               28.10.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 363/173

      P8_TA(2018)0483
      Forsvar af den akademiske frihed i EU's optræden udadtil
      Europa-Parlamentets henstilling af 29. november 2018 til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om forsvar af den akademiske frihed i EU's optræden udadtil (2018/2117(INI))
      (2020/C 363/24)

         Europa-Parlamentet,

                  —

                  der henviser til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  under henvisning til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel 13 heri,

                  —

                  der henviser til EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati (11855/2012), der blev vedtaget af Rådet for Udenrigsanliggender den 25. juni 2012,

                  —

                  der henviser til EU's retningslinjer for menneskerettigheder vedrørende ytringsfrihed online og offline, der blev vedtaget af Rådet for Udenrigsanliggender den 12. maj 2014,

                  —

                  der henviser til EU's årsberetning om menneskerettighederne og demokrati i verden i 2016 og EU's politik om menneskerettigheder og demokrati,

                  —

                  der henviser til henstillingen om status for universitetslærere (Status of Higher Education Teaching Personnel), som blev vedtaget på den 29. samling fra den 21. oktober til den 12. november 1997 i De Forenede Nationers Organisation for Uddannelse, Videnskab og Kultur (UNESCO),

                  —

                  der henviser til Limaerklæringen om akademisk frihed og videregående uddannelsesinstitutioners uafhængighed, som blev vedtaget af World University Service i september 1988,

                  —

                  der henviser til resolution 29/7 om retten til uddannelse vedtaget af FN's Menneskerettighedsråd på dets 42. møde den 2. juli 2015,

                  —

                  der henviser til generel bemærkning nr. 13 fra FN's Komité for Økonomiske, Sociale og Kulturelle Rettigheder, der blev vedtaget på dets 21. møde den 8. december 1999,

                  —

                  der henviser til udtalelse 891/2017 fra Venedigkommissionen,

                  —

                  der henviser til rapporter fra nationale, europæiske og internationale ikkestatslige organisationer, og navnlig til principperne om statens ansvar for at beskytte ansatte på videregående uddannelsesinstitutioner mod angreb,

                  —

                  der henviser til sine tidligere beslutninger om grundlæggende rettigheder,

                  —

                  der henviser til den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder,

                  —

                  der henviser til verdenserklæringen om menneskerettigheder,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 113,

                  —

                  der henviser til Udenrigsudvalgets betænkning (A8-0403/2018),

                  A.

                  der henviser til, at UNESCO definerer akademisk frihed som retten til — uden at være bundet af — en foreskreven doktrin, undervisningsfrihed og åben debat, forskningsfrihed og frihed til at udbrede og offentliggøre resultaterne heraf, frihed til frit at udtale sig om den institution eller det system, de arbejder i, frihed for institutionel censur og frihed til at deltage i faglige eller repræsentative akademiske organer;

                  B.

                  der henviser til, at retten til uddannelse er af grundlæggende betydning for udøvelsen af alle andre menneskerettigheder og for opnåelsen af bæredygtig udvikling; der henviser til, at denne ret kun kan udnyttes i en atmosfære af akademisk frihed og uafhængighed for videregående uddannelsesinstitutioner;

                  C.

                  der henviser til, at Limaerklæringen om akademisk frihed og videregående uddannelsesinstitutioners uafhængighed definerer akademisk frihed som frihed for medlemmer af den akademiske verden — hvilket omfatter alle personer, der underviser, studerer, forsker og arbejder inden for en videregående uddannelsesinstitution, individuelt eller kollektivt — til at forfølge, udvikle og overføre viden gennem forskning, studier, drøftelser, dokumentation, produktion, skabelse, undervisning, forelæsninger og skrivning;

                  D.

                  der henviser til, at denne definition skal være baseret på demokratiske kerneværdier, herunder principperne om ligeberettiget adgang, bekæmpelse af forskelsbehandling, kritisk og uafhængig tænkning, ansvarlighed, institutionel autonomi og om socialt ansvar; der henviser til, at et demokrati ikke kan eksistere uden den akademiske frihed, der muliggør en velinformeret debat;

                  E.

                  der henviser til, at akademisk frihed udgør et centralt element med hensyn til at fremme bæredygtig udvikling, navnlig for at nå de mål for bæredygtig udvikling (SDG), der er fastsat i 2030-dagsordenen, hvor kvalitetsuddannelse, videnskabelig forskning og innovation indtager en central plads;

                  F.

                  der henviser til, at selvstændighed er en nødvendig forudsætning for, at uddannelsesinstitutioner kan udføre deres opgaver; der henviser til, at akademisk frihed kræver konstant og nøje beskyttelse mod unødigt pres fra staten eller som følge af kommercielle interesser;

                  G.

                  der henviser til, at akademisk frihed — herunder de grundlæggende frihedsrettigheder som tanke- og meningsfrihed, ytringsfrihed, forsamlings- og rejsefrihed og pålæg — bidrager til at skabe det rum, hvor ethvert åbent og pluralistisk samfund kan tænke frit, rejse tvivl, udveksle idéer og skabe, benytte sig af og udbrede viden;

                  H.

                  der henviser til, at angreb på den akademiske frihed undergraver forskning, studier, undervisning, den offentlige debat og retten til uddannelse, hvilket undergraver den akademiske kvalitet og den sociale, politiske, økonomiske og kulturelle udvikling; der henviser til, at svar på samfundsmæssige spørgsmål bør findes med udgangspunkt i fornuft, evidens og overbevisning;

                  I.

                  der henviser til, at retten til uddannelse, undervisning og forskning kun kan udnyttes fuldt ud i en atmosfære af akademisk frihed;

                  J.

                  der henviser til, at der er et presserende behov for at tage fyldestgørende hånd om den akademiske frihed i forbindelse med EU-tiltrædelsesprocessen med henblik på at forhindre anslag inden for EU's medlemsstater, såsom forsøgene på at lukke CEU (Central European University) i Budapest, der ser ud til at føre til, at studerende fra og med 2019 overføres til Wien og at kønsstudier nedlægges i Ungarn; der henviser til, at kandidatlande bør forpligte sig til kerneværdier for videregående uddannelse, herunder akademisk frihed og institutionel autonomi;

