title: 2011/136/EU: Kommissionens henstilling af 1. marts 2011 om retningslinjer for gennemførelsen af databeskyttelsesbestemmelserne i forbrugerbeskyttelsessamarbejdssystemet CPSC (Consumer Protection Cooperation System)

text:
               2.3.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 57/44

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 1. marts 2011
   om retningslinjer for gennemførelsen af databeskyttelsesbestemmelserne i forbrugerbeskyttelsessamarbejdssystemet CPSC (Consumer Protection Cooperation System)
   (2011/136/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Målet med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 af 27. oktober 2004 om samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for håndhævelse af lovgivning om forbrugerbeskyttelse (»forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde«) (1) (»CPC-forordningen«) er at styrke samarbejdet om håndhævelse af forbrugerbeskyttelseslovgivningen i det indre marked. Ved denne forordning er der oprettet et EU-netværk af offentlige myndigheder med ansvar for håndhævelse af forbrugerbeskyttelseslovgivning i medlemsstaterne (»CPC-netværket«). I forordningen opstilles desuden de generelle rammer og betingelser for, hvordan medlemsstaternes myndigheder kan samarbejde om at beskytte forbrugernes økonomiske interesser.

               (2)

               Samarbejdet mellem nationale håndhævelsesmyndigheder er afgørende for, at det indre marked kan fungere effektivt, og i CPC-netværket kan den enkelte myndighed anmode de andre myndigheder om bistand til at undersøge eventuelle overtrædelser af EU's forbrugerbeskyttelseslovgivning.

               (3)

               Målet med forbrugerbeskyttelsessamarbejdssystemet (»CPCS«) er at gøre det muligt for offentlige håndhævelsesmyndigheder i et sikkert miljø at udveksle oplysninger om eventuelle overtrædelser af forbrugerbeskyttelseslovgivningen.

               (4)

               Den elektroniske informationsudveksling mellem medlemsstaterne skal overholde bestemmelserne om beskyttelse af personoplysninger i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (2) (»direktivet om databeskyttelse«) og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (3) (»forordningen om databeskyttelse«).

               (5)

               I artikel 8 i EU's charter om grundlæggende rettigheder anerkendes retten til databeskyttelse. CPCS skal sikre en klar fordeling af de forskellige forpligtelser og ansvar på databeskyttelsesområdet mellem Kommissionen og medlemsstaterne, og at de registrerede bliver informeret og får let adgang til mekanismer, der gør det muligt for dem at udøve deres rettigheder.

               (6)

               Det er hensigtsmæssigt at opstille retningslinjer for gennemførelsen af databeskyttelsesbestemmelserne i CPSC (»retningslinjer«) for at sikre, at databeskyttelsesbestemmelserne overholdes, når oplysninger behandles i CPCS.

               (7)

               Håndhævelsestjenestemænd bør opfordres til at kontakte deres nationale databeskyttelsesmyndigheder for at få vejledning i, hvordan retningslinjerne bedst kan gennemføres i overensstemmelse med national lovgivning, og om nødvendigt for at sikre, at der på nationalt plan gennemføres procedurer for anmeldelse og forudgående kontrol i relation til behandling af data under CPCS.

               (8)

               De kompetente myndigheder bør opfordres kraftigt til at deltage i kurser afholdt af Kommissionen for at bistå dem med gennemførelsen af retningslinjerne.

               (9)

               Tilbagemeldinger til Kommissionen om gennemførelsen af retningslinjerne skal være Kommissionen i hænde senest to år efter henstillingens vedtagelse. Derefter bør Kommissionen foretage en ny evaluering af databeskyttelsesniveauet i CPCS og vurdere, om der er behov for yderligere instrumenter, herunder lovgivningsmæssige foranstaltninger.

               (10)

               Der bør træffes de nødvendige foranstaltninger for at fremme, at aktører og brugere af CPCS gennemfører retningslinjerne. De nationale databeskyttelsesmyndigheder og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse bør nøje overvåge udviklingen og gennemførelsen af databeskyttelsesbestemmelserne, for så vidt angår CPCS.

               (11)

               Retningslinjerne supplerer Kommissionens beslutning 2007/76/EF (4) og tager hensyn til udtalelsen fra gruppen vedrørende beskyttelse af personer i forbindelse med behandling af personoplysninger nedsat ved artikel 29 (5) i direktivet om databeskyttelse og udtalelsen fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (»den tilsynsførende«) (6), der blev indført ved artikel 41 i forordningen om databeskyttelse —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   Medlemsstaterne følger retningslinjerne i bilaget til henstillingen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. marts 2011.

            På Kommissionens vegne

         John DALLI

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 364 af 9.12.2004, s. 1.

      (2)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

      (3)  EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1.

      (4)  EUT L 32 af 6.2.2007, s. 192.

      (5)  Udtalelse 6/2007 om databeskyttelsesspørgsmål i forbindelse med forbrugerbeskyttelsessamarbejdssystemet (CPCS) — 01910/2007/DA — WP 130 — vedtaget den 21. september 2007.

      (6)  EDPS Opinion Ref. 2010-0692.

      BILAG

         Retningslinjer for gennemførelsen af databeskyttelsesbestemmelserne i CPCS (Consumer Protection Cooperation System)

      1.   INDLEDNING
      Samarbejde mellem nationale forbrugerbeskyttelsesmyndigheder er afgørende for det indre markeds funktion. Uden en effektiv håndhævelse på tværs af grænserne undermineres forbrugernes tillid til at benytte sig af grænseoverskridende tilbud og dermed også til det indre marked, samtidig med at der opstår konkurrenceforvridning.
      It-værktøjet CPCS, der er oprettet ved CPC-forordningen, er en struktureret mekanisme til informationsudveksling mellem nationale forbrugerbeskyttelsesmyndigheder, der er med i CPC-netværket. Med dette værktøj kan en offentlig myndighed anmode andre offentlige myndigheder i CPC-netværket om bistand til at efterforske og håndtere eventuelle overtrædelser af EU's forbrugerbeskyttelseslovgivning og til at træffe retshåndhævende foranstaltninger for at stoppe sælgeres og leverandørers ulovlige handelspraksis over for forbrugere, der bor i andre EU-lande. Informationsanmodninger og al kommunikation mellem kompetente offentlige myndigheder om anvendelsen af CPC-forordningen sker gennem CPCS.
      Målet med CPC-forordningen er at forbedre håndhævelsen af forbrugerbeskyttelseslovgivningen i det indre marked gennem oprettelsen af et netværk af nationale håndhævelsesmyndigheder i hele EU og at fastlægge betingelserne for medlemsstaternes samarbejde. Ifølge CPC-forordningen skal informationsudvekslinger og anmodninger om gensidig bistand mellem nationale håndhævelsesmyndigheder ske via en dertil oprettet database. CPCS skulle derfor lette det administrative samarbejde og informationsudvekslingen og dermed styrke EU's forbrugerbeskyttelseslovgivning.
      Samarbejdet er begrænset til overtrædelser inden for Fællesskabet af de retsakter, der er opført i bilaget til CPC-forordningen, og som beskytter forbrugernes kollektive økonomiske interesser.
      2.   RETNINGSLINJERNES ANVENDELSESOMRÅDE OG MÅL
      Retningslinjerne sigter mod at skabe ligevægt mellem på den ene side et effektivt, målrettet håndhævelsessamarbejde mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne og på den anden side respekt for den grundlæggende ret til privatlivets fred og beskyttelse af personoplysninger.
      Personoplysninger defineres i direktivet om databeskyttelse (1) som enhver oplysning om en identificeret eller identificerbar fysisk person. Ved identificerbar person forstås en person, der direkte eller indirekte kan identificeres, f.eks. ved et identifikationsnummer eller et eller flere elementer, som er særlige for denne persons fysiske, fysiologiske, psykiske, økonomiske, kulturelle eller sociale identitet.
      Eftersom nationale håndhævelsestjenestemænd (sagsbehandlere), der er brugere af CPCS, ikke nødvendigvis er databeskyttelseseksperter og måske ikke altid er tilstrækkeligt bekendte med databeskyttelseskravene i deres egen nationale databeskyttelseslovgivning, tilrådes det at give CPCS-brugere retningslinjer og en beskrivelse af, hvordan CPCS fungerer i praksis rent databeskyttelsesmæssigt, samt en detaljeret beskrivelse af de sikkerhedsforanstaltninger, der er indbygget i systemet, og eventuelle risici i forbindelse med brugen af det.
      Formålet med retningslinjerne er at dække de vigtigste databeskyttelsesspørgsmål i tilknytning til CPCS og give en brugervenlig forklaring, som alle CPCS-brugere kan henvises til. De giver imidlertid ikke en udtømmende analyse af CPCS’ konsekvenser for databeskyttelsen.
      Det henstilles indtrængende, at medlemsstaternes databeskyttelsesmyndigheder høres for at sikre, at retningslinjerne suppleres med særlige forpligtelser i de nationale databeskyttelseslove. CPCS-brugere kan også få yderligere hjælp og vejledning fra de nationale databeskyttelsesmyndigheder, så man sikrer, at databeskyttelseskravene opfyldes. En liste over disse myndigheder samt kontaktoplysninger og websteder findes på:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/#eu
      Det bør understreges, at behandling af personoplysninger bør ske i overensstemmelse med de særlige principper og betingelser i direktivet om databeskyttelse. Sagsbehandlere har inden for rammerne af forordningen ret til at udveksle data, herunder personoplysninger, via CPCS, hvis formålet med behandlingen er at stoppe overtrædelser af EU's forbrugerlove som opført i CPC-forordningens bilag. Men før sådanne oplysninger behandles, skal der foretages en omhyggelig vurdering for at sikre, at databeskyttelsesprincipperne er overholdt, og at databehandlingen er strengt nødvendig for at nå målene i CPC-forordningen.
      Sagsbehandlere med adgang til CPCS skal således foretage en vurdering fra sag til sag, før personoplysninger kan behandles (2). Formålet med disse retningslinjer er at bistå sagsbehandlerne med denne vurdering, således at de databeskyttelsesprincipper, der beskrives i retningslinjerne, kommer til at indgå i betragtningerne.
      Målet er også at afklare nogle af de mere komplekse aspekter af CPCS-strukturen vedrørende fælles behandlingsaktiviteter og fælles kontroludøvelse, idet de indeholder en beskrivelse af Kommissionens og medlemsstaternes kompetente myndigheders rolle som »fælles registeransvarlige« for CPCS-dataudvekslinger.
      3.   CPCS — ET IT-VÆRKTØJ TIL HÅNDHÆVELSESSAMARBEJDE
      CPCS er et it-værktøj, der er udviklet og administreres af Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne. CPCS er tænkt som en hjælp til medlemsstaterne til den praktiske gennemførelse af EU's forbrugerbeskyttelseslovgivning. Systemet bruges af CPC-netværket, der består af offentlige myndigheder udpeget af medlemsstaterne og EØS-landene, og som skal samarbejde og udveksle oplysninger med hinanden i håndhævelsen af forbrugerbeskyttelseslove som omhandlet i CPC-forordningen.
      Det hedder i artikel 10 i CPC-forordningen, at:

         »Kommissionen opretholder en elektronisk database, hvor den lagrer og behandler de oplysninger, den modtager i henhold til artikel 7, 8 og 9. Kun de kompetente myndigheder har mulighed for at konsultere databasen.«

      Og i artikel 12, stk. 3, i CPC-forordningen tilføjes følgende:

         »Anmodninger om bistand og enhver formidling af oplysninger fremsættes skriftligt under anvendelse af en standardformular og fremsendes elektronisk via den i artikel 10 omhandlede database.«

      CPCS letter samarbejde om og udveksling af oplysninger vedrørende overtrædelser inden for Fællesskabet af de direktiver og forordninger, der er opført i bilaget til CPC-forordningen, og som behandler en bred vifte af emner såsom urimelig handelspraksis, fjernsalg, forbrugerkredit, pakkerejser, urimelige kontraktbetingelser, timeshare, e-handel og andet. CPCS kan ikke bruges til informationsudveksling på lovgivningsområder, der ikke er specifikt opført i bilaget.
      Eksempler:

                  I.

