt, om end faldende. Scenariet kan blive bedre end forventet på kort sigt, men det modsatte kan også være muligt som følge af uligevægtene i økonomien, bl.a. husholdningernes stigende gældsætning og det voksende løbende underskud. En mindre kraftig vækst på mellemlang sigt, end der opereres med i programmet, er desuden en klar mulighed, navnlig hvis det langvarige boom inden for boligbyggeriet standser.6.  I Kommissionens prognoser fra efteråret 2006 blev det offentlige overskud for 2006 anslået til 1,5 % af BNP, der er helt på linje med det opdaterede stabilitetsprogram, men som skal sammenholdes med et mål på 0,9 % af BNP i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. Dette positive resultat forklares af, at indtægterne blev større end forventet som følge en stærk jobskabelse og store overskud i virksomhederne, hvilket skønnes at have øget indtægterne fra de direkte skatter med noget mere end den nominelle BNP-vækst.7.  Opdateringen sigter på at (i) fastholde den makroøkonomiske og budgetmæssige stabilitet og (ii) fremme produktiviteten ved at styrke infrastrukturerne og den menneskelige og teknologiske kapital. Det offentlige overskud forventes at falde fra 1,4 % af BNP i 2006 til omkring 1 % i 2009. Tidsprofilen for det primære overskud viser en tilsvarende udvikling, idet det falder fra 3 % af BNP i 2006 til 2,25 % i 2009. Mens indtægterne forventes at falde med 0,2 % af BNP over programperioden, antages de primære udgifter at vokse med ca. 0,5 % af BNP, hvilket delvis udlignes af en formindskelse af rentebyrden. I den forrige opdatering opereredes der med mindre overskud i en situation med stort set tilsvarende makroøkonomiske udsigter. Forskellen mellem de to opdateringer forklares ved, at overskudsresultatet for 2006 er langt bedre end fremskrevet et år tidligere, hvilket i fremskrivningen medfører positive virkninger over programperioden.8.  Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo renset for engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger), beregnet efter den i fællesskab aftalte metode, forventes at falde marginalt fra ca. 1,75 % af BNP i 2006 til 1,5 % ved udgangen af programperioden. Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet er den mellemfristede målsætning for budgetstillingen, der præsenteres i programmet, et balanceret budget i strukturelle termer, som ifølge programmet søges fastholdt med en stor margen i hele programperioden. Da den mellemfristede budgetmålsætning er mere krævende end den laveste benchmark (anslået til et underskud på ca. 1¼ % af BNP), skulle opfyldelsen af den give en sikkerhedsmargen mod et uforholdsmæssigt stort underskud. Den mellemfristede budgetmålsætning ligger inden for det bånd, der i stabilitets- og vækstpagten og adfærdskodeksen er angivet for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, og er betydelig mere ambitiøs, end hvad der kræves i betragtning af gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på langt sigt.9.  Risiciene i forbindelse med programmets budgetfremskrivninger synes i det store og hele at være i balance. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for opdateringen, er sandsynlig, og indtægtsfremskrivningerne synes at afspejle forsigtige antagelser. På udgiftssiden er der en risiko for udgiftsoverskridelser (på regionalt niveau), hvis de hidtidige tendenser inden for uddannelses- og sundhedssektoren fortsætter.10.  Med hensyn til denne risikovurdering forekommer budgetpolitikken at være tilstrækkelig til at opfylde den mellemfristede målsætning i hele programperioden som planlagt i programmet. Den er også tilstrækkelig til at sikre en sikkerhedsmargen mod at overskride underskudstærsklen på 3 % af BNP med normale makroøkonomiske udsving i de enkelte år. Den finanspolitik, der fremgår af programmet, er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.11.  Den offentlige bruttogæld skønnes at være faldet til 40 % af BNP i 2006, hvilket er langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. I programperioden forventes gældskvoten ifølge opdateringen at falde yderligere med 8 procentpoint.12.  De langsigtede budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring i Spanien er noget større end gennemsnittet i EU, hvilket navnlig skyldes den relativt store stigning i pensionsudgifterne opgjort som en andel af BNP i de kommende årtier. Den initiale budgetstilling, der er forbedret sammenlignet med 2005, bidrager til at dæmpe aldringens langsigtede budgetvirkninger, men er ikke tilstrækkelig til fuldstændig at dække den betydelige stigning i udgifterne som følge af befolkningens aldring. Fastholdelse af store primære overskud på mellemlang sigt og implementering af yderligere foranstaltninger med henblik på at dæmpe den betydelige stigning i aldersrelaterede udgifter vil bidrage til at mindske risikoen for holdbarheden i de offentlige finanser. Spanien ser som helhed ud til at stå over for en mellemhøj risiko, for så vidt angår de offentlige finansers holdbarhed.13.  Stabilitetsprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning, som rapporten fra oktober 2006 om gennemførelsen af det nationale reformprogram har inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det giver imidlertid ingen systematiske oplysninger om de direkte budgetudgifter eller –besparelser ved de vigtigste reformer, der er planlagt i det nationale reformprogram, selv om budgetfremskrivningerne i programmet synes at tage hensyn til de virkninger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram har på de offentlige finanser. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der er planlagt i stabilitetsprogrammet, ser ud til at være i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er planlagt i det nationale reformprogram. Navnlig regnes der i begge programmer med en gradvis forøgelse af de offentlige F&U-udgifter og af investeringerne i infrastrukturer.14.  Programmets budgetstrategi er stort set i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.15.  Hvad angår de datakrav, der er anført i adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammerne, indeholder programmet alle obligatoriske data og de fleste fakultative data[7].Den overordnede konklusion er, at den mellemfristede budgetstilling er sund, og at budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. En stærk budgetstilling er vigtig i lyset af de voksende eksterne ubalancer og det eksisterende inflationsspænd over for euroområdet.På baggrund af ovenstående vurdering og særlig den fremskrevne stigning i de aldersrelaterede udgifter opfordres Spanien til yderligere at forbedre de offentlige finansers langsigtede holdbarhed ved hjælp af foranstaltninger, der kan begrænse den fremtidige virkning af befolkningens aldring på udgiftsprogrammerne.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger |1Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af oplysningerne i programmet. |2Konjunkturkorrigeret saldo (som i de foregående rækker) uden engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. |3Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra programmet. |4Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger taget fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006. |5Baseret på en skønnet potentiel vækst på henholdsvis 3,9 %, 3,8 %, 3,6 % og 3,6 % i perioden 2005-2008. 6Privatforbrugsdeflator i stedet for HICP. 7I henhold til de første skøn var væksten på 3,9 % in 2006. Efter den foreløbige prognose fra Kommissionens tjenestegrene fra 16. februar 2007 forventes en vækst på 3,7 % i 2007. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). Alle de dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råds forårsmøde, "Gennemførelsen af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Opdateringen blev forelagt tre uger efter fristen den 1. december, som er fastsat i adfærdskodeksen.[7] Der er navnlig ikke givet oplysninger om HICP og om de offentlige udgifter opdelt efter funktion.


title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2006-2010

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0071

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2006-2010  /* SEK/2007/0071 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 23.1.2007SEK(2007) 71 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2006-2010(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGENEREL BAGGRUNDStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Danmarks første konvergensprogram blev forelagt i oktober 1998. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 1. december 1998 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Danmarks konvergensprogram, der blev forelagt den 30. november 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det nye konvergensprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater de seneste ti år2.  den seneste vurdering af landets stilling under den præventive del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet) og3.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterI de sidste ti år har den danske økonomi generelt set klaret sig forholdsvis godt. Væksten i BNP i faste priser og inflationen har stort set udviklet sig på linje med euroområdet. Samtidig er der sket en forbedring af den måde, hvorpå arbejdsmarkedet fungerer, og det er blevet mere fleksibelt, hvilket har bidraget til en gradvis mindskelse af ledigheden og til en stigning i beskæftigelsen. Ledigheden ligger på et historisk lavt niveau, og beskæftigelsesgraden er den højeste i EU. Desuden har Danmark gennemført flere velfungerende reformer og ført en sund finanspolitik, der har resulteret i successive overskud på de offentlige finanser og en hurtig nedbringelse af den offentlige gæld. De stærke offentlige finanser kan tilskrives vellykkede økonomiske reformer og en mellemfristet finanspolitisk strategi, der fokuserer på finanspolitisk holdbarhed og udgiftsdisciplin. Et vigtigt element i denne strategi er skattestoppet, der tilskynder til udgiftsdisciplin og forventes at mindske skattebyrden med tiden. Risiciene for så vidt angår den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser i Danmark forekommer at være små. Med en mellemfristet finanspolitisk strategi, der tager sigte på at skabe budgetoverskud og mindske den offentlige gæld, er det lykkedes at forberede de offentlige finanser på konsekvenserne af den aldrende befolkning. Velfærdsaftalen fra juni 2006 forventes at forøge arbejdsudbuddet på lang sigt og har bidraget yderligere til at forbedre Danmarks evne til at overvinde disse konsekvenser.