title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0187

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009  /* SEK/2007/0187 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 13.2.2007SEK(2007) 187 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGENEREL BAGGRUNDStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Grækenlands første stabilitetsprogram blev forelagt i juni 2000. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 12. februar 2001 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Grækenlands stabilitetsprogram, der blev forelagt den 18. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede stabilitetsprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater de seneste ti år2.  landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)3.  den seneste vurdering af landets stilling under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet) og4.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterGrækenland har oplevet en betydelig økonomisk vækst og er ved at komme på højde med levestandarden i EU25[2]. Landet har høj inflation, der skyldes en kombination af høj potentiel vækst og strukturproblemer (stivheder på produktmarkedet). Der er mangel på arbejdskraft inden for bestemte brancher, men stivheder på arbejdsmarkedet forhindrer en omfordeling af arbejdskraften, så ledigheden er fortsat høj, hvilket tyder på, at arbejdstagernes færdigheder ikke svarer til virksomhedernes behov. Erhvervsfrekvensen blandt især kvinder er lav sammenlignet med resten af EU. Skønt arbejdsproduktiviteten udviser en sund vækst, stiger enhedslønomkostningerne hurtigere og mere end hos Grækenlands vigtigste handelspartnere i euroområdet, hvilket svækker landets stilling i konkurrencen. Følgelig har Grækenland store underskud på handelsbalancen, som kun i et vist omfang opvejes af overskud på tjenestebalancen. En af hovedårsagerne til underskuddet over for udlandet er underskuddet inden for den offentlige sektor. Grækenlands underskud på de offentlige finanser har traditionelt ligget over 3 % af BNP. Grækenland har en stor offentlig gæld, og stigningen i udgifterne til det offentlige sundhedsvæsen og andre løbende udgifter udgør en risiko. Dette udgiftsmønster vækker bekymring, ikke blot fordi låntagningen i udlandet ikke kanaliseres over i produktive investeringer, men også fordi den er betinget af, at de offentlige finanser er troværdige og holdbare.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud indledt over for GrækenlandDen 5. juli 2004 vedtog Rådet en beslutning i henhold til artikel 104, stk. 6, hvori det fastslog, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Grækenland. Samtidig rettede Rådet i overensstemmelse med artikel 104, stk. 7, en henstilling til landet om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2006.Den 18. januar 2005 fastslog Rådet i henhold til artikel 104, stk. 8, at Grækenland ikke havde truffet virkningsfulde foranstaltninger som reaktion på denne henstilling, og i overensstemmelse med artikel 104, stk. 9, besluttede Rådet den 17. februar 2005 at pålægge Grækenland at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, som det skønnede nødvendig for at rette op på situationen. I henhold til denne beslutning skulle underskuddet korrigeres senest i 2006. Den 6. april 2005 vedtog Kommissionen en meddelelse til Rådet om, hvilke foranstaltninger de græske myndigheder havde truffet som respons på Rådets beslutning, og tog i den forbindelse udgangspunkt i marts 2005-opdateringen af stabilitetsprogrammet, som var blevet forelagt som en del af opfølgningen af Rådets beslutning. I meddelelsen konkluderede Kommissionen, at de græske myndigheder i henhold til de foreliggende oplysninger havde truffet foranstaltninger, der var i overensstemmelse med Rådets beslutning, hvorfor der på det tidspunkt ikke var behov for at tage yderligere skridt som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. På sit møde den 12. april 2005 tilsluttede Rådet sig denne vurdering.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. marts 2006 afgav Rådet udtalelse om den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet, der dækkede perioden 2005-2008. Rådet hilste den indsats, der var gjort hidtil, og den høje prioritet, regeringen gav en permanent nedbringelse af underskuddet, velkommen. Rådet konstaterede, at "programmet som helhed er foreneligt med korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2006, forudsat at der sker en fuldstændig gennemførelse af den planlagte tilpasning og afhængigt af, hvilke virkninger eventuelle yderligere statistiske revisioner af budgetdataene vil have på de planlagte underskud". På baggrund af de henstillinger, som Rådet havde fremsat den 17. februar 2005 i henhold til artikel 104, stk. 9, opfordrede Rådet Grækenland til at:"i) gennemføre de nødvendige permanente foranstaltninger, der resulterer i en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2006ii) fortsætte nedbringelsen af underskuddet i strukturelle termer i retning af den mellemfristede målsætning, der er fastsat i programmet, under udnyttelse af de økonomiske opgangstider til at reducere de primære udgifteriii) øge bestræbelserne på at identificere og kontrollere andre faktorer end nettolåntagningen, som bidrager til at ændre gældens størrelse, for at sikre, at gældskvoten falder i tilstrækkelig grad og nærmer sig referenceværdien i et tilfredsstillende tempoiv) kontrollere de offentlige pensionsudgifter, resolut gennemføre de godkendte pensionsreformer og gennemføre yderligere strukturreformer for at sikre holdbarheden af de offentlige finanser på lang sigtv) foretage en yderligere forbedring af indsamlingen og behandlingen af offentlige data, bl.a. ved at styrke de mekanismer, der sikrer hurtig og korrekt indsendelse af budgetdata, navnlig vedrørende social sikring."Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006Rapporten om udmøntning af Grækenlands nationale reformprogram blev forelagt i oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. I Grækenlands nationale reformprogram peges der på følgende hovedudfordringer: konsolidering af de offentlige finanser, F&U og innovation, modernisering af den offentlige forvaltning, aktive arbejdsmarkedspolitikker og reformer på uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i den årlige situationsrapport fra december 2006 [3] ) viste, at Grækenland gør begrænset fremskridt med gennemførelsen af sit nationale reformprogram. Landet bevæger sig forholdsvis hurtigt fremad på det makroøkonomiske område, mens udviklingen fortsat er utilstrækkelig, når det gælder reformer på det mikroøkonomiske område og beskæftigelsesområdet. Med hensyn til "governance" er der behov for en bedre koordination og et større engagement blandt de forskellige administrative niveauer.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[4] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[5], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram, 2006-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[6], særlig artikel 5, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:5.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Grækenlands opdaterede stabilitetsprogram for perioden 2006-2009 [7].6.  I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes der en stort set stabil real BNP-vækst på omkring 4 % om året. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på plausible vækstantagelser for 2006 og 2007, men på optimistiske antagelser for tiden derefter, hvor fremskrivningerne af væksten virker højt sat. Programmets inflationsfremskrivninger virker lavt sat i de sidste år af programperioden.7.  I 2006 forventes det offentlige underskud at udgøre 2,6 % af BNP i henhold til Kommissionens prognoser fra efteråret 2006 og den nye opdatering, hvilket er helt på linje med det mål, der blev sat i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet. De samlede udgifter overholdt det i 2006-budgettet fastsatte mål. Målene for de vigtigste udgiftsområder blev stort set opfyldt, og en nedskæring i de kontante sociale overførsler kompenserede til fulde for en overskridelse på ½ % af BNP i de offentlige investeringer. De samlede indtægter blev en anelse højere end forventet. Midt på året blev engangsforanstaltningerne delvist erstattet med permanente foranstaltninger i form af højere punktafgifter på brændstof og cigaretter og en forhøjet beskatning af mobiltelefoni. Indtægterne fra disse permanente foranstaltninger kompenserede for faldet i engangsindtægter fra 0,6 % af BNP i 2006-budgettet til 0,4 % af BNP.8.  Programmets budgetstrategi tager sigte på at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud i 2006. Derefter forventes der en konstant forbedring af det offentlige underskud i løbet af programperioden til 1,2 % af BNP i 2009. Reduktionen af underskuddet med 1½ procentpoint af BNP mellem 2006 og 2009 fordeler sig næsten jævnt på indtægtsstigninger og besparelser. På indtægtssiden forventes de samlede indtægter at vokse med ¾ procentpoint af BNP, og stigningen vil hovedsagelig stamme fra indirekte skatter og sociale bidrag. På udgiftssiden forventes de samlede udgifter at falde med omkring ¾ procentpoint af BNP over samme periode, hvoraf ½ procentpoint kan tilskrives lavere renteudgifter. De primære udgifter skønnes derfor kun at blive reduceret med ¼ procentpoint. De sociale overførsler forventes at stige med ½ procentpoint, som der dog vil blive skabt rigelig dækning for gennem nedskæringer på andre udgiftsområder, først og fremmest det kollektive forbrug. Det primære overskud skønnes at stige med omkring 1 procentpoint over programperioden til næsten 3 % af BNP i 2009. Sammenlignet med det forrige program er målene for 2006-2008 stort set uændret med samme makroøkonomiske scenario, men tilpasningen i 2006 er dog større, eftersom underskuddet i 2005 (5,2 % af BNP) er større end forventet i opdateringen fra december 2005 (4,3 % af BNP).9.  