title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Maltas opdaterede konvergensprogram, 2006-2009

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0140

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Maltas opdaterede konvergensprogram, 2006-2009  /* SEK/2007/0140 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 7.2.2007SEK(2007) 140 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Maltas opdaterede konvergensprogram, 2006-2009(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGENEREL BAGGRUNDStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Maltas første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 5. juli 2004 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Maltas konvergensprogram, der blev forelagt den 7. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede konvergensprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater de seneste ti år2.  landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)3.  den seneste vurdering af landets stilling under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet) og4.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterEfter en periode med kraftig økonomisk vækst i anden halvdel af 1990'erne svækkedes væksten i den maltesiske økonomi mærkbart mellem 2001 og 2005[2]. Skønt en ugunstig konjunkturudvikling bidrog hertil, findes der også indenlandske strukturelle svagheder, der kombineret med fremstillingsindustriens koncentration på nogle få brancher har ført til en gradvis svækkelse af Maltas konkurrenceevne over for udlandet. Dette har ført til et fald i eksporten og et stigende underskud på betalingsbalancen, der i 2005 udgjorde omkring 11 % af BNP. Mens beregninger af væksten i totalfaktorproduktiviteten kan fange "kvalitative" aspekter af faktorinput, synes den lave totalfaktorproduktivitet de seneste år at være endnu en årsag til Maltas svage økonomiske vækst. Malta har i de seneste år haft underskud på de offentlige finanser. Skønt forskellige foranstaltninger har ført til en mindskelse af underskudskvoten siden 1998, har tilpasningen ikke altid været holdbar. Tilpasningen har for det meste hvilet på en forøgelse af de offentlige indtægter, men på det seneste er tilpasningen også blevet tilvejebragt gennem en forbedret udgiftskontrol, der burde bidrage til en mere varig konsolidering. Trods de seneste års vellykkede forsøg på at begrænse de samlede udgifter er der alligevel visse udgiftsposter, f.eks. sundheds- og socialsikringsudgifterne, der har haft tendens til at stige mellem 1998 og 2004.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud indledt over for MaltaDen 5. juli 2004 vedtog Rådet en beslutning i henhold til artikel 104, stk. 6, hvori det fastslog, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Malta. Samtidig rettede Kommissionen i overensstemmelse med artikel 104, stk. 7, en henstilling til landet om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2006. Malta blev opfordret til beslutsomt at træffe foranstaltninger af navnlig strukturel karakter med henblik på at rationalisere og mindske de offentlige udgifter. Rådet henstillede også til Malta at bremse stigningen i gældskvoten og derefter mindske den.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 14. marts 2006 afgav Rådet afgav Rådet udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet, der dækkede perioden 2005-2008. Rådet var af den opfattelse, at "programmet alt i alt er tilstrækkeligt til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud inden udgangen af 2006". Rådet opfordrede Malta til at "gennemføre budgettiltagene for 2006 strengt, sikre, at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres i år og i overensstemmelse med det opdaterede konvergensprogram, og sikre, at budgetkonsolideringen i retning af programmets mellemfristede målsætning fortsættes, efter at det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret", "sikre, at gældskvoten fra og med 2006 mindskes i en tilfredsstillende takt mod traktatens referenceværdi på 60 % af BNP" og "forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt ved at gøre yderligere fremskridt med hensyn til udformningen og gennemførelsen af reformerne på pensionsområdet".Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006Rapporten om udmøntning af Maltas nationale reformprogram blev forelagt den 15. oktober 2006 inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. I Maltas nationale reformprogram peges der på følgende hovedudfordringer/prioriterede områder: holdbare offentlige finanser, konkurrenceevne, miljø, beskæftigelse og uddannelse og erhvervsuddannelse. Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i den årlige situationsrapport fra december 2006 [3] ) viste, at Malta gør store fremskridt med gennemførelsen af sit nationale reformprogram. Gennemførelsen af programmet går stærkt, især når det gælder den del, der tjener til at forbedre holdbarheden i de offentlige finanser, der af myndighederne betragtes som afgørende for øget vækst og beskæftigelse og for indførelsen af euroen. Indsatsen for at udmønte programmet på det mikroøkonomiske plan og på beskæftigelsesområdet er mere beskeden.Med henvisning til de påviste stærke og svage sider blev Malta opfordret til at gøre en indsats på følgende områder: forbedre konkurrenceevnen og mindske og omdirigere statsstøtten, tiltrække flere personer til arbejdsmarkedet, bekæmpe sort arbejde og gennemføre ændringer af skatte- og understøttelsessystemet.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[4] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[5], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Maltas opdaterede konvergensprogram, 2006-2009RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[6], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:5.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Maltas opdaterede konvergensprogram for perioden 2006-2009.6.  I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes væksten i BNP i faste priser at holde sig på omkring 3 % i programperioden. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger forekommer dette scenario at være baseret på favorable vækstantagelser for 2007 og på særdeles gunstige vækstantagelser for årene derefter, der især kan tilskrives de optimistiske forventninger til udviklingen inden for eksporterhvervene på mellemlang sigt. Hvis nettoeksporten på mellemlang sigt udvikler sig mindre gunstigt end forventet i programmet, kan de seneste års ubalance over for udlandet blive forværret.7.  I Kommissionens prognoser fra efteråret 2006 er underskuddet på de offentlige finanser i 2006 beregnet til 2,9 % af BNP, hvilket skal sammenholdes med målet på 2,7 % af BNP i den forrige opdatering af konvergensprogrammet. I den nye opdatering forventes underskuddet i 2006 at andrage 2,6 % af BNP, hvilket er lavere end fremskrivningen i Kommissionens prognoser fra efteråret 2006, men tallet forekommer realistisk, når henses til de seneste oplysninger om BNP-vækst og de offentlige finanser opgjort på kassebasis.8.  Den budgetstrategi, der skitseres i opdateringen, tager sigte på at reducere underskuddet til under referenceværdien på 3 % af BNP i 2006 og derefter fortsætte den finanspolitiske konsolidering. I henhold til opdateringen forventes der et gradvist fald i det offentlige underskud, som vil føre til et budget, der stort set er i balance i 2009. Med den forventede mindskelse af rentebyrden skulle det primære overskud nå op på 3¼ % af BNP i 2009. Denne tilpasning skal tilvejebringes ved at mindske den primære udgiftskvote med næsten 5¾ procentpoint af BNP, hvilket mere end kompenserer for faldet i indtægtskvoten på næsten 3¾ procentpoint af BNP. Selv om det er lykkedes at begrænse de samlede udgifter, har sundhedsudgifterne været stigende de seneste år. Der vil i mindre udstrækning end i de seneste år blive grebet til engangsforanstaltninger for at mindske underskuddet. I det store og hele bekræfter programmet, på baggrund af et meget gunstigere makroøkonomisk scenario, den nominelle tilpasning af de offentlige finanser, der blev planlagt i den forrige opdatering.9.  Det strukturelle underskud (dvs. det konjunkturkorrigerede underskud ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) beregnet efter den i fællesskab aftalte metode vil ifølge planen blive forbedret fra omkring 3 % af BNP i 2006 til ½ % af BNP ved udgangen af programperioden. Som i den forrige opdatering af konvergensprogrammet lyder den mellemfristede målsætning (MTO) for budgetstillingen på et budget i balance i strukturelle termer, men i henhold til det nye program satses der ikke på realisere dette i programperioden. Eftersom denne MTO er mere krævende end det påkrævede minimum (opgjort til et underskud på omkring 1¾ % af BNP), vil overholdelsen heraf bidrage til at sikre en tilstrækkelig sikkerhedsmargin til at hindre, at der opstår et uforholdsmæssigt stort underskud. MTO ligger inden for de grænser, der er angivet for deltagerne i euroområdet og ERM II i stabilitets- og vækstpagten og i adfærdskodeksen, og den afspejler på korrekt vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt.10.  