title: Rådets henstilling af  27. april 2006  om udarbejdelse af aftaler mellem politi, toldvæsen og andre særlige retshåndhævende myndigheder i forbindelse med forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet

text:
               25.5.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 124/1

      RÅDETS HENSTILLING

   af 27. april 2006
   om udarbejdelse af aftaler mellem politi, toldvæsen og andre særlige retshåndhævende myndigheder i forbindelse med forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet
   (2006/C 124/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   DER ERINDRER om:

               (1)

               at et af Den Europæiske Unions mål er gradvis indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed gennem udformning af fælles handling mellem medlemsstaterne inden for politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager,

               (2)

               at dette mål skal nås ved at forebygge og bekæmpe organiseret og andre former for kriminalitet, navnlig terrorisme, menneskehandel og forbrydelser mod børn, ulovlig handel med narkotika og våben, korruption og svig, navnlig gennem et tættere samarbejde mellem politi, toldvæsen og andre kompetente myndigheder i medlemsstaterne; samarbejdet med og, når det er relevant, mellem EU's organer, institutioner og agenturer som f.eks. Kommissionen (OLAF), Europol, Eurojust og Cepol bør også styrkes,

               (3)

               at fælles handling som omhandlet i artikel 30 i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende politisamarbejde omfatter operativt samarbejde mellem de kompetente myndigheder, herunder politi, toldvæsen og andre særlige retshåndhævende myndigheder i medlemsstaterne vedrørende forebyggelse, afsløring og efterforskning af kriminelle handlinger,

               (4)

               at en høj grad af samarbejde er nødvendig på nationalt plan mellem politi, toldvæsen og andre særlige retshåndhævende myndigheder for at nå dette mål på den mest effektive måde,

               (5)

               at Haag-programmet om styrkelse af frihed, sikkerhed og retfærdighed i Den Europæiske Union, som Det Europæiske Råd vedtog i november 2004, understreger, at en optimal beskyttelse af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed kræver tværfaglig og koordineret handling både på EU-plan og på nationalt plan fra de kompetente retshåndhævende myndigheders side, navnlig politi, toldvæsen og grænsekontrolmyndigheder,

               (6)

               at Kommissionens har udsendt meddelelser med titlen »Udvidelse af politi- og toldsamarbejdet i Den Europæiske Union«, »Forbedring af de retshåndhævende myndigheders adgang til oplysninger« og »Udformning af et strategisk koncept med henblik på bekæmpelse af organiseret kriminalitet«,

               (7)

               at der findes forskellige love og administrative bestemmelser eller ordninger i medlemsstaterne om politiets, toldvæsenets og andre kompetente myndigheders roller og funktioner for så vidt angår forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet,

               (8)

               at det for at undgå dobbeltarbejde mellem politi, toldvæsen og andre kompetente myndigheder og for at udnytte deres komplementære ressourcer bedst muligt er af afgørende betydning at fremme og sikre et højt forbindelses- og samarbejdsniveau og en effektiv organisatorisk respons,

               (9)

               at medlemsstaterne i Rådets resolution af 29. november 1996 om udarbejdelse af aftaler mellem politi og toldvæsen med henblik på narkotikabekæmpelse (1) indtrængende blev opfordret til at udarbejde aftaler mellem politi og toldvæsen med henblik på narkotikabekæmpelse, og at det er blevet erkendt, at det er nødvendigt at udvide sådanne aftaler til andre kriminalitetsområder,

         HENSTILLER, AT MEDLEMSSTATERNE:

               1.

               tager de nødvendige skridt til — uden at foregribe nationale love eller administrative bestemmelser — at udarbejde formelle aftaler eller andre ordninger på nationalt plan mellem politi, toldvæsen og andre kompetente myndigheder med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet;

               2.

               i disse aftaler eller andre ordninger især indarbejder bestemmelser, der dækker følgende:

                           a)

                           nøjagtig beskrivelse af og hensyntagen til hver tjenestes respektive kompetence

                           b)

                           udveksling af og fælles adgang til relevante oplysninger og strategiske, taktiske og operative efterretninger, når det er relevant, især ved at lette den gensidige direkte eller indirekte adgang til databaser, under behørig hensyntagen til den enkeltes rettigheder og databeskyttelsesreglerne

                           c)

                           udvikling og fremme af bedste praksis

                           d)

                           procedurer for operative anliggender og, når det er relevant:

                                       —

                                       fælles aktioner

                                       —

                                       fælles mobile patruljer

                                       —

                                       fælles efterforskningshold

                                       —

                                       fælles efterretningshold

                                       —

                                       forskellige tjenesters fælles anvendelse af udstyr og samarbejde om udvikling, indkøb, indsættelse og brug af teknologi

                           e)

                           udveksling af forbindelsesofficerer på hovedkvarterniveau mellem politi, toldvæsen og andre kompetente myndigheder og også i den nationale Europol-enhed og på Europols nationale kontorer med henblik på at øge den gensidige tillid og lette kommunikationen, hvor dette skønnes nødvendigt, i overensstemmelse med national ret

                           f)

                           fælles uddannelse for de kompetente myndigheder, i givet fald med støtte fra Cepol

                           g)

                           udveksling af oplysninger om og, når det er relevant, fælles evaluering af brugen af analyser og efterforskningsteknikker

                           h)

                           udveksling af kriminalstatistiske oplysninger og, når det er relevant, udvikling af et fælles system med henblik på indsamling af sådanne oplysninger

                           i)

                           i givet fald fremme af et koncept med fælles platforme for flere tjenester på nationalt plan, der består af embedsmænd fra politi, toldvæsen og andre kompetente myndigheder, især med henblik på international udveksling af oplysninger

                           j)

                           eventuel deltagelse i permanente multilaterale samarbejdsstrukturer mellem politi, toldvæsen og andre retshåndhævende myndigheder i områder ved medlemsstaternes indre grænser

                           k)

                           oprettelse af snævre forbindelsesordninger på lokalt plan

                           l)

                           fælles pressemeddelelser i tilfælde af fælles aktioner;

               3.

               inden et år gennem generalsekretariatet meddeler Rådet, hvilke foranstaltninger de har truffet til opfølgning af denne henstilling;

               4.

               gennemfører denne henstilling, der træder i stedet for resolutionen af 29. november 1996 om udarbejdelse af aftaler mellem politi og toldvæsen med henblik på narkotikabekæmpelse.

      (1)  EFT C 375 af 12.12.1996, s. 1.