                  K.

                  der henviser til, at det akademiske samfund og uddannelsesinstitutionerne bliver mere og mere sårbare over for indblanding, pres eller undertrykkelse fra stater, erhvervslivet eller andre ikke-statslige aktører; der henviser til, at der hvert år rapporteres om hundredvis af overgreb på medlemmer af videregående uddannelsesinstitutioner rundt om i verden, herunder drab, vold og forsvindinger, uretmæssig fængsling/tilbageholdelse, uretmæssig retsforfølgelse, uretmæssig afskedigelse/tab af stilling/bortvisning fra studier, begrænsninger på rejse- og bevægelsesfrihed eller andre ekstreme eller systemiske trusler; der henviser til, at krænkelser af de akademiske frihedsrettigheder også finder sted i EU’s medlemsstater og i dens nærmeste partnerlande;

                  L.

                  der henviser til, at nedskæringer i de offentlige midler til uddannelse, herunder til videregående uddannelse, og det deraf følgende behov for alternative indtægtskilder udgør en risiko for den akademiske frihed, navnlig når sådan ekstern finansiering stammer fra autokratiske regimer i udlandet eller fra multinationale selskaber;

                  M.

                  der henviser til, at udenlandske uddannelsesinstitutioner inden for EU står over for anslag fra statsmagtens side og udsættes for krænkelser af deres akademiske frihed;

                  N.

                  der henviser til, at forsøgene på at kontrollere eller bringe højere læreanstalter eller deres forskere, studerende og personale til tavshed rækker langt ud over de enkeltpersoner og institutioner, som de er direkte rettet mod, men også i høj grad påvirker samfundet ved at indskrænke spillerummet for inklusiv demokratisk deltagelse, ytringsfrihed og styrkelse af borgerens stilling såvel som ved at berøve kommende generationer kyndige akademikere og forskere;

                  O.

                  der henviser til, at en effektiv gennemførelse af retten til uddannelse og sikring af den akademiske frihed kræver, at staterne sikrer et tilstrækkeligt og pålideligt niveau for finansiering af uddannelse; der henviser til, at de finansielle og økonomiske krise- og sparepolitikker i alvorlig grad har undergravet den akademiske frihed og fortsat gør dette rundt omkring i verden, herunder inden for EU;

                  P.

                  der henviser til, at krænkelser af den akademiske frihed sjældent behandles inden for menneskerettighedsrammerne, dels fordi der ikke er kendskab til spørgsmål om akademisk frihed blandt menneskerettighedsforkæmpere, dels fordi klager ofte henviser til krænkelse af andre rettigheder, såsom ytrings- eller meningsfriheden; der henviser til, at standarderne på dette område er underudviklede, og at indberetning af krænkelser af den akademiske frihed sker for lidt;

                  Q.

                  der henviser til, at der er et generelt behov for både at øge kendskabet til betydningen af akademisk frihed som et redskab til at fremme demokrati, respekt for retsstatsprincippet og ansvarlighed og til at skabe muligheder for at forbedre kapaciteten til at kæmpe for den og til at forsvare den;

                  R.

                  der henviser til, at det er vigtigt at identificere angreb på den akademiske frihed som et led i et globalt fænomen og tilskynde til anerkendelse af akademikere og studerende, der ikke blot rammes som enkeltpersoner, hvis rettigheder krænkes, men også som menneskerettighedsforkæmpere, der angribes; der henviser til, at der er behov for en håndfast respons på internationalt og nationalt plan, såvel inden for de videregående uddannelser som i civilsamfundet og i den brede offentlighed;

                  S.

                  der henviser til, at mange udsatte akademikere og studerende ikke er i stand til at få adgang til de muligheder, der følger af EU-programmerne for akademisk mobilitet og menneskerettighedsforkæmpere, fordi de ikke opfylder ansøgningskriterierne eller har store vanskeligheder med at følge de generelle ansøgningsprocedurer, krav og tidsplaner;

                  T.

                  der henviser til, at finansieringsbegrænsninger indskrænker de foranstaltninger, der kan gennemføres af universiteter og organisationer i EU, som allerede yder hjælp til studerende og forskere, der er i fare eller på flugt fra deres hjemlande, hvor de forfølges på grund af deres akademiske engagement; der henviser til, at disse organisationer og universiteter har brug for øget støtte til deres aktioner og initiativer;

                  U.

                  der henviser til, at EU er fast besluttet på at fremme og beskytte menneskerettighederne, de demokratiske institutioner og retsstatsprincippet i hele verden; der henviser til, at EU's handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati opfordrer til at føre en mere effektiv politik for menneskerettigheder og demokrati i EU, herunder øget effektivitet i menneskerettighedsdialoger, forbedring af synligheden og virkningen af landestrategier for menneskerettigheder, med fokus på en effektiv gennemførelse af EU's retningslinjer for menneskerettigheder og forbedring af offentligt diplomati og kommunikation om menneskerettighederne;

                  1.

                  henstiller følgende til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik:

                              a)

                              udtrykkeligt anerkende betydningen af akademisk frihed i offentlige erklæringer, politikker og handlinger vedrørende EU's optræden udadtil, herunder anerkendelse af principperne om, at ideer ikke er forbrydelser, og at kritisk debat ikke er illoyalitet, men derimod væsentlige dele af et demokratisk samfund og dets udvikling, at uddannelsesinstitutionernes autonomi til enhver tid bør beskyttes, og at akademisk frihed spiller en afgørende rolle for den uddannelsesmæssige udvikling, menneskehedens udvikling og det moderne samfund,

                              b)