Den strukturelle saldo (dvs. det konjunkturkorrigerede underskud ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) beregnet efter den i fællesskab aftalte metode forventes at blive forbedret fra et underskud på omkring 3½ % af BNP i 2006 til 1¾ % ved udgangen af programperioden (2009). Som i den forrige opdatering af stabilitetsprogrammet lyder programmets mellemfristede målsætning (MTO) for budgetstillingen på balance eller overskud i strukturelle termer, dog ikke i programperioden. Eftersom denne MTO er mere krævende end minimumsbenchmarken (et underskud på omkring 1½ % af BNP), skulle overholdelsen heraf bidrage til at sikre en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargin mod et uforholdsmæssigt stort underskud. MTO ligger inden for de grænser, der er angivet for deltagerne i euroområdet og ERM II i stabilitets- og vækstpagten og i adfærdskodeksen, og den afspejler på korrekt vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.10.  De risici, der knytter sig til programmets budgetfremskrivninger, synes i det store og hele at være i balance indtil 2007, men budgetresultatet kan derefter blive dårligere end forventet i programmet. Navnlig for 2008 og 2009 indeholder programmet ikke tilstrækkelige oplysninger om de planlagte foranstaltninger og er baseret på et optimistisk makroøkonomisk scenario. Skønt der ikke er konstateret afvigelser de sidste to år, viser erfaringerne, at der ikke kan udelukkes en risiko for budgetoverskridelser i programperioden, og det offentlige kan gå glip af indtægter, hvis de bebudede foranstaltninger til bekæmpelse af skattesvig viser sig at være ineffektive.11.  På baggrund af denne risikovurdering er budgetstillingen i programmet forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2006 i overensstemmelse med Rådets henstilling. Den synes dog ikke at garantere en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod en overskridelse af underskudstærsklen på 3 % af BNP under normale konjunkturforhold indtil udgangen af programperioden. I årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud forventes den økonomiske opgang at fortsætte i Grækenland. På baggrund af denne vurdering bør tilpasningstempoet i retning af programmets MTO øges, især efter 2007, for at være på linje med stabilitets- og vækstpagten, der præciserer, at medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, skal sikre en årlig forbedring i deres strukturelle saldo på 0,5 % af BNP som benchmark, og at de skal gøre en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider.12.  Den offentlige bruttogæld skønnes at være steget til 104 % af BNP i 2006, hvilket ligger langt over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten gradvist at falde med næsten 13 procentpoint af BNP over programperioden, mens stock-flow-tilpasningerne er meget små startende fra 2007. Udviklingen i gældskvoten efter 2007 vil sandsynligvis være mindre gunstig end forventet i programmet på grund af de optimistiske vækstfremskrivninger og førnævnte risici med hensyn til opfyldelsen af budgetmålene. Selv på baggrund af denne risikovurdering forventes gældskvoten at falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien i løbet af programperioden.13.  Det er usikkert, hvilke konsekvenser befolkningens aldring vil få for de offentlige finanser i Grækenland på lang sigt, eftersom der ikke foreligger fremskrivninger af pensionsudgifterne. De vil dog med stor sandsynlighed ligge klart over EU-gennemsnittet. I henhold til de senest tilgængelige oplysninger fra 2002-opdateringen af det græske stabilitetsprogram forventes der på lang sigt en betydelig stigning i pensionsudgifterne opgjort som en andel af BNP. Den indledende budgetstilling, der ganske vist er bedre end i 2005, udgør en betydelig risiko for de offentlige finansers holdbarhed, selv før der tages hensyn til de langsigtede budgetkonsekvenser af befolkningens aldring. Desuden overskrider den aktuelle bruttogældskvote klart traktatens referenceværdi, og for at mindske den vil der være behov for store primære overskud i en lang periode. Den planlagte konsolidering af de offentlige finanser kombineret med hastende reformforanstaltninger, der kan bremse den forventede store stigning i udgifterne forbundet med befolkningens aldring, skulle bidrage til at mindske risiciene med hensyn til den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser. Det ville være nemmere at bedømme de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, hvis der forelå langfristede fremskrivninger af pensionsudgifterne.14.  Stabilitetsprogrammet indeholder ingen kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra oktober 2006 om udmøntningen af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det indeholder heller ingen systematiske oplysninger om de direkte budgetomkostninger eller besparelser forbundet med de væsentligste dele af det nationale reformprogram, og når bortses fra 2007, tager programmets budgetfremskrivninger ikke eksplicit hensyn til alle de følger, som foranstaltningerne i reformprogrammet vil få for de offentlige finanser. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der lægges op til i stabilitetsprogrammet, synes ikke desto mindre at være i overensstemmelse med foranstaltningerne i det nationale reformprogram. Det lader især til, at de fleste af de foranstaltninger, der planlægges gennemført i 2007 i henhold til rapporten om udmøntningen af det nationale reformprogram, er inkluderet i den græske finanslov for 2007, skønt manglen på detaljerede oplysninger om foranstaltningerne og deres gennemførelse skaber uklarhed omkring deres budgetmæssige konsekvenser.15.  