De risikofaktorer, der knytter sig til programmets budgetmæssige fremskrivninger,er stort set i balance i 2007, men derefter kan budgetresultatet blive dårligere end det, der satses på i programmet. Det skyldes de forventninger om en gunstig BNP-vækst i 2007 og det særdeles favorable makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for opdateringens fremskrivninger (skønt skattefremskrivningerne for disse år forekommer forsigtige). Desuden gives der for tiden efter 2007 ingen nærmere oplysninger om tilpasningsstrategien, hvilket forøger risiciene forbundet med den planlagte konsolidering af de offentlige finanser.11.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet at være forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2006 i overensstemmelse med Rådets henstilling. Den forekommer desuden at give en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride underskudstærsklen på 3 % af BNP fra og med 2008 i en situation med normale konjunktursvingninger. I årene efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud er tilpasningstempoet i retning af programmets MTO stort set i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten, derpræciserer, at medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, skal sikre en årlig forbedring i deres strukturelle saldo på 0,5 % af BNP som benchmark, og at de skal gøre en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider.12.  Den offentlige bruttogæld skønnes at være steget til 68¼ % af BNP i 2006, hvilket ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten at falde med 8¾ procentpoint i programperioden. Udviklingen i gældskvoten bliver sandsynligvis mindre gunstig end forventet i henhold til programmet grundet ovennævnte risiko for, at det tilstræbte budgetresultat ikke nås. På baggrund af denne risikovurdering synes gældskvoten at falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien i programperioden.13.  Malta har for nylig vedtaget at gennemføre en pensionsreform og hæve både den effektive pensionsalder og pensionsbeløbene. Det betyder ifølge programmet, at pensionsudgifterne vil stige og føre til en større stigning i de aldersbetingede udgifter til et niveau, der ligger tæt på EU-gennemsnittet. Hvis den nuværende tendens fortsætter, tyder prognoserne for sundhedsudgifterne på en stigning på omkring 1¾ procentpoint af BNP på lang sigt, hvilket dog er en noget lavere stigningstakt end hidtil. Den aktuelle budgetstilling vil ikke kunne sikre et støt fald i den offentlige gæld til under traktatens referenceværdi. Derfor vil en forbedring af budgetstillingen som forudset i programmet kunne bidrage til at mindske risikoen for de offentlige finansers holdbarhed. Alt i alt synes Malta at stå over en mellemstor risiko, når det gælder de offentlige finansers holdbarhed.14.  Konvergensprogrammet indeholder ikke nogen kvalitativ vurdering af den samlede virkning af rapporten fra oktober 2006 om udmøntning af det nationale reformprogram inden for rammerne af den mellemfristede finanspolitiske strategi. Det indeholder dog systematiske oplysninger om de direkte budgetomkostninger eller besparelser forbundet med de væsentligste dele af det nationale reformprogram, og programmets budgetfremskrivninger tager eksplicit hensyn til de følger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram vil få for de offentlige finanser. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der lægges op til i konvergensprogrammet, synes at være i overensstemmelse med foranstaltningerne i det nationale reformprogram. Ifølge begge programmer er det hensigten at gennemføre pensionsreformen, mens konvergensprogrammet indeholder nærmere oplysninger om den skattereform, der er bebudet i det nationale reformprogram.15.  Budgetstrategien i programmet er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.16.  Hvad angår de oplysninger, der kræves i henhold til adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammer, er der visse huller i programmets obligatoriske og fakultative data[7].Den overordnede konklusion er, at programmet i det store og hele lever op til målsætningen om at rette op på det uforholdsmæssigt store underskud i 2006, og at det derefter, i en kontekst, hvor der er udsigt til kraftig vækst, kan forventes, at der vil blive gjort passende fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning. Gældskvoten skulle ifølge programmet blive formindsket i et tilfredsstillende tempo i retning af referenceværdien på 60 % af BNP. Opfyldelsen af budgetmålene efter 2007 er dog behæftet med visse risikofaktorer. Det er vigtigt at fastholde en budgetstilling, der kan modstå eventuelle omslag i den prognosticerede udvikling med kraftig vækst, navnlig i lyset af de ubalancer, der er opstået over for udlandet på det seneste. Med henvisning til ovenstående vurdering opfordres Malta til:i) fortsat at gøre tilfredsstillende fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning og sikre, at gældskvoten mindskes tilsvarende, samtidig med, at der formuleres en budgetstrategi, især på udgiftssiden, med en længere tidshorisont ogii) i betragtning af størrelsen af den offentlige gæld og den forventede stigning i de aldersbetingede udgifter at forbedre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt ved at opfylde den mellemfristede målsætning og gøre yderligere fremskridt med udformningen og gennemførelsen af sundhedsreformen.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Realt BNP (% ændring) | KP dec. 2006 | 2,2 | 2,9 | 3,0 | 3,1 | 3,1 |KOM nov. 2006 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | 2,2 | - |KP jan. 2006 | 0,9 | 1,1 | 1,2 | 2,0 | - |HICP-inflation (%) | KP dec. 2006 | 2,5 | 3,1 | 2,2 | 2,1 | 2,0 |KOM nov. 2006 | 2,5 | 3,0 | 2,6 | 2,4 | - |KP jan. 20066 | 2,8 | 3,1 | 2,5 | 1,9 | - |Outputgab (% af potentielt BNP) | KP dec. 20061 | -2,8 | -2,1 | -1,3 | -0,3 | 0,9 |KOM nov. 20065 | -2,1 | -1,4 | -1,1 | -0,5 | - |KP jan. 20061 | -2,9 | -3,7 | -4,2 | -4,4 | - |Offentlig saldo (% af BNP) | KP dec. 2006 | -3,2 | -2,6 | -2,3 | -0,9 | 0,1 |KOM nov. 2006 | -3,2 | -2,9 | -2,7 | -2,9 | - |KP jan. 2006 | -3,9 | -2,7 | -2,3 | -1,2 | - |Primær saldo (% af BNP) | KP dec. 2006 | 0,8 | 1,1 | 1,1 | 2,5 | 3,2 |KOM nov. 2006 | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 0,6 | - |KP jan. 2006 | 0,3 | 1,4 | 1,5 | 2,4 | - |Konjunkturkorrigeret saldo (% af BNP) | KP dec. 20061 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -0,8 | -0,2 |KOM nov. 2006 | -2,4 | -2,3 | -2,3 | -2,7 | - |KP jan. 20061 | -2,8 | -1,3 | -0,7 | 0,4 | - |Strukturel saldo2 (% af BNP) | KP dec. 20063 | -3,8 | -2,9 | -2,0 | -1,0 | -0,4 |KOM nov. 20064 | -4,0 | -3,5 | -2,5 | -2,7 | - |KP jan. 2006 | -3,8 | -2,3 | -1,4 | 0,3 | - |Offentlig bruttogæld (% af BNP) | KP dec. 2006 | 74,2 | 68,3 | 66,7 | 63,2 | 59,4 |KOM nov. 2006 | 74,2 | 69,6 | 69,0 | 68,6 | - |KP jan. 2006 | 76,7 | 70,8 | 68,9 | 67,3 | - |Anm.: 1 Beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene på basis af oplysningerne i programmet. 2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i rækkerne ovenover), ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. 3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra programmet (1,6 % af BNP i 2005, 1,1 % af BNP i 2006, 0,2 % af BNP i 2007, 2008 og 2009; alle underskudsformindskende). 4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (1,6 % af BNP i 2005, 1,1 % af BNP i 2006, 0,2 % af BNP i 2007, 0 % af BNP i 2008; alle underskudsformindskende). 5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på 2,2 %, 1,7 %, 1,7 % og 1,6 % i årene 2005-2008. 6 Tallene i konvergensprogrammet fra januar 2006 svarer til detailprisindekset. Kilde: Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Den 7. december 2006 indgav de maltesiske myndigheder nye BNP-data til Eurostat for perioden fra 1995. Sammenlignet med tallene fra september 2006 er det nominelle BNP blevet nedjusteret med op til omkring 1 % mellem 1996 og 2003. For 2004 og 2005 er det nominelle BNP blevet opjusteret med henholdsvis 0,4 % og 0,9 %, og for første halvdel af 2006 svarer justeringen til 1,1 %. Disse justeringer blev foretaget som led i den regelmæssige vurdering af, om medlemsstaterne overholder Eurostats statistiske praksis. Kommissionen har benyttet de seneste tal i forbindelse med vurderingen af det opdaterede program.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd i foråret: "Gennemførelse af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[4] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574 endelig, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[5] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[6] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Der mangler især data vedrørende sektoropdelte saldi i bestemte prognoser for nettolångivningen/nettolåntagningen vis-a-vis resten af verden i 2006-2009 og vedrørende beskæftigelsen og arbejdsproduktiviteten i udførte arbejdstimer.