                              anerkende, at fordringer på akademisk frihed falder ind under den eksisterende menneskerettighedslovgivning, der er afledt af retten til uddannelse og retten til ytrings- og meningsfrihed; minde om, at den akademiske frihed omfatter frihed for akademikere til at formidle information, forske og udbrede viden og sandhed uden begrænsninger, friheden til at give udtryk for deres synspunkter og holdninger — selv om de er kontroversielle eller upopulære — inden for deres forskning og faglige ekspertise, hvilket kan omfatte en undersøgelse af de offentlige institutioners funktion i et givet politisk system og kritik heraf,

                              c)

                              henlede offentlighedens opmærksomhed på problemerne med angreb på den akademiske frihed, herunder de negative konsekvenser heraf; udtrykke bekymring over det akademiske samfunds sårbarhed over for uberettiget indblanding fra nationale myndigheders, private aktørers eller erhvervsinteressers side; minde om staternes ansvar for at garantere den akademiske frihed, handle i overensstemmelse hermed og proaktivt beskytte videregående uddannelsesinstitutioner, akademikere og studerende fra overgreb, uanset deres oprindelse og art,

                              d)

                              sikre, at repræsentanter for EU-institutionerne og medlemsstaterne, der besøger tredjelande, gøres bekendt med situationen med hensyn til den akademiske frihed,

                              e)

                              udvise støtte til de institutioner, ansatte og studerende, der er i fare for eller har været ofre for tvang eller voldsovergreb, og offentligt fordømme sådanne angreb ved at rejse spørgsmålet på alle niveauer, herunder gennem erklæringer, besøg, indbydelser til at tale ved offentlige arrangementer såvel som observation af retssager og fængsler samt ved specifikt at henvise til individuelle sager om medlemmer af højere læreanstalter, der er i fare,

                              f)

                              støtte ligeberettiget adgang til de akademiske kredse uanset etnisk baggrund, kaste, handicap, nationalitet, religiøs overbevisning, kønsidentitet, seksuel orientering eller anden status; rette særlig opmærksomhed mod deres forbindelser med tredjelande for at støtte udryddelsen af kønsbaseret forskelsbehandling og alle former for vold samt med henblik på at bidrage til at opnå ligestilling mellem kønnene og ret til uddannelse for alle,

                              g)

                              fremhæve, at anslag mod den akademiske frihed også kan finde sted i form af cyberangreb, da akademikere i dag gør stadig mere brug af internettet og af de sociale medier til at udtrykke deres ideer og meninger,

                              h)

                              rejse spørgsmålet om den akademiske frihed på forskellige niveauer af de politiske dialoger, herunder i menneskerettighedsdialoger og under samråd med partnerlande; optrappe den diplomatiske indsats med partnerlande gennem bilateralt og multilateralt samarbejde i forbindelse med foruroligende hændelser, som involverer trusler eller anslag mod den akademiske frihed, navnlig voldelige angreb på institutioner og på personer tilknyttet det akademiske miljø, såvel som diskriminerende politikker eller praksisser, uberettigede restriktioner på forskning eller udtryksevne, uberettiget retsforfølgelse eller frihedsberøvelse samt indskrænkninger i retten til at danne og indmelde sig i fagforeninger; tilskynde partnerlande til at fastsætte en ramme for akademisk frihed og institutionel autonomi, og at overvåge gennemførelsen af disse grundlæggende rettigheder; sikre, at alle internationale samarbejdsaftaler med partnerlande efterlever disse principper,

                              i)

                              inkludere forsvar og beskyttelse af akademisk frihed og institutionel autonomi i Københavnskriterierne for EU-tiltrædelsesprocessen med henblik på at forebygge anslag mod den akademiske frihed i medlemsstaterne, som det er sket i tilfældet med CEU i Ungarn,

                              j)

                              tilskynde alle stater til at gøre som de fleste EU-medlemsstater allerede har gjort, nemlig at tilslutte sig og implementere erklæringen om sikre skoler og de tilhørende retningslinjer for beskyttelse af skoler og universiteter mod militær anvendelse under væbnede konflikter, der fungerer som vejledning i ansvaret for at værne om kerneværdier, navnlig akademisk frihed og institutionel autonomi, på baggrund af voldelige og tvangsmæssige overgreb på videregående uddannelse,

                              k)

                              samarbejde med FN, Europarådet, internationale agenturer, civilsamfundet og videregående uddannelsesinstitutioner om at oprette mekanismer til overvågning og rapportering af angreb, trusler og unødige restriktioner på videregående uddannelse og individuelle akademikere og styrke og fremme overvågningsindsatsen med henblik på at øge bevidstheden, stille gerningsmændene til ansvar og forbedre bestræbelserne på at forebygge og reagere på angreb på den akademiske frihed,

                              l)

                              engagere sig i og fremme en regelmæssig dialog med universitetssamfund og organisationer, der har til opgave at beskytte de højere læreanstalter og fremme den akademiske frihed, med henblik på at opstille de bedste politiske rammer, initiativer og strategier til gavn for den akademiske frihed,

                              m)

                              bidrager til at udvikle kapacitet til hurtig, grundig og gennemsigtig efterforskning af krænkelser af den akademiske frihed, navnlig i situationer, hvor der opstår voldelige angreb; forbedre indsatsen for at forebygge og reagere på anslag mod den akademiske frihed og træffe alle rimelige foranstaltninger for at stille gerningsmændene til ansvar,

                              n)

                              fostre arbejde inden for forskning og forkæmperaktiviteter, der tager sigte på at reformere love og regler, som pålægger unødige restriktioner på den akademiske frihed eller højere læreanstalters akademiske uafhængighed, og på at fremme institutionel autonomi som en af de bedste måder til at beskytte videregående uddannelsessystemer mod indgriben eller anslag fra statsmagtens, erhvervsinteressers eller andre ikke-statslige aktørers side og til at beskytte videregående uddannelse mod politisering og ideologisk manipulation,

                              o)