                  En handlende, der er etableret i Belgien, benytter sig af urimelige vilkår over for forbrugere bosiddende i Frankrig, hvilket er en overtrædelse af direktivet om urimelige kontraktvilkår. Forbrugermyndigheden i Frankrig kan bruge CPCS til at fremsætte en anmodning til forbrugermyndigheden i Belgien om at træffe de nødvendige håndhævelsesforanstaltninger, der er til rådighed i Belgien, over for den handlende, således at der bliver sat en øjeblikkelig stopper for overtrædelsen inden for Fællesskabet.

                  II.

                  Forbrugermyndigheden i Danmark modtager klager over, at der på et bestemt websted bruges svigagtig og vildledende handelspraksis til skade for forbrugerne. Webstedets vært befinder sig i Sverige. Den danske forbrugermyndighed har brug for oplysninger om webstedet. Den kan derfor bruge CPCS til at fremsende en informationsanmodning til den svenske forbrugermyndighed, som har pligt til at tilvejebringe oplysningerne.

            Oplysninger uploades af medlemsstaterne, opbevares i CPCS, er tilgængelige for de medlemsstater, som oplysningerne er stilet til, og slettes af Kommissionen (3). CPCS bruges som informationsbank og som middel til at udveksle oplysninger i et effektivt, sikkert kommunikationssystem.
      Ud fra et databeskyttelsesperspektiv medfører oprettelsen af en sådan database altid visse risici for den grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger, f.eks. udveksling af flere oplysninger end strengt nødvendigt for at sikre et effektivt samarbejde, opbevaring af oplysninger, der skulle have været slettet, opbevaring af oplysninger, der ikke længere er nøjagtige eller er ukorrekte, eller manglende sikring af, at registreredes rettigheder og registeransvarliges forpligtelser overholdes. Sådanne risici skal derfor håndteres ved at sikre, at brugerne af CPCS er velinformerede om og veluddannede i databeskyttelsesbestemmelser og kan sikre overholdelse af gældende databeskyttelseslovgivning.
      4.   LOVGIVNINGS- OG TILSYNSRAMMER FOR DATABESKYTTELSE
      EU har haft et etableret retsgrundlag for databeskyttelse siden 1995, såsom direktivet om databeskyttelse (4) vedrørende medlemsstaternes behandling af personoplysninger og forordningen om databeskyttelse (5) vedrørende EU's institutioners og organers behandling af personoplysninger. Hvilken databeskyttelseslov der anvendes, afhænger i øjeblikket af, hvem CPCS-aktøren eller -brugeren er.
      Kommissionens behandlingsaktiviteter er omfattet af forordningen om databeskyttelse, mens behandlingsaktiviteter foretaget af sagsbehandlere i de kompetente nationale håndhævelsesmyndigheder henhører under den nationale lovgivning, der omsætter direktivet om databeskyttelse.
      Kommissionen og de udpegede kompetente myndigheder spiller begge en specifik rolle i CPCS, fordi de sammen fungerer som registeransvarlige. De har derfor pligt til at anmelde og fremsende deres respektive behandlingsaktiviteter til forudgående kontrol hos de relevante tilsynsmyndigheder og sikre overholdelse af databeskyttelsesbestemmelserne. Når det er sagt, kan nationale love, der gennemfører direktivet om databeskyttelse, indeholde undtagelser både fra kravet om anmeldelse og kravet om forudgående kontrol.
      Målet med at harmonisere databeskyttelseslovene var at sikre både et højt databeskyttelsesniveau og den enkeltes grundlæggende rettigheder, samtidig med at det blev muligt frit at overføre personoplysninger mellem medlemsstaterne. De nationale gennemførelsesforanstaltninger kan give anledning til forskelligartede bestemmelser, og brugerne af CPCS rådes for at sikre overholdelse af databeskyttelsesbestemmelserne kraftigt til at drøfte de foreliggende retningslinjer med deres nationale databeskyttelsesmyndigheder, da der f.eks. kan være forskellige regler for, hvilke oplysninger enkeltpersoner skal have, eller pligten til at indberette bestemte behandlingsaktiviteter til databeskyttelsesmyndighederne.
      Et centralt træk ved de retlige rammer for EU's databeskyttelse er de uvildige databeskyttelsesmyndigheders kontrol. Borgerne har ret til at indgive klager til disse myndigheder og få en hurtig, udenretlig løsning på deres databeskyttelsesbekymringer. Behandling af personoplysninger på nationalt plan overvåges af de nationale databeskyttelsesmyndigheder, mens EU's institutioners behandling af personoplysninger overvåges af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (6). Kommissionen er følgelig underlagt den tilsynsførendes kontrol, mens andre CPCS-brugere er underlagt kontrol af de nationale databeskyttelsesmyndigheder.
      5.   HVEM ER HVEM I CPCS? — SPØRGSMÅLET OM FÆLLES KONTROLUDØVELSE
      CPCS er et klart eksempel på fælles behandlingsaktiviteter og fælles kontroludøvelse. Mens det kun er de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der kan indsamle, registrere, videregive og udveksle personoplysninger, er opbevaring og sletning af disse oplysninger Kommissionens ansvar. Kommissionen har ikke adgang til disse personoplysninger, men betragtes som systemadministrator og -operatør.
      Fordelingen af de forskellige opgaver og ansvar mellem Kommissionen og medlemsstaterne kan opsummeres som følger:

                  —

                  Hver kompetent myndighed er registeransvarlig for sine egne databehandlingsaktiviteter.

                  —

                  Kommissionen er ikke bruger, men operatør af systemet, og primært ansvarlig for systemarkitekturens vedligeholdelse og sikkerhed. Kommissionen har dog også adgang til varslinger, feedbackinformation og andre sagsrelaterede oplysninger (7). Formålet med Kommissionens adgang er at overvåge anvendelsen af CPC-forordningen og forbrugerbeskyttelseslovgivningen i bilaget til CPC-forordningen og samle statistiske oplysninger i forbindelse med varetagelsen af disse opgaver. Kommissionen har dog ikke adgang til oplysningerne i anmodninger om gensidig bistand og håndhævelse, da disse kun sendes til de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der behandler de pågældende specifikke spørgsmål. Når det er sagt, giver CPC-forordningen Kommissionen mulighed for at bistå kompetente myndigheder i tilfælde af visse tvister (8) og blive opfordret til at deltage i en koordineret undersøgelse, der omfatter mere end to medlemsstater (9).

                  —

                  CPCS-aktørerne deler ansvaret for behandlingens lovlighed, oplysningspligten og retten til indsigt, indsigelse og berigtigelse.

                  —

                  Både Kommissionen og de kompetente myndigheder er i deres egenskab af registeransvarlige individuelt ansvarlige for, at bestemmelserne i relation til deres databehandlinger stemmer overens med databeskyttelsesreglerne.

            6.   AKTØRER OG BRUGERE I CPCS
      Der findes forskellige adgangsprofiler i CPCS: Adgang til databasen er begrænset, tildeles kun en navngiven tjenestemand hos en kompetent myndighed (autentificeret bruger) og kan ikke overdrages til andre. Adgang til CPCS kan kun gives til tjenestemænd, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne har udnævnt og oplyst til Kommissionen. Det log-in/den adgangskode, der skal bruges for at komme ind i systemet, kan tildeles det centrale forbindelseskontor.
      Kun brugere hos de bistandssøgte og bistandssøgende kompetente myndigheder har fuld adgang til alle de oplysninger, der udveksles i en bestemt sag, hvilket omfatter alle bilag i CPCS’ sagsakter. De centrale forbindelseskontorer har kun adgang til de oplysninger om en sag, der sætter dem i stand til at identificere den kompetente myndighed, som en anmodning skal overføres til. De har ikke adgang til fortrolige dokumenter, der er vedlagt en anmodning eller en varsling som bilag.
      I håndhævelsessager kan brugere hos alle de kompetente myndigheder, som er anmeldt som ansvarlige for de retsakter, der er overtrådt, udveksle generelle oplysninger. Det sker gennem anmeldelser. Disse anmeldelser bør give en bred beskrivelse af en sag og undgå at inddrage personoplysninger. Der findes dog undtagelser som f.eks. sælgers eller leverandørs navn (hvis det er en fysisk person).
      Kommissionen har ikke adgang til anmodninger om oplysninger og håndhævelser eller fortrolige dokumenter, men modtager anmeldelser og varslinger.
      7.   DATABESKYTTELSESPRINCIPPER FOR INFORMATIONSUDVEKSLING
      Personoplysninger kan kun behandles af CPCS-brugerne i medlemsstaterne på bestemte betingelser og i overensstemmelse med de principper, som direktivet om databeskyttelse opstiller. Den registeransvarlige er ansvarlig for at sikre, at databeskyttelsesprincipperne overholdes i forbindelse med behandling af personoplysninger i CPCS.
      Det skal også bemærkes, at både bestemmelserne om fortrolighed og bestemmelserne om databeskyttelse finder anvendelse på CPCS. Fortrolighedsbestemmelserne og bestemmelserne om tavshedspligt kan finde anvendelse på oplysninger generelt, mens bestemmelserne om databeskyttelse er begrænset til personoplysninger.
      Det er vigtigt at huske, at CPCS-brugerne i medlemsstaterne er ansvarlige for mange andre behandlingsaktiviteter, og at de ikke nødvendigvis er databeskyttelseseksperter. Overholdelse af databeskyttelsesreglerne i CPCS behøver ikke være unødigt kompliceret eller medføre en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde. Systemet skal heller ikke nødvendigvis være et universalsystem, der passer til alle. Disse retningslinjer er henstillinger vedrørende behandling af personoplysninger, og der skal gøres opmærksom på, at det ikke er alle oplysninger, som udveksles inden for rammerne af CPCS, der er personoplysninger.
      Før hver uploading af oplysninger til CPCS skal håndhævelsesmyndighederne vurdere, om de personoplysninger, der skal fremsendes, er strengt nødvendige for at opnå et effektivt samarbejde, og overveje, hvem de sender personoplysningerne til. Håndhævelsestjenestemanden skal spørge sig selv, om modtageren virkelig har brug for de pågældende oplysninger til varslingen eller anmodningen om gensidig bistand.
      Nedenstående liste over grundlæggende databeskyttelsesprincipper er tænkt som en hjælp til håndhævelsestjenestemænd med adgang til CPCS til at foretage en vurdering fra sag til sag af, om databeskyttelsesbestemmelserne for behandling af personoplysninger bliver overholdt, hver gang de behandler personoplysninger i systemet. Håndhævelsestjenestemænd bør også holde sig for øje, at der på nationalt plan kan være undtagelser fra og begrænsninger for anvendelsen af nedenstående databeskyttelsesprincipper, og de rådes til at konsultere deres nationale databeskyttelsesmyndigheder (10).