				|

		52014DC0428

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Sveriges nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2014 /* COM/2014/0428 final */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Sveriges nationale reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Sveriges konvergensprogram for 2014
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148,
stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger
samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 9, stk. 2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[4],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske
Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for beskæftigelse og vækst, Europa
2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer
på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas
potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
På grundlag af Kommissionens forslag vedtog Rådet den
13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for
medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober
2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes
beskæftigelsespolitikker, som tilsammen udgør de "integrerede
retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede
retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og
beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog medlemsstaternes
stats- og regeringschefer en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en
sammenhængende ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i
euroområdet under anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og
politikker. De traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af
medlemsstaterne, og forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa
2020-strategien og gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling
om Sveriges nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Sveriges
opdaterede konvergensprogram for 2012-2016.
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[5],
som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af
forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[6], hvori Sverige blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en
dybdegående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede Det
Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel
stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det
understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende
finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånevilkår i økonomien,
fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale
konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen
resultaterne af sin dybdegående undersøgelse af Sverige[7], jf. artikel 5 i
forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den
konklusion, at Sverige fortsat oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver
overvågning og politisk handling. Der bør navnlig udvises opmærksomhed om
gældsætningen i husholdningerne og det ineffektive boligmarked. Til trods for,
at det store overskud på de løbende poster ikke er behæftet med de samme risici
som et stort underskud og delvis skyldes behovet for nedgearing, vil
Kommissionen som led i det europæiske semester fortsætte med at følge
udviklingen på Sveriges løbende poster.
(8)
Den 16. april 2014 afleverede Sverige sit
konvergensprogram for 2014 og sit nationale reformprogram for 2014. For at tage
hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet
vurderet sammen.
(9)
Formålet med den budgetstrategi, der er beskrevet i
konvergensprogrammet for 2014, er at sikre et gennemsnitligt offentligt
overskud på 1 % af BNP i løbet af konjunkturforløbet, som det fremgår af
Sveriges budgetramme. I programmet bekræftes den mellemfristede
budgetmålsætning, der blev fastsat i det foregående program, om et strukturelt
underskud på 1 % af BNP, hvilket afspejler bestemmelserne i stabilitets-
og vækstpagten. På baggrund af den (genberegnede) strukturelle saldo regnes der
i konvergensprogrammet med et resultat, der mere end opfylder den
mellemfristede budgetmålsætning gennem hele programperioden. Ifølge programmet
forventes den offentlige gæld, som forbliver et godt stykke under
referenceværdien på 60 % af BNP, at falde fra 41,5 % af BNP i 2014
til 35 % i 2017. Samlet set er den budgetstrategi, der beskrives i
programmet, i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og
vækstpagten. Det makroøkonomiske scenarie, der danner grundlag for programmets
budgetmæssige fremskrivninger, er realistisk. For så vidt angår de offentlige
finansers langsigtede bæredygtighed, bruger Sverige en stor andel af sit BNP på
langtidspleje, og i betragtning af aldringen af den svenske befolkning, regnes
der med betydelige udgiftsstigninger på den lange bane, så udgifterne i 2060
vil udgøre 6,4 % af BNP. For at garantere den langsigtede finanspolitiske
holdbarhed vil Sverige derfor skulle sikre tilstrækkelige primære overskud og
sørge for en yderligere begrænsning af de aldersrelaterede udgiftsstigninger.
På baggrund af sin vurdering af konvergensprogrammet for 2014 og Kommissionens
prognose finder Rådet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97, at
Sveriges program er i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og
vækstpagten, og at risikoen for ikke at nå budgetmålene er begrænset.
(10)
Den høje gæld i den private sektor, navnlig i de
svenske husholdninger, vækker stadig bekymring. Samtidig er den finansielle
sektors eksponering over for husholdningerne, i modsætning til erhvervslivet,
steget på niveau med husholdningsgælden, som i øjeblikket udgør 83 % af
BNP eller knap 160 % af den disponible indkomst. Den høje gæld skyldes en
fortsat kreditvækst og en langsom afvikling af realkreditlån. I tilfælde af rentestigninger, faldende boligpriser
og/eller en negativ makroøkonomisk udvikling vil husholdningernes høje gæld
udgøre en risiko. En sådan udvikling ville påvirke
husholdningerne og deres forbrugsmønstre. Det kunne også medføre negative
halebegivenheder i banksektoren, idet antallet af misligholdte lån og
omkostningerne ved markedsfinansiering vil stige. Sverige har hverken bebudet
eller vedtaget foranstaltninger til at rette op på boligbeskatningens
gældsfremmende virkninger, hvilket kunne gøres ved at omlægge skatten uden at
øge det samlede skattetryk. Sverige har dog taget visse skridt til at fremme en
mere forsigtig kreditgivning ved i maj 2013 at indføre et loft for
risikovægtede realkrediteksponeringer på 15 %, og der er annonceret en
yderligere stigning heraf. Ikke desto mindre foregår gældsafviklingen meget langsomt
med lange amortiseringsperioder og belåningsgrader på under 75 %, og der
er ikke truffet afgørende foranstaltninger i den forbindelse til trods for
anbefalingen i oktober 2013 om at indføre personlige amortiseringsplaner. Den
svenske bankforening skærpede sin anbefaling i marts 2014 og opfordrede til en
amortisering ned til 70 % af belåningsgraden. Endelig har Sverige rettet
op på gældsfordelene i forbindelse med selskabsbeskatningen ved yderligere at begrænse
mulighederne for rentefradrag, udvide dem til at gælde for alle koncerninterne
lån, og ved at indføre et såkaldt investeringsfradrag, der måske vil kunne
rette op på selskabsbeskatningens gældsfremmende virkninger. Selskabsskatten er også blevet sænket fra
26,3 % til 22 % fra begyndelsen af 2013.
(11)
Det svenske boligmarked, som har været kendetegnet
ved kraftige prisstigninger i de seneste tyve år, er fortsat en potentiel kilde
til ustabilitet. Ineffektiviteten vejer tungt på boligudbuddet, navnlig som
følge af komplekse planprocesser, begrænset konkurrence inden for bygge- og
anlægssektoren og en høj grad af huslejekontrol. Disse vil sammen med
beskatningens gældsfremmende virkninger ofte medføre stigende boligpriser.
Sverige har truffet visse foranstaltninger på markedet for lejeboliger, men de
lader ikke til at være tilstrækkelige til at rette op på de underliggende
strukturelle problemer, der er forbundet med det meget rigide udlejningssystem.
Det lovforslag, som den svenske regering fremsatte den 9. april 2014,
indeholder ingen foranstaltninger vedrørende markedet for lejeboliger. Sverige
har truffet foranstaltninger til at rette op på ineffektiviteten i
planprocesserne samt kommunernes lokalplanlægningsmonopol ved at stille krav
om, at kommunerne skal have det regionale for øje, når de fastsætter
boligbehovene. Disse foranstaltninger er et skridt i den rette retning. De er
endnu ikke alle blevet gennemført, og der er ikke indført sanktioner i tilfælde
af, at kommunerne ikke overholder kravene.
(12)
Til trods for de mange midler, der afsættes til
uddannelsessektoren, er uddannelsesresultaterne for det obligatoriske
skoleforløb som målt i de internationale elevundersøgelser dårligere end i
begyndelsen af 2000'erne, og Sverige ligger nu under gennemsnittet i både EU og
OECD på alle de tre områder, der testes (læsning, matematik og naturvidenskab).
Den socioøkonomiske baggrund spiller også en større rolle for
uddannelsesresultaterne, og niveauforskellene mellem skolerne er blevet større.
Regeringen har truffet foranstaltninger, der går i rette retning, men det lader
til, at der skal foretages en mere radikal strukturel ændring. Derfor vil
Sverige gennemføre en undersøgelse af effektiviteten af skolesystemet med
henblik på at genoprette et højt præstationsniveau.
(13)
Arbejdsmarkedsforholdene for de unge, de lavt
kvalificerede og personer med indvandrerbaggrund er stadig dårlige.
Ungdomsarbejdsløsheden ligger fortsat over EU‑gennemsnittet. Den svenske
regering har taget skridt til at rette op på dette, men problemerne lader til
at være relateret til uddannelsessystemet, eftersom der ikke uddannes
tilstrækkeligt med unge med de nødvendige kvalifikationer til at blive
velintegreret på arbejdsmarkedet. For så vidt angår forholdet mellem
integration på arbejdsmarkedet og uddannelse, har Sverige truffet
foranstaltninger til at lette overgangen fra skole til arbejdsliv (reform af
praktikpladsordningen, herunder indførelse af en "praktikløn") og
hjælpe de unge med at opnå erhvervserfaring ("erhvervsintroduktionsjobs").
Overgangen er også blevet de facto lettet ved indførelsen af tidlige
foranstaltninger rettet mod de mest trængende. De ikkeregistrerede unge, der
hverken er i beskæftigelse eller under almen eller faglig uddannelse, er dog
ikke tilstrækkeligt dækket, og det er svært at nå ud til dem. Sverige arbejder
også på at øge integrationen af personer med indvandrerbaggrund, men der er dog
stadig visse udfordringer, navnlig for indvandrere fra lande uden for EU.
Endelig er Sverige i færd med at undersøge effektiviteten af den aktuelle
reducerede momssats for restauranter og cateringvirksomheder, som skal skabe
flere jobs. De endelige resultater forventes i januar 2016.
(14)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Sveriges økonomiske politik. Den har
vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram. Kommissionen har
ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Sverige, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede styring ved fra EU-plan at give input til kommende
nationale beslutninger. Dens henstillinger som led i det europæiske semester er
afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor.
(15)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
Sveriges konvergensprogram, og Rådets udtalelse[8]
afspejles især i henstilling 1 nedenfor.
(16)
På baggrund af resultaterne af Kommissionens
dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale
reformprogram og konvergensprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til
artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles i
henstilling 2 og 3 nedenfor,
HENSTILLER, at Sverige i perioden
2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på følgende:
1.           Fortsætte med at føre en
vækstfremmende finanspolitik og bevare en sund budgetstilling og sikre
opfyldelse af den mellemfristede budgetmålsætning i hele konvergensprogrammets
løbetid, også med henblik på udfordringerne for de offentlige finansers langsigtede
holdbarhed som følge af en aldrende befolkning.
2.           Bremse kreditvæksten i
husholdningerne og den private gældsætning. Med henblik herpå reducere
indkomstbeskatningens gældsfremmende virkninger ved gradvist at begrænse
mulighederne for rentefradrag i forbindelse med realkreditlån og/eller ved at
øge den løbende boligbeskatning. Træffe yderligere foranstaltninger for at
fremskynde amortiseringen af realkreditlån.
3.           Yderligere effektivisere
boligmarkedet gennem fortsatte reformer af huslejefastsættelsessystemet.
Navnlig give mulighed for en mere markedsbaseret husleje ved at bevæge sig væk
fra nytteværdiordningen og i stedet liberalisere flere dele af lejemarkedet
samt for større aftalefrihed mellem den enkelte lejer og ejer. Reducere
varigheden og kompleksiteten af plan- og appelprocesserne ved at skære ned på
og sammenlægge de administrative krav, harmonisere byggekrav og ‑standarder
på tværs af kommunerne og øge gennemsigtigheden ved arealudstykning. Tilskynde
kommunerne til selv at stille jord til rådighed for nye boligprojekter.
4.           Træffe hensigtsmæssige
foranstaltninger til at forbedre de grundlæggende færdigheder og lette
overgangen fra uddannelse til arbejdsliv, herunder gennem mere udbredt
arbejdspladslæring og flere lærepladser. Øge indsatsen for mere effektivt at
målrette de arbejdsmarkeds- og uddannelsesrelaterede foranstaltninger på de
lavt kvalificerede unge og personer med indvandrerbaggrund. Med hensyn til de
offentlige tilbud og tjenester i højere grad skride ind over for og nå ud til
de ikkeregistrerede unge.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 428 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 90 final.
[8]               I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97.


67/125/EØF: Kommissionens henstilling af 31. januar 1967 til medlemsstaterne om arbejdsbeskyttelse af unge


Avis juridique important

|

32002H0178

Rådets henstilling af 18. februar 2002 om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik

EF-Tidende nr. L 060 af 01/03/2002 s. 0070 - 0080

Rådets henstillingaf 18. februar 2002om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik(2002/178/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 128, stk. 4,som henviser til Kommissionens henstilling af 12. september 2001,som henviser til den fælles udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget og Udvalget for Økonomisk Politik, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Rådet vedtog retningslinjerne for beskæftigelsen for 2001 ved afgørelse af 19. januar 2001(1).(2) Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 enedes om en overordnet strategi for beskæftigelse, økonomisk reform og social samhørighed og forpligtede sig til at skabe betingelserne for fuld beskæftigelse; der blev i overensstemmelse hermed opstillet mål for beskæftigelsesfrekvenserne, som skulle nås i 2010; disse blev suppleret på Det Europæiske Råds møde i Stockholm den 23. og 24. marts 2001 med midtvejsmål for 2005 og med et nyt mål for 2010 for højere beskæftigelsesfrekvens blandt de ældre.(3) Det Europæiske Råd i Nice den 7., 8. og 9. december vedtog den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, hvori det hedder, at en tilbagevenden til fuld beskæftigelse kræver ambitiøse politiske planer for at øge beskæftigelsesfrekvensen, nedbringe de regionale og kønsbetingede uligheder samt forbedre jobkvaliteten.(4) Rådet vedtog henstillingen om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik den 15. juni 2001, og på Det Europæiske Råds møde i Amsterdam den 16. og 17. juni 1997 blev der tilvejebragt enighed om en resolution om en stabilitets- og vækstpagt med forpligtelser for hver enkelt medlemsstat.(5) Medlemsstaterne bør gennemføre denne henstilling i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og navnlig arbejdsmarkedsdelen deri.(6) I den fælles beskæftigelsesrapport for 2001, der er udarbejdet i fællesskab af Rådet og Kommissionen, beskrives beskæftigelsessituationen i Fællesskabet, og der ses nærmere på, i hvilket omfang medlemsstaterne ved gennemførelsen af deres beskæftigelsespolitik har fulgt retningslinjerne for beskæftigelsen og Rådets henstilling af 19. januar 2001 om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik(2).(7) Rådet finder det på baggrund af gennemgangen af gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker hensigtsmæssigt at rette henstillinger til medlemsstaterne. Et sådant tiltag bør anvendes med måde, og henstillingerne bør fokusere på de væsentligste emner, og de bør være baseret på en solid og grundig analyse.(8) Når der gennemføres foranstaltninger for at supplere aktioner, som medlemsstaterne har iværksat som led i bestræbelserne på at opnå fuld beskæftigelse, skal medlemsstaternes kompetence respekteres.(9) Rådet anerkender den store indsats, som medlemsstaterne allerede har gjort for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingen af 19. januar 2001. Ved evalueringen af virkningen af disse politikker bør beskæftigelsesretningslinjernes flerårige perspektiv tages i betragtning.(10) Den indsats, som medlemsstaterne iværksætter på grundlag af retningslinjerne, bør orientere sig efter de fire søjler og følge en sammenhængende helhedsstrategi, der tager sigte på at opnå fuld beskæftigelse, idet der tages hensyn til medlemsstaternes forskellige udgangspositioner, udvikle og gennemføre globale og sammenhængende strategier for livslang uddannelse og indgå et omfattende partnerskab med arbejdsmarkedets parter; man bør i nødvendigt omfang være opmærksom på ligestillingsaspektet og behovet for at reducere de regionale uligheder, og fremskridtene under alle fire søjler skal evalueres på grundlag af indikatorer.(11) For at vende udviklingen i ungdoms- og langtidsledigheden skal alle unge tilbydes arbejde, inden de har været ledige i seks måneder, og alle voksne arbejdsløse skal have tilbud om en ny start, inden de har været arbejdsløse i tolv måneder.(12) Medlemsstaterne bør modernisere den offentlige arbejdsformidling.(13) Det er vigtigt at begrænse motivationsdæmpende forhold i skattesystemer og sociale ordninger for at sikre en højere erhvervsfrekvens blandt kvinder og ældre.(14) For at man kan skabe et konkurrencedygtigt og dynamisk vidensbaseret samfund, må der først opstilles nationale mål, ligesom der skal udvikles og etableres et system for livslang uddannelse omfattende grunduddannelse, uddannelse på sekundærtrinnet, ungdomsuddannelse, videreuddannelse og erhvervsuddannelse; hertil kræves det, at alle de involverede parter, herunder offentlige myndigheder, arbejdsmarkedets parter og privatpersoner, engagerer sig aktivt, og at civilsamfundets organisationer yder et relevant bidrag.(15) Der er behov for en sammenhængende politik, der fremmer den sociale integration ved at støtte integrationen af dårligt stillede grupper og enkeltpersoner på arbejdsmarkedet, og som bidrager til at bekæmpe forskelsbehandling i forbindelse med adgangen til arbejdsmarkedet og på arbejdsmarkedet.(16) Der er behov for at skabe bedre vilkår for virksomhederne og give potentielle iværksættere den nødvendige forberedelse, som sætter dem i stand til at starte egen virksomhed, således at der skabes flere og mere dynamiske virksomheder og flere arbejdspladser. Det er nødvendigt at skabe de nødvendige rammer, for at det beskæftigelsesmæssige vækstpotentiale, som findes i servicesektoren, kan udnyttes.(17) Vedvarende jobskabelse kræver beskatningssystemer, der er mere beskæftigelsesvenlige, og hvor det nuværende høje skattetryk på arbejde flyttes over på andre beskatningsobjekter såsom energi og miljø.(18) Lokale beskæftigelsesfremmende initiativer bidrager i væsentligt omfang til virkeliggørelsen af de mål, som forfølges med den europæiske beskæftigelsesstrategi.(19) Etableringen af partnerskaber på alle relevante niveauer er nøglen til en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse og til fremme af virksomhedernes og deres ansattes tilpasningsevne.(20) De kønsbetingede forskelle på arbejdsmarkedet - især med hensyn til beskæftigelse, arbejdsløshed og lønninger - og kønssegregeringen i de enkelte sektorer og erhverv kræver en overordnet integrationsstrategi og foranstaltninger, der gør det muligt at forene arbejde og familieliv bedre -RETTER HERMED de henstillinger, som fremgår af bilaget, til de enkelte medlemsstater.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2002.På Rådets vegneM. Arias CañeteFormand(1) EFT L 22 af 24.1.2001, s. 18.(2) EFT L 22 af 24.1.2001, s. 27.BILAGI. BELGIENProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenArbejdsmarkedssituationen i Belgien blev bedre i 2000 med en stigning i beskæftigelsesfrekvensen til 60,5 %, hvilket dog stadig er væsentligt lavere end de 70 %, der blev vedtaget som mål i Lissabon. Man kunne konstatere et yderligere fald i arbejdsløsheden til 7 % (under EU-gennemsnittet på 8,2 %), og væksten i beskæftigelsen nåede op på EU-gennemsnittet (1,8 %). Der er dog en række gamle uafklarede forhold, som man kun langsomt er ved at finde en løsning på.- Antallet af personer, som bliver langtidsledige, er stort, og på trods af, at der er sket et yderligere fald, er det samlede antal langtidsledige - 3,8 % af arbejdsstyrken i 2000 - stadig større end EU-gennemsnittet.- Andelen af beskæftigede blandt de ældre er stadig den laveste i EU (26,3 %, 11,4 procentpoint under EU-gennemsnittet), og kvindernes andel med 51,5 % er fortsat under EU-gennemsnittet.- Skattetrykket på arbejde er stadig et af de højeste i Det Europæiske Fællesskab.- Der er en åbenbar mangel på kvalificeret arbejdskraft, og der er endnu ikke vedtaget en omfattende og sammenhængende strategi for livslang uddannelse.- Beskæftigelsen udviser stadig store regionale uligheder, som peger imod en utilstrækkelig arbejdskraftsmobilitet.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind på at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at iværksætte en forebyggende politik, især rettet mod de voksne, forbedre beskæftigelsessituationen for ældre og kvinder, lette skattetrykket på arbejde, udvikle et system for livslang uddannelse og øge arbejdskraftens mobilitet mellem regionerne.Belgien bør derfor:1) begrænse antallet af arbejdsløse, der glider over i langtidsledighed, ved at tage afgørende skridt til at iværksætte et passende system, som sikrer hurtig indgriben over for arbejdsløse voksne, og undersøge virkningen af den nye personaliserede strategi over for unge arbejdsløse2) gøre en større indsats for at øge den samlede beskæftigelsesfrekvens, især for kvinder og ældre; Belgien bør først og fremmest undersøge virkningen af de seneste foranstaltninger og overveje yderligere foranstaltninger for at forebygge, at arbejdstagere trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet i en relativ tidlig alder, og incitamenter for at forbedre ældres evne til at forblive på arbejdsmarkedet3) træffe yderligere foranstaltninger til at nedbringe skattetrykket på arbejde, således at det bliver attraktivt for de ledige at komme i arbejde og for virksomhederne at skabe nye job, føre nøje tilsyn med virkningen af de foranstaltninger, der allerede er truffet, herunder nedsættelse af socialsikringsbidragene4) udvide - i samarbejde med alle berørte aktører - bestræbelserne på at udvikle og iværksætte en sammenhængende strategi for livslang uddannelse for at forebygge, at der opstår udækkede kvalifikationsbehov, for at gøre det mere attraktivt at tage en teknisk eller faglig uddannelse og for at skabe et mere solidt grundlag for den vidensbaserede økonomi og det vidensbaserede samfund;5) i samarbejde med arbejdsmarkedets parter fortsætte bestræbelserne for at nå frem til en bedre kombination af tryghed og større fleksibilitet på arbejdsmarkedet og iværksætte en koordineret indsats for at øge arbejdskraftens mobilitet mellem regionerne ved at oplyse om beskæftigelsessituationen på arbejdsmarkedet og ved at koordinere arbejdsmarkedspolitikkerne bedre.II. DANMARKProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenArbejdsmarkedssituationen er fortsat meget gunstig med den højeste beskæftigelsesfrekvens for kvinder i Det Europæiske Fællesskab (71,6 %), en af de højeste beskæftigelsesfrekvenser for mænd (80,8 %) og et af de laveste arbejdsløshedstal (4,7 %). Om end Danmark har overgået Lissabon-målene, er de væsentligste problemer for landet nu:- Den samlede skattebyrde er - selv om den er aftagende - stadig høj. Den beskedne forskel mellem overførselsindkomster og de laveste lønindkomster har indtil videre betydet, at skattereformerne kun har haft en begrænset indvirkning på incitamentet for lavindkomstgrupperne til at arbejde.- Arbejdsmarkedet blev mere presset i 2000, samtidig med at en betragtelig del af befolkningen i den erhvervsdygtige alder er på efterløn eller modtager sociale ydelser, og beskæftigelsesfrekvensen fortsat er lav blandt indvandrere.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind på at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at lette skattetrykket og øge deltagelsen på arbejdsmarkedet.Danmark bør derfor:1) videreføre og føre nøje tilsyn med gennemførelsen af igangværende reformer med henblik på at nedbringe det samlede skattetryk på arbejde, især ved at sænke den høje marginalbeskatning af små og mellemstore indkomster2) videreføre incitamenter til at få endnu flere i arbejde, navnlig ved at fortsætte bestræbelserne på at udvikle det rummelige arbejdsmarked og øge indsatsen for at integrere indvandrerne på arbejdsmarkedet.III. TYSKLANDProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenEn alt i alt positiv udvikling i beskæftigelsen og arbejdsløsheden i løbet af de senere år blev bekræftet i 2000. Den samlede beskæftigelsesfrekvens ligger med 65,3 % over gennemsnittet i Det Europæiske Fællesskab, men den er stadig 5 procentpoint under Lissabon-målet. De største udfordringer for det tyske arbejdsmarked:- Der er et relativt langsomt fald i langtidsledigheden, som stadig rammer 4 % af arbejdsstyrken, og vedholdende regionale forskelle, især for arbejdsløshedens vedkommende, med områder i de nye delstater som de hårdest ramte. Selv om de aktive arbejdsmarkedspolitikker har kunnet dæmpe virkningen af de forandringer, der sker, er resultaterne af disse politikker i den østlige del af landet blandede.