				|

		52014DC0411

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Frankrigs nationale reformprogram for 2014 og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2014 /* COM/2014/0411 final - 2014/ () */

Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Frankrigs nationale reformprogram for 2014
og med Rådets udtalelse om Frankrigs stabilitetsprogram for 2014

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk.
2,
som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og
korrektion af makroøkonomiske ubalancer[2],
særlig artikel 6, stk. 1,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[3],
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[4],
som henviser til konklusioner fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske
og Finansielle Udvalg,
som henviser til udtalelse fra Udvalget fra
Social Beskyttelse,
som henviser til udtalelse fra Udvalget for
Økonomisk Politik, og
som tager følgende i betragtning:
(1)
Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd
Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020,
baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de
nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge EU's potentiale
for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)
Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens
forslag en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og
Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, som tilsammen
udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at
tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske
politik og beskæftigelsespolitik.
(3)
Den 29. juni 2012 vedtog stats- og
regeringscheferne en vækst- og beskæftigelsespagt, som udgør en sammenhængende
ramme for indsatsen på nationalt plan og på EU-plan samt i euroområdet under
anvendelse af alle tilgængelige løftestænger, instrumenter og politikker. De
traf beslutning om tiltag, der skal iværksættes af medlemsstaterne, og
forpligtede sig navnlig fuldt ud til at nå målene i Europa 2020-strategien og
gennemføre de landespecifikke henstillinger.
(4)
Den 9. juli 2013 vedtog Rådet en henstilling om
Frankrigs nationale reformprogram for 2013 og afgav sin udtalelse om Frankrigs
opdaterede stabilitetsprogram for 2012-2017. Den 15. november 2013 forelagde Kommissionen som fastsat i forordning (EU) nr. 473/2013[5],
sin udtalelse om Frankrigs udkast til budgetplan for 2014[6].
(5)
Den 13. november 2013 vedtog Kommissionen den
årlige vækstundersøgelse[7],
som markerede starten på det europæiske semester for 2014 om samordning af de
økonomiske politikker. Samme dag vedtog Kommissionen på basis af forordning
(EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen[8], hvori Frankrig blev
udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der ville blive gennemført en
dybdegående undersøgelse.
(6)
Den 20. december 2013 tilsluttede det Europæiske
Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet,
finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede
behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk
konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og
konkurrenceevne, tage fat om arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af
krisen og modernisere den offentlige forvaltning.
(7)
Den 5. marts 2014 offentliggjorde Kommissionen
resultaterne af sin dybdegående undersøgelse for Frankrigs vedkommende[9] som fastsat i artikel 5
i forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionen konkluderer på grundlag af sin
analyse, at Frankrig fortsat har makroøkonomiske ubalancer, som kræver specifik
overvågning og beslutsomme politiske tiltag. Navnlig forværringen af
handelsbalancen og konkurrenceevnen samt konsekvenserne af den høje offentlige
gældsætning fortjener vedvarende politisk opmærksomhed.
(8)
Den 7. maj 2014 forelagde Frankrig sit nationale
reformprogram for 2014 og sit stabilitetsprogram for 2014. For at tage hensyn
til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet
sammen.
(9)
Målsætningen for den budgetstrategi, der er
skitseret i stabilitetsprogrammet for 2014, er at få korrigeret det
uforholdsmæssigt store underskud i 2015 og nå den mellemfristede målsætning i
2017. Programmet bekræfter den forrige mellemfristede målsætning om en
strukturel budgetbalance, hvilket er mere stringent, end hvad der kræves i
stabilitets- og vækstpagten. Ifølge programmet skal underskuddet være bragt ned
på 3 % af BNP i 2015, hvilket ligger over det mål, der er sat i Rådets
henstilling fra 21. juni 2013. Derefter er det planlagte (nyberegnede) årlige
fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning lavere end mindstekravet
på 0,5 % af BNP. Overordnet set er den budgetstrategi, der er skitseret i
programmet, kun delvis på linje med kravene i stabilitets- og vækstpagten.
Ifølge programmet vil statsgælden toppe med 95,6 % af BNP i 2014 og 2015
og derefter falde til 91,9 % i 2017. Det makroøkonomiske scenarie, der
danner grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i stabilitetsprogrammet,
er realistisk for 2014 og lettere optimistisk for 2015, idet BNP forventes at
vokse med 1,0 % og 1,7 % i år og næste år, i forhold til 1,0 % og
1,5 % ifølge Kommissionens prognose for foråret 2014. I april 2014 afgav
det høje råd for offentlige finanser ("Haut Conseil des Finances Publiques") en udtalelse om det makroøkonomiske scenarie for programmet. Den 5.
marts 2014 henstillede Kommissionen over for Frankrig, at der skulle gøres
yderligere bestræbelser på at sikre en fuldstændig efterlevelse af Rådets
henstillinger inden for rammerne af proceduren i forbindelse med
uforholdsmæssigt store underskud. I stabilitetsprogrammet er der skitseret en
række ekstra foranstaltninger for 2014, blandt andet annulleringen af
ministerielle bevillinger, som skal vedtages som led i et tillægsbudget, og de
første konsekvenser af den spareplan på 50 mia. EUR, som er annonceret af
regeringen. På grundlag heraf og også i betragtning af, at den finanspolitiske
indsats i 2013 var højere end forventet på tidspunktet for Kommissionens henstilling,
kan programmet anses for i store træk at imødekomme Kommissionens henstilling.
De finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger er ikke tilstrækkeligt
detaljeret til på overbevisende måde at sikre korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud i 2015, hvilket understøttes af Kommissionens