Budgetstrategien i programmet er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.16.  Hvad angår de oplysninger, der kræves i henhold til adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammer, indeholder programmet alle obligatoriske data og de fleste fakultative data[8].Den overordnede konklusion er, at efter en væsentlig konsolidering af de offentlige finanser og med udsigten til kraftig økonomisk vækst er programmet foreneligt med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2006, og ifølge programmet forventes der fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning, som dog ikke vil blive nået inden for programperioden. Konsolideringen, der også vil være betinget af et betydeligt fald i rentebyrden, er dog behæftet med visse risici, da visse foranstaltninger ikke er nærmere specificeret efter 2007.Med henvisning til ovenstående vurdering opfordres Grækenland til:i) at styrke tilpasningen i retning af den mellemfristede målsætning og reducere gældskvoten tilsvarende efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud og under udnyttelse af de økonomiske opgangstiderii) at fortsætte forbedringen af budgetproceduren ved at forøge gennemsigtigheden, fastlægge den finanspolitiske strategi inden for en længere tidshorisont og indføre konkrete metoder til at overvåge og kontrollere de primære udgifteriii) i betragtning af det meget høje gældsniveau og den forventede stigning i de aldersbetingede udgifter at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt ved at opfylde den mellemfristede målsætning, holde de offentlige pensions- og sundhedsudgifter under kontrol, beslutsomt gennemføre de vedtagne reformer og snarest muligt udarbejde langfristede fremskrivninger af udgifterne forbundet med befolkningens aldring.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realt BNP (% ændring) | SP dec. 2006 | 3,7 | 4,0 | 3,9 | 4,0 | 4,1 |KOM nov. 2006 | 3,7 | 3,8 | 3,7 | 3,7 | - |SP dec. 2005 | 3,6 | 3,8 | 3,8 | 4,0 | - |HICP-inflation (%) | SP dec. 2006 | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 2,8 | 2,6 |KOM nov. 2006 | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 3,3 | - |SP dec. 2005 | 3,5 | 3,2 | 3,0 | 2,7 | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | SP dec. 20061 | 0,9 | 1,0 | 0,9 | 1,1 | 1,5 |KOM nov. 20065 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,8 | - |SP dec. 20051 | 1,1 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | SP dec. 2006 | -5,2 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -1,2 |KOM nov. 2006 | -5,2 | -2,6 | -2,6 | -2,4 | - |SP dec. 2005 | -4,3 | -2,6 | -2,3 | -1,7 | - |Primær saldo (% af BNP) | SP dec. 2006 | -0,4 | 2,0 | 2,0 | 2,4 | 2,9 |KOM nov. 2006 | -0,4 | 2,0 | 1,8 | 1,7 | - |SP dec. 2005 | 0,9 | 2,3 | 2,4 | 2,8 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | SP dec. 20061 | -5,6 | -3,0 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |KOM nov. 2006 | -5,9 | -3,3 | -3,3 | -3,1 | - |SP dec. 20051 | -4,8 | -3,1 | -2,8 | -2,4 | - |Strukturel saldo2 (% af BNP) | SP dec. 20063 | -5,6 | -3,4 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |KOM nov. 20064 | -5,9 | -3,7 | -3,3 | -3,1 | - |SP dec. 2005 | -4,8 | -3,7 | -2,8 | -2,4 | - |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | SP dec. 2006 | 107,5 | 104,1 | 100,1 | 95,9 | 91,3 |KOM nov. 2006 | 107,5 | 104,8 | 101,0 | 96,4 | - |SP dec. 2005 | 107,9 | 104,8 | 101,1 | 96,8 | - |Notes: 1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. 2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i rækkerne ovenover), ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra programmet (0,4 % af BNP i 2006). 4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,4 % af BNP i 2006). 5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på 3,7 %, 3,8 %, 3,6 % og 3,5 % i årene 2005-2008. Kilde: Stabilitetsprogrammet (SP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Den 22. september indsendte de græske myndigheder nye BNP-tal til Eurostat for årene 1995-2005, der fremviste en kraftig justering af BNP-niveauerne. Justeringen blev gennemført som led i den regelmæssige evaluering af myndighedernes overholdelse af Eurostats statistiske praksis. Opdateringen af stabilitetsprogrammet (og finansloven for 2007) tager imidlertid ikke hensyn til de justerede BNP-tal. Eftersom der er tale om en meget omfattende og kompleks justering, som Eurostat endnu ikke er færdig med at verificere, har Kommissionen benyttet de oprindelige BNP-tal i forbindelse med sin vurdering af det opdaterede program.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd i foråret: "Gennemførelse af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[5] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[6] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Opdateringen blev forelagt to uger efter den 1. december, som er den frist, der er fastsat i adfærdskodeksen.[8] Der mangler navnlig oplysninger om offentlige udgifter pr. udgiftsområde, langsigtet holdbarhed og bidrag til den potentielle BNP-vækst.