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 24. januar 2006 afgav Rådet udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet, der dækkede perioden 2005-2010. Rådet var af den opfattelse, at "budgetstillingen samlet set er sund, og at budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten".Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006Rapporten om udmøntning af Danmarks nationale reformprogram blev forelagt den 16. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. I Danmarks nationale reformprogram peges der på følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: sikring af finanspolitikkens holdbarhed, forbedring af konkurrencen inden for bestemte brancher, forbedring af effektiviteten inden for den offentlige sektor, styrket videnspredning, sikring af et bæredygtigt miljø og bæredygtig energi, fremme af iværksætteri samt forøgelse af arbejdsudbuddet.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i den årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Danmark gør særdeles store fremskridt med gennemførelsen af landets nationale reformprogram. Danmark har med Velfærdsaftalen fra juni 2006 styrket sin reformstrategi yderligere med hensyn til både den makroøkonomiske politik og beskæftigelsespolitikken, og det har bevæget sig langt i retning af et nationalt forlig om reformer. Danmark har også gjort fremskridt på mikroøkonomiske områder, f.eks. på konkurrenceområdet.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Danmarks opdaterede konvergensprogram, 2006-2010RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:4.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Danmarks opdaterede konvergensprogram for perioden 2006-2010.5.  I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes væksten i BNP i faste priser at aftage fra 2,7 % i 2006 til i gennemsnit 1,0 % igennem resten af programperioden. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på særdeles forsigtige vækstantagelser, navnlig for perioden 2008-2010 som følge af opdateringens beregningstekniske forudsætning om lukning af et (positivt) outputgab i 2010. Programmets inflationsfremskrivninger forekommer realistiske.6.  For 2006 er det offentlige overskud beregnet til 3,2 % af BNP i Kommissionens prognoser fra efteråret 2006, hvilket skal sammenholdes med det mål på 2,1 % af BNP, der blev sat i den forrige opdatering af konvergensprogrammet. Denne forskel kan forklares med, at væksten har været højere end forventet, og at energipriserne konstant har ligget på et højt niveau, hvilket har stor betydning for Danmark i betragtning af landets store indtægter fra olie- og gasaktiviteterne.7.  Budgetstrategien tager sigte på at fastholde strukturelle overskud (dvs. konjunkturkorrigerede overskud minus engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) på mellem ½ % og 1½ % af BNP i gennemsnit over programperioden, hvilket kræver en markant mindskelse af den offentlige gældskvote for at sikre finanspolitisk holdbarhed på lang sigt. Strategien bygger på en begrænsning af de offentlige udgifter (det offentlige forbrug forudsættes at stige realt med ca. 1 % i gennemsnit i perioden 2007-2010, hvilket er en opskrivning i forhold til de 0,5 % i den forrige opdatering), og på fastholdelsen af skattestoppet, der blev indført i 2001, og kravet til kommunerne om, at der skal være balance på deres budgetter. I henhold til opdateringen forventes overskuddet at blive indsnævret en anelse fra 3,1 % af BNP i 2006 til 2,8 % i 2007 og at falde yderligere til 1,2 % i 2010 (det primære overskud forventes at falde fra 4,7 % i 2006 til 1,8 % i 2010). Faldet i overskuddet fra og med 2008 afspejler de meget forsigtige antagelser med hensyn til BNP-væksten. Sammenlignet med den forrige opdatering er den offentlige saldo højere i 2006-2008, men lavere hen imod slutningen af programperioden.8.  Den strukturelle saldo beregnet efter den i fællesskab aftalte metode forventes at udgøre 2 % af BNP eller mere i hele programperioden, dog med en lille forværring i 2007 og en noget kraftigere forbedring i 2008. Programmets mellemfristede målsætning (MTO) for de offentlige finanser er en strukturel saldo på mellem ½ % og 1½ % af BNP, som ifølge programmet vil blive fastholdt uden problemer i hele programperioden. MTO er uændret i forhold til den forrige opdatering, når der tages hensyn til fraregningen i det nye program af den fondsbaserede pensionsordning ATP (inkluderet i Danmarks tidligere programmer) i overensstemmelse med Eurostats beslutning af 2. marts 2004[6]. Eftersom denne MTO er mere ambitiøs end det påkrævede minimum (opgjort til et underskud på omkring ½ % af BNP), vil overholdelsen heraf bidrage til at sikre en tilstrækkelig sikkerhedsmargin til at hindre en overskridelse af underskudsreferenceværdien. MTO ligger inden for de grænser, der er angivet for deltagerne i euroområdet og ERM II i stabilitets- og vækstpagten og i adfærdskodeksen, og den er væsentligt strengere, end gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på langt sigt tilsiger.9.  