prognose om et underskud på 3,4 % af BNP næste år og en underliggende
strukturel tilpasning, som ligger en del under det niveau, som Rådet har
henstillet. Desuden er risiciene i tilknytning til regeringens mål
nedadrettede. Det er især det, at en del af de ekstra foranstaltninger for
2014, som er annonceret i programmet, mangler at blive vedtaget, og de
planlagte besparelser for 2015 er meget ambitiøse. Ifølge Kommissionens
prognose mangler den finanspolitiske indsats for 2013-2014 0,2 procentpoint af
BNP hvad angår en (korrigeret) ændring af den strukturelle saldo og 0,1
procentpoint hvad angår mængden af foranstaltninger, som blev anset for
nødvendige på tidspunktet for Rådets henstilling. Rådet er på baggrund af sin
vurdering af programmet og Kommissionens prognose i medfør af Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97 af den opfattelse, at foranstaltningerne til understøttelse af
budgetstrategien, skal præciseres yderligere, at det er nødvendigt med
yderligere bestræbelser for at efterkomme Rådets henstilling og sikre en
passende vej hen imod den mellemfristede målsætning. Der bør navnlig præciseres
ekstra bestræbelser i den kommende ændringsbudgetlov for 2014.
(10)
I betragtning af den store og stadig voksende
statsgæld og den omstændighed, at fristen for korrektion af det
uforholdsmæssigt store underskud blev forlænget til 2015, er det så meget desto
vigtigere, at budgettet for 2014 gennemføres nøje, og at der fortsat gøres en
målrettet og mærkbar indsats med konsolidering i 2015. De offentlige udgifter
bør navnlig vokse i et meget langsommere tempo end i de forudgående år, som det
er planlagt af den franske regering. Der er derfor et
behov for yderligere at præcisere en strategi til at få reduceret udgifterne
med ved at intensivere den igangværende udgiftsrevision og ved i givet fald at
omdefinere rækkevidden af regeringens tiltag. Der kan ikke
opnås betydelige kortsigtede besparelse, uden at stigningen i udgifterne til
social sikring mindskes signifikant, idet de udgør omkring halvdelen af
udgifterne i den sociale sektor. Det indebærer, at sundheds- og
pensionsudgifter bliver holdt i ave, for eksempel ved at der sættes mere
ambitiøse årlige mål for sundhedsudgifter, og at pensioner, såvel som andre
sociale ydelser, fastfryses midlertidigt, sådan som det for øjeblikket er
regeringens hensigt. Desuden bør den planlagte nye lov om decentralisering
strømline de forskellige administrative lag i Frankrig, for at administrative
overlapninger kan fjernes, og der kan opnås flere
synergier, effektivitetsgevinster og besparelser ved at sammensmelte eller
nedlægge administrative lag. I den forbindelse vil de strukturreformer, der er
skitseret i stabilitetsprogrammet, ikke blot først få virkning på mellemlang
sigt, selv om den planlagte tidsplan har været lagt frem siden
stabilitetsprogrammet, men de er også udsat for store risici i forbindelse med
implementering. Kontrollen af udgifterne på lokalt plan bør også skærpes,
blandt andet ved at lægge låg over den årlige stigning i de lokale
skatteindtægter og samtidig gennemføre den planlagte reduktion af tilskuddene
fra centralregeringen. Det er nødvendigt med besparelser på kort sigt, men den
langsigtede holdbarhed af de offentlige finanser giver også anledning til
problemer. De offentlige sundhedsudgifter har været under kontrol inden for de
senere år, men der skal gøres en yderligere indsats for at gøre
sundhedssystemet mere omkostningseffektivt. Der er navnlig behov for at
begrænse omkostningerne yderligere, eftersom der forventes en markant stigning
i udgifterne til sundhedssystemet på mellemlang og lang sigt. De områder, hvor
der bør opnås en større effektivitet, er blandt andet inden for lægemidler og
administration samt inden for hospitalsvæsenet. Og endelig blev der vedtaget en
pensionsreform i december 2013,som skulle sikre systemets holdbarhed på lang
sigt. Men pensionsreformen er ikke nok til at fjerne underskuddet i systemet, navnlig
underskuddet fra ordninger for statsansatte og ansatte,
der arbejder i en række statskontrollerede virksomheder. Alt i alt vil de nye
pensionsforanstaltninger ifølge fremskrivninger fra de franske myndigheder kun
give en halvering af systemets samlede underskud til omkring 0,5 % af BNP
i 2020. Desuden er der store risici på grund af tilpasningens omfang, eftersom
det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for disse fremskrivninger,
kan vise sig at være alt for optimistisk. Det nyligt oprettede
pensionsovervågningsudvalg ("Comité de Suivi des Retraites") skal
sikre, at underskuddet i systemet gradvis bliver fjernet.
(11)
Frankrig er en af de medlemsstater, der har de
højeste arbejdskraftomkostninger. Det er navnlig den høje skattebyrde for
arbejdskraften, der mindsker rentabiliteten for virksomhederne. For at støtte
konkurrenceevnen hvad angår omkostninger har den franske regering taget en
række initiativer til at mindske den skattebyrde, der er lagt på
arbejdskraften. Der blev i december 2012 vedtaget en skattenedsættelse af
hensyn til konkurrenceevne og beskæftigelse (CICE) svarende til et fald i arbejdsomkostningerne
for lønninger, der ligger 2,5 gange under mindstelønnen. Der blev annonceret en
yderligere nedskæring på 10 mia. EUR for arbejdskraftomkostninger som led i en "ansvars- og solidaritetspagt" i januar
2014. De to foranstaltninger vil beløbe sig til 30 mia. EUR eller 1,5 % af
BNP, hvilket er rimeligt i forhold til den samlede stigning i den i 2010-2013
registrerede selskabsbeskatning og vil kunne bygge bro
over halvdelen af kløften mellem Frankrig og gennemsnittet i euroområdet hvad
angår arbejdstagernes socialsikringsbidrag. Desuden vil eksportvirksomheder, som normalt betaler høje lønninger,
få mindre gavn af CICE end ikke-eksportvirksomheder,
hvorved foranstaltningen vil få mindre indvirkning på konkurrenceevnen.
Ansvars- og solidaritetspagten omfatter også en reduktion af arbejdskraftomkostningerne
for lave lønninger og for lønninger mellem 1,6 og 3,5 gange mindstelønnen.
Sidstnævnte foranstaltning, der forventes at træde i kraft i 2016 vil få en
mere direkte indvirkning på eksportvirksomheder. Lønfastsættelsen i Frankrig
har en tendens til at give forvridninger i lønstrukturen og begrænse
virksomhedernes mulighed for at tilpasse lønningerne i økonomiske