title: Rådets henstilling af 12. juli 2011 om Frankrigs nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014

text:
               20.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 213/8

         RÅDETS HENSTILLING
   af 12. juli 2011
   om Frankrigs nationale reformprogram for 2011 og med Rådets udtalelse om Frankrigs opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014
   2011/C 213/03
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 9, stk. 3,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusionerne fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Den 13. juli 2010 vedtog Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. januar 2011 vedtog Kommissionen den første årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på en ny cyklus med økonomisk styring i EU og det første europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (4)

               Den 25. marts 2011 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne for finanspolitisk konsolidering og strukturreformer (i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 15. februar og 7. marts 2011 og i forlængelse af Kommissionens årlige vækstundersøgelse). Det understregede behovet for at prioritere genopretning af sunde budgetter og finanspolitisk holdbarhed, nedbringelse af ledigheden ved hjælp af arbejdsmarkedsreformer og nye bestræbelser på at øge væksten. Det opfordrede medlemsstaterne til at omsætte disse prioriteter til konkrete foranstaltninger, der skal medtages i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (5)

               Den 25. marts 2011 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.

               (6)

               Den 3. maj 2011 afleverede Frankrig sin 2011-opdatering af stabilitetsprogrammet for perioden 2011-2014 og sit nationale reformprogram for 2011. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (7)

               Frankrig var relativt mindre påvirket end andre medlemsstater af den økonomiske og finansielle krise og havde et fald på 2,7 % i BNP i 2009, delvis som følge af omfattende økonomiske stabilisatorer og fleksibiliteten i husholdningernes forbrug. Også banksektoren viste sige at være robust. I 2010 blev økonomien genoprettet og overordnet set nåede BNP-væksten op på 1,5 %. Den økonomiske krise har dog i væsentlig grad indvirket på de offentlige finanser i Frankrig. Som følge af de automatiske stabilisatorer og diskretionære finanspolitiske stimuli steg det offentlige budgetunderskud fra 3,3 % af BNP i 2008 til 7,5 % i 2009. Ligeledes har krisen forværret den utilstrækkelige udnyttelse af arbejdskraften og den strukturelle svaghed på det franske arbejdsmarked, hvor der var en relativt høj ledighed på 9,7 % i 2010. Desuden er varebalancen gradvis blevet forringet i det seneste årti, hvilket er en understregning af de udfordringer, som franske virksomheder står over for med hensyn til omkostninger og ikke-prisrelateret konkurrenceevne.

               (8)

               Baseret på vurderingen af det opdaterede stabilitetsprogram i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger er gunstigt, særligt fordi de forventede vækstniveauer fortsat ligger en del over den potentielle vækst i senere år. Efter et bedre-end-forventet underskud på 7 % af BNP i 2010 skal det ifølge planen i stabilitetsprogrammet være bragt ned på 3 % af BNP i 2013, hvilket er den frist, som Rådet har sat for korrektion af situationen med uforholdsmæssigt stort underskud, og konsolideringen skal fortsætte derefter. Med udgangspunkt i en gæld på 82 % af BNP i 2010 er gældskvoten sat til at stige indtil 2012 (86 %), hvorefter det skal falde en smule. Tilpasningskurserne for underskud og gæld er genstand for risici, og herunder hører mulighed for et makroøkonomiske scenario, som kan vise sig at blive mindre gunstigt, det faktum, at foranstaltningerne ikke er tilstrækkeligt specificerede til at nå målene for 2012 og fremefter og det faktum, at målsætningerne ofte ikke er blevet opfyldt førhen, uanset det bedre-end-forventet resultat i 2010. Det kan derfor ikke sikres, at det uforholdsmæssigt store underskud vil være korrigeret i 2013, med mindre der træffes yderligere foranstaltninger, som der er behov for. Den mellemfristede målsætning om et strukturelt set balanceret budget vil ikke blive nået inden for stabilitetsprogramperioden. Den gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats i perioden 2010-2013, som genberegnet af Kommissionens tjenestegrene i overensstemmelse med den i fællesskab aftalte metode, ligger lidt under, hvad der blev medtaget i Rådets henstilling af 2. december 2009 (»over 1 % af BNP«).