- Beskæftigelsesfrekvensen faldt en anelse til 37,3 % for personer mellem 55 og 64 år, og er dermed under EU-gennemsnittet.- Der er behov for at modernisere arbejdstilrettelæggelsen og for en væsentlig vedvarende indsats for livslang uddannelse for at overvinde kvalifikationskløften og generelt øge arbejdskraftens kvalifikationsniveau.- På trods af igangværende reformer er skattetrykket på arbejde fortsat højt.- Tyskland har i henhold til de tilrådighedsstående oplysninger store kønsbetingede lønforskelle og relativt få børnepasningsfaciliteter.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind på at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at iværksætte en forebyggende politik, øge antallet af ældre erhvervsaktive, fremme livslang uddannelse, lette skattetrykket på arbejde og fremme lige muligheder.Tyskland bør derfor:1) for at nedbringe langtidsledigheden drastisk styrke bestræbelserne på at forhindre, at arbejdsløse glider over i langtidsledighed, især i den østlige del af landet og med hensyn til etniske minoriteter og indvandrere, og forbedre effektiviteten af de aktive arbejdsmarkedspolitikker2) videreføre arbejdet med at fjerne hindringer og motivationsdæmpende faktorer, som bidrager til at holde ældre og andre risikogrupper ude af arbejdsmarkedet; undersøge og informere om igangværende og aftalte aktioners effektivitet og vedtage nye foranstaltninger for at forbedre beskæftigelsesevnen for arbejdstagere på over 55 år3) tage skridt til, eventuelt som led i "Alliance for Jobs", at gøre arbejdskontrakter og arbejdstilrettelæggelsen mere fleksibel; løse problemet med kvalifikationskløfter på arbejdsmarkedet ved at gennemføre de vedtagne forbedringer med hensyn til grundlæggende erhvervsuddannelse og efter- og videreuddannelse og ved at udvikle en omfattende strategi for livslang uddannelse støttet på kvalitative og kvantitative mål. Arbejdsmarkedsparterne og regeringen opfordres til hver på sit kompetenceområde at styrke indsatsen for at øge kvaliteten af efter- og videreuddannelse og indføre systemer for godkendelse og anerkendelse af formel og non-formel uddannelse4) videreføre arbejdet med at nedsætte skatter og sociale sikringsbidrag i den nederste del af lønskalaen, så det kan betale sig at arbejde, og så udsigterne til at komme i arbejde bliver realistiske og rimelige; undersøge og udarbejde en rapport om virkningerne af de iværksatte foranstaltninger5) styrke indsatsen for at reducere forskellene mellem mænds og kvinders løn og se nærmere på, hvordan skattesystemet og de sociale ordninger påvirker kvindernes beskæftigelsessituation; skaffe flere børnepasningsfaciliteter, som i højere grad er indpasset efter arbejdstider og skoletider. Gennemførelsen af disse foranstaltninger bør foretages i samarbejde med alle berørte parter på alle niveauer og overvåges ved hjælp af passende kontrollable indikatorer og mål.IV. GRÆKENLANDProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenGrækenland har stadig en af de laveste beskæftigelsesfrekvenser i EU (55,6 % samlet og 40,9 % for kvindernes vedkommende, hvilket er betydeligt under Lissabon-målene). Arbejdsløsheden har nu stabiliseret sig på 11 % - en del over EU-gennemsnittet - med en vækst i beskæftigelsen, som udlignes af en langsigtet strukturel stigning i arbejdsstyrken. Langtidsledigheden er faldet til 6,2 %, men er stadig væsentlig højere end EU-gennemsnittet. Situationen afspejler følgende strukturelle problemer på arbejdsmarkedet:- Beskæftigelsesfrekvensen er lav samtidig med, at der er uudnyttet jobskabelsespotentiale i de små og mellemstore virksomheder og i servicesektoren.- Selv om ungdomsarbejdsløsheden, arbejdsløsheden blandt kvinder og langtidsledigheden er høj, har de offentlige arbejdsformidlinger endnu ikke anlagt en forebyggende og personaliseret strategi. Der gøres en indsats for at overvåge statistiske data, men noget samlet system findes endnu ikke.- Med hensyn til de lave beskæftigelsesfrekvenser bør der foretages en revision af skattesystemet og reglerne for pensionsrettigheder med henblik på at øge udbuddet af arbejdskraft.- Reformerne i undervisningssektoren omfatter initiativer til udvikling af et system for livslang uddannelse, men der findes endnu ingen klar overordnet strategi, og både det almene uddannelsessystem og erhvervsuddannelsessystemet trænger til at blive forbedret yderligere.- Selv om den nylige arbejdsmarkedsreform udgør et vigtigt skridt hen imod en modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, kan den meget vel moderniseres yderligere. Arbejdsmarkedets parter vil skulle inddrages aktivt i dette arbejde, hvis der skal opnås resultater.- Der er store forskelle mellem mænd og kvinder for så vidt angår beskæftigelse og arbejdsløshed. Problemet bør løses bl.a. ved at øge børnepasningsfaciliteterne.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at iværksætte en overordnet politisk strategi, forebygge arbejdsløshed, reformere skattesystemet og de sociale ordninger, fremme livslang uddannelse, modernisere arbejdets tilrettelæggelse og integrere ligestillingsaspektet.Grækenland bør derfor:1) forbedre den overordnede strategi, navnlig ved at udvikle et sæt velkoordinerede og afbalancerede politikker for gennemførelsen af beskæftigelsesretningslinjerne på tværs af de fire søjler med det formål at øge beskæftigelsesfrekvensen, især for kvinder og unge2) fremskynde omstruktureringen af den offentlige arbejdsformidling og iværksætte afgørende og sammenhængende foranstaltninger for at forhindre unge og voksne arbejdstagere i at glide over i langtidsledighed, bl.a. ved hurtigt at indføre den personaliserede metode; forbedre statistiksystemet yderligere, således at indikatorerne for forebyggelse og aktivering kan foreligge i god tid, og overvågningen af fremskridtene blive effektiv3) undersøge og udrydde skævheder som følge enten af skat på arbejde eller af pensionsrettigheder og dermed gøre det mere attraktivt at arbejde;4) videreudvikle og gennemføre en omfattende strategi for livslang uddannelse, herunder opstilling af mål, øge investeringerne i og yderligere forbedre det almene uddannelsessystem og erhvervsuddannelsessystemet, herunder lærlingeuddannelserne, for at forbedre arbejdsstyrkens kvalifikationer og opfylde arbejdsmarkedets behov;5) sikre fuldstændig gennemførelse af den nylige arbejdsmarkedsreformpakke i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter; arbejdsmarkedets parter skal i den forbindelse påtage sig yderligere forpligtelser i forbindelse med moderniseringen af arbejdets tilrettelæggelse, samtidig med at de forsøger at finde en passende balance mellem fleksibilitet og tryghed;6) træffe effektive og omfattende foranstaltninger for at nedbringe forskellene mellem mænds og kvinders beskæftigelses- og arbejdsløshedssituation; til dette formål er der behov for at udvide pasningsmulighederne for børn og andre pasningskrævende personer.V. SPANIENProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenSpanien har i de senere år oplevet en støt vækst i både økonomien og beskæftigelsen, men der er stadig store udfordringer at tage fat på:- Arbejdsløsheden er stadig så høj som 14,1 %, selv om der er sket et markant fald siden 1996. Langtidsledigheden er også faldet, men især kvinderne er fortsat hårdt ramt af arbejdsløshed.- Beskæftigelsesfrekvensen er på 55 %, og selv om den er stigende, er den en af de laveste i Fællesskabet, langt under Lissabon-målet. Selv om kvindernes beskæftigelsesfrekvens har været stigende, er den fortsat en af de laveste i Fællesskabet med 40,3 %. Forskellen mellem tallene for mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens og arbejdsløshed (henholdsvis 29,6 og 10,8 procentpoint) er blandt de største i Fællesskabet.- På trods af det generelt lave uddannelsesniveau og de relativt få deltagere i videreuddannelse er der endnu ikke vedtaget en omfattende og sammenhængende strategi for livslang uddannelse.- Ansættelse på tidsbegrænsede kontrakter er et udbredt fænomen. De fleste af disse midlertidige kontrakter er af kort varighed, og det er i overvejende grad kvinder og unge, der er ansat på sådanne kontrakter.- De regionale uligheder er store og den geografiske mobilitet meget lav.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at aktivere de arbejdsløse og forebygge arbejdsløshed, integrere ligestillingsaspektet, fremme livslang uddannelse, øge tilpasningsevnen og reducere de regionale uligheder.Spanien bør derfor:1) fuldføre moderniseringen og effektiviseringen af den offentlige arbejdsformidling og fremme gennemførelsen af den forebyggende strategi, især i forhold til de voksne arbejdsløse, så alle, der kan få gavn af den, inddrages. Denne indsats bør omfatte færdiggørelsen af det statistiske overvågningssystem2) træffe effektive og omfattende foranstaltninger for at øge den samlede beskæftigelsesfrekvens og nedbringe forskellene mellem mænds og kvinders beskæftigelses- og arbejdsløshedssituation. Som led i en strategi for integrering af ligestillingsaspektet bør der opstilles mål for tilvejebringelse af plejefaciliteter for børn og andre med pasningsbehov, og disse mål bør virkeliggøres3) gøre en energisk indsats for at fuldføre reformerne af erhvervsuddannelsen, så de kommer til at inkludere en omfattende og sammenhængende strategi for livslang uddannelse, herunder opstilling af kontrollerbare mål, med det formål at hæve det generelle uddannelsesniveau, få flere voksne i gang med uddannelsesaktiviteter og hæve det lave kvalifikationsniveau samt udvikle non-formelle uddannelsesaktiviteter4) yderligere modernisere arbejdsmarkedet og arbejdets tilrettelæggelse med aktiv deltagelse af arbejdsmarkedets parter med henblik på at nedbringe det store antal tidsbegrænsede ansættelseskontrakter og øge udbredelsen af deltidskontrakter5) nedbringe de regionale uligheder i beskæftigelsen og arbejdsløsheden ved at fremme vilkår, som gør det lettere at skabe beskæftigelsesmuligheder i tilbagestående regioner og samtidig begrænse hindringerne for arbejdskraftens mobilitet.VI. FRANKRIGProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenBeskæftigelsessituationen er i fortsat bedring. Med 62,2 % nærmer den samlede beskæftigelsesfrekvens sig gennemsnittet i Det Europæiske Fællesskab, medens kvindernes beskæftigelsesfrekvens allerede har overhalet EU-gennemsnittet.Der består imidlertid nogle meget vigtige strukturelle problemer:- Beskæftigelsesfrekvensen blandt de 55-64-årige er steget i 2000, men ligger stadig en hel del under gennemsnittet i Fællesskabet (29,7 % mod 37,7 %).- Der er sket fremskridt, men marginalskatten er stadig forholdsvis høj.- Arbejdsløsheden holder sig fortsat over gennemsnittet i Fællesskabet (9,5 % mod 8,2 %), og der synes derfor at være behov for at videreføre og evaluere de programmer, hvormed den forebyggende strategi gennemføres.- Moderniseringen af arbejdets tilrettelæggelse bør videreføres. Gennemførelsen af lovgivning om arbejdstid er en ny stor udfordring for de små virksomheder.- Der bør gøres en indsats for at fremme livslang uddannelse, og den sociale dialog på dette område bør styrkes.