nedgangstider. Det høje råd for finansiering og social beskyttelse ("Haut
Conseil du financement de la protection sociale") har vurderet
indvirkningen af forskellige scenarier med socialsikringsundtagelser på
beskæftigelsen, men indvirkningen på lønudvikling og konkurrenceevne er der
ikke blevet lagt stor vægt på. Men selv om der blev givet omfattende
undtagelser, er arbejdskraftomkostningerne for arbejdstagere, der får udbetalt
mindsteløn, fortsat høje. Disse undtagelser har bidraget til at dæmme op for
arbejdskraftomkostningerne i 2013, hvilket er en positiv udvikling, men
mindstelønsniveauet i Frankrig er så højt, at det giver et købekraftsniveau,
som er et af de højeste i EU. Mindstelønnen bør derfor fortsat udvikle sig på
en sådan måde, at den understøtter konkurrence og jobskabelse. Frankrig har kun
få undtagelser fra den lovbestemte mindsteløn, og der kan gøres yderligere for
at få reduceret arbejdskraftomkostningerne for sårbare grupper.
(12)
Frankrigs globale ranking i en række internationale
undersøgelser af erhvervsmiljøet er gået tilbage. Der er gjort en indsats som
led i et "forenklingsforsøg",
der blev lanceret i juli 2013 for at forbedre forholdet mellem virksomheder og
forvaltningen, men det er nødvendigt med en yderligere forbedring af
erhvervsmiljøet. Derudover er der stadig en række foranstaltninger i
forenklingsplanen, som mangler at blive fastlagt og implementeret. Der bør
navnlig tages særligt hensyn til bestemmelser i arbejdsloven eller til
regnskabsregler vedrørende specifikke tærskler, som hæmmer væksten i franske
virksomheder. De kan gøre, at det bliver vanskeligt for SMV'er at nå en
størrelse, som er nødvendig for at kunne eksportere og innovere. Resultaterne
af de politiske initiativer til at sætte skub i private selskabers udgifter til
F&U og innovation, navnlig skattefradraget for forskning og
konkurrencepolerne, har hidtil været blandede. Den industrielle sektors
faldende betydning inden for den private sektor i Frankrig viser sig som en
stagnering i private selskabers udgifter til F&U, til trods for at der
gøres betydelige forsøg på virksomhedsplan. Som følge heraf bliver en stor del
af F&U-udgifterne finansieret af offentlige midler enten direkte gennem
offentlig forskning eller indirekte gennem tilskud. De nuværende værktøjers
effektivitet bør forbedres yderligere for at udløse højere F&U-udgifter i
private virksomheder og innovation i den private sektor. Det er navnlig gennem
ressourcer til konkurrencepolerne, at der vil kunne opnås større virkninger og
større udbredelse af innovation. Desuden vil effektiviteten af denne politik
kunne styrkes ved at gøre disse poler til egentlige netværk af virksomheder med
positive afsmitningseffekter. Og endelig forventes omkostningerne til
skattefradrag for forskning at nå op på 5,8 mia. EUR i 2014 (tæt på 0,3 %
af BNP). Til trods for omkostningerne til denne foranstaltning er der ingen
tilgængelig evaluering af effekten heraf på F&U.
(13)
Selv om der er blevet fjernet barrierer for retlige
former, kapitalkrav eller takster for visse erhverv (f.eks. dyrlæger), så er
der stadig betydelige barrierer for adgang eller drift i dag (f.eks. taxaer,
sundhedssektoren, advokater og retlige erhverv mere generelt). Princippet med
numerus clausus for adgangen til mange erhverv (læger, apotekere osv.) virker
stadig som en hindring for adgangen til erhverv, og det vil kunne revideres,
uden at det bringer kvalitet og sikkerhed i fare. Til dato er der ikke
foretaget nogen grundig vurdering af behovet for, og det forholdsmæssige i,
restriktioner, der påvirker lovregulerede erhverv. I detailsektoren er kravene
om tilladelse til at åbne forretninger meget byrdefulde, især på grund af
reglerne om byplanlægning, og der er stadig forbud mod salg med tab, hvilket er
til skade for konkurrencen og for forbrugerne. Til dato er der ikke blevet
vedtaget konkrete foranstaltninger i Frankrig for at få fjernet adgangsbarriererne
i detailsektoren. Hvad angår el- og gasdistribution er de lovregulerede priser
ved at blive udfaset for erhvervskunder. Men priserne er fortsat lovregulerede
for husholdningerne, for elektricitet er de fastsat til under
omkostningsniveauerne, og adgangen for alternative udbydere er begrænset. For
energisammenkoblingers vedkommende bør igangværende projekter, især med
Spanien, færdiggøres for at styrke el- og gassammenkoblingerne med nabolandene.
I jernbanesektoren er barriererne for markedsadgang stadig til hinder for, at
markedet kan fungere effektivt. Frankrig har ikke åbnet sit hjemmemarked for
jernbanepassagerer for konkurrence, undtagen for internationale forbindelser,
hvor der er få nye på markedet. Der er lanceret en reform af jernbanesystemet med
henblik på at gøre det finansielt mere bæredygtigt. Der blev forelagt et
lovforslag i oktober 2013, og det er ved at blive behandlet i parlamentet.
Blandt de foreslåede foranstaltninger er der indførelse af en fuldgyldig
infrastrukturforvalter som en vertikal integreret struktur med den etablerede
operatør. Denne nye struktur kan gøre det vanskeligt for alternative operatører
at få adgang til netværket.
(14)
Frankrig har en høj og stigende samlet skattebyrde.
I 2013 var skattetrykket på 45,9 %, et af de højeste i EU, og det var
steget med 3,3 procentpoint, siden den finanspolitiske konsolidering startede i
2010. Derfor har et ærligt udvalg ("Assises de la fiscalité"),
givet input til en reform af skattesystemet. Der har hidtil kun været beskedne
fremskridt med at sænke de lovbestemte person- og selskabsskattesatser og med
at øge effektiviteten i momssystemet. I stedet for er der en midlertidig
ekstraskat, som er blevet forlænget til 2015, og det vil betyde, at den samlede
selskabsbeskatning når op på 38,1 % (den lovbestemte sats er allerede en
af de højeste i EU med 33,3 %). Den franske regering har annonceret en
gradvis nedsættelse af den lovbestemte sats til 28 % i 2020, men der er
ingen information om den nøjagtige planlægning herfor. Der er også gjort
beskedne fremskridt i det seneste år med at nedbringe og strømline
indkomstskatteudgifterne. Til trods for, at der er gjort nogle fremskridt på
miljøbeskatningsområdet (f.eks. med den gradvise indførelse af en CO2-afgift
eller "contribution climat énergie"), er miljøbeskatningens andel af
BNP fortsat lav. Punktafgifterne i Frankrig indeksreguleres således ikke efter