               (9)

               At gennemføre den finanspolitiske konsolidering er fortsat en væsentlig udfordring. Det er vigtigt at undgå udgiftsskred ved hjælp af en skærpet finanspolitisk indsats, der er baseret på præcise foranstaltninger, hvis der skal genetableres en holdbar finanspolitisk situation, især fordi 2013-målsætningen ikke giver nogen sikkerhedsmargen under loftet på 3 % af BNP. Desuden vil det, som det også er specificeret i 2011-2014 lov om flerårig planlægning af offentlige finanser, der blev stemt om i december 2010, være hensigtsmæssigt at anvende alle ekstraordinære indtægter til at fremskynde reduktionen af underskud og gæld. Ifølge Kommissionens seneste vurdering, synes risiciene for så vidt angår de offentlige finansers langsigtede holdbarhed at være middelstore. For at forbedre den langsigtede holdbarhed af de offentlige finanser vedtog Frankrig en ny pensionsreform i 2010. De planlagte foranstaltninger, herunder en gradvis forøgelse af den laveste tilbagetrækningsalder fra 60 til 62 og af den lovbestemte tilbagetrækningsalder fra 65-67, så vel som en udfasning af ordninger om tidlig tilbagetrækning, bør kunne få indvirkning på den lave beskæftigelsesfrekvens for ældre arbejdstagere. Desuden forventes pensionssystemet at være i balance i 2018. Der vil sandsynligvis derefter opstå et underskud, medmindre der træffes yderligere foranstaltninger. Med den seneste pensionsreform blev der også oprettet et nyt offentligt organ »Comité de pilotage des régimes de retraite«, som har til opgave at forelægge årlige vurderinger af budgetsituationen i pensionsregnskaber og, hvis der er sandsynlighed for en forværring, at foreslå korrigerende foranstaltninger.

               (10)

               Den nuværende lovgivning om ansættelsessikkerhed er stadigvæk alt for stiv: der er retlig usikkerhed omkring betingelserne for økonomisk begrundede afskedigelser. Det fører til, at der på arbejdsmarkedet er arbejdstagere med tidsubestemte ansættelseskontrakter (hovedparten af dem, der er på arbejdsmarkedet), som nyder godt af en relativ sikkerhed, og arbejdstagere med tidsbegrænsede ansættelseskontrakter (hovedparten af de nytilkomne på arbejdsmarkedet), som er i en usikker situation. Således er andelen af tidsbegrænsede kontrakter signifikant højere for unge arbejdstagere, og der er få tidsbegrænsede kontrakter, som ændres til faste kontrakter. Denne segmentering gælder også for adgangen til faglig uddannelse. Der er derfor en stor udskiftning og en begrænset akkumulering af menneskelig kapital hos disse arbejdstagere. Unge arbejdstagere og lavtuddannede er derfor udsat for uforholdsmæssigt store risici på arbejdsmarkedet. Formålet med loven om fornyelse af den sociale dialog og loven om modernisering af arbejdsmarkedet fra 2008 var at modernisere dialogen mellem arbejdsmarkedets parter og at afhjælpe problemet med dualismen på arbejdsmarkedet. Sidstnævnte lov introducerede en ny procedure for at lade permanente kontrakter ophøre ved fælles aftale (»rupture conventionelle«), som nu bruges mere og mere.

               (11)

               Den franske ledighedsprocent lå lidt over gennemsnittet for EU i 2010, og langtidsledigheden er på vej op (3,9 % i 2010 mod 2,9 % i 2008). I den forbindelse bør de offentlige arbejdsformidlinger spille en vigtig rolle og støtte de ledige i deres søgen efter et arbejde. I Frankrig har de resultater, som det nye jobcenter Pôle Emploi har opnået, hidtil været blandede. I 2009-2010 blev der som følge af krisen og en betydelig stigning i antallet af arbejdssøgende hovedsagelig fokuseret på at få samlet de to eksisterende administrative enheder i en enkelt enhed. Udliciteringen af arbejdsformidlingen har hidtil givet blandede resultater med hensyn til at nå de mål for tilbagevenden til arbejdet, som er sat af Pôle Emploi. Samtidig er de ressourcer i Pôle Emploi, som er afsat til individualiseret støtte til jobsøgende, fortsat utilstrækkelige (71 fuldtidsækvivalenter pr. 10 000 ledige, hvilket er signifikant lavere, end hvad der er af ressourcer i nogle sammenlignelige lande).