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at øge antallet af ældre erhvervsaktive, lette skattetrykket på arbejde, forebygge arbejdsløshed, gennemføre lovgivningen om en 35-timers arbejdsuge samt fremme livslang uddannelse.Frankrig bør derfor:1) styrke indsatsen for at modvirke, at de ældre arbejdstagere forlader arbejdsmarkedet for tidligt, og til dette formål - med deltagelse af arbejdsmarkedets parter - udvikle en mere omfattende strategi for at forlænge den erhvervsaktive alder2) med udgangspunkt i de nylige reformer af skattesystemet og de sociale ordninger fortsætte med at gennemføre og føre tilsyn med virkningerne af politiske foranstaltninger, der skal tilskynde arbejdstagerne til at søge arbejde eller blive i arbejde, navnlig foranstaltninger, som retter sig mod mindre kvalificeret arbejdskraft og lavtlønnede grupper3) fortsætte gennemførelsen af personaliserede ordninger og ordninger for tidlig indgriben over for arbejdsløse, undersøge gennemslagskraften af og rapportere om gennemførelsen af de personaliserede handlingsplaner som led i Ny Start-initiativet, evaluere virkningerne på mellemlang sigt af den igangværende indsats for at skabe nye beskæftigelsesmuligheder for unge4) intensivere bestræbelserne på at modernisere arbejdets tilrettelæggelse, så tryghed bedre lader sig kombinere med tilpasningsevne, og det bliver nemmere at komme i arbejde; føre nøje tilsyn med nettovirkningerne af gennemførelsen af lovgivningen om en 35-timers arbejdsuge, især for små virksomheder5) fortsætte bestræbelserne på som led i den sociale dialog at effektivisere videreuddannelsessystemet og fremme en omfattende strategi for livslang uddannelse.VII. IRLANDProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenIrlands økonomiske og beskæftigelsesmæssige resultater har været særdeles gode. I 2000 var den samlede beskæftigelsesfrekvens med 65,1 % for andet år i træk højere end EU-gennemsnittet, og de i forvejen lave arbejdsløshedstal vedblev at falde for alle kategorier. Denne udvikling tyder på et yderligere presset arbejdsmarked, og der er stadig nogle strukturelle problemer:- Medens den stigende mangel på arbejdskraft i løbet af de senere år har skabt et inflatorisk lønpres, er kvindernes beskæftigelsesfrekvens (på trods af nylige stigninger) kun lige nået op på EU-gennemsnittet (54 %), så de kønsbetingede forskelle på arbejdsmarkedet er fortsat høje.- I denne sammenhæng spiller den lave deltagelse i videreuddannelse en rolle. Der er behov for at fremme videreuddannelser, især blandt de erhvervsaktive.- Betragtelige regionale uligheder - i beskæftigelsesfrekvensen og i arbejdsløsheden og desuden i uddannelses- og lønniveauet - udgør en risiko for den stabile og velafbalancerede udvikling.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen, især blandt kvinderne, fremme livslang uddannelse, især via virksomhedernes egne uddannelsesprogrammer, og afhjælpe de regionale uligheder.Irland bør derfor:1) videreføre helhedsstrategien med henblik på at øge udbuddet af arbejdskraft og beskæftigelsesfrekvensen. Navnlig skal der arbejdes på at få endnu flere ikke erhvervsaktive personer, navnlig kvinder, ud på arbejdsmarkedet ved at fjerne hindringerne i skattesystemet, skabe flere børnepasningsfaciliteter til rimelige priser og nedbringe de kønsbetingede lønforskelle2) fortsætte indsatsen for at opretholde væksten i produktiviteten og opkvalificere arbejdsstyrken med mere vægt på efteruddannelse ude i virksomhederne og videreudvikling af systemet for livslang uddannelse, herunder opstilling af overordnede mål, og i denne sammenhæng tilskynde til aktiv deltagelse fra arbejdsmarkedsparternes side ved gennemførelsen af programmet for velstand og fairness3) som led det geografiske strategiprogram, forsøge at afhjælpe den ulige fordeling af beskæftigelse, arbejdsløshed, jobskabelse og menneskelige ressourcer mellem de forskellige regioner i Irland.VIII. ITALIENProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenSom det foregående år steg beskæftigelsen, og arbejdsløsheden faldt i 2000. På trods af forbedringerne er der dog flere problemer på det italienske arbejdsmarked, som endnu ikke er blevet løst:- Den lave beskæftigelsesfrekvens på 53,5 % er stadig cirka 10 procentpoint under gennemsnittet i Fællesskabet og langt under Lissabon-målet. Kvindernes beskæftigelsesfrekvens (39,6 %) er den laveste i Det Europæiske Fællesskab, og ældre menneskers beskæftigelsesfrekvens er en af de laveste (27,8 %).- Der er behov for en yderligere modernisering af arbejdets tilrettelæggelse. Den planlagte generelle revision af det sociale sikringssystem blev udskudt for anden gang.- Arbejdsløsheden faldt til 10,5 %, men ligger fortsat næsten 2 procentpoint over EU-gennemsnittet. De regionale uligheder er stadig anseelige med arbejdsløshedstal fra mindre end 5 % til over 20 % på trods af den stigende vækst, der har kunnet konstateres i de sydlige regioner.- Den store forskel mellem mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens er med 27,9 procentpoint karakteristisk for arbejdsmarkedet, især i de sydlige regioner, og kvindernes arbejdsløshed er med 14,4 % næsten dobbelt så høj som mændenes, der er på 8 %.- I betragtning af det lave uddannelsesniveau og de få deltagere i efter- og videreuddannelse er der behov for at forbedre strategien for livslang uddannelse, også over for dem, der allerede er i arbejde.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at finde den rette policy mix for at fremme væksten i beskæftigelsen, nedbringe de regionale uligevægte, bekæmpe sort arbejde, reformere skattesystemet og de sociale ordninger, aktivere de arbejdsløse og forebygge arbejdsløshed, integrere ligestillingsaspektet og fjerne de kønsbetingede forskelle samt fremme livslang uddannelse.Italien bør derfor:1) videreføre politiske reformer for at understøtte væksten i beskæftigelsesfrekvensen, navnlig for kvinder. Arbejdsmarkedets parter bør inddrages aktivt i reformarbejdet, som bør tilstræbe at løse problemerne med de regionale uligevægte via en yderligere styrkelse af politikkerne til forbedring af beskæftigelsesegnetheden og ved at fremme jobskabelse og bekæmpe sort arbejde2) fortsætte bestræbelserne på at skabe et mere fleksibelt arbejdsmarked, så tryghed bedre lader sig kombinere med tilpasningsevne, og det bliver nemmere at komme i arbejde; fortsætte reformen af pensionssystemet i form af den revision, der ifølge planerne skal foretages i 2001, og iværksætte den planlagte revision af andre sociale ordninger for at bremse udvandringen fra arbejdsmarkedet; gå videre med bestræbelserne på at lette skattetrykket på arbejde, især for lavtlønsgrupper og lavtkvalificerede arbejdstagere3) tage yderligere skridt som led i foranstaltningerne for at forbedre beskæftigelsesegnetheden for at forhindre unge og voksne arbejdsløse i at glide over i langtidsledighed; en sådan indsats bør omfatte: fuld gennemførelse af reformen af den offentlige arbejdsformidling over hele landet, hurtig indførelse af beskæftigelsesinformationssystemet og videreførelse af det igangværende arbejde med at forbedre det statistiske overvågningssystem4) effektivisere de aktive arbejdsmarkedspolitikker og gennemføre specifikke foranstaltninger for at nedbringe de store forskelle mellem mænd og kvinder med hensyn til beskæftigelse og arbejdsløshed som led i en overordnet strategi for integrering af ligestillingsaspektet, navnlig ved at opstille mål for tilvejebringelse af pasningsordninger for børn og andre med pasningsbehov5) styrke indsatsen for at få vedtaget og gennemført en sammenhængende strategi for livslang uddannelse, herunder opstilling af nationale mål; arbejdsmarkedsparterne bør fortsætte bestræbelserne på at skabe flere uddannelsesmuligheder for arbejdsstyrken.IX. LUXEMBOURGProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenVilkårene er gunstige på det luxembourgske arbejdsmarked, understøttet af en stærk økonomisk vækst (8,5 %) og en stigning i beskæftigelsen (5,5 %). Arbejdsløshedsprocenten er stadig den laveste i Det Europæiske Fællesskab (2,4 %). Der er dog stadig visse strukturelle problemer:- Beskæftigelsesfrekvensen (62,9 %) ligger fortsat under de fælles målsætninger på trods af en meget positiv beskæftigelsessituation, som dog i vidt omfang skyldes et stort antal grænsearbejdere. Erhvervsfrekvensen er i særlig grad lav for ældre arbejdstagere (27,4 %) og for kvinderne (50,3 %), om end disse tal har været stigende siden 1996.- Forskellen mellem mænds og kvinders beskæftigelsesfrekvens er med 24,8 procentpoint en af de største i Fællesskabet.- Indsatsen på efter- og videreuddannelsesområdet skal fortsættes for at tilfredsstille de krav, der stilles i en moderne og dynamisk økonomi.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at få flere ældre og kvinder ud på arbejdsmarkedet og sikre en bedre sammenhæng i politikken for livslang uddannelse.Luxembourg bør derfor:1) styrke indsatsen for at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen væsentligt blandt arbejdstagere over 55 år ved at revidere førtids- og invalidepensionsordningerne2) øge bestræbelserne på at få flere kvinder ud på arbejdsmarkedet ved at skabe bedre muligheder for at forene arbejds- og familieliv, ved at anspore kvinderne til at genoptage arbejdet efter længere perioder uden for arbejdsmarkedet og ved at vedtage foranstaltninger til fremme af ligestillingen mellem mænd og kvinder, især på lønområdet3) sikre en effektiv gennemførelse af rammelovgivningen om efter- og videreuddannelse med aktiv bistand fra arbejdsmarkedets parter, forebygge, at de unge forlader skolen for tidligt, og foretage en revision af det samlede uddannelsessystem for at opnå en bedre sammenhæng mellem de forskellige sektorer for almen uddannelse og for erhvervsuddannelse.X. NEDERLANDENEProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenI Nederlandene udviklede beskæftigelsessituationen sig positivt i 2000, og beskæftigelsesfrekvensen (73,2 % samlet og 63,7 % for kvinder) er klart over EU-gennemsnittet og Lissabon-målene. Nedgangen i det officielle arbejdsløshedstal fortsatte i 2000 til under 3 %, hvilket er væsentligt under EU-gennemsnittet. Arbejdsmarkedet er imidlertid præget af en væsentlig strukturel skævhed:- På trods af en begyndende arbejdskraftmangel er arbejdsstyrken begrænset af, at en stor del af befolkningen i den erhvervsaktive alder oppebærer invalidepension, arbejdsløshedsunderstøttelse eller bistandshjælp.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at øge arbejdsstyrken og reformere de sociale ordninger.Nederlandene bør derfor:1) ud over foranstaltninger for at nedbringe antallet af personer, som oppebærer invalidepension, udvikle effektive politikker, som gør det muligt at reintegrere personer, som modtager en sådan pension, i stillinger, som deres arbejdsevne tillader dem at udføre2) for at udnytte enhver potentiel arbejdskraftressource og nedbringe antallet af ikke-erhvervsaktive personer, se nærmere på problemet med kumulation af ydelser, herunder lokale leveomkostningsbidrag til lavindkomstmodtagere.XI. ØSTRIGProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenSituationen på det østrigske arbejdsmarked forbedredes sidste år, da den samlede beskæftigelse nåede op på 68,3 % (59,4 % for kvinder), hvilket er tæt på den målsætning, som blev opstillet på topmødet i Lissabon, og pænt over EU-gennemsnittet. Den samlede arbejdsløshed blev reduceret til 3,7 % i 2000, og sammen med ungdom- og langtidsledigheden er den stadig blandt de laveste i Det Europæiske Fællesskab. På trods af disse generelt gode resultater er arbejdsmarkedet endnu ikke frit for strukturelle problemer:- Der er behov for at sikre udbuddet af arbejdskraft på et stadig mere presset arbejdsmarked, og der vil i denne forbindelse være muligheder for at få flere ældre og lavtlønnede samt etniske minoriteter og indvandrere i arbejde.- Der er stadig en markant forskel mellem mændenes og kvindernes beskæftigelsesfrekvens, og forskellen mellem mænds og kvinders løn er en af de største i Fællesskabet. Der er behov for nye foranstaltninger for at gøre det lettere at forene arbejds- og familieliv. Østrig er et af de lande, der har de færreste børnepasningsfaciliteter i Fællesskabet. Der er behov for en forbedring på dette område.- "Zukunftsforum Weiterbildung" gør en indsats for at fastlægge en omfattende og sammenhængende strategi for livslang uddannelse, der inddrager alle relevante parter, og i kraft af hvilken der vil blive udarbejdet kvantitative mål for finansiering og deltagelse i overensstemmelse med de nationale retlige rammer.