inflationen, og der er stadig nogle betydelige miljøskadelige subsidier tilbage
såsom præferencesatsen for punktafgifter på dieselolie. Og
endelig er der ikke blevet truffet ekstra foranstaltninger i 2013 til at
afhjælpe skævheder i selskabsbeskatningen og forhindre en yderligere stigning i
privat gældsætning.
(15)
Selv om der er blevet truffet en række
politikforanstaltninger i Frankrig, blev situationen på arbejdsmarkedet stadig
værre i 2013, og der er betydelige udfordringer at tage fat om. Arbejdsløsheden fortsatte med at stige og nåede
op på 10,3 % i 2013 (i forhold til 7,5 % i 2008). Arbejdsmarkedet i
Frankrig er fortsat segmenteret, og der er kun få tilfælde af midlertidige
kontrakter, der afløses af fastansættelse (sandsynligheden for som midlertidig
ansat at blive fastansat var på kun 10,6 % i 2010, i forhold til
25,9 % i gennemsnit for EU). Den tværprofessionelle aftale om sikring af
beskæftigelsen mundede ud i en lov, der blev vedtaget i juli 2013. Selv om
denne reform er et positivt skridt, er dens indvirkning på nuværende tidspunkt
ujævn. Der er således meget få
virksomheder, som har gjort brug af ordningerne for virksomhedsaftaler, der
blev indført med loven for at gøre arbejdsbetingelserne mere fleksible i
tilfælde af midlertidige økonomiske vanskeligheder. Antallet af afskedigelser,
der er blevet bragt for domstolen, er dog faldet betydeligt. I 2014 var der
forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter om at reformere
arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet, men den nye aftale forventes ikke kunne
nedbringe underskuddet i systemet. Det kumulerede underskud i
arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet, som var tæt på 1 % af BNP i 2013,
kræver ekstra strukturelle foranstaltninger for at kunne sikre dets holdbarhed.
Nogle elementer som f.eks. betingelserne for støtteberettigelse og gradvis
nedsættelse af ydelserne over tid eller kompensationssatser for arbejdstagere
med de højeste lønninger blev kun marginalt ændret ved den sidste aftale mellem
arbejdsmarkedets parter i marts 2014, og de bør tilpasses yderligere for at
sikre, at incitamenterne til at arbejde er passende. Takket være flere
pensionsreformer har der i de seneste tre år kunnet konstateres en konstant
stigning i beskæftigelsesfrekvensen for arbejdstagere i alderen 55-64 år. Men
beskæftigelsesfrekvensen blandt ældre arbejdstagere i Frankrig (45,6 % i
2012) ligger langt under gennemsnittet i EU (4,5 procentpoint under), og kun
55 % af de ældre arbejdstagere i Frankrig går direkte på pension efter
beskæftigelsen (2008-2011). Resultatet er, at arbejdsløsheden for denne gruppe
er steget stærkt i de seneste fem år. Det er derfor nødvendigt at styrke de
foranstaltninger, der skal forbedre deres beskæftigelsesegnethed, og samtidig
gøre det mere attraktivt for dem at blive i arbejde eller vende tilbage til
arbejdet.
(16)
Undersøgelsen fra 2013 under programmet for
international elevevaluering viste, at uligheden på uddannelsesområdet i
Frankrig er blandt de højeste i OECD-landene. En sjettedel af de unge i
Frankrig forlader uddannelsessystemet uden at have afsluttet uddannelsen. Dette
er særligt urovækkende, fordi ledighedsprocenten blandt unge var 25,5 %
ved udgangen af 2013, og risikoen for arbejdsløshed var næsten dobbelt så stor
for unge med det laveste kvalifikationsniveau. Praktikpladsordningerne bør især
nå de mindst kvalificerede unge. Der
er gjort visse fremskridt for at få løst dette problem, idet der er igangsat en
reform at den obligatoriske uddannelse i juli 2013 og vedtaget en lov om
erhvervsuddannelse og livslang læring i marts 2014. Men det er for tidligt at
kunne vurdere, om disse foranstaltninger i praksis vil mindske ulighederne i
uddannelsessystemet, og den nye plan fra januar 2014, som er rettet mod skoler til
og med lavere sekundærtrin i ugunstigt stillede områder, mangler stadig at
blive implementeret. Og endelig er overgangen fra skole til arbejde blevet
lettet, men antallet af praktikpladser faldt i 2012, og ordningerne er i
stigende grad kommet unge under højere uddannelse til gode.
(17)
Som led i det europæiske semester har Kommissionen
gennemført en omfattende analyse af Frankrigs økonomiske politik. Den har
vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram. Kommissionen har
ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og
socioøkonomisk politik i Frankrig, men også til, i hvor høj grad de er i
overensstemmelse med EU's regler og retningslinjer, da der er behov for at
styrke Unionens samlede økonomiske styring, ved at der fra EU-niveau gives
input til kommende nationale beslutninger. Dens henstillinger under
det europæiske semester er afspejlet i henstilling 1-7 nedenfor.
(18)
På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået
stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse[10]
er især afspejlet i henstilling 1 nedenfor.
(19)
På baggrund af resultaterne af Kommissionens
dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale
reformprogram og stabilitetsprogrammet. Rådets henstillinger i henhold til
artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 afspejles især i henstilling 1 til 6
nedenfor.
(20)
I forbindelse med det europæiske semester har
Kommissionen også foretaget en analyse af den økonomiske politik i euroområdet
som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt specifikke henstillinger til de
medlemsstater, der har euroen som valuta. Frankrig bør også sikre fuld og
rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
HENSTILLER, at Frankrig i perioden
2014-2015 træffer foranstaltninger med henblik på at:
1.           Styrke
budgetstrategien, blandt andet ved yderligere at specificere de underliggende
foranstaltninger, for 2014 og derefter for at sikre korrektionen af det
uforholdsmæssige store underskud på holdbar vis i 2015 og gennemføre den
strukturelle tilpasningsindsats, der er præciseret i Rådets henstilling inden
for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
En holdbar korrektion af de finanspolitiske ubalancer kræver en troværdig
gennemførelse af ambitiøse strukturelle reformer for at øge tilpasningsevnen og
sætte skub i væksten og beskæftigelsen. Efter korrektionen af det
uforholdsmæssigt store underskud fortsætte med en strukturel tilpasning hen
imod den mellemfristede målsætning på mindst 0,5 % hvert år og mere i gode