               (12)

               Det franske underskud på betalingsbalancens løbende poster er gradvis blevet forværret i det seneste årti, hvilket afspejler nedgangen i varebalancen, delvis som følge af et fald i konkurrenceevnen for arbejdskraftomkostninger, efter at der var blevet genindført én enkelt mindsteløn i perioden 2003-2005 (den forudgående reform af 35-timers arbejdsugen havde resulteret i fem forskellige mindstelønsniveauer). Der er sket visse forbedringer af indekseringsproceduren (oprettelse af en rådgivende kommission af uafhængige eksperter, fjernelse af diskretionære stigninger), hvilket har ført til en mere beskeden stigning i mindstelønnen. Resultatet er, at andelen af ansatte, som får udbetalt mindsteløn, er faldet betydeligt, og der har kunnet opnås en bedre løndifferentiering. Den franske mindsteløn er stadig blandt de højeste i EU målt i forhold til medianlønnen, selv om skattekilen er meget lavere end for gennemsnitslønnen som følge af nedskæringer i arbejdsgivernes socialsikringsbidrag.

               (13)

               Frankrig har en af de højeste skatte- og socialsikringsbelastninger på arbejdskraft i EU, hvorimod skatten på forbrug fortsat er relativt lav. Desuden ligger provenuet fra miljøafgifterne som en andel af BNP også under gennemsnittet for EU. At bringe balance i skattesystemet, herunder for eksempel ved at skifte fra beskatning af arbejdskraft til beskatning af forbrug og miljø vil sandsynligvis få en gavnlig virkning på arbejdspladserne og på miljømålene.

               (14)

               Skatte- og socialsikringsundtagelserne (herunder »niches fiscales«) ligger meget højt i Frankrig. Desuden er det nødvendigt for firmaer og husholdninger at investere i dyr ekspertise for at kunne forstå og udnytte fordelene i systemet. Skatteudgifterne benyttes til at få implementeret en bestemt økonomisk politik, men der er indtil videre ikke foretaget nogen systematisk vurdering af, om det er lykkedes at få opfyldt de tilsigtede mål, selv om en gennemgang er planlagt til blive udført i 2011 i henhold til loven om flerårig planlægning af offentlige finanser for 2009-2012. Tidligere har deres substituerbarhed med offentlige udgifter gjort det muligt for de franske myndigheder formelt at efterleve gældende udgiftsregler, men yderligere udskiftninger er ikke længere muligt, jf. artikel 9 i loven om flerårig planlægning af offentlige finanser for 2011-2014. De franske myndigheder venter en diskretionær stigning i skatteindtægter (primært gennem reducering af skatteudgifter) på omkring 0,75 % af BNP i perioden 2011-2013. Det er endnu kun delvis bestemt, hvilke skatteudgifter der skal forsvinde fra og med 2012.

               (15)

               Konkurrencen inden for detailsektoren hæmmes stadig af, at der er administrative restriktioner forbundet med åbningen af store butikscentre, og af et forbud mod videresalg under kostprisen. I servicesektoren er der stadig konkurrencebarrierer for mange lovregulerede erhverv, hvilket vil kunne afhjælpes enten ved at revidere adgangskravene eller ved gradvis at afskaffe visse kvoter (numerus clausus) og de eksklusive rettigheder, som disse erhverv har.

               (16)

               Frankrig har givet en række tilsagn under europluspagten. Hvad angår det finanspolitiske aspekt, har Frankrig forpligtet sig til hurtigt at få gennemført pensionsreformen fra 2010. For at styrke den finanspolitiske holdbarhed vil Frankrig også ændre sin forfatning og indføre en bindende flerårig budgetplanlægning. Til at øge erhvervsfrekvensen overvejes der forskellige foranstaltninger, som kan øge aktive arbejdsmarkedspolitikker (f.eks. lærepladser, som gør det lettere for unge arbejdstagere at omstille sig fra skole til arbejde, flere børnepasningsfaciliteter i 2012 for at forbedre beskæftigelsesudsigterne for kvinder, styrkelse af den offentlige arbejdsformidling for jobsøgende). I foranstaltningerne vedrørende konkurrenceevnen fokuseres der på at forbedre det højere uddannelsessystem og fremme forskning og udvikling (F&U) og innovation (»investissements d'avenir«) og på at mindske de administrative byrder ved at implementere et omfattende program om administrativ forenkling. Disse tilsagn vedrører tre af de fire områder i pagten, ikke den finansielle sektor. De ligger ganske vist inden for de områder, hvor de største udfordringer ligger, men mange af dem (især dem, der vedrører finanspolitisk styring eller støtte til højere uddannelse og F&U) er en bekræftelse af eksisterende offentlige politikker/reformer. Det ser ikke ud til, at reformagendaen står fuldt ud mål med omfanget af de makroøkonomiske udfordringer, som arbejdsmarkedet eller erhvervslivet står over for. Desuden er der politisk usikkerhed om den planlagte forfatningsreform. Disse tilsagn under europluspagten er blevet vurderet og taget i betragtning i henstillingerne.