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at øge antallet af erhvervsaktive, fremme ligestillingen og tilvejebringe børnepasningsfaciliteter samt fremme livslang uddannelse.Østrig bør derfor:1) udvikle politikker, som kan sikre et tilstrækkeligt arbejdskraftudbud i fremtiden. I denne sammenhæng bør Østrig fortsætte og udvide reformen af skattesystemet og de sociale ordninger for at få flere ældre, lavtkvalificerede og lavtlønnede i arbejde og tilstræbe ligestilling for etniske minoriteter og indvandrere på arbejdsmarkedet2) udvikle en målrettet strategi for i samarbejde med arbejdsmarkedets parter at udligne lønforskellene mellem mænd og kvinder og fremme aktioner på alle niveauer for at mindske de kønsbetingede forskelle på arbejdsmarkedet ved at forbedre børnepasningsfaciliteterne og gøre det lettere at forene arbejds- og familieliv3) vedtage og indføre en omfattende og sammenhængende strategi for livslang uddannelse i samråd med alle de involverede parter; strategien skal indeholde indikatorer og nationale kvantitative mål, og den skal sikre, at de nødvendige midler stilles til rådighed for at støtte strukturelle forbindelser mellem obligatorisk uddannelse og videreuddannelse, grundlæggende erhvervsuddannelse og efter- og videreuddannelse samt voksenuddannelse.XII. PORTUGALProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenBeskæftigelsessituationen er blevet yderligere forbedret og er med en samlet beskæftigelsesfrekvens på 68,3 % tæt på Lissabon-målet. Med 4,2 % er arbejdsløsheden blandt de laveste i Det Europæiske Fællesskab, og langtidsledigheden er lav (2,7 %). Arbejdsmarkedet lider imidlertid af nogle strukturelle svagheder, som bør afhjælpes:- I betragtning af det lave uddannelsesniveau, de få deltagere i videreuddannelse og det forhold, at andelen af elever, der forlader skolen i en tidlig alder, (på trods af et fald) er det højeste i Fællesskabet, 43,1 %, er der behov for at forbedre ordningerne for livslang uddannelse.- Der er fortsat behov for en aktiv indsats fra arbejdsmarkedsparternes side, for at de væsentligste problemer på det portugisiske arbejdsmarked kan løses, navnlig højnelse af det lave kvalifikationsniveau og modernisering af arbejdets tilrettelæggelse og arbejdsforholdene.- Portugal har opnået gode resultater for så vidt angår kvindernes beskæftigelsesfrekvens, som nu er nået op på de 60 %, der blev sat som mål på Lissabon-topmødet. Imidlertid ser man på det portugisiske arbejdsmarked et af de mest udtalte eksempler i Fællesskabet på ulige repræsentation af mænd og kvinder i de forskellige sektorer.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at fremme livslang uddannelse og kvalifikationer, indgåelse af partnerskaber og en mere ligelig repræsentation af mænd og kvinder.Portugal bør derfor:1) koordinere strategien for livslang uddannelse bedre ved at forbedre systemerne for almen uddannelse og erhvervsuddannelse for at undgå mangel på kvalificeret arbejdskraft, øge udbuddet af kvalificeret arbejdskraft og derved fremme skabelsen af job for personer med kvalifikationer på mellemhøjt og højt niveau og øge arbejdsstyrkens produktivitet2) fortsætte bestræbelserne for indgåelse af partnerskaber og tilskynde arbejdsmarkedets parter til at forpligte sig til at gøre en indsats på konkrete områder, navnlig med hensyn til modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, tilpasning af arbejdsforholdene, herunder arbejdsmarkedslovgivning, og samtidig føre nøje tilsyn med gennemførelsen af de aftaler, som regeringen allerede har indgået med arbejdsmarkedsparterne3) fortsætte bestræbelserne for, at arbejde og familieliv kan forenes, især ved en udvidelse af børnepasningsfaciliteterne, og undersøge nye metoder til at opnå en mere ligelig fordeling af mænd og kvinder i de forskellige sektorer.XIII. FINLANDProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenFinland har i de seneste fem år oplevet en kraftig økonomisk vækst med en samlet beskæftigelsesfrekvens, som med 67,5 % er tæt på Lissabon-målet, og en beskæftigelsesfrekvens for kvinder, der med 64,4 % overstiger både gennemsnittet i Fællesskabet og Lissabon-målet. Alligevel er der stadig en række større strukturelle problemer:- Den samlede arbejdsløshed er med 9,8 % stadig høj. Især er der grund til bekymring hvad angår ungdomsarbejdsløsheden og langtidsledigheden for ældre arbejdstagere. Arbejdsløshedssituationen udviser også store regionale forskelle.- Finland har en høj beskæftigelsesfrekvens for kvinder, og ligestillingspolitikkerne er veludviklede. Imidlertid ser man på det finske arbejdsmarked et af de mest udtalte eksempler i Det Europæiske Fællesskab på ulige repræsentation af mænd og kvinder i de forskellige sektorer og erhverv, og desuden er der store lønforskelle mellem mænd og kvinder.- Finland mangler kvalificeret arbejdskraft i flere sektorer (både på højere og lavere kvalifikationsniveau) og i nogle regioner. Resultatet af aktive arbejdsmarkedsprogrammer med hensyn til varig integration på arbejdsmarkedet er blandet.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at få flere i arbejde via incitamenter over skattesystemet og de sociale ordninger og løse problemerne med lønforskellene, den skæve kønsfordeling på arbejdsmarkedet og de regionale uligheder.Finland bør derfor:1) gå videre med reformen af skattesystemerne og de sociale ordninger for at få flere ud på arbejdsmarkedet og sikre arbejdskraftudbuddet; især styrke indsatsen for at reducere den høje effektive marginalbeskatning af især lavtlønnede og forbedre incitamenterne i de sociale ordninger, navnlig pensionsordningerne, til at tage arbejde eller til at blive på arbejdsmarkedet længere2) i forbindelse med strategien for integration af kønsaspektet træffe passende foranstaltninger til at udrydde lønforskelle og fortsætte indsatsen for at sikre en mere lige repræsentation af mænd og kvinder i både erhverv og sektorer3) sikre effektiviteten af aktive arbejdsmarkedsprogrammer med det formål at bekæmpe arbejdsløsheden og reducere de regionale uligevægte og flaskehalsene på arbejdsmarkedet, idet opmærksomheden især bør rettes mod de langtidsledige og ungdomsarbejdsløsheden.XIV. SVERIGEProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenEn samlet beskæftigelsesfrekvens på 73 % og en beskæftigelsesfrekvens for kvinder på 71 % placerer Sverige blandt de lande, der har de bedste resultater i Det Europæiske Fællesskab, og begge tal overstiger Lissabon-målene. Den samlede arbejdsløshed faldt til 5,9 % i 2000. Der er dog fortsat en række strukturelle problemer på arbejdsmarkedet:- Sverige har truffet en række foranstaltninger for at reducere antallet af personer der modtager overførselsindkomster; skattesystemet og de sociale ordninger vil imidlertid kunne revideres yderligere i tråd med beskæftigelsesretningslinjerne, så det bliver mere attraktivt at arbejde; skattetrykket på arbejde er stadig højt.- Sverige har en høj beskæftigelsesfrekvens for kvinder, og ligestillingspolitikkerne er veludviklede. Ikke desto mindre er det svenske arbejdsmarked et af de mest kønsopdelte i Fællesskabet, både med hensyn til sektorer og erhverv.- Arbejdsløshedssituationen er fortsat til en vis grad forskellig i de forskellige regioner, og de etniske minoriteters og indvandrernes situation på arbejdsmarkedet kunne forbedres. Resultaterne af de forskellige former for aktive arbejdsmarkedspolitikker er blandede.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at lette skattetrykket på arbejde og reformere skattesystemet og de sociale ordninger for at gøre det mere attraktivt at arbejde, rette op på den skæve kønsfordeling og øge effektiviteten af de aktive arbejdsmarkedspolitikker.Sverige bør derfor:1) videreføre reformer, herunder opstilling af mål under hensyntagen til den nationale situation, for at lette det kraftige skattetryk på arbejde væsentligt, navnlig for lavindkomstgrupper; videreføre reformerne af skattesystemet og de sociale ordninger for at gøre det mere attraktivt at arbejde2) tage nye initiativer til at løse problemet med den skæve fordeling af mænd og kvinder (i både sektorer og erhverv) som led i de reformer til integration af ligestillingsaspektet, som blev påbegyndt i 19993) sikre, at de aktive arbejdsmarkedsprogrammer fungerer tilfredsstillende, især i forhold til langtidsledigheden og i denne sammenhæng især i forhold til de etniske minoriteters og indvandrernes behov.XV. DET FORENEDE KONGERIGEProblemer med udviklingen i beskæftigelsessituationenI Det Forenede Kongerige steg beskæftigelsen yderligere i 2000, og med henholdsvis 77,8 % og 64,6 % ligger mændenes og kvindernes beskæftigelsesfrekvens pænt over EU-gennemsnittet og Lissabon-målene. Arbejdsløsheden fortsatte sit fald i 2000 til 5,5 %, hvilket er under EU-gennemsnittet. Der er dog stadig store strukturelle problemer:- Til trods for at arbejdsmarkedsparternes rolle er blevet mere markant og synlig, er der ingen generel strategi på nationalt plan for arbejdsmarkedsparternes deltagelse, som derfor er begrænset til et antal specifikke områder.- Selv om udviklingen går den rigtige vej, er der stadig store lønforskelle mellem mænd og kvinder, ligesom den skæve kønsfordeling på arbejdsmarkedet (både i erhverv og sektorer) er større end EU-gennemsnittet. Det er i denne forbindelse vigtigt at sørge for tilstrækkelige og økonomisk overkommelige pasningsmuligheder for børn, om end udviklingen på dette område begynder at gå i den rigtige retning.- Antallet af nye langtidsledige blandt unge og voksne faldt kun lidt i 2000 (til henholdsvis 16 % og 10 %), hvilket stadig er temmelig højt. Den manglende aktivitet, langtidsledigheden og den lave beskæftigelsesfrekvens er koncentreret om husstande, hvor ingen er i arbejde, bestemte regioner og særligt dårligt stillede grupper (enlige forsørgere, visse etniske minoriteter, ældre mandlige arbejdstagere, handicappede og lavtkvalificerede personer).- Det forhold, at arbejdsstyrkens grundlæggende kvalifikationsniveau er lavt, bidrager til en begyndende kvalifikationskløft og til, at arbejdsstyrkens produktivitet på trods af forbedringer i den senere tid stadig er lav.En grundig analyse viser, at der må sættes yderligere ind for at gennemføre beskæftigelsesretningslinjerne og henstillingerne med hensyn til at indgåelse af partnerskaber, rette op på den skæve kønsfordeling, iværksætte aktiveringsforanstaltninger, især for voksne og dårligt stillede grupper, og satse på uddannelse via praktisk arbejde som led i indsatsen for at afhjælpe kvalifikationskløften.Det Forenede Kongerige bør derfor:1) yderligere fremme indgåelsen af sociale partnerskaber på nationalt plan for navnlig at øge produktiviteten og kvalifikationsniveauet og modernisere arbejdslivet2) styrke indsatsen for at nedbringe lønforskellene mellem mænd og kvinder og afhjælpe den ulige repræsentation af mænd og kvinder i forskellige erhverv og sektorer ved at indrage alle de relevante aktører, herunder arbejdsmarkedets parter, og gøre det muligt at føre tilsyn ved hjælp af passende kontrollerbare indikatorer og mål; fortsætte gennemførelsen af og tilsynet med indvirkningen af de foranstaltninger, der er blevet truffet med henblik på at skaffe flere økonomisk overkommelige børnepasningsfaciliteter3) styrke de aktive arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger for at få voksne arbejdsløse i arbejde inden tolv måneders ledighed som supplement til den støtte, der ydes via Jobseekers' Allowance (ydelse til aktive arbejdssøgende) og ordningerne for at effektivisere jobsøgningen; i denne sammenhæng bør der tages specielt hensyn til grupper med særlige problemer på arbejdsmarkedet4) styrke den nuværende indsats for at fremme og udvikle uddannelse via praktisk arbejde med henblik på at afhjælpe det stigende problem med kvalifikationskløft og arbejdsstyrkens ringe grundlæggende kvalifikationer.