                              optrappe den diplomatiske indsats med partnerlande gennem bilateralt og multilateralt engagement i forbindelse med foruroligende hændelser, som involverer trusler eller angreb på den akademiske frihed, navnlig voldelige angreb på institutioner og på personer tilknyttet højere læreanstalter, herunder også diskriminerende politikker eller praksisser, uberettigede restriktioner på forskning eller udtryksevne, uberettiget retsforfølgelse eller frihedsberøvelse,

                              p)

                              revidere de eksisterende støtte- og beskyttelsesmekanismer for menneskerettighedsforkæmpere med henblik på at udvikle kapacitet til at indkredse og yde bistand — herunder beskyttelse og støtte i nødsituationer — i sager om anslag mod den akademiske frihed, herunder gennem fysisk beskyttelse, juridisk bistand og visumstøtte, lægehjælp, overvågning af retssager og fængsler, advokatur og agiteren samt langsigtet støtte under eksilophold; opfordre til at inkludere fremme af den akademiske frihed og støtte til udsatte medlemmer af det akademiske miljø blandt de prioriterede områder inden for rammerne af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder,

                              q)

                              gennemgår eksisterende programmer for og ressourcer til akademisk mobilitet og andre former for uddannelses- og forskningssamarbejde, herunder kriterier, ansøgningsprocedurer, krav og tidsplaner herfor, med henblik på at fjerne hindringer, der muligvis ville kunne udelukke udsatte akademikere og studerende, som ellers ville være kvalificerede, fra at få adgang til handlingsprogrammer, studieophold eller andre ressourcer; fremmer de eksisterende projekter, der finansieres af EU, såsom »Academic Refuge«, som sigter mod at øge bevidstheden om betydningen af den akademiske frihed inden for den videregående uddannelsessektor og om konsekvenserne for samfundet som helhed, når denne frihed undertrykkes,

                              r)

                              sikre, at EU's makrofinansielle bistandsprogrammer til tredjelande og de europæiske finansielle institutioners politikker ikke undergraver den akademiske frihed ved at støtte politikker, der mindsker allokeringen af midler fra de nationale statskasser til uddannelsessektoren,

                              s)

                              udarbejde nye initiativer inden for eksisterende og fremtidige programmer — eventuelt som synergier udviklet og finansieret af Unionen gennem dens budgetter til andre formål en uddannelse og forskning — såsom førtiltrædelsesinstrumentet (IPA III), Horizon 2020, Erasmus+ og Marie Skłodowska-Curie-aktiviteterne, i nye EU-finansierede programmer til støtte til at placere udsatte akademikere og studerende på europæiske videregående uddannelsesinstitutioner og forskningsinstitutioner ved at give dem beskyttelsesstatus,

                              t)

                              støtte de igangværende standardiseringsbestræbelser på regionalt og internationalt plan, herunder gennem vedtagelse af en international erklæring om akademisk frihed og højere læreanstalters uafhængighed; tilskynder EU og dens medlemsstater til at vise initiativ vedrørende akademisk frihed i FN's Menneskerettighedsråd,

                              u)

                              sikrer fortsat støtte på højt plan til Det Fælleseuropæiske Universitetscenter for menneskerettigheder og demokratisering (EIUC) og dets netværk Global Campus som et flagskib for EU's støtte til undervisning i menneskerettigheder på verdensplan;

                  2.

                  pålægger sin formand at sende denne henstilling til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik.


title: Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling af 22. december 2020 om ændring af henstilling ESRB/2015/2 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger (ESRB/2020/16) 2021/C 43/01

text:
                  8.2.2021

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  C 43/1

         DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICIS HENSTILLING
         af 22. december 2020
         om ændring af henstilling ESRB/2015/2 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger
         (ESRB/2020/16)
         (2021/C 43/01)
         DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICI HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
         under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1), særlig artikel 3 og artikel 16-18,
         under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (2), særlig artikel 458, stk. 8,
         under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 af 20. januar 2011 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (3), særlig artikel 18-20, og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     For at sikre effektive og konsekvente nationale makroprudentielle politiske foranstaltninger er det vigtigt, at den obligatoriske gensidighed, som kræves i henhold til EU-lovgivningen, suppleres af frivillig gensidighed.

                     (2)

                     Rammen for frivillig gensidighed med hensyn til makroprudentielle politiske foranstaltninger, som er fastsat i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2015/2 (4), har til formål at sikre, at alle eksponeringsbaserede makroprudentielle politiske foranstaltninger, som aktiveres i en medlemsstat, modsvares i alle andre medlemsstater.

                     (3)

                     I henhold til Det Europæiske Udvalg For Systemiske Risicis henstilling ESRB/2018/1 (5) blev henstilling ESRB/2015/2 ændret fra den 8. januar 2018 til at anbefale at modsvare en minimumsgrænse på 15 % for den gennemsnitlige risikovægt på boliglån med pant i et realkreditlån for boligenheder i Finland, og som anvendes af Finanssivalvonta (det finske finanstilsyn), der i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013 (herefter »CRR«) anvendes på kreditinstitutter, der er godkendt i Finland, og som anvender den interne ratingbaserede metode (IRB) ved beregningen af de lovmæssige kapitalkrav.

                     (4)

                     På baggrund af Finanssivalvontas beslutning af 30. september 2020 om ikke pr. 31. december 2020 at forny risikovægten har ESRB's Almindelige Råd besluttet ikke at tilføje den finske foranstaltning til listen over makroprudentielle politiske foranstaltninger, som det anbefales at modsvare i henhold til henstilling ESRB/2015/2.

                     (5)

                     Henstilling ESRB/2015/2 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

               VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

            AFDELING I

            ÆNDRINGER

         Henstilling ESRB/2015/2 ændres som følger:

                     1)

                     Afdeling 1, delhenstilling C(1), affattes således:

                                 »1.