         Databeskyttelsesprincipper, der skal overholdes

      De generelle principper for databeskyttelse, der skal tages hensyn til, før man går i gang med at behandle personoplysninger, er fastlagt i direktivet om databeskyttelse. Eftersom dette direktiv er omsat til national lovgivning, anmodes sagsbehandlere om at konsultere deres nationale databeskyttelsestilsynsmyndigheder vedrørende anvendelsen af nedenstående principper, og de rådes til at undersøge, om der findes undtagelser fra eller begrænsninger for anvendelsen af disse principper.

         Princippet vedrørende gennemsigtighed

      I henhold til direktivet om databeskyttelse har den registrerede ret til at blive orienteret, når den pågældendes personoplysninger behandles. Den registeransvarlige skal oplyse sit navn og sin adresse, formålet med behandlingen, modtagerne af oplysningerne og alle andre fornødne oplysninger for at sikre, at behandlingen er rimelig (11).
      Oplysninger må kun behandles i følgende tilfælde (12):

                  —

                  Når den registrerede har givet sit samtykke.

                  —

                  Når behandlingen er nødvendig i forbindelse med udformning eller indgåelse af en kontrakt.

                  —

                  Når behandling er nødvendig for at overholde en retlig forpligtelse.

                  —

                  Når behandling er nødvendig for at beskytte den registreredes vitale interesser.

                  —

                  Når behandlingen er nødvendig af hensyn til udførelsen af en opgave i samfundets interesse eller henhørende under offentlig myndighedsudøvelse, som den registeransvarlige eller en tredjemand, til hvem oplysningerne videregives, har fået pålagt.

                  —

                  Når behandlingen er nødvendig, for at den registeransvarlige eller den tredjemand eller de tredjemænd, til hvem oplysningerne videregives, kan forfølge en legitim interesse.

         Princippet vedrørende lovlighed og rimelighed

      Personoplysninger må ikke indsamles eller behandles på ulovlige eller urimelige måder, og de må ikke bruges til formål, der ikke er forenelige med målene i CPC-forordningen. For at behandlingen skal være lovlig, skal sagsbehandlerne sikre sig, at de har klare grunde, der berettiger behandlingen. Behandlingen skal foretages til udtrykkeligt angivne og legitime formål, og senere behandling må ikke være uforenelig med disse formål (13). Dette kan alene være baseret på CPC-forordningen.
      For at behandlingen skal være rimelig, skal de registrerede informeres om formålet med behandlingen af den pågældendes personoplysninger og deres ret til indsigt, berigtigelser og indvendinger.

         Princippet vedrørende proportionalitet, korrekthed og opbevaringsperioder

      Personoplysningerne skal være proportionelle, tilstrækkelige, relevante og ikke omfatte mere end det, der er nødvendigt i forhold til de formål, hvortil de er indsamlet og/eller efterfølgende behandlet. Oplysningerne skal være korrekte og om nødvendigt ajourført. Der skal tages ethvert rimeligt skridt til at sikre, at oplysninger, der er ukorrekte eller ufuldstændige i forhold til de formål, hvortil de indsamles, eller i forbindelse med hvilke de behandles på et senere tidspunkt, slettes eller berigtiges. Personoplysninger må ikke opbevares på en måde, der giver mulighed for at identificere de registrerede i et længere tidsrum end det, der er nødvendigt af hensyn til de formål, hvortil de indsamles, eller i forbindelse med hvilke de behandles. Der skal fastsættes relevante garantier for personoplysninger, der i historisk, statistisk eller videnskabeligt øjemed opbevares længere end i ovennævnte periode.
      Sagsbehandlerne skal vurdere, om de oplysninger, de behandler, er strengt nødvendige i forhold til de formål, der ønskes opfyldt.

         Princippet vedrørende formålsbegrænsning

      Personoplysninger skal indsamles til udtrykkeligt angivne og legitime formål, og senere behandling heraf må ikke være uforenelig med disse formål og skal bringes til den registreredes kendskab. Sagsbehandlerne må kun behandle personoplysninger, når det har et klart formål, dvs. når der er et retsgrundlag i CPC-forordningen, som begrunder overførslen.

         Ret til indsigt

      Registrerede har i henhold til direktivet om databeskyttelse (14) ret til at få oplyst, at deres personoplysninger behandles, formålene med behandlingen, modtagerne af oplysningerne, og at de har bestemte rettigheder, f.eks. retten til information og berigtigelser. Den registrerede har ret til indsigt i alle oplysninger, der behandles om vedkommende. Den registrerede har også ret til at anmode om berigtigelse, sletning eller blokering af oplysninger, der er ufuldstændige, ukorrekte eller ikke behandles i overensstemmelse med databeskyttelsesbestemmelserne (15).

         Følsomme data

      Behandling af personoplysninger om racemæssig eller etnisk baggrund, politisk, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold og oplysninger om helbredsforhold og seksuelle forhold er forbudt. Databeskyttelsesdirektivet (16) omfatter dog visse undtagelser fra denne bestemmelse, hvor følsomme oplysninger kan behandles på visse betingelser (17). Da CPCS-brugere kan komme i en situation, hvor de behandler følsomme oplysninger (18), tilrådes det at nærme sig dem med forsigtighed. CPCS-brugere anbefales at konsultere deres nationale databeskyttelsesmyndighed med hensyn til, om der gælder undtagelser for behandlingen af følsomme oplysninger.

         Undtagelser

      I forbindelse med forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning i straffesager omfatter direktivet om databeskyttelse nogle undtagelser. Sagsbehandlerne rådes til at konsultere national lovgivning for at vurdere, om der er mulighed for sådanne undtagelser og i bekræftende fald i hvilket omfang (19). Hvis der indføres sådanne undtagelser, henstilles det, at de anføres klart i den enkelte kompetente myndigheds fortrolighedserklæringer.

         Anvendelse af databeskyttelsesprincipperne

      Anvendelse af disse databeskyttelsesprincipper på CPCS fører til følgende henstillinger:

                  1)

                  Brug af CPCS bør være strengt begrænset til de formål, der er anført i CPC-forordningen. Det hedder i artikel 13, stk. 1, i CPC-forordningen, at udleverede oplysninger kun kan anvendes til at sikre overholdelse af lovgivning, som beskytter forbrugernes interesser. Disse love er opført i bilaget til CPC-forordningen.

                  2)

                  Håndhævelsestjenestemænd rådes til kun at bruge oplysninger, der stammer fra en anmodning om gensidig bistand eller varsling til formål, der vedrører den specifikke sag, under nøje overholdelse af lovbestemmelserne om databeskyttelse, og forudgående vurdere nødvendigheden af behandlingen i forbindelse med undersøgelser foretaget ud fra en bredere samfundsinteresse.

                  3)

                  Håndhævelsestjenestemænd bør i forbindelse med overførsel af oplysninger foretage en vurdering fra sag til sag af, hvem der skal modtage de oplysninger, som skal behandles.

                  4)

                  CPCS-brugerne bør omhyggeligt udvælge de spørgsmål, de stiller i anmodningen om gensidig bistand, og ikke bede om flere oplysninger end nødvendigt. Det handler ikke kun om at overholde principperne om oplysningernes pålidelighed, men også om at mindske den administrative byrde.

                  5)

                  Direktivet om databeskyttelse (20) indeholder krav om, at personoplysninger skal være korrekte og ajourførte. Det henstilles, at den kompetente myndighed, som leverede oplysningerne, bidrager til at sikre, at oplysninger, der opbevares i CPCS, er korrekte. Pop up-beskeder i CPCS minder regelmæssigt sagsbehandlerne om at kontrollere, om personoplysningerne er korrekte og ajourførte.

                  6)

                  En praktisk måde at informere de registrerede om deres rettigheder er ved hjælp af en omfattende meddelelse om beskyttelse af privatlivets fred på webstedet. Det henstilles, at alle kompetente myndigheder anbringer en meddelelse om beskyttelse af privatlivets fred på deres websteder. Denne meddelelse bør være i overensstemmelse med alle oplysningsforpligtelserne i direktivet om databeskyttelse og indeholde et link til Kommissionens websted om disse meddelelser og om andre oplysninger såsom kontaktoplysninger for den pågældende kompetente myndighed og eventuelle nationale begrænsninger i retten til indsigt eller oplysninger. Alle involverede registeransvarlige er ansvarlige for offentliggørelse af meddelelser om beskyttelse af privatlivets fred.

                  7)

                  De registrerede kan anmode om indsigt i, berigtigelse og sletning af personoplysninger fra mere end én kilde. Selv om hver kompetent myndighed i sin egenskab af registeransvarlig er ansvarlig for sine egne behandlingsaktiviteter, bør der opnås en koordineret tilgang til anmodninger i relation til grænseoverskridende sager. Det henstilles, at de kompetente myndigheder i sådanne tilfælde meddeler andre kompetente myndigheder, at de har modtaget anmodningen.
                  Hvis en kompetent myndighed mener, at imødekommelse af en anmodning kan påvirke en efterforsknings- eller håndhævelsesprocedure, der udføres af andre kompetente myndigheder, bør førstnævnte høre sidstnævnte, før anmodningen imødekommes.
                  Den registrerede kan også henvende sig til Kommissionen med sin anmodning. Kommissionen kan kun imødekomme en anmodning om oplysninger, som den har adgang til. Når Kommissionen modtager en anmodning, bør den konsultere den kompetente myndighed, der har fremsendt oplysningerne. Hvis der ikke gøres indsigelser, eller den kompetente myndighed ikke besvarer henvendelsen inden for en rimelig frist, kan Kommissionen beslutte, om anmodningen skal imødekommes på grundlag af forordningen om databeskyttelse. Kommissionen bør også høre de kompetente myndigheder, hvis efterforsknings- eller håndhævelsesaktiviteter kan blive påvirket som et resultat af, at anmodningen imødekommes. Kommissionen bør undersøge, om yderligere tekniske funktioner i CPCS ville fremme sådanne udvekslinger.

                  8)

                  I henhold til CPC-beslutning 2007/76/EF om gennemførelse kan der oprettes oplysningsfelter i CPCS til navne på virksomhedsledere. Håndhævelsestjenestemændene skal vurdere, om det er nødvendigt at medtage den type personoplysninger for at løse sagen. Der skal foretages en vurdering fra sag til sag af, om det er nødvendigt at indsætte navnet på en virksomhedsleder i det relevante felt, før hver uploading af oplysninger til CPCS og før der sendes en varsling eller en anmodning om gensidig bistand til en anden kompetent myndighed.