De offentlige finanser kan udvikle sig mere gunstigt end forventet i programmet, navnlig i årene 2008-2010. Det skyldes først og fremmest programmets særdeles forsigtige makroøkonomiske scenario, der opvejer risikoen for, at den reale stigning i det offentlige forbrug bliver større end forventet.10.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at være tilstrækkelig til at fastholde MTO i hele programperioden, således som det forventes i programmet. Den giver også en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride underskudstærsklen på 3 % af BNP med normale makroøkonomiske udsving hvert år. Den finanspolitiske stilling i henhold til programmet ligger helt på linje med stabilitets- og vækstpagten.11.  Den offentlige bruttogæld forventes at være faldet til under 30 % af BNP i 2006, hvilket er langt under traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge fremskrivningen i programmet vil gældskvoten falde med yderligere 11 procentpoint i løbet af programperioden.12.  De langsigtede budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring i Danmark er større end gennemsnittet i EU, hvilket navnlig skyldes den relativt store stigning i pensionsudgifterne opgjort som en andel af BNP i de kommende årtier. Den omfattende reformpakke, der blev vedtaget i juni 2006, nemlig "Aftalen om fremtidens velstand og velfærd og investeringer i fremtiden" (Velfærdsaftalen) tager sigte på at udskyde tilbagetrækningen fra arbejdsmarkedet og bremse den langsigtede stigning i de offentlige udgifter og dermed forbedre holdbarheden i de offentlige finanser. Desuden bidrager den indledende budgetstilling med store strukturelle overskud i betydelig grad til at mindske de langsigtede budgetmæssige konsekvenser af befolkningens aldring. Fastholdelsen af store primære overskud på mellemlang sigt vil bidrage til at mindske risikoen for holdbarheden i de offentlige finanser. Med udgangspunkt heri ser Danmark ud til at være et lavrisikoland med hensyn til holdbarheden i de offentlige finanser.13.  Konvergensprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra oktober 2006 om udmøntning af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Den indeholder endvidere systematiske oplysninger om de direkte budgetomkostninger eller besparelser forbundet med de væsentligste dele af det nationale reformprogram, og programmets budgetfremskrivninger tager eksplicit hensyn til de følger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram vil få for de offentlige finanser. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der lægges op til i konvergensprogrammet, synes at være i overensstemmelse med foranstaltningerne i det nationale reformprogram. Ifølge begge programmer er det hensigten at gennemføre reformer, der kan medvirke til at forøge arbejdsudbuddet på lang sigt, herunder en aftale om at hæve efterløns- og pensionsalderen og dermed forlænge arbejdslivet.14.  Budgetstrategien i programmet er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.15.  Hvad angår de oplysninger, der kræves i henhold til adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammer, indeholder programmet alle obligatoriske data og de fleste fakultative data[7].Den overordnede konklusion er, at den mellemfristede budgetstilling er sund, og at budgetstrategien er et godt eksempel på en finanspolitik, der føres i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger 1[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd i foråret: "Gennemførelse af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Se Eurostats pressemeddelelse nr. 30/2004 af 2. marts 2004 og nr. 117/2004 af 23. september 2004.[7] Blandt de fakultative data mangler der især oplysninger om stock/flow-tilpasningen.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52005SC0642

Henstilling med henblik på Rådets beslutning om ophævelse af beslutningen af 2. juni 2004 om et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene  /* SEK/2005/0642 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 18.5.2005SEK(2005) 642 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS BESLUTNINGom ophævelse af beslutningen af 2. juni 2004 om et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSE1. INDLEDNINGDen 31. marts 2004 modtog Kommissionen en officiel bekræftelse fra de nederlandske myndigheder af, at det offentlige underskud i 2003 havde nået 3,2 % af BNP[1] og dermed oversteg den i traktaten fastsatte referenceværdi. På den baggrund indledte Kommissionen proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud over for Nederlandene den 28. april 2004 med udarbejdelse af den rapport, der er omhandlet i traktatens artikel 104, stk. 3. Efter at have taget hensyn til alle relevante faktorer i denne rapport og udtalelsen fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg i overensstemmelse med artikel 104, stk. 4, vedtog Kommissionen en udtalelse (i overensstemmelse med artikel 104, stk. 5) den 19. maj 2004, hvori den fastslog, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene. Den 2. juni 2004 vedtog Rådet en beslutning[2] herom i overensstemmelse