                                 Det henstilles, at de relevante myndigheder modsvarer de makroprudentielle politiske foranstaltninger, som andre relevante myndigheder har vedtaget, og som ESRB anbefaler modsvares. Det henstilles, at følgende foranstaltninger, som beskrives nærmere i bilaget, modsvares:
                                 Belgien:

                                             —

                                             et risikovægtet tillæg for detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien, der anvendes i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013 på kreditinstitutter, der er godkendt i Belgien, og som anvender IRB-metoden ved beregningen af de lovmæssige kapitalkrav, og som består af:

                                                         a)

                                                         et fast risikovægtet tillæg på 5 procentpoint og

                                                         b)

                                                         et forholdsmæssigt risikovægtet tillæg på 33 % af det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, der anvendes på porteføljen af detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien.

                                       Frankrig:

                                             —

                                             en stramning af grænsen for store eksponeringer fastsat i artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, som finder anvendelse på eksponeringer mod store ikke-finansielle selskaber med høj gældsætning, som har deres hjemsted i Frankrig, til 5 % af det justerede kapitalgrundlag, som i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. ii), i forordning (EU) nr. 575/2013 finder anvendelse på globalt systemisk vigtige institutter (G-SII'er) og andre systemisk vigtige institutter (O-SII'er) på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter.

                                       Sverige:

                                             —

                                             en kreditinstitutspecifik minimumsgrænse på 25 % for det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, der anvendes på porteføljen af detaileksponeringer for låntagere, der er bosiddende i Sverige, med sikkerhed i fast ejendom i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013 for kreditinstitutter, der er godkendt i Sverige, og som anvender den interne ratingbaserede metode (IRB) ved beregningen af de lovmæssige kapitalkrav.«

                     2)

                     Bilaget erstattes af bilaget til denne henstilling.

            AFDELING II

            IKRAFTTRÆDEN

         Denne henstilling træder i kraft den 1. januar 2021.

            Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 22. december 2020.

                  Leder af ESRB's sekretariat,

                  på vegne af ESRB's Almindelige Råd

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

            (2)  EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1.

            (3)  EUT C 58 af 24.2.2011, s. 4.

            (4)  Det Europæiske Udvalg For Systemiske Risicis henstilling af 15. december 2015 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger (ESRB/2015/2) (EUT C 97 af 12.3.2016, s. 9).

            (5)  Det Europæiske Udvalg For Systemiske Risicis henstilling af 8. januar 2018 om ændring af henstilling ESRB/2015/2 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger (ESRB/2018/1) (EUT C 41 af 3.2.2018, s. 1).

            BILAG
            Bilaget til henstilling ESRB/2015/2 erstattes af følgende:

                     »BILAG

                        Belgien

                           Et risikovægtet tillæg for detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien pålægges kreditinstitutter, der er godkendt i Belgien, og som anvender IRB-metoden, og som anvendes i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013. Tillægget består af to komponenter:

                                 a)

                                       et fast risikovægtet tillæg på 5 procentpoint og

                                 b)

                                       et forholdsmæssigt risikovægtet tillæg på 33 % af det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, der anvendes på porteføljen af detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien.

                           I.   Beskrivelse af foranstaltningen

                                 1.

                                 Den belgiske foranstaltning, der anvendes i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013, og som pålægges kreditinstitutter, som er godkendt i Belgien, og som anvender IRB-metoden, består af et risikovægtet tillæg for detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien, som består af to komponenter:

                                             a)

                                             Den første komponent består af et tillæg på 5 procentpoint til risikovægten for detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien, som opnås efter beregning af den anden del af det risikovægtede tillæg i overensstemmelse med litra b).

                                             b)

                                             Den anden komponent består af et risikovægtet tillæg på 33 % af det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, der anvendes på porteføljen af detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien. Det eksponeringsvægtede gennemsnit er gennemsnittet af risikovægtene for de individuelle lån beregnet i overensstemmelse med artikel 154 i forordning (EU) nr. 575/2013 vægtet efter den relevante eksponeringsværdi.

                           II.   Gensidighed

                                 2.

                                 I overensstemmelse med artikel 458, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 henstilles det, at de relevante myndigheder i de berørte medlemsstater modsvarer den belgiske foranstaltning ved at anvende den på de filialer af indenlandsk godkendte kreditinstitutter, som er beliggende i Belgien, og som anvender IRB-metoden, inden for den tidsfrist, der er angivet i delhenstilling C(3).

                                 3.

                                 Det henstilles, at de relevante myndigheder modsvarer den belgiske foranstaltning ved at anvende den på indenlandsk godkendte kreditinstitutter, der anvender IRB-metoden, og som har direkte detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien. I overensstemmelse med delhenstilling C(2) henstilles det, at de relevante myndigheder anvender den samme foranstaltning som den, der er blevet gennemført i Belgien af den aktiverende myndighed, inden for den tidsfrist, der er angivet i delhenstilling C(3).

                                 4.

                                 Kan den samme makroprudentielle politiske foranstaltning ikke træffes i henhold til national ret i det pågældende land, henstilles det, at de relevante myndigheder efter samråd med ESRB anvender en makroprudentiel politisk foranstaltning i henhold til deres nationale ret, hvis virkning bedst modsvarer den ovenfor beskrevne foranstaltning, herunder vedtagelse af tilsynsforanstaltninger og -beføjelser, der er fastsat i afsnit VII, kapitel 2, afdeling IV, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (*1). Det henstilles, at de relevante myndigheder vedtager den tilsvarende foranstaltning senest fire måneder efter offentliggørelsen af denne henstilling i Den Europæiske Unions Tidende.

                           III.   Væsentlighedstærskel

                                 5.

                                 Foranstaltningen suppleres af en institutspecifik væsentlighedstærskel på 2 mia. EUR for at styre de relevante myndigheders potentielle anvendelse af de minimis-princippet i forbindelse med gensidige foranstaltninger.

                                 6.

                                 I overensstemmelse med afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 kan de relevante myndigheder i den berørte medlemsstat undtage individuelle indenlandsk godkendte kreditinstitutter, der anvender IRB-metoden, som har ikke-væsentlige detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse i Belgien, og som ligger under væsentlighedstærsklen på 2 mia. EUR. Ved anvendelse af væsentlighedstærsklen bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af eksponeringerne, og det henstilles, at de anvender den belgiske foranstaltning på tidligere undtagne individuelle indenlandsk godkendte kreditinstitutter, hvis væsentlighedstærsklen på 2 mia. EUR overskrides.