                  9)

                  CPC-beslutning 2007/76/EF om gennemførelse indeholder et krav om, at den kompetente myndighed, der uploader oplysninger, håndhævelsesanmodninger eller varslinger, skal angive, om oplysningerne skal behandles som fortrolige. Dette afgøres fra sag til sag. På samme måde skal den bistandssøgte myndighed, når den leverer oplysninger, anføre, om oplysningerne skal behandles som fortrolige. CPCS indeholder en standardværdifunktion, hvor CPCS-brugere udtrykkeligt skal give adgang til dokumenter ved at slå fortrolighedsmarkøren fra.

            8.   CPCS OG DATABESKYTTELSE

         Databeskyttelsesvenligt miljø

      CPCS er udformet på grundlag af krav i databeskyttelseslovgivningen:

                  —

                  CPCS bruger s-TESTA (secured Trans European Services for Telematics between Administrations), som udgør en styret, pålidelig og sikker transeuropæisk kommunikationsplatform for europæiske og nationale myndigheder. s-TESTA-netværket bygger på en dedikeret privat infrastruktur, der er fuldstændig adskilt fra internettet. Systemets udformning omfatter passende sikkerhedsforanstaltninger, der sikrer den bedst mulige beskyttelse af netværket. Netværket er sikkerhedsgodkendt for at gøre det egnet til at sende oplysninger, der klassificeres som »EU RESTRICTED«.

                  —

                  Der findes en række tekniske funktioner: anmeldelse af sikre og personlige adgangskoder til kompetente tjenestemænd hos de udpegede myndigheder, brug af et sikkert netværk (s-TESTA), pop up-beskeder, der minder sagsbehandlerne om, at de skal indtænke databeskyttelsesbestemmelser i behandlingen af personoplysninger, oprettelse af forskellige brugerprofiler, der gør adgang til oplysninger afhængig af brugerens rolle (den kompetente myndighed, det centrale forbindelseskontor eller Kommissionen), mulighed for at begrænse adgang til dokumenter ved at markere dem som fortrolige og beskeden på CPCS-hjemmesiden, der henviser til databeskyttelsesbestemmelserne.

                  —

                  Gennemførelsesbestemmelser (21), der dækker centrale aspekter for at sikre overholdelse af databeskyttelsesbestemmelserne: klare regler for sletning (hvilke oplysninger, hvor og hvornår oplysninger skal slettes o.l.), principper vedrørende fastlæggelse af de forskellige former for adgang til oplysninger (kun direkte berørte kompetente myndigheder har fuld adgang, mens andre kun har adgang til generelle oplysninger).

                  —

                  Praktiske retningslinjer (22), som yderligere præciserer, hvad der skal tages i betragtning i forbindelse med udfyldelsen af de forskellige oplysningsfelter, og integration af disse retningslinjer (23).

                  —

                  Årlige revisioner til sikring af, at de kompetente myndigheder kontrollerer, om personoplysningerne er korrekte (mærkning er planlagt, men endnu ikke gennemført), og også, at sager er afsluttet og/eller slettet og dermed ikke glemmes. Kommissionen arrangerer jævnligt sammen med medlemsstaterne en systematisk gennemgang af de sager, der har været åbne i en væsentlig længere periode end den gennemsnitlige sagsbehandlingsperiode.

                  —

                  Automatisk sletning af sager om gensidig bistand fem år efter en sags afslutning som krævet i CPC-forordningen.

                  —

                  CPCS er et it-værktøj under udvikling, som skal være databeskyttelsesvenligt Der er allerede nu indbygget mange garantifunktioner i systemarkitekturen, som er beskrevet ovenfor. Kommissionen agter at videreudvikle og forbedre systemet efter behov.

         Yderligere hjælp

         Hvor længe bør en sag opbevares, og hvornår skal den afsluttes og slettes?

      Kun Kommissionen kan slette oplysninger fra CPCS (24) og gør det normalt efter anmodning fra en kompetent myndighed. Når en kompetent myndighed fremsender en sådan anmodning, skal den indeholde en begrundelse for anmodningen om sletning. Den eneste undtagelse er anmodninger om håndhævelse. Dem sletter Kommissionen automatisk, fem år efter at den bistandssøgende myndighed har afsluttet sagen.
      Bestemmelserne med faste tidsfrister er indført for at sikre sletning af data, der ikke længere er nødvendige, er ukorrekte, viser sig at være ubegrundede og/eller har været opbevaret i det maksimale tidsrum.

         Hvorfor er opbevaringsperioden for oplysninger fastsat til fem år?

      Formålet med opbevaringsperioden er at lette samarbejdet mellem offentlige myndigheder med ansvar for håndhævelsen af de love, der beskytter forbrugernes interesser i forbindelse med overtrædelser inden for Fællesskabet, at bidrage til at sikre det indre markeds gnidningsfrie funktion, kvaliteten af og konsekvensen i håndhævelsen af love, der beskytter forbrugernes interesser, tilsynet med beskyttelsen af forbrugernes økonomiske interesser og at hæve standarden for og konsekvensen i håndhævelsen. I løbet af opbevaringsperioden kan autoriserede håndhævelsestjenestemænd, der arbejder for en kompetent myndighed, som oprindelig behandlede en sag, have adgang til sagen for at konstatere forbindelser til eventuelle gentagne overtrædelser, hvilket bidrager til en bedre og mere effektiv håndhævelse.

         Hvilke oplysninger kan indgå i diskussionsforummet?

      Diskussionsforummet er en funktion under CPCS og er et værktøj til udveksling af oplysninger om f.eks. nye håndhævelsesbeføjelser og bedste praksis. Generelt bør diskussionsforummet, der dog ikke bruges så ofte af håndhævelsestjenestemænd, ikke bruges til udveksling af sagsrelaterede oplysninger og ikke henvise til personoplysninger.

         Hvilken type oplysninger kan medtages i korte resuméer og bilag?

      I overensstemmelse med CPC-beslutning 2007/76/EF om gennemførelse er der et felt med betegnelsen »bilag« i varslinger og anmodninger om oplysninger og håndhævelse. De korte resuméer er felter, hvor overtrædelsen beskrives. Det henstilles, at personoplysninger ikke medtages i de korte resuméer, da formålet med dette felt er at give en generel beskrivelse af overtrædelsen. Personoplysninger i bilag, der ikke er strengt nødvendige, skal skjules eller slettes.

         Hvad betyder en »rimelig formodning« om, at der er sket en overtrædelse?

      Rimelig formodning skal fortolkes i henhold til national lovgivning. Det henstilles dog, at formodninger om overtrædelser kun medtages i CPCS, hvis der er beviser for, at der er sket eller sandsynligvis vil ske en overtrædelse.

         Hvad med overførsler til tredjelande?

      Det hedder i CPC-forordningen (25), at oplysninger, som videregives i henhold til CPC-forordningen, også kan videregives til en myndighed i et tredjeland af en medlemsstat i henhold til en bilateral bistandsaftale med tredjelandet, såfremt der er indhentet samtykke fra den kompetente myndighed, som oprindelig videregav oplysningerne, og såfremt videregivelsen er i overensstemmelse med databeskyttelsesbestemmelserne.
      Det henstilles, at bilaterale aftaler om bistand med et givet tredjeland, så længe EU ikke har indgået en international aftale om samarbejdsordninger vedrørende gensidig bistand (26), bør indeholde passende databeskyttelsesbestemmelser og anmeldes til de relevante databeskyttelsestilsynsmyndigheder, således at der kan foretages forudgående kontrol, medmindre Kommissionen har konstateret, at tredjelandet sikrer et passende beskyttelsesniveau for personoplysninger, der videregives fra EU i henhold til artikel 25 i direktivet om databeskyttelse.

         (1)  Artikel 2, litra a).

         (2)  Det skal bemærkes, at databeskyttelsesprincipper finder anvendelse både på data, der opbevares elektronisk og som papirkopi.

         (3)  De præcise bestemmelser for sletning findes bl.a. i beslutning 2007/76/EF og i »The Consumer Protection Cooperation Network: Operating Guidelines«.

         (4)  Direktiv 95/46/EF.

         (5)  Forordning (EF) nr. 45/2001.

         (6)  http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS.

         (7)  Artikel 8, 9 og 15 i CPC-forordning (EF) nr. 2006/2004.

         (8)  Artikel 8, stk. 5, i CPC-forordning (EF) nr. 2006/2004.

         (9)  Artikel 9 i CPC-forordning (EF) nr. 2006/2004.

         (10)  Artikel 11, stk. 2, og artikel 13 i direktiv 95/46/EF.

         (11)  Artikel 10 og 11 i direktiv 95/46/EF.

         (12)  Artikel 7 i direktiv 95/46/EF.

         (13)  Artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 95/46/EF.

         (14)  Artikel 10, 11 og 12 i direktiv 95/46/EF.

         (15)  Artikel 12 i direktiv 95/46/EF.

         (16)  Artikel 8, stk. 2, i direktiv 95/46/EF.

         (17)  Artikel 8 i direktiv 95/46/EF.

         (18)  Kapitel 4 i bilaget til beslutning 2007/76/EF.

         (19)  Udtalelse 6/2007 om databeskyttelsesspørgsmål i forbindelse med forbrugerbeskyttelsessamarbejdssystemet (CPCS) — 01910/2007/DA — WP 130 — vedtaget den 21. september 2007, s. 24.

         (20)  Artikel 6, stk. 1, litra d), i direktiv 95/46/EF.

         (21)  Beslutning 2007/76/EF.

         (22)  The Consumer Protection Cooperation Network: Operating Guidelines — godkendt af CPC-udvalget den 8. juni 2010.

         (23)  Retningslinjernes indhold vil indgå i fremtidige kurser i CPCS.

         (24)  Artikel 10 i CPC-forordning (EF) nr. 2006/2004 og kapitel 2 i bilaget til CPC-beslutning 2007/76/EF om gennemførelse.

         (25)  Artikel 14, stk. 2, i CPC-forordning (EF) nr. 2006/2004.

         (26)  Artikel 18 i CPC-forordning (EF) nr. 2006/2004.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 23. august 2010 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banca d’Italia (ECB/2010/11)

text:
               28.8.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 233/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 23. august 2010
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banca d’Italia
   (ECB/2010/11)
   2010/C 233/01
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB’s Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer i Banca d’Italia udløb efter revisionen for regnskabsåret 2009. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2010.

               (3)

               Banca d’Italia har valgt PricewaterhouseCoopers SpA som sine eksterne revisorer for regnskabsårene 2010 til 2015, —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers SpA udnævnes til eksterne revisorer for Banca d’Italia for regnskabsårene 2010 til 2015.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 23. august 2010.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB


title: Kommissionens henstilling af 30. maj 2008 om risikobegrænsende foranstaltninger for stofferne chromtrioxid, ammoniumdichromat og kaliumdichromat (meddelt under nummer K(2008) 2326) (EØS-relevant tekst)

text:
               18.6.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 158/65

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 30. maj 2008
   om risikobegrænsende foranstaltninger for stofferne chromtrioxid, ammoniumdichromat og kaliumdichromat
   (meddelt under nummer K(2008) 2326)
   (EØS-relevant tekst)
   (2008/455/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (1), særlig artikel 11, stk. 2, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               På grundlag af forordning (EØF) nr. 793/93 er følgende stoffer blevet udpeget som prioriterede stoffer, der skal vurderes i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 143/97 af 27. januar 1997 om tredje liste over prioriterede stoffer i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 (2):

                           —

                           chromtrioxid

                           —

                           ammoniumdichromat

                           —

                           kaliumdichromat.