tider eller, hvis det er nødvendigt, at sikre, at gældsreglen efterleves,
således at den høje statsgældskvote kan bringes ind på en vedvarende
nedadgående kurs. Optrappe bestræbelserne på at opnå effektivitetsgevinster i
alle underafdelinger af statsstyret, blandt andet ved i givet fald at
omdefinere rækkevidden af regeringens tiltag. Navnlig tage skridt til
signifikant at mindske stigningen i udgifterne til social sikring fra 2015 som
planlagt, ved at der sættes mere ambitiøse årlige mål for sundhedsudgifter, at
der dæmmes op for pensionsomkostningerne, og at familieydelser og boligydelser
bliver strømlinet. Sætte en klar tidsplan for den igangværende decentralisering
og inden december 2014 tage de første skridt til at få fjernet administrative
overlapninger, at gøre det lettere at foretage sammenlægning inden for det
lokale styre og at klarlægge, hvor ansvaret ligger i hvert lag af det lokale
styre. Indføre et loft over den årlige stigning i det lokale styres
skatteindtægter og samtidig reducere tilskuddene fra det centrale styre som
planlagt. Ud over behovet for kortfristede besparelser tage skridt til at
tackle stigningen i de offentlige sundhedsudgifter på mellemlang og lang sigt,
blandt andet udgifterne til lægemidler, og træffe de ekstra foranstaltninger, når
og hvor det måtte være nødvendigt for at få bragt pensionssystemet i balance
inden 2020 på en holdbar måde, med særlig fokus på eksisterende særordninger.
2.           Sikre, at reduktionen i
arbejdskraftomkostningerne, som er et resultat af "crédit d’impôt compétitivité emploi", bliver opretholdt. At gøre
en indsats for yderligere at få sænket arbejdsgivernes socialsikringsbidrag i
overensstemmelse med tilsagnene under ansvars- og solidaritetspagten, idet det
sikres, at der ikke er andre foranstaltninger, som neutraliserer virkningen
heraf, og at det nuværende planlagte mål, bliver fastholdt. Yderligere evaluere
den økonomiske indvirkning af undtagelser vedrørende socialsikringsbidrag, idet
der lægges vægt på beskæftigelse, lønudvikling og konkurrenceevne og om
nødvendigt træffes passende foranstaltninger. Yderligere reducere
arbejdskraftomkostningerne på en budgetmæssig neutral måde, i den lavere ende
af lønskalaen, især gennem målrettede reduktioner i arbejdsgivernes
socialsikringsbidrag, under hensyntagen til de forskellige ordninger med
løntilskud.
3.           Forenkle de administrative,
skattemæssige og regnskabsmæssige regler for virksomhederne og træffe konkrete
foranstaltninger til at få implementeret regeringens igangværende "forenklingsplan"
senest i december 2014. Fjerne regler, som kan være en hæmsko for
virksomhedernes vækst, navnlig ved at revidere størrelsesrelaterede kriterier i
regler for at undgå tærskeleffekter. Tage skridt til at forenkle og forbedre
innovationspolitikken, navnlig gennem en evaluering og om nødvendigt en
tilpasning af "crédit d’impôt recherche". Sikre, at ressourcerne
hovedsageligt går til de mest effektive konkurrencepoler, og yderligere fremme
den økonomiske indvirkning af innovation, der udvikles i polerne.
4.           Fjerne uberettigede
restriktioner for adgang til og udøvelse af lovregulerede erhverv og mindske
adgangsomkostningerne samt fremme konkurrencen inden for tjenesteydelser. Gøre
en yderligere indsats for at mindske den som følge af regulering opståede
byrde, som påvirker detailsektoren, navnlig ved at gøre det mere enkelt at få
tilladelse til at åbne forretninger og fjerne forbuddet mod salg med tab.
Sikre, at der indføres lovregulerede gas-og eltakster for husholdninger på et
passende niveau, som ikke udgør en konkurrencehindring, men samtidig opretholde
overkommelige prisforhold for sårbare grupper. Styrke el- og
gassammenkoblingskapaciteten med Spanien, og navnlig øge
gassammenkoblingskapaciteten for fuldt ud at integrere det iberiske gasmarked
med det europæiske marked. Inden for jernbanesektoren sikre, at den nye fælles
infrastrukturforvalter er uafhængig af den etablerede operatør, og tage skridt
til at åbne indenlandsk passagerbefordring for konkurrence inden 2019.
5.           Mindske skattebyrden på
arbejdskraft og optrappe bestræbelserne på at forenkle skattesystemet og gøre
det mere effektivt. I den forbindelse og startende med budgettet for 2015 træffe
foranstaltninger til at få fjernet uhensigtsmæssige indkomstskatteudgifter for
personer og virksomheder på grundlag af de seneste vurderinger og "Assises de la fiscalité-initiativet, og
samtidig reducere lovbestemte satser. Træffe foranstaltninger til at fjerne
gældsskævheden i forbindelse med selskabsbeskatning; udvide afgiftsgrundlaget,
især på forbrug; udfase miljøskadelige subsidier.
6.           Gøre en yderligere indsats
for at bekæmpe stivhed på arbejdsmarkedet, navnlig træffe foranstaltninger til
ændre betingelserne for "accords
de maintien de l’emploi" for at få virksomheder, der står over for
vanskeligheder, til at indføre dem. Træffe ekstra foranstaltninger til at
reformere arbejdsløshedsunderstøttelsessystemet sammen med arbejdsmarkedets
parter, således at der er garanti for dets holdbarhed, samtidig med at det
sikres, at det bliver attraktivt at vende tilbage til arbejdet. Udbygge
rådgivning og videreuddannelse for ældre arbejdstagere og tage de relevante
specifikke ordninger for arbejdsløshedsunderstøttelse op til revision.
7.           Fortsætte med moderniseringen
af erhvervsuddannelse og videreuddannelse, gennemføre reformen af den
obligatoriske uddannelse og træffe yderligere tiltag for at mindsket uligheder
på uddannelsesområdet, navnlig ved at styrke foranstaltninger, der vedrører
skolefrafald. Sikre, at de aktive arbejdsmarkedspolitikker på effektiv måde
støtter de mest sårbare grupper. Forbedre overgangen fra skole til arbejde,
blandt andet ved at optrappe foranstaltninger, der vedrører praktikpladser, med
særlig vægt på de lavt uddannede.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               (1) EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               EFT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
[3]               COM(2014) 411 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 og P7_TA(2014)0129.
[5]               EFT L 140 af 27.5.2013, s. 11.
[6]               C(2013) 8004 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 81 final.
[10]             I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr.
1466/97.