                                 7.

                                 Er der ingen godkendte kreditinstitutter i de berørte medlemsstater, som har filialer beliggende i Belgien, eller som har direkte detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien, som anvender IRB-metoden, og som har en eksponering på mindst 2 mia. EUR over for det belgiske boligmarked, kan de relevante myndigheder i de pågældende medlemsstater i henhold til afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 beslutte ikke at modsvare den belgiske foranstaltning. I så fald bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af eksponeringerne, og det henstilles, at de modsvarer den belgiske foranstaltning, hvis et kreditinstitut, der anvender IRB-metoden, overskrider tærsklen på 2 mia. EUR.

                                 8.

                                 I overensstemmelse med afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 udgør væsentlighedstærsklen på 2 mia. EUR det anbefalede maksimale tærskelniveau. De relevante myndigheder, som træffer modsvarende foranstaltninger, kan derfor, i stedet for at anvende den anbefalede tærskel, fastsætte en lavere tærskel for deres jurisdiktioner, hvor det er passende, eller modsvare foranstaltningen uden nogen væsentlighedstærskel.

                        Frankrig

                        En stramning af grænsen for store eksponeringer fastsat i artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, som finder anvendelse på eksponeringer for store ikke-finansielle selskaber med høj gældsætning, som har deres hjemsted i Frankrig, til 5 % af det justerede kapitalgrundlag, som i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. ii), i forordning (EU) nr. 575/2013 finder anvendelse på globalt systemisk vigtige institutter (G-SII'er) og andre systemisk vigtige institutter (O-SII'er) på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter.

                     I.   Beskrivelse af foranstaltningen

                                 1.

                                 Den franske foranstaltning, som finder anvendelse i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. ii), i forordning (EU) nr. 575/2013, og som pålægges G-SII'er og O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter (ikke på delkonsolideret niveau), består af en stramning af grænsen for store eksponeringer til 5 % af deres justerede kapitalgrundlag, som finder anvendelse på eksponeringer for ikke-finansielle selskaber med høj gældsætning, som har deres hjemsted i Frankrig.

                                 2.

                                 Et ikke-finansielt selskab defineres som en fysisk eller juridisk person i henhold til de privatretlige regler, som har sit hjemsted i Frankrig, og som på sit niveau og på det højeste konsolideringsniveau tilhører sektoren ikke-finansielle selskaber som defineret i punkt 2.45 i bilag A til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 (*2).

                                 3.

                                 Foranstaltningen finder anvendelse på eksponeringer mod ikke-finansielle selskaber, som har deres hjemsted i Frankrig, og på eksponeringer for grupper af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber som følger:

                                             a)

                                             For ikke-finansielle selskaber, som er en del af en gruppe af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber, der har sit hjemsted på det højeste konsolideringsniveau i Frankrig, finder foranstaltningen anvendelse på summen af nettoeksponeringer for gruppen og alle dens tilknyttede enheder som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 39), i forordning (EU) nr. 575/2013.

                                             b)

                                             For ikke-finansielle selskaber, som er en del af en gruppe af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber, der har sit hjemsted på det højeste konsolideringsniveau uden for Frankrig, finder foranstaltningen anvendelse på summen af:

                                                         i)

                                                         eksponeringer mod disse ikke-finansielle selskaber, der har deres hjemsted i Frankrig

                                                         ii)

                                                         eksponeringer mod enheder i Frankrig eller i udlandet, som de i nr. i) nævnte ikke-finansielle selskaber har direkte eller indirekte kontrol med som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 39), i forordning (EU) nr. 575/2013, og

                                                         iii)

                                                         eksponeringer mod enheder i Frankrig eller i udlandet, som er økonomisk afhængige af de i nr. i) nævnte ikke-finansielle selskaber som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 39), i forordning (EU) nr. 575/2013.
                                                         Ikke-finansielle selskaber, som ikke har deres hjemsted i Frankrig, og som ikke er et datterselskab eller en økonomisk afhængig enhed af, og som ikke er direkte eller indirekte kontrolleret af et ikke-finansielt selskab, der har sit hjemsted i Frankrig, er derfor ikke omfattet af foranstaltningen.
                                                         I overensstemmelse med artikel 395, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 finder foranstaltningen anvendelse, efter at der er taget hensyn til virkningen af kreditrisikoreduktionsteknikker og undtagelser i overensstemmelse med artikel 399-403 i forordning (EU) nr. 575/2013.

                                 4.

                                 Et systemisk vigtigt institut (G-SII) eller et andet systemisk vigtigt institut (O-SII) skal betragte et ikke-finansielt selskab, der har sit hjemsted i Frankrig, som stort, hvis dets oprindelige eksponering for det ikke-finansielle selskab, eller for gruppen af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber som omhandlet i stk. 3, beløber sig til mindst 300 mio. EUR. Den oprindelige eksponeringsværdi beregnes i overensstemmelse med artikel 389 og 390 i forordning (EU) nr. 575/2013, før der er taget hensyn til virkningen af kreditrisikoreduktionsteknikker og undtagelser fastsat i artikel 399-403 i forordning (EU) nr. 575/2013, og som indberettet i overensstemmelse med artikel 9 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014 (*3).

                                 5.