               (2)

               Den medlemsstat, som i henhold til denne forordning er udpeget som referent, har afsluttet sin vurdering af disse stoffers risiko for mennesker og miljø i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 af 28. juni 1994 om principperne for vurdering af risikoen for mennesker og miljø ved eksisterende stoffer i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 (3).

               (3)

               Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø er blevet hørt og har afgivet udtalelse om referentens risikovurderinger. Udtalelserne er offentliggjort på den videnskabelige komités websted.

               (4)

               Risikovurderingens resultater og strategierne for risikobegrænsning er gengivet i den tilknyttede meddelelse fra Kommissionen (4).

               (5)

               Risikovurderingen giver grundlag for at anbefale, at der træffes bestemte risikobegrænsende foranstaltninger for bestemte stoffer.

               (6)

               De anbefalede foranstaltninger til begrænsning af risikoen for arbejdstagere bør anskues inden for rammerne af gældende lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne, som anses som en tilfredsstillende ramme for den fornødne begrænsning af risiciene ved de pågældende stoffer.

               (7)

               De risikobegrænsende foranstaltninger i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 793/93,

         HENSTILLER:
   AFDELING 1
   CHROMTRIOXID

         (CAS nr. 1333-82-0; Einecs nr. 215-607-8)

   AMMONIUMDICHROMAT

         (CAS nr. 7789-09-05; Einecs nr. 232-143-1)

   KALIUMDICHROMAT

         (CAS nr. 7778-50-9; Einecs nr. 231-906-6)

   Risikobegrænsende foranstaltninger af hensyn til arbejdstagerne (1) og miljøet (2, 3, 4, 5, 6)

               1)

               Arbejdsgivere, der bruger chrom(VI)-forbindelser til fremstilling af pigmenter og farvestoffer, til formulering af metalbehandlingsprodukter og til elektrolytisk metalbelægning samt som bejdser til brug ved farvning af uld, bør være opmærksomme på nationalt udarbejdede, sektorspecifikke anvisninger, der bygger på de ikke-bindende, praktiske retningslinjer, Kommissionen har stillet til rådighed, jf. Rådets direktiv 98/24/EF, artikel 12, stk. 2 (5).

               2)

               De kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater bør i godkendelser, der udstedes på grundlag af direktiv 2008/1/EF (6), fastsætte betingelser, emissionsgrænseværdier eller tilsvarende parametre eller tekniske foranstaltninger for chrom(VI)-forbindelser, således at driften finder sted på basis af BAT under hensyntagen til de berørte anlægs tekniske karakteristika og geografiske beliggenhed og til de lokale miljøforhold.

               3)

               Medlemsstaterne bør omhyggeligt overvåge indførelsen af BAT for chrom(VI)-forbindelser og indberette alle vigtige udviklinger til Kommissionen inden for rammerne af informationsudvekslingen om BAT.

               4)

               Lokale emissioner til miljøet bør om nødvendigt begrænses ved hjælp af nationale regler, således at der ikke forventes nogen risiko for miljøet.

               5)

               Hvad specielt angår reduktion af chrom(VI)-forbindelser til chrom(III)-garvesalte, på anlæg, hvor der garves huder og skin, anbefales det, at det ved næste ændring af BREF-dokumentet for garvning gøres klart, at reduktion på anlægget af chrom(VI)-forbindelser til fremstilling af chrom(III)-garvesalte ikke bør regnes for BAT.

               6)

               For vandområder, hvor udledning af chrom(VI) kan indebære en risiko, opstiller den eller de relevante medlemsstater miljøkvalitetskrav, og fastsætter de nationale forureningsbegrænsende foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde miljøkvalitetskravene, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (7).

         AFDELING 2
   ADRESSATER

               7)

               Denne henstilling er rettet til alle sektorer, som importerer, producerer, transporterer, oplagrer, formulerer blandinger af eller på anden måde bearbejder, forarbejder, benytter, bortskaffer eller genvinder disse stoffer, og til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. maj 2008.

            På Kommissionens vegne

         Stavros DIMAS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 84 af 5.4.1993, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EFT L 25 af 28.1.1997, s. 13.

      (3)  EFT L 161 af 29.6.1994, s. 3.

      (4)  EUT C 152 af 18.6.2008, s. 1.

      (5)  EFT L 131 af 5.5.1998, s. 11. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/30/EF (EUT L 165 af 27.6.2007, s. 21).

      (6)  EUT L 24 af 29.1.2008, s. 8.

      (7)  EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1. Senest ændret ved direktiv 2008/32/EF (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 60).


title: Kommissionens henstillling nr. 1716/78/EKSF af 20. juli 1978 om suspension af den midlertidige antidumpingtold pålagt importen af visse pladeemner med oprindelse i Australien

text:
 Nr. L 198/4                              De Europæiske Fællesskabers Tidende                                22. 7. 78
                              KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr. 1716/78/EKSF
                                                   af 20. juli 1978
              om suspension af den midlertidig antidumpingtold pålagt importen af visse pla
                          deemner i ruller af jern og stål med oprindelse i Australien
 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE                                RETTET FØLGENDE HENSTILLING :
 FÆLLESSKABER HAR —
                                                                                Artikel 1
 under henvisning til traktaten om oprettelse af Det          Anvendelsen af den midlertidige antidumpingtold på
 europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 74,         lagt ved Kommissionens henstilling nr. 307/78/EKSF,
 under henvisning til Kommissionens henstilling 77/            på importen af visse pladeemner i ruller af jern og stål
 329/EKSF om beskyttelse mod dumping, præmier el             med oprindelse i Australien suspenderes fra datoen for
 ler subventioner fra lande, der ikke tilhører Det euro      denne henstillings ikrafttræden at regne.
 pæiske Kul- og Stålfællesskab ('), ændret ved henstil        Denne henstilling foregriber ikke Kommissionens se
 ling nr. 3004/77/EKSF (2), særlig artikel 15 og 19,           nere beslutning om, hvad der bør foretages med de
                                                              beløb, som indtil denne dato er stillet til sikkerhed
 under henvisning til udtalelse fra Det rådgivende Ud        som midlertidig told.
 valg nedsat i henhold til henstilling 77/329/EKSF, og
                                                               Ingen anden antidumpingtold eller lignende foranstalt
 ud fra følgende betragtninger :                              ning vil blive pålagt importen af jern- og stålproduk
                                                              ter henhørende under EKSF traktaten med oprindelse
 Ved henstillingerne nr. 307/78/EKSF (3), nr. 119/78/         i Australien medmindre Kommissionen udsteder an
 EKSF, nr. 120/78/EKSF, og nr. 121 /78/EKSF har               den henstilling herom.
 Kommissionen pålagt en midlertidig antidumpingtold
 på importen af visse pladeemner i ruller af jern og stål                            Artikel 2
 med oprindelse i Australien ;                                Denne henstilling meddeles medlemsstaterne.
 siden da er visse ordninger blevet opnået mellem Fæl        Den træder i kraft for hver medlemsstat på datoen for
 lesskabet og Australien, hvad angår handelen med             offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Ti
 jern- og stålprodukter ;                                      dende.
 disse ordninger, som Kommissionen anser for akcepta         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 1978 .
 ble gør det muligt at suspendere den videre anven
 delse af midlertidig antidumpingtold, uden at dette                                 På Kommissionens vegne
 dog foregriber Kommissionens beslutning om, hvad                                      Wilhelm HAFERKAMP
 der bør foretages med de for midlertidig told sikker
 hedsstillede beløb :                                                                      Næstformand
(1) EFT nr. L 114 af 5. 5. 1977, s. 6.
(2) EFT nr. L 352 af 31 . 2. 1977, s. 13.
P) EFT nr. L 45 af 16. 2. 1978 , s. 17.


Avis juridique important

|

E1997C0167

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING Nr. 167/97/KOL af 17. juni 1997 om et samordnet program for kontrol i 1997 for at sikre overholdelse af maksimalgrænserne for pesticidrester i og på visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager

EF-Tidende nr. L 303 af 06/11/1997 s. 0026 - 0029

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING Nr. 167/97/KOL af 17. juni 1997 om et samordnet program for kontrol i 1997 for at sikre overholdelse af maksimalgrænserne for pesticidrester i og på visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN -SOM HENVISER TIL aftalen om europæisk økonomisk samarbejde, særlig artikel 109 og protokol 1,SOM HENVISER TIL aftalen om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, særlig artikel 5, stk. 2, litra b) og protokol 1,SOM HENVISER TIL den retsakt, der er nævnt i punkt 54 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager (Rådets ændrede direktiv 90/642/EØF), som tilpasset ved protokol 1 til EØS-aftalen (herefter omtalt som retsakten), særlig artikel 4, stk. 3,som har hørt EFTA-Tilsynsmyndighedens Levnedsmiddeludvalg, ogsom tager følgende i betragtning:Artikel 4, stk. 2, i retsakten, kræver at EFTA-staterne inden 1. august 1996 sender EFTA-Tilsynsmyndigheden alle relevante oplysninger om gennemførelsen i 1995 af deres nationale kontrolprogrammer for at sikre overholdelsen af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester som fastsat i bilag II til direktivet; Tilsynsmyndigheden har modtaget visse oplysninger i overensstemmelse med dette krav;artikel 4, stk. 1, i retsakten kræver, at EFTA-staterne udarbejder programmer, hvori fastlægges arten og hyppigheden af den kontrol, der skal udføres for at sikre overholdelse af listen over maksimalgrænseværdierne for pesticidrester;de oplysninger, EFTA-Tilsynsmyndigheden har fået forelagt, har ikke været tilstrækkelig til at give et fuldstændigt overblik over EFTA-staternes kontrol med pesticidrester i 1995 eller til at kunne foretage en samlet vurdering af EFTA-staternes påtænkte kontrol i 1997. Der foreligger dog tilstrækkelige oplysninger til at udarbejde et samordnet program for specifikke pesticid/produktkombinationer på EØS-plan; det er tredje gang, at der anbefales et sådant specifikt samordnet program, og angivelser om produkter, der bør indgå i fremtidige, specifikke samordnede programmer i hvert år, er vigtige for, at EFTA-staternes kompetente myndigheder kan planlægge; der vil normalt gå tre år, før de samme produkter kan indgå i specifikke samordnede programmer;bilag II i den ændrede retsakt indeholder lister over harmoniserede maksimalgrænseværdier for bestemte pesticider, som bør underkastes de nationale og samordnede kontrolprogrammer i 1997;det er fortsat nødvendigt at anbefale almindelige grundlæggende ordninger for kontrol af pesticidrester, der skal udføres af EFTA-staterne i løbet af 1997 for at sikre, at de obligatoriske maksimalgrænseværdier for pesticider overholdes, og for at bidrage til, at Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde fungerer korrekt;det er vigtigt, at oplysninger om igangværende nationale foranstaltninger til at sikre kvaliteten af prøveudtagninger og analyser af grænseværdier for pesticidrester stilles til rådighed af EFTA-staterne som grundlag for yderligere drøftelser;det ville også være nyttigt for udarbejdelsen af kommende henstillinger, at EFTA-Tilsynsmyndigheden i forvejen blev underrettet om EFTA-staternes programmer for 1998 for kontrol af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester som nævnt i retsakten;EFTA-staternes kontrol og prøveudtagning for at sikre overholdelse af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, som er fastsat i den liste, der omhandles i artikel 1, stk. 1, i direktiv 90/642/EØF, bør gennemføres i henhold til kravene i den retsakt, der er nævnt i punkt 20 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om fastsættelse af fællesskabsmetoder til udtagning af prøver til den officielle kontrol med pesticidrester på og i grøntsager (Kommissionens direktiv 79/700/EØF), den retsakt, der er nævnt i punkt 37 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om indførelse af fælles prøvetagnings- og analysemetoder til kontrol af levnedsmidler (Rådets direktiv 85/591/EØF), den retsakt, der er nævnt i punkt 50 i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om officiel kontrol med levnedsmidler (Rådets direktiv 89/397/EØF) og den retsakt, der er nævnt i punkt 54.N i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen om supplerende bestemmelser vedrørende officiel kontrol med levnedsmidler (Rådets direktiv 93/99/EØF);Liechtenstein skal opfylde kravene i de retsakter, der er nævnt i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen senest 1. januar 2000, og eftersom Liechtenstein har gjort alt for at opfylde kravene i retsakterne i dette kapitel inden 1. januar 1997, er Liechtenstein omfattet af denne henstilling i 1997;Europa-Kommissionen har i sin henstilling af 2. december 1996 om et samordnet program for kontrol i 1997 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager, henstillet til medlemsstaterne af Den Europæiske Union, at de iværksætter et tilsvarende program -HENSTILLER:Det henstilles til Island, Liechtenstein og Norge, at de:1) som en specifik indsats i 1997 udtager prøver og foretager analyser for de produkt/pesticidrestkombinationer, der er anført i bilaget, på grundlag af et målantal på 50 prøver af hvert produkt, og som i fornødent omfang afspejler markedsandelen for medlemsstaten selv, EØS og tredjelande på EFTA-staternes marked, og senest den 1. august 1998 meddeler resultaterne, herunder benyttede analysemetoder, opnået indberetningsniveau og kvalitetssikrende foranstaltninger2) senest den 1. august 1997 tilsender EFTA-Tilsynsmyndigheden alle de oplysninger, som kræves efter artikel 4, stk. 2, i retsakten vedrørende kontrollen i 1996 for i hvert fald ved kontrolprøveudtagning at sikre, at maksimalgrænseværdierne for pesticider overholdes, og især:2.1) resultaterne af den specifikke indsats i 1996 som fastsat i punkt 5 i EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling nr. 85/96/KOL om et samordnet kontrolprogram i 1996 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager2.2) resultaterne af deres nationale programmer med hensyn til pesticider, der er opført på listen i bilag II til direktiv 90/642/EØF, i forhold til de harmoniserede grænseværdier og - hvis sådanne endnu ikke er fastsat på EØS-plan - i forhold til de gældende nationale grænseværdier2.3) de kriterier, der er lagt til grund ved udarbejdelsen af deres nationale programmer, med hensyn til antallet af udtagne prøver og foretagne analyser2.4) de kriterier, der er lagt til grund ved bestemmelse og fastsættelse af indberetningsniveauer2.5) de kvalitetssikrende foranstaltninger, der er anvendt på udtagning af prøver, eller ændringer af sådanne foranstaltninger, der var indberettet i de foregående år2.6) detaljer om godkendelse efter artikel 3 i direktiv 93/99/EF, af de laboratorier, som foretager analyserne, og, såfremt sådan godkendelse endnu ikke er givet, de kriterier, der er lagt til grund af de kvalitetssikrende foranstaltninger på sådanne laboratorier3) inden den 1. juli 1997 tilsender EFTA-Tilsynsmyndigheden deres påtænkte nationale program for kontrol med de maksimalgrænseværdier for pesticider, der er fastsat i direktiv 90/642/EØF, i 1998, og så vidt muligt også for de følgende år.4) Denne henstilling er rettet til Island, Liechtenstein og Norge.Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juni 1997.På Tilsynsmyndighedens vegneKnut ALMESTADFormandBILAG Maksimalgrænseværdier (MGV), der skal kontrolleres ved den specifikke indsats i 1997 i henhold til punkt 1 i henstillingen >TABELPOSITION>


title: Rådets henstilling af  14. marts 2006  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (7. EUF) for regnskabsåret 2004

text:
               18.3.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 81/10

      RÅDETS HENSTILLING

   af 14. marts 2006
   om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (7. EUF) for regnskabsåret 2004
   (2006/221/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til fjerde AVS-EF-konvention, undertegnet den 15. december 1989 i Lomé, og ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius den 4. november 1995,
   som henviser til den interne aftale 91/401/EØF om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for fjerde AVS-EF-konvention (1) herunder oprettelsen af Den Syvende Europæiske Udviklingsfond (7. EUF), særlig artikel 33, stk. 3, i den aftale,
   som henviser til finansforordning 91/491/EØF af 29. juli 1991 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (2), særlig artikel 69-77,
   som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 2004 vedrørende transaktionerne under 7. EUF samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 2004 med Kommissionens tilhørende svar (3),
   som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 33, stk. 3, i den interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af 7. EUF efter henstilling fra Rådet,
   som tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under 7. EUF i regnskabsåret 2004 har været tilfredsstillende,
   HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under 7. EUF for regnskabsåret 2004.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. marts 2006.

            På Rådets vegne

         K.-H. GRASSER

            Formand

      (1)  EFT L 229 af 17.8.1991, s. 288.

      (2)  EFT L 266 af 21.9.1991, s. 1.

      (3)  EUT C 301 af 30.11.2005, s. 249.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 30. april 2008 til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Den Europæiske Centralbank (ECB/2008/2)

text:
               9.5.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 114/1

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 30. april 2008
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Den Europæiske Centralbank
   (ECB/2008/2)
   (2008/C 114/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               Mandatet for ECB's nuværende eksterne revisorer udløb efter revisionen for regnskabsåret 2007. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2008.

               (3)

               ECB har valgt PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft som eksterne revisorer for regnskabsårene 2008 til 2012 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   Det henstilles, at PricewaterhouseCoopers Aktiengesellschaft Wirtschaftsprüfungsgesellschaft udnævnes til ECB's eksterne revisorer for regnskabsårene 2008 til 2012.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 30. april 2008.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB


Avis juridique important

|

32001H0042

Kommissionens henstilling af 22. december 2000 om et samordnet EF-overvågningsprogram for 2001 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse vegetabilske produkter, herunder frugt og grøntsager (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2000) 4096)