med artikel 104, stk. 6.Samtidig vedtog Rådet en henstilling til Nederlandene i overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 7, med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør. Heri henstillede Rådet navnlig, at "de nederlandske myndigheder senest ved udgangen af 2005 skulle bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97". Rådet fastsatte den 2. oktober 2004 som den seneste frist, hvor den nederlandske regering skal "træffe foranstaltninger med hensyn til korrigerende foranstaltninger i 2005, hovedsagelig af strukturel karakter, svarende til mindst et halvt procentpoint af BNP".Samtidig med at Rådet rettede henstillinger om korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, understregede det, at "budgetkonsoliderende foranstaltninger bør sikre en varig forbedring af den offentlige saldo, samtidig med at de er gearet til en forbedring af kvaliteten af de offentlige finanser og en styrkelse af økonomiens vækstpotentiale ". Rådet tilskyndede endvidere de nederlandske myndigheder til at sikre, at "der fastholdes en budgetkonsolidering i retning mod en situation tæt på balance eller i overskud, navnlig gennem en reduktion af det konjunkturjusterede underskud på mindst 0,5 procentpoint af BNP pr. år, selv efter at det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret".Den 6. oktober 2004 konkluderede Kommissionen[3], at den nederlandske regering havde truffet virkningsfulde foranstaltninger inden udløbet af fristen den 2. oktober 2004, hvilket Rådet noterede sig den 21. oktober[4].2. KORREKTION AF DET UFORHOLDSMÆSSIGT STORE UNDERSKUD I 2004Kort efter at det var blevet klart, at referenceværdien på 3 % af BNP var blevet overskredet i 2003 på baggrund af en længere konjunkturnedgang, præsenterede den nederlandske regering den 16. april 2004 en pakke med yderligere besparelsesforanstaltninger for 2004, svarende til 0,5 % af BNP, med det formål at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud allerede i 2004. Denne pakke kom oven i de besparelser, der var blevet indført med 2004-budgettet[5]. Stort set halvdelen af pakken bestod af foranstaltninger af strukturel karakter, navnlig højere præmier for sygesikring, lavere sundhedsudgifter og udfasning af subsidier i forbindelse med beskæftigelse af lavtuddannet arbejdskraft. Den anden halvdel bestod af engangsforanstaltninger, der kun havde en underskudsreducerende virkning i 2004. De vigtigste engangsforanstaltninger vedrørte forskydninger i tidsprofilen for udgifter til udviklingsstøtte, registreringen af centralbankens overskud og lavere end forventede udgifter til infrastrukturinvesteringer.Indberetningen som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud fra marts 2005 (indsendt den 28. februar 2005 og godkendt af Eurostat den 18. marts 2005) anslog det offentlige underskud i 2004 til 2,5 % af BNP (tabel 1). Den 31. marts 2005 blev underskuddet for 2004 revideret til 2,3 % af BNP i den regelmæssige indberetning af reviderede offentlige regnskaber til Eurostat, hvori der tages hensyn til mere fuldstændige oplysninger om de lokale myndigheders finanser.Dette resultat skal sammenholdes med et forventet underskud for 2004 på 3,0 % af BNP i 2005-budgettet og opdateringen af stabilitetsprogrammet fra november 2004 og med en forventning om 2,9 % af BNP i prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2004. Det bedre end forventede resultat i forhold til overslaget i 2005-budgettet skyldes delvis det forhold, at skatteindtægterne i de fleste større skattekategorier hen imod slutningen af 2004 var i stærkere fremgang end tidligere forventet. Høje oliepriser og tilhørende højere statslige indtægter fra salget af naturgas øgede indtægterne yderligere. Endvidere var væksten i udgifterne lavere end forventet, hovedsagelig som følge af den lavere vækst i arbejdsløshedsdagpengene, lavere end forventede infrastrukturinvesteringer og lavere nettobidrag til EU. Ifølge prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra foråret 2005 faldt det konjunkturjusterede underskud fra 2,0 % af BNP i 2003 til 1,2 % af BNP i 2004.I 2004 steg den offentlige bruttogældskvote til 55,2 % af BNP[6] i forhold til 54,3 % af BNP i 2003, hovedsagelig som følge af den økonomiske afmatning og tilstedeværelsen af et betydeligt nominelt underskud. Gældskvoten lå således fortsat under traktatens referenceværdi på 60 %.Tabel 1: Budgetudvikling 2002-2004 (i % af BNP) |Resultat | 2002 | 2003 | 2004 |Offentlig saldo | -1.9 | -3.2 | -2.3 |- Samlede indtægter | 45.9 | 45.8 | 45.5 |Heraf: løbende skatter | 12.0 | 11.2 | 11.0 |sociale bidrag | 14.9 | 15.5 | 15.1 |- Samlede udgifter | 47.8 | 49.0 | 48.0 |Heraf: kollektivt forbrug | 11.3 | 11.4 | 11.4 |sociale overførsler | 13.3 | 14.0 | 14.0 |renteudgifter | 3.1 | 2.9 | 2.9 |faste bruttoinvesteringer | 3.6 | 3.6 | 3.5 |Primær saldo | 1.1 | -0.3 | 0.4 |Pm Skattetryk | 40.1 | 40.0 | 39.9 |Offentlig gæld | 52.6 | 54.3 | 55.7 |Pm Konjunkturjusteret saldo1 | -2.3 | -2.0 | -1.2 |Pm Konjunkturjusteret primær saldo1 | 0.8 | 0.9 | 1.7 |Pm Realt BNP1 (årlig procentvis ændring) | 0.6 | -0.9 | 1.3 |Renteudgifter, samlede udgifter og saldi inkluderer swaps i overensstemmelse med de definitioner, der anvendes i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. 