                                 Et ikke-finansielt selskab betragtes som havende en høj gældsætning, hvis det har en gearingsgrad på over 100 % og en dækningsgrad for dets finansieringsomkostninger på under tre, beregnet på det højeste konsolideringsniveau som følger:

                                             a)

                                             gearingsgraden er forholdet mellem den samlede gæld fratrukket likvide midler og egenkapital, og

                                             b)

                                             dækningsgraden for finansieringsomkostninger er forholdet mellem, på den ene side, værditilvæksten plus driftssubsidier fratrukket i) lønudgifter, ii) driftsrelaterede skatter og -afgifter, iii) andre ordinære nettodriftsudgifter eksklusive nettorenter og lignende omkostninger og iv) afskrivninger, og på den anden side, renter og lignende omkostninger.
                                             Gearings- og dækningsgrad beregnes på grundlag af regnskabsaggregater defineret i overensstemmelse med de gældende standarder, således som disse fremgår af det ikke-finansielle selskabs regnskaber, og som godkendt af en statsautoriseret revisor, hvor det er påkrævet.

                           II.   Gensidighed

                                 6.

                                 Det henstilles, at de relevante myndigheder modsvarer den franske foranstaltning ved at anvende den på indenlandsk godkendte G-SII'er og O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter.

                                 7.

                                 Kan den samme makroprudentielle politiske foranstaltning ikke træffes i henhold til national ret i deres land i overensstemmelse med delhenstilling C(2), henstilles det, at de relevante myndigheder efter samråd med ESRB anvender en makroprudentiel politisk foranstaltning i henhold til deres nationale ret, hvis virkning bedst modsvarer den ovenfor beskrevne foranstaltning. Det henstilles, at de relevante myndigheder vedtager den tilsvarende foranstaltning senest seks måneder efter offentliggørelsen af denne henstilling i Den Europæiske Unions Tidende.

                           III.   Væsentlighedstærskel

                                 8.

                                 Foranstaltningen suppleres af en kombineret væsentlighedstærskel for at styre den potentielle anvendelse af de minimis-princippet af de relevante myndigheder, der anvender gensidige foranstaltninger, som er sammensat af:

                                             a)

                                             En tærskel på 2 mia. EUR for den samlede oprindelige eksponering, som indenlandsk godkendte G-SII'er og O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for banktilsyn har mod sektoren ikke-finansielle selskaber i Frankrig.

                                             b)

                                             En tærskel på 300 mio. EUR, som gælder for indenlandsk godkendte G-SII'er og O-SII'er, der modsvarer eller overstiger den i litra a) nævnte tærskel for:

                                                         i)

                                                         en enkelt oprindelig eksponering mod et ikke-finansielt selskab, der har sit hjemsted i Frankrig

                                                         ii)

                                                         summen af oprindelige eksponeringer mod en gruppe af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber, som har sit hjemsted på det højeste konsolideringsniveau i Frankrig, beregnet i overensstemmelse med stk. 3, litra a)

                                                         iii)

                                                         summen af oprindelige eksponeringer mod ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig, som er en del af en gruppe af indbyrdes forbundne ikke-finansielle selskaber, som har sit hjemsted på det højeste konsolideringsniveau uden for Frankrig, som indberettet i formular C 28.00 og C 29.00 i bilag VIII til gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014.

                                             c)

                                             En tærskel på 5 % af G-SII'ets eller O-SII'ets justerede kapitalgrundlag på det højeste konsolideringsniveau for eksponeringer identificeret i litra b), efter at der er taget hensyn til virkningen af kreditrisikoreduktionsteknikker og undtagelser i overensstemmelse med artikel 399-403 i forordning (EU) nr. 575/2013.
                                             De i litra b) og c) anførte tærskelværdier finder anvendelse, uanset om enheden eller det ikke-finansielle selskab har en høj gældsætning.
                                             Den oprindelige eksponeringsværdi nævnt i litra a) og b) beregnes i overensstemmelse med artikel 389 og 390 i forordning (EU) nr. 575/2013, før der er taget hensyn til virkningen af kreditrisikoreduktionsteknikker og undtagelser fastsat i artikel 399-403 i forordning (EU) nr. 575/2013, og som indberettet i overensstemmelse med artikel 9 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014.

                                 9.

                                 I overensstemmelse med afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 kan de relevante myndigheder i den berørte medlemsstat undtage indenlandsk godkendte G-SII'er eller O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter, som ikke overskrider den i stk. 8 fastsatte kombinerede væsentlighedstærskel. Ved anvendelse af væsentlighedstærsklen bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af de indenlandsk godkendte G-SII'ers og O-SII'ers eksponeringer mod den franske sektor for ikke-finansielle selskaber, samt hvorledes de indenlandsk godkendte G-SII'ers og O-SII'ers koncentration af eksponeringer for store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig udvikler sig, og det henstilles, at de anvender den franske foranstaltning på tidligere undtagne indenlandsk godkendte G-SII'er eller O-SII'er på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter, hvis den i stk. 8 fastsatte kombinerede væsentlighedstærskel overskrides. De relevante myndigheder opfordres også til at gøre opmærksom på de systemiske risici, der er forbundet med den højere gearing hos store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig, til andre markedsdeltagere i deres jurisdiktion.

                                 10.

                                 Er der ingen G-SII'er eller O-SII'er er på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af deres banktilsynsperimeter, som er godkendt i de berørte medlemsstater, og som har eksponeringer mod den franske sektor for ikke-finansielle selskaber over den i stk. 8 fastsatte væsentlighedstærskel, kan de relevante myndigheder i de berørte medlemsstater i henhold til afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 beslutte ikke at modsvare den franske foranstaltning. I så fald bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af de indenlandsk godkendte G-SII'ers og O-SII'ers eksponeringer for den franske sektor for ikke-finansielle selskaber, samt hvorledes de indenlandsk godkendte G-SII'ers og O-SII'ers koncentration af eksponeringer mod store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig udvikler sig, og det henstilles, at de modsvarer den franske foranstaltning, hvis et G-SII eller O-SII på det højeste konsolideringsniveau inden for rammerne af dets banktilsynsperimeter, overskrider den i stk. 8 fastsatte kombinerede væsentlighedstærskel. De relevante myndigheder opfordres også til at signalere de systemiske risici, der er forbundet med den højere gearing i store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig, til andre markedsdeltagere i deres jurisdiktion. De relevante myndigheder opfordres også til at signalere de systemiske risici, der er forbundet med den højere gearing hos store ikke-finansielle selskaber med hjemsted i Frankrig, til andre markedsdeltagere i deres jurisdiktion.