EF-Tidende nr. L 011 af 16/01/2001 s. 0040 - 0045

Kommissionens henstillingaf 22. december 2000om et samordnet EF-overvågningsprogram for 2001 for at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne for pesticidrester i og på korn og visse vegetabilske produkter, herunder frugt og grøntsager(meddelt under nummer K(2000) 4096)(EØS-relevant tekst)(2001/42/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,som henviser til Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn(1), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2000/58/EF(2), særlig artikel 7, stk. 2, litra b),som henviser til Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager(3), senest ændret ved direktiv 2000/58/EF, særlig artikel 4, stk. 2, litra b), ogsom tager følgende i betragtning:(1) I henhold til artikel 7, stk. 2, litra b), i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 90/642/EØF skal Kommissionen hvert år inden den 31. december forelægge Den Stående Komité for Plantesundhed en henstilling om tilrettelæggelse af et samordnet EF-overvågningsprogram for at sikre overholdelse af de maksimalgrænseværdier for pesticidrester, der er opført i bilag II til nævnte direktiver.(2) Kommissionens og medlemsstaternes erfaring med at udarbejde, gennemføre og skrive rapport om de tre tidligere årlige samordnede overvågningsprogrammer viser, at flerårige programmer er mest effektive og praktiske. I denne henstilling bør der lægges en rammeplan for fremtidige programmer. Ifølge artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 645/2000(4) kan Kommissionens henstillinger gælde for perioder på mellem et og fem år.(3) Kommissionen bør gradvis arbejde hen imod et system, der gør det muligt at anslå den faktiske eksponering for pesticider gennem føden som anført i artikel 7, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 90/642/EØF. For at gøre det lettere at undersøge, om det kan lade sig gøre at foretage sådanne skøn, bør der fremskaffes data for overvågning af pesticidrester i en række fødevarer, der udgør væsentlige bestanddele af kosten i EF. På grundlag af de ressourcer, der er til rådighed i medlemsstaterne til overvågning af pesticidrester, kan medlemsstaterne kun analysere prøver af ti produkter hvert år i forbindelse med et koordineret overvågningsprogram. Brugen af pesticider ændrer sig inden for en rullende programperiode på fem år. Hvert pesticid bør generelt overvåges i 20-30 fødevarer i en række treårs cyklusser.(4) På grundlag af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i 2001 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne acephat, benomylgruppen, chlorpyriphos, iprodion og methamidophos til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, da disse forbindelser (identificeret som gruppe A i bilag I A) allerede er blevet overvåget i perioden 1996-2000. Fortsat overvågning gør det lettere at konstatere ændringer i pesticidernes forekomst.(5) På grundlag af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i perioden 2001-2004 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne diazinon, metalaxyl, methidathion, thiabendazol og triazophos til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, da disse forbindelser (identificeret som gruppe B i bilag I A) allerede er blevet overvåget i perioden 1997-2000.(6) På grundlag af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i perioden 2001-2004 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne chlorpyriphos-methyl, deltamethrin, endosulfan, imazalil, lambda-cyhalothrin, manebgruppen, mecarbam, permethrin, pirimiphos-methyl og vinclozolin til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, da disse forbindelser (identificeret som gruppe C i bilag I A) allerede er blevet overvåget i 1998, 1999 og 2000.(7) På grundlag af den anbefalede overvågning af restkoncentrationer i perioden 2000-2004 vil det kunne undersøges, om det kan lade sig gøre at anvende data for pesticiderne azinphos-methyl, captan, chlorothalonil, dichlofluanid, dicofol, dimethoat, folpet, malathion, omethoat, procymidon, propyzamid og azoxystrobin til at anslå den faktiske eksponering gennem føden, da disse forbindelser bortset fra azoxystrobin (identificeret som gruppe D i bilag I A) allerede er blevet overvåget i 1998, 1999 og 2000.(8) Det kan ikke lade sig gøre at overvåge disulfoton, phorat, thiometon og oxydemeton-methyl ved hjælp af de rutinemæssigt benyttede analysemetoder til samtidig påvisning af flere pesticidrester. Hvis der er mistanke om, at disse pesticidrester forekommer, bør der indsamles data herfor i de medlemsstater, hvor det er mest sandsynligt, at de vil blive påvist.(9) Det er nødvendigt at anvende en systematisk statistisk metode til at fastsætte antallet af prøver, der skal tages i forbindelse med hver samordnet overvågningsforanstaltning. En sådan metode er beskrevet af Codex Alimentarius-kommissionen(5). På grundlag af en binomial sandsynlighedsfordeling kan det beregnes, at undersøgelse af et samlet antal prøver på 459 giver 99 % sikkerhed for at opdage én prøve, der indeholder pesticidrester over detektionsgrænsen, hvis 1 % af de vegetabilske produkter indeholder restkoncentrationer over detektionsgrænsen. Der bør derfor tages mindst 459 prøver i Fællesskabet som helhed, og de bør fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af befolkningens størrelse og antallet af forbrugere, idet der mindst skal tages 12 prøver pr. produkt om året, jf. bilag I B.(10) Eksperter fra medlemsstaterne drøftede udkast til retningslinjer for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester i Oeiras i Portugal den 15.-16. september 1997, og de blev drøftet og taget ad notam i undergruppen vedrørende pesticidrester under arbejdsgruppen vedrørende plantesundhed den 20.-21. november 1997. Der er enighed om, at udkastet til retningslinjer så vidt muligt bør gennemføres af medlemsstaternes analyselaboratorier og revideres i lyset af erfaringen. Retningslinjerne blev drøftet og revideret af medlemsstaternes eksperter i Athen, Grækenland, den 15.-17. november 1999. De reviderede retningslinjer vil blive forelagt Den Stående Komité for Plantesundhed og offentliggjort af Kommissionen(6).(11) I henhold til artikel 4, stk. 2, litra a), i direktiv 90/642/EØF skal medlemsstaterne angive, hvilke kriterier de har lagt til grund for udarbejdelsen af de nationale overvågningsprogrammer, når de sender Kommissionen oplysninger om det foregående års gennemførelse af dem. Det bør også oplyses, hvilke kriterier der er lagt til grund for fastsættelsen af antallet af prøver og analyser, hvilke indberetningsniveauer der anvendes, og efter hvilke kriterier de er fastsat. Der bør gives nærmere oplysninger om godkendelse af analyselaboratorier i henhold til direktiv 93/99/EØF af 29. oktober 1993 om supplerende bestemmelser vedrørende offentlig kontrol med levnedsmidler(7).(12) Oplysninger om overvågningsprogrammernes resultater er yderst velegnede til elektronisk databehandling, -lagring og -transmission. Medlemsstaterne kan sende Kommissionen data på disketter med den ønskede formatering. Medlemsstaterne skulle derfor kunne sende deres rapporter til Kommissionen i standardformat. Det er mest effektivt, hvis Kommissionen udarbejder retningslinjer for den videre udvikling af en sådan standardformatering.(13) De i denne henstilling fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Plantesundhed,HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:Artikel 1At tage stikprøver og foretage analyser af de produkt/pesticid-kombinationer, der er fastsat i bilag I A, på grundlag af det antal stikprøver, som hver medlemsstat har fået tildelt for hvert produkt, jf. bilag I B, idet der eventuelt tages hensyn til den andel, som medlemsstaten selv, EF og tredjelande har af det nationale marked; for mindst et pesticid, der eventuelt udgør en akut risiko, udføres der for et af produkterne en individuel analyse af emnerne i den sammensatte prøve: der udtages to prøver af et passende antal emner, fortrinsvis fra den samme producent; hvis der i den første sammensatte prøve påvises indhold af pesticidet, skal den anden prøve analyseres individuelt; i 2001 undersøges kombinationen phorat/kartofler og/eller metidathion/æbler.Artikel 2At tage stikprøver til analyse af disulfoton, phorat, thiometon og oxydemeton-methyl i de lande, hvor der foreligger tilladelse til at anvende disse pesticider på de pågældende produkter, på grundlag af det antal prøver af hvert produkt, der er blevet tildelt hver enkelt medlemsstat i bilag I B.Artikel 3Senest den 31. august 2001 at indberette resultaterne for den del af den særlige foranstaltning, der er fordelt for 2000 i bilag I A, med oplysning om, hvilke analysemetoder der er anvendt og hvilke indberetningsniveauer der er fastsat, i henhold til kvalitetskontrolprocedurerne for analyse af pesticidrester(8), i et format, herunder elektronisk format, som vist i dokumentet vedrørende vejledning af medlemsstaterne i gennemførelsen af Kommissionens henstillinger om samordnede EF-overvågningsprogrammer(9).Artikel 4Senest den 31. august 2001 at sende Kommissionen og de øvrige medlemsstater alle de oplysninger, der kræves i artikel 7, stk. 3, i direktiv 86/362/EØF og artikel 4, stk. 3, i direktiv 90/642/EØF, om overvågningen i 2000 for i hvert fald ved stikprøvekontrol at sikre overholdelse af maksimalgrænseværdierne, herunder:1) resultaterne af deres nationale programmer for pesticider, der står i bilag II til direktiv 86/362/EØF og direktiv 90/642/EØF, i forhold til harmoniserede værdier, og hvis der endnu ikke er fastsat nogen på EF-niveau, i forhold til de nationale værdier2) oplysninger om deres laboratoriers kvalitetskontrolprocedurer og især oplysninger om aspekter ved retningslinjerne for kvalitetskontrolprocedurer for analyse af pesticidrester, som de ikke har kunnet anvende eller har haft vanskeligt ved at anvende3) oplysninger om godkendelse af analyselaboratorierne i henhold til artikel 3 i direktiv 93/99/EØF (herunder godkendelsestype, godkendelsesorgan og kopi af godkendelsen)4) oplysninger om de præstationsprøvninger og ringtest, laboratoriet har deltaget i.Artikel 5Senest den 30. september 2001 at tilsende Kommissionen deres planlagte nationale program for overvågning af de maksimalgrænseværdier, der er fastsat ved direktiv 90/642/EØF og 86/362/EØF for 2002.Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2000.På Kommissionens vegneDavid ByrneMedlem af Kommissionen(1) EFT L 221 af 7.8.1986, s. 37.(2) EFT L 244 af 29.9.2000, s. 78.(3) EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71.(4) EFT L 78 af 29.3.2000, s. 7.(5) Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rom 1994, ISBN 92-5-203271-1; bind 2, side 372.(6) Nu offentliggjort i EFT L 128 af 21.5.1999, s. 30. En revideret udgave vil foreligge som dokument nr. SANCO 3103/2000 (http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/pest/index_en.htm).(7) EFT L 290 af 24.11.1993, s. 14.(8) Se fodnote 6.(9) EFT L 128 af 21.5.1999, s. 48.BILAG I APesticid/produkt-kombinationer, som skal overvåges i forbindelse med den særlige foranstaltning, der er nævnt i artikel 1 i henstillingen>TABELPOSITION>BILAG I BAntal prøver, som hver medlemsstat skal tage af hvert produkt i det samordnede EF-overvågningsprogram for 2001>TABELPOSITION>BILAG IISamordnet overvågningsprogram for årene 1996-2004 med skønnet optagelsestidspunkt og omfang>TABELPOSITION>z Æbler, jordbær, druer, tomater, salat.y Mandariner, pærer, bananer, bønner, kartofler.x Appelsiner, ferskner, gulerødder, spinat.w Blomkål, peberfrugter, hvede, melon.v Ris, agurker, hovedkål, ærter.u Løg, porrer, appelsinsaft, æblesaft, rug.


title: Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling af 24. marts 2016 om ændring af henstilling ESRB/2015/2 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger (ESRB/2016/3)

text:
               29.4.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 153/1

         DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICIS HENSTILLING
   af 24. marts 2016
   om ændring af henstilling ESRB/2015/2 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger
   (ESRB/2016/3)
   (2016/C 153/01)
   DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICI HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1), særlig artikel 3 og artikel 16-18,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (2), særlig artikel 458, stk. 8,
   under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 af 20. januar 2011 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (3), navnlig artikel 15, stk. 3, litra e), og artikel 18-20, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               For at sikre den makroprudentielle politiks virkning og konsistens er det nødvendigt, at de politiske beslutningstagere tager nøje hensyn til de grænseoverskridende virkninger af de enkelte medlemsstaters makroprudentielle politiske foranstaltninger og, hvor det er berettiget, vedtager passende gensidige makroprudentielle politiske foranstaltninger for at håndtere dem.

               (2)

               Reglerne for frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger, som er fastsat i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2015/2 (4), bør sikre, at alle eksponeringsbaserede makroprudentielle politiske foranstaltninger, der aktiveres i en medlemsstat, bliver modsvaret i de andre medlemsstater.

               (3)

               I lyset af de seneste lovgivningsmæssige tiltag i Belgien med henblik på gennemførelsen af et risikovægtet tillæg på 5 procentpoint, jf. artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013, for eksponeringer over for belgiske realkreditlån fra kreditinstitutter, der anvender IRB (internal ratings-based)-metoden, har Det Almindelige Råd for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici besluttet at tilføje den belgiske foranstaltning til listen over makroprudentielle politiske foranstaltninger, som bør modsvares i henhold til henstilling ESRB/2015/2 —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   AFDELING 1

      ÆNDRINGER

   Henstilling ESRB/2015/2 ændres således:

               1.

               Delhenstilling C(1) i afdeling 1 erstattes af følgende:

                           »1.

                           Det anbefales, at de relevante myndigheder modsvarer de makroprudentielle politiske foranstaltninger, som andre relevante myndigheder har vedtaget i henhold til ESRB's anbefaling. Det anbefales, at følgende foranstaltninger modsvares:
                           Belgien:

                                       —

                                       et risikovægtet tillæg på 5 procentpoint, jf. artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013, for eksponeringer over for belgiske realkreditlån fra kreditinstitutter, der anvender den interne ratingbaserede metode, som beskrevet nærmere i bilaget.«

               2.

               Teksten i bilaget tilføjes som et bilag til henstilling ESRB/2015/2.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 24. marts 2016.

         Mario DRAGHI

            Formand for ESRB

      (1)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

      (2)  EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1.

      (3)  EUT C 58 af 24.2.2011, s. 4.

      (4)  Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2015/2 af 15. december 2015 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger (EUT C 97 af 12.3.2016, s. 9).

      BILAG

            »BILAG

               Belgien

            Risikovægtet tillæg på 5 procentpoint, jf. artikel 458, stk. 2, litra d), nr. vi), i forordning (EU) nr. 575/2013, for eksponeringer over for belgiske realkreditlån fra kreditinstitutter, der anvender den interne ratingbaserede metode (IRB-kreditinstitutter)
            I.   Beskrivelse af foranstaltningen

                        1.

                        Den belgiske foranstaltning består af et risikovægtet tillæg på 5 procentpoint, der anvendes af IRB-kreditinstitutter, på eksponeringsværdien af belgiske realkreditlån. Mere konkret øges risikovægtningen, der beregnes i overensstemmelse med artikel 154, stk. 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, for detaileksponeringer med sikkerhed i fast ejendom til beboelse beliggende i Belgien, med 5 procentpoint. Dvs. en risikovægtning på 10 procent, der anvendes af IRB-kreditinstitutter på belgiske realkreditlån, øges til 15 procent.