1 Kommissionens økonomiske prognose fra foråret 2005. Kilde: Kommissionens tjenestegrene. |3. BUDGETUDSIGTER FOR 2005 OG 2006Budgettet for 2005 blev forelagt for parlamentet den 21. september 2004 og kort efter vedtaget med en række forholdsvis små ændringer. Det indeholder yderligere underskudsreducerende foranstaltninger i 2005, herunder nedskæringer i sundhedsudgifterne, stigninger i indkomstskattesatserne, reduceret adgang til arbejdsløshedsunderstøttelse og højere invaliditetspræmier. De foranstaltninger, der er bebudet i 2005-budgettet (som omfatter den strukturelle del af foranstaltningerne i pakken af 16. april 2004), udgør tilsammen en justering på et halvt procentpoint af BNP for 2005. De korrigerende foranstaltninger ser for størstedelens vedkommende ud til at være af strukturel karakter.Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2005 forventes det offentlige underskud for 2005 at ligge på 2,0 % af BNP (tabel 2). Dette skal sammenlignes med det officielle mål, der blev fastsat i den seneste indberetning som led i proceduren i forbindelse med forholdsmæssigt store underskud (marts 2005) på 2,1 %[7]. Væksten i det reale BNP skulle falde en smule til 1,0 % i 2005 i forhold til 1,4 % i 2004. De forventede kvartalsprofiler viser imidlertid en gradvis opgang i løbet af året, som resulterer i stigende skatteindtægter, hovedsagelig som følge af større overskud hos virksomheder og selvstændige. Desuden forventes indtægterne fra salg af naturgas ligeledes at sætte indtægterne i vejret i 2005. På udgiftssiden forventes udgiftskvoten at falde en smule i 2005. En dæmpet vækst i de offentlige udgifter afspejler virkningen af besparelsesforanstaltninger samt nul-stigningen i de kontraktmæssige lønsatser for offentligt ansatte og i de sociale ydelser.I Kommissionens prognose fra foråret 2005 forventes væksten i det reale BNP at stige til 2,0 % i 2006, hvilket vil medføre en forøgelse af indtægterne parallelt med det forventede økonomiske opsving. På grundlag af antagelser om den nuværende politik vil der imidlertid kun ske en forholdsvis beskeden bedring i det overordnede underskud, nemlig fra 2,0 % af BNP i 2005 til 1,6 %, efterhånden som yderligere besparelser i sociale ydelser, subsidier og lønninger i den offentlige sektor ledsages af større udgifter til transport, sikkerhed, den videnbaserede økonomi samt kompensationer til begrænsning af den indvirkning, som reformen af sygesikringen har på husholdningernes indkomst.Det konjunkturjusterede underskud forventes at forbedres markant i 2005, idet det vil ligge på 0,4 % af BNP, hvilket afspejler den igangværende budgetkonsolidering. Dette betyder en forbedring på 0,8 % af BNP for andet år i træk, hvilket er mere end den justering på mindst 0,5 % af BNP i årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som Rådet opfordrede til. Det betyder også, at Nederlandene allerede i 2005 vil nå en budgetstilling tæt på balance i konjunkturjusteret forstand. Med den nuværende politik vil der ifølge Kommissionens forårsprognose fortsat ske en forbedring i den konjunkturjusterede saldo, således at der i 2006 opnås ligevægt. Den store forskel mellem det overordnede og det konjunkturjusterede underskud afspejler den langvarige konjunkturnedgang og det forventede gradvise opsving. Væksten i det reale BNP faldt til under den potentielle vækstrate i 2001 og forventes først at nå potentialet igen i 2006. Det negative produktionsgab vil derfor udvides fra de anslåede 1,9 % af BNP i 2003 til ca. 2,5 % af BNP i 2005 og 2006.Ifølge indberetningen fra marts 2005 vil den offentlige gæld stige til 57,4 % af BNP i 2005, hvilket ligger meget tæt på den gældskvote på 57,6 % af BNP, der forventes i Kommissionens prognose fra foråret 2005. I dette år påvirkes tallet af købet af gastransportinfrastruktur, en transaktion svarende til 0,6 % af BNP. Ud fra antagelser om en uændret politik vil gældskvoten ifølge Kommissionens forårsprognose stige endnu en smule i 2006, nemlig til 57,9 % af BNP. Gældskvoten vil imidlertid fortsat ligge under referenceværdien på 60 % af BNP.Tabel 2: Prognoser for de offentlige finanser (i % af BNP) |2004 | 2005 | 2006 |SP | Komm. | SP | Komm. (1) |Offentlig saldo | -2.5 | -2.6 | -2.1 | -2.1 | -1.6 |- Samlede indtægter | 45.5 | 44.9 | 45.8 | 44.6 | 47.6 |Heraf: løbende skatter | 11.0 | 24.8 | 11.1 | 24.7 | 11.2 |sociale bidrag | 15.1 | 13.9 | 15.0 | 13.9 | 16.9 |- Samlede udgifter | 48.0 | 47.5 | 47.9 | 46.7 | 49.3 |Heraf: -kollektivt forbrug | 11.4 | 17.5 | 11.4 | 17.2 | 11.4 |-renteudgifter | 2.9 | 2.9 | 2.9 | 2.8 | 2.8 |- faste bruttoinvesteringer | 3.5 | 3.1 | 3.5 | 3.1 | 3.4 |Primær saldo | 0.4 | 0.3 | 0.8 | 0.7 | 1.2 |Offentlig gæld | 55.7 | 58.1 | 57.6 | 58.6 | 57.9 |Pm Konjunkturjusteret saldo | -1.2 | -1.2 | -0.4 | -1.3 | 0.0 |Pm Konjunkturjusteret primær saldo | 1.7 | 0.3 | 2.5 | 0.7 | 2.9 |Pm Realt BNP (årlig procentvis ændring) | 1.3 | 0.75 | 1.0 | 1.5 | 2.0 |Kilder: Indberetning vedrørende 2004 som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (marts 2005), opdatering (november 2004) af stabilitetsprogrammet (SP), nationalregnskaber for 2004 og Kommissionens prognose fra foråret 2005 (Komm.). Konjunkturjusteret saldo for SP beregnet af Kommissionens tjenestegrene på grundlag af input fra programmet (forskellen fra Komm. afspejler forskellige makroøkonomiske scenarier). Bemærk, at efter indberetningen fra marts 2005 har Nederlandenes statistiske kontor offentliggjort og meddelt Eurostat et revideret (lavere) underskud for 2004 på 2,3 % af BNP (se tabel 1). (1) Under forudsætning af de i øjeblikket kendte politikker. |4. KONKLUSIONERDe nederlandske myndigheder har efterkommet Rådets henstilling af 2. juni 2004, som er udarbejdet i henhold til artikel 104, stk. 7. De har helt konkret efterkommet henstillingen om at bringe situationen med det uforholdsmæssigt store underskud til ophør, jf. artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1467/97, hvilket i den foreliggende sag betød senest 2005. Rent faktisk reducerede de allerede i 2004 underskuddet til 2,3 % af BNP, hvilket er et godt stykke under tærsklen på 3 %. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2005 forventes underskuddet med den nuværende politik at falde til 2 % af BNP i 2005 som reaktion på den yderligere finanspolitiske stramning, der er indeholdt i 2005-budgettet, og at falde yderligere til 1,6 % af BNP i 2006, hvilket viser, at de trufne foranstaltninger medfører en varig korrektion af budgetunderskuddet. Den konjunkturjusterede saldo forbedredes markant i 2004, nemlig med 0,8 % af BNP til et underskud på 1,2 % af BNP. Den forventes at falde med yderligere 0,8 % af BNP og ligge tæt på balance i 2005, hvilket skulle kunne fastholdes i 2006. Endelig lå gældskvoten ifølge indberetningen fra marts 2005 på 55,2 % af BNP i 2004, en stigning fra 54,3 % af BNP i 2003; ifølge prognosen fra foråret 2005 forventes den fortsat at ligge under referenceværdien på 60 % af BNP i 2005 og 2006.Ud fra en samlet vurdering kan det derfor konkluderes, at de nederlandske myndigheder allerede i 2004 afsluttede korrektionen af situationen med det uforholdsmæssigt store underskud i henhold til Rådets henstilling af 2. juni 2004. Kommissionen henstiller derfor til Rådet at ophæve beslutningen om et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene.Henstilling med henblik påRÅDETS BESLUTNINGaf (7. juni 2005(om ophævelse af beslutningen af 2. juni 2004 om et uforholdsmæssigt stort underskud i NederlandeneRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104, stk. 12,under henvisning til henstilling fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) Efter henstilling fra Kommissionen efter traktatens artikel 104, stk. 6, vedtog Rådet ved beslutning 2005/136/EF af 2. juni 2004[8], at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Nederlandene.(2) I overensstemmelse med traktatens artikel 104, stk. 7, rettede Rådet en henstilling til Nederlandene med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør[9]. Denne henstilling fastsatte i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[10] en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, nemlig senest i 2005.(3) I henhold til traktatens artikel 104, stk. 12, ophæver Rådet sin beslutning om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, når det uforholdsmæssigt store underskud efter Rådets opfattelse er blevet korrigeret.(4) Udtrykkene "offentlig" og "underskud" er defineret i protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud med henvisning til Det Europæiske Nationalregnskabssystem (ENS), anden udgave. De data, der benyttes til gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, leveres af Kommissionen.(5) De oplysninger, som Kommissionen har fremlagt med udgangspunkt i indberetninger foretaget af de nederlandske myndigheder før 1. marts 2004 i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab[11], som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 475/2000[12], den efterfølgende indberetning af reviderede offentlige regnskaber til Eurostat den 31. marts 2005 og Kommissionens prognoser fra foråret 2005 giver anledning til at konkludere følgende:-  Det offentlige underskud er beregnet til 2,3 % af BNP i 2004 i forhold til 3,2 % i 2003. Resultatet i 2004 levede op til Rådets henstilling efter artikel 104, stk. 7, navnlig med hensyn til nedbringelsen af det offentlige underskud til under referenceværdien på 3 % af BNP senest i 2005. Konsolideringen af de offentlige finanser fortsatte i 2004 i form af omfattende besparelsesforanstaltninger, som delvis er indeholdt i 2004-budgettet og delvis vedtaget i en supplerende konsolideringspakke den 14. april 2004. Endvidere bidrog højere end forventede skatteindtægter og yderligere indtægter fra salg af naturgas som reaktion på høje oliepriser til at nedbringe underskuddet.-  De budgetforanstaltninger, der er truffet, er gearet til at sikre en varig forbedring i den offentlige saldo. For 2005 forventes der i Kommissionens prognose fra foråret 2005 et yderligere fald i det offentlige underskud til 2,0 % af BNP, hovedsagelig som reaktion på besparelsesforanstaltninger, overvejende af strukturel karakter, som tilsammen udgør 0,5 % af BNP. Dette er i overensstemmelse med det officielle mål om et underskud på 2,1 % af BNP. For 2006 forventes der i Kommissionens prognose fra foråret 2005 – på grundlag af de i øjeblikket kendte politikker – et yderligere fald i underskuddet til 1,6 % af BNP, hvilket tyder på en holdbar korrektion af budgetunderskuddet.