               (17)

               Kommissionen har vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram, herunder Frankrigs tilsagn under europluspagten. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Frankrig, men også til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende nationale beslutninger. I lyset heraf mener Kommissionen, at den finanspolitiske konsolideringsstrategi skal gøres mere specifik for 2012 og fremover for at sikre, at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret i 2013, og at gælden bringes ind på en nedadgående kurs. Alle ekstraordinære indtægter bør anvendes til at fremskynde reduktionen af underskud og gæld, som fastsat i artikel 11 i loven om flerårig planlægning af offentlige finanser for 2011-2014. Et skifte fra skat på arbejde til miljø- og forbrugsskatter og en strømlining af skatteudgifterne vil kunne fremme de finanspolitiske og miljømæssige målsætninger, og erhvervsklimaet vil kunne forbedres. Der bør i de yderligere tiltag i 2011-2012 fokuseres på tilpasning af lovgivningen om ansættelsessikkerhed for at få reduceret dualismen på arbejdsmarkedet og på styrkelse af den offentlige arbejdsformidling for at kunne give jobsøgende den rette støtte. Den nuværende politik angående ændring af mindstelønnen bør videreføres. Konkurrencen bør øges inden for lovregulerede erhverv og detailhandel.

               (18)

               På baggrund af denne vurdering og under hensyntagen til Rådets henstilling af 2. december 2009 i medfør af artikel 126, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har Rådet undersøgt 2011-opdateringen af Frankrigs stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse (3) afspejles især i henstilling 1) nedenfor. Under hensyntagen til Det Europæiske Råds konklusioner af 25. marts 2011 har Rådet gennemgået Danmarks nationale reformprogram,

         HENSTILLER, at Frankrig træffer foranstaltninger i perioden 2011-2012 med henblik på at:

               1.

               Sikre at den anbefalede gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats ligger over 1 % af BNP i perioden 2010-2013, og gennemføre korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud stringent senest i 2013, i overensstemmelse med Rådets henstillinger i henhold til proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, for derved at bringe den høje offentlige gældskvote på nedadgående kurs og sikre passende fremskridt med den mellemfristede målsætning derefter. Præcisere hvilke foranstaltninger, der er nødvendige i den anledning for 2012 og fremefter, træffe yderligere foranstaltninger om nødvendigt, og anvende alle ekstraordinære indtægter til at fremskynde reduktionen af underskud og gæld, som planlagt. Vurdere holdbarheden af pensionssystemet løbende og træffe ekstra foranstaltninger, hvis det bliver nødvendigt.

               2.

               Gøre nye bestræbelser, som følger national praksis med høring af arbejdsmarkedets parter, for at bekæmpe segmenteringen af arbejdsmarkedet ved at revidere udvalgte aspekter af lovgivningen om ansættelsessikkerhed, samtidig med at den menneskelige kapital og karrieremuligheder forbedres. Sikre at alle tilpasninger af mindstelønnen er fremmende for jobskabelse, især for unge og lavtuddannede.

               3.

               Fremme adgang til livslang læring for med henblik på at hjælpe ældre arbejdstagere med at kunne blive i beskæftigelse, og forbedre foranstaltninger der støtter tilbagevenden til arbejdet. Optrappe aktive arbejdsmarkedspolitikker og indføre foranstaltninger, som kan forbedre organisationen, beslutningstagningen og procedurerne inden for den offentlige arbejdsformidling for at styrke servicen og den individualiserede støtte til dem, der måtte blive ramt af langtidsledighed.

               4.

               Øge effektiviteten i skattesystemet, blandt andet ved at gå bort fra skat på arbejde og over til miljø- og forbrugsskatter, og ved at gennemføre den planlagte reduktion af antallet af og omkostningerne til skatte- og socialsikringsundtagelser (herunder »niches fiscales«).

               5.

               Tage yderligere skridt til at fjerne uberettigede restriktioner for lovreguleret handel og lovregulerede erhverv, især inden for servicesektoren og detailsektoren.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2011.

            På Rådets vegne

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2011 ved Rådets afgørelse 2011/308/EU af 19. maj 2011 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 138 af 26.5.2011, s. 56).

      (3)  Jf. artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97.