title: Kommissionens henstilling af 10. januar 2008 om foranstaltninger til at lette fremtidige overgange til euroen (meddelt under nummer K(2007) 6912)

text:
               26.1.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 23/30

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 10. januar 2008
   om foranstaltninger til at lette fremtidige overgange til euroen
   (meddelt under nummer K(2007) 6912)
   (2008/78/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Mens den første gruppe af deltagere havde en lang overgangsfase, i hvilken euroen var deres valuta, uden at der var indført euromønter og –sedler, indebærer de eksisterende nationale planer for fremtidige overgange, at euromønterne og –sedlerne indføres samme dag, som euroen indføres. Denne forskel og den umiddelbare adgang til euromønter og –sedler betyder, at de medlemsstater, der forbereder sig på at indføre euroen, bør følge en anden strategi end den, som blev fulgt mellem 1999 og 2002.

               (2)

               Under disse forskellige omstændigheder er bestemmelserne i Kommissionens henstilling af 11. oktober 2000 om foranstaltninger for at lette de økonomiske beslutningstageres overgang til euroen (1) ikke hensigtsmæssige til at tackle de spørgsmål, der opstår som følge af situationsændringen. For at tage hensyn til denne nye situation og udnytte erfaringerne fra indførelsen af euromønter og –sedler i 2002, 2007 og 2008 bør der derfor vedtages en ny henstilling,

         HENSTILLER:
   Artikel 1
   Styring af organiseringen af overgangen
   1.   Medlemsstaterne bør indføre hensigtsmæssige og specialiserede strukturer med henblik på at planlægge, samordne og lette alle de forberedelser, der er nødvendige for at indføre euroen.
   2.   En national plan for overgang, der dækker alle aspekter af organiseringen af overgangen til euroen, bør forberedes, diskuteres med repræsentanterne for de vigtigste økonomiske aktører (kreditinstitutter, detailsektoren, IKT-selskaber, automatindustrien, forbrugersammenslutninger, handelskamre osv.) og opdateres regelmæssigt.
   Artikel 2
   Fremme af foranstaltninger for at vænne borgerne til euroen
   1.   Den nationale lovgivning bør fastsætte dobbelt angivelse af priser og andre monetære beløb, som skal betales, krediteres eller debiteres. Den obligatoriske dobbelte angivelse bør starte så snart som muligt efter Rådets officielle vedtagelse af den uigenkaldeligt fastlåste omregningskurs mellem den nationale valuta og euroen. Medlemsstaterne bør modvirke, at detailhandlerne anvender dobbelt prisangivelse inden den officielle vedtagelse af omregningskursen. Medlemsstaterne bør også kræve en separat angivelse af eventuelle gebyrer, som virksomhederne forlanger for at acceptere betalinger i euro mellem fastsættelsen af omregningskursen og indførelsen af euroen. Det bør forbydes at anvende en anden omregningskurs end den, som Rådet fastsætter. Den dobbelte angivelse bør forblive obligatorisk for en periode på mindst seks måneder og højst et år efter indførelsen af euroen. Derefter bør den dobbelte prisangivelse ophøre, sådan at borgerne får mulighed for helt at vænne sig til den nye valuta.
   2.   Medlemsstaterne bør sikre, at borgerne er velinformeret om vilkårene for overgangen til euroen, om bestemmelserne om beskyttelsen af eurosedler og –mønter og om eurosedlernes og –mønternes sikkerhedsdetaljer, og de bør hjælpe borgerne med at lære den nye værdiskala. Informationskampagnen bør opretholdes en vis tid efter indførelsen af euroen. Der bør frem for alt indføres målrettede informationsprogrammer for særlige persongrupper (f.eks. ældre og personer, der lider af fysiske, sensoriske eller mentale handicap) og for personer, som har svært ved at få adgang til informationer (f.eks. migranter, hjemløse og personer, der ikke kan læse eller regne).
   3.   Medlemsstaterne, kreditinstitutter og virksomheder bør foranstalte uddannelsesmøder for at gøre de medarbejdere, som regelmæssigt arbejder med kontanter, fortrolige med euroen for at sikre en bedre genkendelse, en korrekt identificering af sikkerhedsdetaljerne og en hurtigere håndtering af eurosedler og –mønter. Der bør desuden organiseres praktiske uddannelsesmøder med jævne mellemrum for personer med nedsat syn for at hjælpe dem til at udvikle en sensorisk hukommelse med hensyn til den nye valuta.
   4.   De offentlige forvaltninger bør give virksomhederne, navnlig små og mellemstore virksomheder, præcise oplysninger om tidsplanen for overgangen og de relevante juridiske, skattemæssige og regnskabsmæssige regler. Erhvervsorganisationer, euroinfocentre, handelskamre, revisorer og virksomhedskonsulenter bør sikre, at de virksomheder, de har kontakt med, foretager de nødvendige forberedelser og er i stand til at udføre alle deres transaktioner i euro fra den dag, euroen indføres.
   5.   Kreditinstitutterne bør give deres kunder oplysninger om de praktiske konsekvenser af overgangen til euroen. De bør navnlig gøre dem opmærksom på den kendsgerning, at de ikke længere vil være i stand til at foretage kontobetalinger eller holde en konto i de gamle valutaenheder efter datoen for euroens indførelse.
   6.   Virksomhederne bør sikre oplysning af deres personale og organisere ad hoc-uddannelsesaktiviteter for de ansatte, der er i kontakt med offentligheden.
   7.   Medlemsstaterne bør overvåge, at de økonomiske aktører er klar til overgangen til euroen, bl.a. ved regelmæssige undersøgelser.
   Artikel 3
   Sikring af en hurtig indførelse af eurosedler og -mønter
   1.   For at reducere de pengebeløb, der skal veksles rent fysisk, bør forbrugerne tilskyndes til at indsætte deres overskud af likvide midler på en konto i ugerne før overgangen. Kontrakter i national valuta, der indgås efter Rådets beslutning om den uigenkaldeligt fastlåste omregningskurs, bør helst henvise til euroen, for så vidt som de gælder efter den dag, hvor euroen indføres.
   2.   Kreditinstitutter og salgssteder bør gøre brug af forhåndsudsendelse og forhåndsvideresendelse af eurosedler og –mønter i månederne før overgangen som fastsat af Den Europæiske Centralbank (2). Salgssteder bør forhåndstildeles sedler og mønter i de sidste uger før overgangen. For små detailforretninger bør der indføres særlige arrangementer, bl.a. udlevering af sæt af euromønter. For at tilskynde forretninger til at deltage i forhåndstildelingen bør de tilbydes finansielt fordelagtige vilkår med udskudt debitering. Borgerne bør kunne skaffe sig sæt af euromønter i tre uger før overgangen for at sikre, at hver husholdning kan få mindst et sæt.
   3.   Pengeautomater bør tilpasses, sådan at der kan hæves eurosedler fra indførelsen af euroen. Pengeautomater, der af tekniske grunde ikke kan tilpasses i tide, bør være lukket. Hævning af kontanter og omvekslinger i kreditinstitutter i to uger før og efter overgangen bør først og fremmest effektueres i små pengesedler.
   4.   Forretninger bør forpligtes til udelukkende at give byttepenge i euro straks fra euroens indførelse, medmindre de af praktiske grunde er ude af stand til at gøre det. Der bør træffes ad hoc-foranstaltninger for at sikre, at de forhåndstildeles kontanter, og for at reducere de vanskeligheder, der er forbundet med stigningen i kontantmængden i forretningerne.
   5.   Alle elektroniske betalingsterminaler bør omstilles til euro fra den dag, hvor euroen indføres. Forbrugerne bør tilskyndes til at anvende elektroniske betalinger oftere i de første dage efter indførelsen af euroen.
   6.   I de første dage af den periode, hvor der er to valutaer i omløb, bør kreditinstitutternes hovedkontorer være åbne for at lette omvekslingen af den nationale valuta til euro. Bankernes åbningstider bør desuden forlænges i overgangsperioden. Detailhandelen bør indrømmes særlige faciliteter, der giver mulighed for en hurtigere forsyning med kontanter, sådan at køer undgås.
   Artikel 4
   Det bør hindres, at der opstår urimelige forretningspraksisser, og at borgerne får en forkert opfattelse af prisudviklingen
   1.   Der bør indgås aftaler med detail- og servicesektoren for at sikre, at indførelsen af euroen får en neutral virkning på priserne. Detailhandlerne bør navnlig ikke forhøje priserne på grund af overgangen og bør forsøge at minimere prisændringerne, når de fastsætter priserne i euro efter omregningen. Disse aftaler bør resultere i, at der indføres en logo, der er synlig og let genkendelig for forbrugerne. Der bør føres kommunikations- og oplysningskampagner for logoen. I samarbejde med forbrugersammenslutninger bør det nøje overvåges, om detailhandelen opfylder forpligtelserne i overensstemmelse med aftalerne. Hvis aftalerne ikke overholdes, bør der vedtages afskrækkende foranstaltninger, fra offentliggørelse af virksomhedens navn til eventuelle bøder i de allerværste tilfælde.
   2.   Medlemsstaterne bør foretage en nøje og hyppig overvågning af priserne i ugerne efter vedtagelsen af omregningskursen frem til slutningen af perioden med dobbelt prisangivelse. Specielt bør der gives ugentlige oplysninger om prisudviklingen i ugerne umiddelbart før og efter overgangen for at forhindre, at borgerne får en forkert opfattelse.
   3.   For betalingstransaktioner i euro bør der efter omregningen tages de samme bankgebyrer som før for betalingstransaktioner i national valuta.
   Artikel 5
   Afsluttende bestemmelser
   Medlemsstaterne opfordres til at støtte gennemførelsen af denne henstilling.
   Artikel 6
   Adressater
   Denne henstilling er rettet til medlemsstater med dispensation som defineret i artikel 122 i traktaten og kreditinstitutter, virksomheder, erhvervsorganisationer og forbrugerorganisationer i disse medlemsstater.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. januar 2008.