-  Budgetkonsolideringen vil blive fastholdt gennem en reduktion i de konjunkturjusterede underskud, som forventes at komme til at ligge tæt på balance, efter at det uforholdsmæssigt store underskud er blevet korrigeret. I 2004 faldt det konjunkturjusterede underskud markant til 1,2 % af BNP i forhold til 2,0 % af BNP i 2003. I Kommissionens prognose fra foråret 2005 forventes det konjunkturjusterede underskud at falde yderligere i 2005 med 0,8 % af BNP til 0,4 % af BNP, hvilket er tæt på balance, og at falde til 0,0 % af BNP i 2006.-  Ifølge indberetningen i marts 2005 som led i proceduren om uforholdsmæssigt store underskud blev den offentlige gældskvote holdt under referenceværdien på 60 % af BNP i 2004. I Kommissionens prognose fra foråret 2004 forventes den fortsat at ligge under denne tærskelværdi i 2005 og 2006.(6) Beslutning 2005/136/EF bør derfor ophæves -VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:Artikel 1Det fastslås efter en samlet vurdering, at korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud i Nederlandene blev fuldført i 2004 i overensstemmelse med den henstilling, der blev rettet til Nederlandene den 2. juni 2004 i henhold til traktatens artikel 104, stk. 7.Artikel 2Beslutning 2005/136/EF ophæves.Artikel 3Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.Udfærdiget i Bruxelles, den [7. juni 2005]På Rådets vegneFormand [1] Dette var en opadgående revision i forhold til det underskud på 2,98 % af BNP, der blev indberettet den 1. marts 2004. Grunden hertil var hovedsagelig et højere end forventet underskud for lokale myndigheder, for hvilke der ikke tidligere havde foreligget foreløbige data for hele 2003.[2] Rådets beslutning 2005/136/EF offentliggjort i EUT L 47 af 18.2.2005, s. 26.[3] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/edp/comm_inf_note_en.pdf[4] Rådet for Den Europæiske Union, pressemeddelelse 13017/04 (Presse 284) af 21. oktober 2004.[5] 2004-budgettet havde taget sigte på et underskud på 2,3 % af BNP, men dette skete på grundlag af prognoser fra sommeren 2003, som efterfølgende hurtigt blev forældede, idet antagelserne om den økonomiske vækst var alt for høje, og de budgetmæssige resultater, der blev tilgængelige efter 2004-budgettet, var værre end forventet.[6] Dette er en nedadgående justering i de opdaterede nationalregnskabsdata af 31. marts 2005 i forhold til den gældskvote på 55,7 % af BNP, der blev indberettet den 28. februar 2005.[7] Det lidt lavere udgangspunkt for 2004-underskuddet end det, der følger af Kommissionens forårsprognose, kan resultere i en gunstig virkning for beregningsgrundlaget i 2005. Ud fra de foreliggende oplysninger er det imidlertid ikke klart, hvor meget af forbedringen i de lokale myndigheders finanser i 2004 der vil være strukturel, med en positiv virkning på senere år.[8] Rådets beslutning af 2. juni 2004 offentliggjort i EUT L 47 af 18.2.2005, s. 26.[9] Rådets henstilling af 2. juni 2004.[10] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.[11] EFT L 332 af 31.12.1993, s. 7. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 351/2002 (EFT L 55 af 26.2.2002, s. 23).[12] EFT L 58 af 3.3.2000, s. 1.


Avis juridique important

|

32000Y0304(01)

Den Europæiske centralbanks henstilling af 10. februar 2000 vedrørende de nationale centralbankers eksterne revisorer (ECB/2000/2)

EF-Tidende nr. C 062 af 04/03/2000 s. 0021 - 0021

DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLINGaf 10. februar 2000vedrørende de nationale centralbankers eksterne revisorer(ECB/2000/2)(2000/C 62/07)STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK -som henviser til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Den Europæiske Centralbanks (ECB's) og de nationale centralbankers (NCB'ernes) regnskaber revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af Styrelsesrådet og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.(2) De i ECB-henstilling ECB/1998/5(1) indstillede eksterne revisorer er i overensstemmelse med de nuværende udnævnelser, som hver af de nationale centralbanker i de deltagende medlemsstater har foretaget, og udelukker ikke ECB's ret til at indstille andre eksterne revisorer for NCB'erne, hvis omstændighederne skulle nødvendiggøre dette -HENSTILLER:- KPMG Deutsche Treuhand-Gesellschaft AG og Ernst &  Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG som eksterne revisorer for Deutsche Bundesbank for årsregnskaberne fra og med regnskabsåret 2000.- At Rådet for Den Europæiske Union ændrer sin afgørelse 1999/70/EF(2) om de nationale centralbankers eksterne revisorer i overensstemmelse hermed.Denne henstilling offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Denne henstilling er rettet til Rådet for Den Europæiske Union.Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 10. februar 2000.Willem F. DUISENBERGFormand for ECB(1) EFT C 411 af 31.12.1998, s. 11.(2) EFT L 22 af 29.1.1999, s. 69.