                  II.   Gensidighed

                        2.

                        I overensstemmelse med artikel 458, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013 anbefales det, at de relevante myndigheder modsvarer den belgiske foranstaltning for eksponeringsværdien af belgiske realkreditlån, der er udstedt af indenlandske godkendte filialer beliggende i Belgien, for IRB-kreditinstitutter, der er etableret i deres respektive jurisdiktioner. Med henblik på dette afsnit gælder fristen i delhenstilling C(3).

                        3.

                        De relevante myndigheder kan beslutte ikke at anvende artikel 458, stk. 5, i forordning (EU) nr. 575/2013, hvis der ikke findes IRB-kreditinstitutter beliggende i andre medlemsstater med filialer etableret i Belgien, som har væsentlige eksponeringer over for det belgiske realkreditmarked. Hvis en ny afgørelse om forlængelse af anvendelsesperioden for den belgiske foranstaltning er blevet vedtaget i henhold til artikel 458, stk. 9, i forordning (EU) nr. 575/2013, anbefales det, at de relevante myndigheder reviderer situationen og om nødvendigt modsvarer den belgiske foranstaltning.

                        4.

                        De relevante myndigheder anbefales også at modsvare den belgiske foranstaltning for eksponeringsværdien af belgiske realkreditlån, der tilbydes på tværs af grænser af de IRB-kreditinstitutter, der er etableret i deres respektive jurisdiktioner. I overensstemmelse med delhenstilling C(2) anbefales det, at de relevante myndigheder efter samråd med ESRB anvender en makroprudentiel politisk foranstaltning, der er tilgængelig i deres jurisdiktion og som har en virkning, der svarer nærmest til foranstaltningen ovenfor, herunder vedtagelse af tilsynsforanstaltninger og -beføjelser, jf. afsnit VII, kapitel 2, afdeling IV i direktiv 2013/36/EU. De relevante myndigheder anbefales at vedtage den tilsvarende foranstaltning inden for seks måneder.

                        5.

                        De relevante myndigheder kan beslutte ikke at modsvare foranstaltningen, hvis der ikke findes IRB-kreditinstitutter beliggende i andre medlemsstater med væsentlige direkte grænseoverskridende eksponeringer over for det belgiske realkreditmarked. Hvis en ny afgørelse om forlængelse af anvendelsesperioden for den belgiske foranstaltning er blevet vedtaget i henhold til artikel 458, stk. 9, i forordning (EU) nr. 575/2013, anbefales de relevante myndigheder at revidere situationen og om nødvendigt modsvare den belgiske foranstaltning.«


				|

		52013PC0385

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om ophævelse af afgørelse 2010/286/EU om et uforholdsmæssigt stort underskud i Italien /* COM/2013/0385 final - 2013/ () */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om ophævelse af afgørelse 2010/286/EU om et
uforholdsmæssigt stort underskud i Italien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 12,
under henvisning til henstilling fra
Kommissionen og
ud fra følgende betragtninger:
1)         Ved Rådets afgørelse
2010/286/EU af 2. december 2009[1]
blev det efter henstilling fra Kommissionen fastslået, at der forelå et
uforholdsmæssigt stort underskud i Italien. Rådet konstaterede, at det for 2009
planlagte offentlige underskud lå på 5,3 % af BNP, dvs. over traktatens
referenceværdi på 3 % af BNP, mens den offentlige bruttogæld forventedes
at udgøre 115,1 % af BNP, hvilket er over traktatens referenceværdi på 60 %
af BNP[2].
2)         I henhold til artikel 126,
stk. 7, i TEUF og artikel 3, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7.
december 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud[3]
rettede Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen den 2. december
2009 en henstilling til Italien om at bringe situationen med et
uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2012. Henstillingen blev
offentliggjort.
3)         I henhold til artikel 4 i
protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud,
der er knyttet som bilag til traktaten, er det Kommissionens ansvar at
tilvejebringe de data, der skal benyttes til gennemførelse af proceduren. Som
led i gennemførelsen af denne protokol skal medlemsstaterne indberette
oplysninger om det offentlige underskud og den offentlige gæld og andre
relaterede variabler to gange årligt, nemlig inden den 1. april og inden den 1.
oktober, jf. artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 479/2009 af 25. maj 2009 om
gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det
Europæiske Fællesskab[4].

4)         Når det overvejes, om en
afgørelse om et uforholdsmæssigt stort underskud bør ophæves, vedtager Rådet en
afgørelse på grundlag af indberettede data. Desuden bør en afgørelse om et
uforholdsmæssigt stort underskud kun ophæves, hvis Kommissionens prognoser
antyder, at underskuddet ikke vil overstige tærskelværdien på 3 % af BNP i
løbet af prognoseperioden[5].
5)         På grundlag af de af
Kommissionen (Eurostat) fremlagte data i overensstemmelse med artikel 14 i
forordning (EF) nr. 479/2009 efter indberetning fra Italien inden den 1. april
2013 og på grundlag af 2013-stabilitetsprogrammet, Kommissionens
tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 og vurderingen af yderligere
foranstaltninger vedtaget ved lovdekret 54 af 21. maj
2013 kan der drages følgende konklusioner:
–
Efter at være toppet med 5,5 % af BNP i 2009
blev det offentlige underskud i Italien støt reduceret og nåede ned på 3,0 %
af BNP i 2012, der var den frist, som Rådet havde sat. Forbedringen var drevet
af en væsentlig finanspolitisk konsolidering, mens renteudgifterne i 2012 var
0,8 procentpoint af BNP højere end i 2009, og sammensætningen af den økonomiske
aktivitet gav færre skatteindtægter.
–
Ifølge stabilitetsprogrammet for 2013-17, der blev
vedtaget af den italienske regering den 10. april 2013 og godkendt af
parlamentet den 7. maj, er det planen at reducere underskuddet en anelse i
2013, til 2,9 % af BNP, og derefter til 1,8 % af BNP i 2014. På
grundlag af en antagelse om en uændret politik forventes der ifølge
Kommissionens tjenestegrenes prognose fra foråret 2013 et underskud på 2,9 %
af BNP i 2013 og 2,5 % af BNP i 2014. Både stabilitetsprogrammet og
forårsprognosen indregner virkningerne af lovdekret 35 af 8. april 2013, der
fastsætter, at den offentlige sektor skal indfri forfalden handelsgæld til
private leverandører svarende til et samlet beløb på 40 mia. EUR (eller ca. 2,5 %
af BNP) i perioden 2013‑14. Dette vil indebære en tilsvarende stigning i
den offentlige gæld, men påvirker kun underskuddet for den del, der vedrører
kapitaludgifter. Lovdekretet sætter disse betalinger til 0,5 % af BNP i
2013, med en tilsvarende stigning i underskuddet. Det indeholder også en
beskyttelsesklausul, der tillader regeringen at udsætte indfrielsen af
underskudsforøgende handelsgæld eller vedtage andre korrigerende
foranstaltninger for at sikre, at 2013-budgetmålet nås.
–
Den 7. maj godkendte det italienske parlament
formelt de budgetmål, der var fremlagt i stabilitetsprogrammet. Den 17. maj,
dvs. efter forårsprognosen, udsendte den nye regering en formel erklæring, der
bekræftede disse forpligtelser og varslede nye foranstaltninger i fuld
overensstemmelse med budgetmålene i stabilitetsprogrammet. Lovdekret 54, der
blev vedtaget samme dag, beskriver de nye foranstaltninger i detaljer. Der er bl.a.
tale om følgende:
–
Suspension af juniraten af ejendomsskatten på
ejerboliger – bortset fra luksusboliger – så vel som landbrugsejendom, samtidig
med at regeringen forpligtes til at foretage en generel omlægning af
lovgivningen om ejendomsskat. En beskyttelsesklausul sikrer, at omlægningen
sker i fuld overensstemmelse med budgetmålene i primære termer. Hvis den
budgetneutrale reform ikke bliver vedtaget inden udgangen af august 2013, vil
den suspenderede ejendomsskatterate desuden skulle betales pr. 16. september.
–
Udvidelse af løntilskudsordningen for arbejdstagere,
der ikke allerede er omfattet af ordningen for 2013, gennem omfordeling af
budgetressourcer ud over dem, der blev afsat ved arbejdsmarkedsreformen i 2012.

–
Samlet vurderes det, at de nye bestemmelser ikke
vil påvirke underskuddet i væsentlig grad, hvis de gennemføres konsekvent.
Underskuddet forventes derfor at forblive stabilt under referenceværdien på 3 %
af BNP.
–
Efter en forbedring på 2¾ procentpoint af BNP i
kumulative termer mellem 2009 og 2012, og under antagelse af, at politikken
ikke ændres yderligere, forventes den strukturelle saldo, dvs. den
konjunkturkorrigerede saldo, minus engangsforanstaltninger og andre
midlertidige foranstaltninger, at blive forbedret yderligere med næsten 1
procentpoint i 2013 (til ca. -0,5 % af BNP), og derefter forværret en
anelse i 2014.
–
Gældskvoten steg med 10,6 procentpoint mellem 2009
og 2012, til 127,0 %, også som følge af Italiens bidrag til den
finansielle bistand til medlemsstater i euroområdet. Da konjunkturbetingelserne
fortsat er ugunstige, forventes den offentlige bruttogæld at stige til 131,4 %
af BNP i 2013 og 132,2 % i 2014, også på grund af den afvikling af
handelsgæld svarende til 2,5 procentpoint af BNP, der er planlagt i perioden
2013-14.
6)         Rådet erindrer om, at
Italien fra 2013, altså året efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store
underskud, bør nærme sig sit mellemsigtede mål i et rimeligt tempo, herunder
overholde benchmarket for udgifter og gøre tilstrækkelige fremskridt henimod
overholdelse af gældskriteriet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1a, i
Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og
afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt
store underskud.
7)         I henhold til traktatens
artikel 126, stk. 12, skal en rådsafgørelse om et uforholdsmæssigt stort
underskud ophæves, når det uforholdsmæssigt store underskud i den pågældende
medlemsstat efter Rådets opfattelse er blevet korrigeret.
8)         Efter Rådets opfattelse er
det uforholdsmæssigt store underskud i Italien blevet korrigeret, og afgørelse
2010/286/EU bør derfor ophæves —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Ud fra en samlet vurdering kan det
konkluderes, at situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Italien er
blevet korrigeret.
Artikel 2
Afgørelse 2010/286/EU ophæves.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Den Italienske
Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EUT L 125 af 21.5.2010, s. 40.
[2]               Det offentlige underskud og den offentlige bruttogæld i
2009 blev efterfølgende opjusteret til henholdsvis 5,5 % af BNP og
116,4 % af BNP.
[3]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
[4]               EUT L 145 af 10.6.2009, s. 1.
[5]               I overensstemmelse med "Specifikationer om
gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for
stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form" af 3. september
2012. Se:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.