                                 11.

                                 I overensstemmelse med afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 udgør den i stk. 8 fastsatte kombinerede væsentlighedstærskel en anbefalet maksimumstærskel. De relevante myndigheder, som træffer modsvarende foranstaltninger, kan derfor, i stedet for at anvende den anbefalede tærskel, fastsætte en lavere tærskel for deres jurisdiktioner, hvor det er passende, eller modsvare foranstaltningen uden nogen væsentlighedstærskel.

                        Sverige

                        En kreditinstitutspecifik minimumsgrænse på 25 % for det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, der anvendes på porteføljen af detaileksponeringer for låntagere, der er bosiddende i Sverige, med sikkerhed i fast ejendom i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013 for kreditinstitutter, der er godkendt i Sverige, og som anvender den interne ratingbaserede metode (IRB) ved beregningen af de lovmæssige kapitalkrav.

                     I.   Beskrivelse af foranstaltningen

                                 1.

                                 Den svenske foranstaltning, der anvendes i overensstemmelse med artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013, og pålægges kreditinstitutter, som er godkendt i Sverige, og som anvender IRB-metoden, består af en kreditinstitutspecifik minimumsgrænse på 25 % for det eksponeringsvægtede gennemsnit af de risikovægte, som anvendes på porteføljen af detaileksponeringer for låntagere, der er bosiddende i Sverige, og med sikkerhed i fast ejendom.

                                 2.

                                 Det eksponeringsvægtede gennemsnit er gennemsnittet af risikovægtene for de individuelle eksponeringer beregnet i overensstemmelse med artikel 154 i forordning (EU) nr. 575/2013 vægtet efter den relevante eksponeringsværdi.

                           II.   Gensidighed

                                 3.

                                 I overensstemmelse med artikel 458, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 henstilles det, at de relevante myndigheder i de berørte medlemsstater modsvarer den svenske foranstaltning ved at anvende den på de filialer af indenlandsk godkendte kreditinstitutter, som er beliggende i Sverige, og som anvender IRB-metoden, inden for den tidsfrist, der er angivet i delhenstilling C(3).

                                 4.

                                 Det henstilles, at de relevante myndigheder modsvarer den svenske foranstaltning ved at anvende den på indenlandsk godkendte kreditinstitutter, der anvender IRB-metoden, og som har direkte detaileksponeringer for låntagere, der er bosiddende i Sverige, og med sikkerhed i fast ejendom. I overensstemmelse med delhenstilling C(2) henstilles det, at de relevante myndigheder anvender den samme foranstaltning som den, der er blevet gennemført i Sverige af den aktiverende myndighed, inden for den tidsfrist, der er angivet i delhenstilling C(3).

                                 5.

                                 Kan den samme makroprudentielle politiske foranstaltning ikke træffes i henhold til national ret i deres land, henstilles det, at de relevante myndigheder efter samråd med ESRB anvender en makroprudentiel politisk foranstaltning i henhold til deres nationale ret, hvis virkning bedst modsvarer den ovenfor beskrevne foranstaltning. Det henstilles, at de relevante myndigheder vedtager den tilsvarende foranstaltning senest fire måneder efter offentliggørelsen af denne henstilling i Den Europæiske Unions Tidende.

                           III.   Væsentlighedstærskel

                                 6.

                                 Foranstaltningen suppleres af en institutspecifik væsentlighedstærskel på 5 mia. SEK for at styre de relevante myndigheders potentielle anvendelse af de minimis-princippet i forbindelse med gensidige foranstaltninger.

                                 7.

                                 I overensstemmelse med afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 kan de relevante myndigheder i den berørte medlemsstat undtage individuelle indenlandsk godkendte kreditinstitutter, der anvender IRB-metoden, som har ikke-væsentlige detaileksponeringer for låntagere, der er bosiddende i Sverige, med sikkerhed i fast ejendom, og som ligger under væsentlighedstærsklen på 5 mia. SEK. Ved anvendelse af væsentlighedstærsklen bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af eksponeringerne, og det henstilles, at de anvender den svenske foranstaltning på tidligere undtagne individuelle indenlandsk godkendte kreditinstitutter, hvis væsentlighedstærsklen på 5 mia. SEK overskrides.

                                 8.

                                 Er der ingen godkendte kreditinstitutter i de berørte medlemsstater, som har filialer beliggende i Sverige, eller som har direkte detaileksponeringer for låntagere, der er bosiddende i Sverige, og med sikkerhed i fast ejendom, hvor institutterne anvender IRB-metoden og har en eksponering på mindst 5 mia. SEK over for låntagere, der er bosiddende i Sverige, kan de relevante myndigheder i de pågældende medlemsstater i henhold til afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 beslutte ikke at modsvare den svenske foranstaltning. I så fald bør de relevante myndigheder overvåge væsentligheden af eksponeringerne, og det henstilles, at de modsvarer den svenske foranstaltning, hvis et kreditinstitut, der anvender IRB-metoden, overskrider tærsklen på 5 mia. SEK.

                                 9.

                                 I overensstemmelse med afdeling 2.2.1 i henstilling ESRB/2015/2 udgør væsentlighedstærsklen på 5 mia. SEK det anbefalede maksimale tærskelniveau. De relevante myndigheder, som træffer modsvarende foranstaltninger, kan derfor, i stedet for at anvende den anbefalede tærskel, fastsætte en lavere tærskel for deres jurisdiktioner, hvor det er passende, eller modsvare foranstaltningen uden nogen væsentlighedstærskel.

               (*1)  EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338.

               (*2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 af 21. maj 2013 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union (EUT L 174 af 26.6.2013, s. 1).

               (*3)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 680/2014 af 16. april 2014 om gennemførelsesmæssige tekniske standarder for institutters indberetning med henblik på tilsyn i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (EUT L 191 af 28.6.2014, s. 1).«