            På Kommissionens vegne

         Joaquín ALMUNIA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Henstilling 2000/C 303/05 (EFT C 303 af 24.10.2000, s. 6).

      (2)  Se Den Europæiske Centralbanks retningslinje af 14.7.2006 om visse forberedelser til overgangen til eurosedler og -mønter og om forhåndsudsendelse og forhåndsvideresendelse af eurosedler og -mønter uden for euroområdet (ECB/2006/9, EUT L 207 af 28.7.2006, s. 39).


Avis juridique important

|

32000H0303

2000/303/EF: Kommissionens henstilling af 13. april 2000 om nedbringelse af CO2-emissionen fra personbiler (KAMA) (meddelt under nummer K(2000) 801) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 100 af 20/04/2000 s. 0055 - 0056

Kommissionens henstillingaf 13. april 2000om nedbringelse af CO2-emissionen fra personbiler(KAMA)(meddelt under nummer K(2000) 801)(EØS-relevant tekst)(2000/303/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 211, andet led, ogsom tager følgende i betragtning:(1) Kommissionen har fremlagt et forslag til en fællesskabsstrategi til nedsættelse af CO2-emissionen fra personbiler og forbedring af brændstoføkonomien(1).(2) Rådet (miljø) har i sine konklusioner af 25. juni 1996 opfordret Kommissionen til at tage de nødvendige skridt til at gennemføre hovedelementerne i denne strategi.(3) Et af hovedelementerne i strategien er en miljøaftale med bilindustrien, og såvel Kommissionen som Rådet finder, at en sådan aftale skal forpligte bilindustrien til at yde hovedbidraget til virkeliggørelsen af strategiens generelle mål, nemlig en CO2-emission på 120 g/km som gennemsnit for nyregistrerede personbiler i 2005 og senest i 2010.(4) Korea Automobile Manufacturers Association (KAMA) har med støtte fra de af medlemmerne, der producerer personbiler, indgået en forpligtelse til at nedbringe CO2-emissionen fra fabriksnye personbiler (i det følgende benævnt "forpligtelsen").(5) Kommissionen anser de tilsagn, som KAMA har givet i sin forpligtelse, for at være tilfredsstillende.(6) Kommissionen accepterer de forudsætninger, der ligger til grund for forpligtelsen, og vil sammen med KAMA tage situationen op til fornyet overvejelse og i god tro aftale eventuelt påkrævede justeringer af aftalen, hvis forudsætningerne ikke skulle holde.(7) Forpligtelsen er baseret på kravene i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og diselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF(2), selv om KAMA forventer, at den gennemsnitlige brændstofkvalitet på markedet vil blive bedre end krævet i direktivet.(8) Kommissionen og KAMA er enige om i fællesskab at overvåge overholdelsen af tilsagnene i forpligtelsen, de tilgrundliggende forudsætninger og udviklingen på visse andre områder.(9) Forpligtelsen indeholder en klausul om, at der ikke behøves supplerende skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger til at bistå KAMA med at nå dens CO2-mål. Forpligtelsen berører ikke Fællesskabets eller dets medlemsstaters ret til at anvende deres forrettigheder på skatte- og afgiftsområdet som fastlagt i strategien. Virkningen af skatte- og afgiftsmæssige foranstaltninger vil blive vurderet i forbindelse med overvågningen af forpligtelsen.(10) Kommissionen agter at fremsætte forslag til lovgivning om CO2-emissioner fra personbiler, hvis KAMA ikke skulle nå det i forpligtelsen fastsatte CO2-emissionsmål for 2009 eller ikke gøre tilstrækkelige fremskridt i denne retning (målt i forhold til det i forpligtelsen indeholdte skønsmæssige målinterval for 2004), og hvis Kommissionen ikke er overbevist om, at årsagerne hertil ikke skal søges hos KAMA.(11) Kommissionen har meddelt tilsvarende henstillinger til europæiske(3) og japanske(4) automobilsammenslutninger, der går ud på, at de skal gøre en lige så stor indsats som fastsat i forpligtelsen for at mindske CO2-emissionen fra biler, som de sælger i Fællesskabet -HENSTILLER FØLGENDE:Artikel 11. Medlemmerne af Korea Automobile Manufacturers Association (KAMA) bør senest i 2009, først og fremmest ved indførelse af ny teknologi og markedsændringer i tilknytning hertil, kollektivt nå et CO2-emissionsmål på 140 g/km (målt efter Kommissionens direktiv 93/116/EF(5)) som gennemsnit for de fabriksnye biler, der sælges i Fællesskabet (klasse M1 som defineret i bilag I til Rådets direktiv 70/156/EØF(6); helt nye køretøjskoncepter, som erstatter konventionelle biler, og personbiler, der slet ikke afgiver CO2 eller benytter alternative brændstoffer, anses for at bidrage til opfyldelsen af dette CO2-emissionsmål, selv om de ikke tilhører klasse M1 eller ikke i dag er omfattet af direktiv 93/116/EF.Under overvågningen af forpligtelsen bør KAMA samarbejde med Kommissionen om at indkredse virkningerne af markedsændringer, som ikke skyldes indførelsen af ny teknologi.2. KAMA bør i 2004 vurdere mulighederne for yderligere forbedringer af brændstoføkonomien med henblik på at nærme sig målet på 120 g CO2 pr. km i 2012.3. Medlemmerne af KAMA bør så tidligt som muligt efter år 2000 have modeller på markedet i Den Europæiske Union, som har en CO2-emission på 120 g/km eller derunder (målt efter direktiv 93/116/EF).4. Medlemmerne af KAMA bør gøre deres yderste for senest i 2004 kollektivt at nå et CO2-emissionsmålinterval på 165-170 g/km (målt efter direktiv 93/116/EF).5. KAMA bør samarbejde med Kommissionen ved overvågningen af sin forpligtelse.Artikel 2Denne henstilling er rettet til Korea Automobile Manufacturers Association (KAMA).Udfærdiget i Bruxelles, den 13. april 2000.På Kommissionens vegneMargot WallströmMedlem af Kommissionen(1) KOM(95) 689 endelig udg. af 20.12.1995.(2) EFT L 350 af 28.12.1998, s. 58.(3) EFT L 40 af 13.2.1999, s. 49.(4) Se side 57 i denne Tidende.(5) EFT L 329 af 30.12.1993, s. 39.(6) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1.