title: Kommissionens henstilling af 28. maj 2008 om risikobegrænsende foranstaltninger for stofferne 2-nitrotoluen og 2,4-dinitrotoluen (meddelt under nummer K(2008) 2233) (EØS-relevant tekst)

text:
               31.5.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 141/20

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 28. maj 2008
   om risikobegrænsende foranstaltninger for stofferne 2-nitrotoluen og 2,4-dinitrotoluen
   (meddelt under nummer K(2008) 2233)
   (EØS-relevant tekst)
   (2008/405/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER,
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   som henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (1), særlig artikel 11, stk. 2, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               På grundlag af forordning (EØF) nr. 793/93 er følgende stoffer blevet udpeget som prioriterede stoffer, der skal vurderes i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2364/2000 af 25. oktober 2000 om fjerde liste over prioriterede stoffer i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 (2):

                           —

                           2-nitrotoluen

                           —

                           2,4-dinitrotoluen.

               (2)

               Den medlemsstat, som i henhold til de pågældende forordninger er udpeget som referent, har afsluttet sin vurdering af disse stoffers risiko for mennesker og miljø i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 af 28. juni 1994 om principperne for vurdering af risikoen for mennesker og miljø ved eksisterende stoffer, i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 (3) og har foreslået en strategi for risikobegrænsning i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 793/93.

               (3)

               Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici er blevet hørt og har afgivet udtalelse om referentens risikovurderinger. Udtalelserne er blevet offentliggjort på den videnskabelige komités netside.

               (4)

               Risikovurderingens resultater og resultaterne af risikobegrænsningsstrategierne er gengivet i den tilknyttede meddelelse fra Kommissionen (4).

               (5)

               Det vil på grundlag af den vurdering være hensigtsmæssigt at anbefale visse risikobegrænsende foranstaltninger for bestemte stoffer. For de stoffer, der ikke specifikt er opregnet, er der ingen anbefalinger til denne henstillings adressater.

               (6)

               De anbefalede foranstaltninger til begrænsning af risikoen for arbejdstagere bør anskues inden for rammerne af gældende lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne, som anses som en tilfredsstillende ramme for den fornødne begrænsning af risiciene ved de pågældende stoffer.

               (7)

               De risikobegrænsende foranstaltninger i denne henstilling er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 15, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 793/93,

         HENSTILLER:
   AFDELING 1
   2,4-DINITROTOLUEN
   (CAS-nr. 121-14-2; Einecs-nr. 204-450-0)
   Risikobegrænsende foranstaltninger af hensyn til miljøet (1, 2, 3)

               1.

               De kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater bør i godkendelser, der udstedes på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF (5), fastsætte betingelser, emissionsgrænseværdier eller tilsvarende parametre eller tekniske foranstaltninger for 2,4-dinitrotoluen, således at anlæggenes drift finder sted på basis af BAT under hensyntagen til de pågældende anlægs tekniske karakteristika og geografiske beliggenhed og til de lokale miljøforhold.

               2.

               Medlemsstaterne bør omhyggeligt overvåge indførelsen af BAT for 2,4-dinitrotoluen og indberette alle vigtige udviklinger til Kommissionen inden for rammerne af informationsudvekslingen om BAT.

               3.

               Lokale emissioner til vandmiljøet og emissioner til luften af 2,4-dinitrotoluen skal, hvor det er nødvendigt, begrænses via nationale regler for at undgå en eventuel miljørisiko.

         AFDELING 2
   ADRESSATER

               4.

               Denne henstilling er rettet til alle sektorer, som importerer, producerer, transporterer, oplagrer, formulerer blandinger af eller på anden måde bearbejder, forarbejder, benytter, bortskaffer eller genvinder disse stoffer, og til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. maj 2008.

            På Kommissionens vegne

         Stavros DIMAS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 84 af 5.4.1993, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EFT L 273 af 26.10.2000, s. 5.

      (3)  EFT L 161 af 29.6.1994, s. 3.

      (4)  EUT C 134 af 31.5.2008, s. 4.

      (5)  EUT L 24 af 29.1.2008, s. 8.


title: 2012/771/EU: Kommissionens henstilling af 6. december 2012 vedrørende foranstaltninger, der kan tilskynde tredjelande til at anvende minimumsstandarder for god forvaltningspraksis på skatteområdet

text:
               12.12.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 338/37

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 6. december 2012
   vedrørende foranstaltninger, der kan tilskynde tredjelande til at anvende minimumsstandarder for god forvaltningspraksis på skatteområdet
   (2012/771/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I en international kontekst accepteres eksistensen af forskellig skattelovgivning normalt som en følge af skattemæssig suverænitet. I den forbindelse har nogle, typisk små, tredjelande med begrænsede finansielle behov valgt at have et indkomstskatteniveau, som gælder generelt, både for private og for virksomheder, eller slet ingen indkomstskat overhovedet. Sådanne skattepolitikker er ikke nødvendigvis uønskelige som sådan, når blot staten deltager i det internationale samarbejde, således at andre stater får mulighed for at håndhæve deres skattepolitik.

               (2)

               Men når der er en politik med et lavt indkomstskatteniveau eller ingen skat overhovedet, er der også ofte mangel på gennemsigtighed eller udveksling af oplysninger med andre stater. De pågældende stater tiltrækker investeringer ved at tilbyde ikke-bosiddende personer skattely for nogle former for mobil indkomst eller kapital og ved at gøre det muligt for dem at skjule sådan indkomst eller kapital for skattemyndighederne i den stat, hvor de er bosiddende.

               (3)

               Der er blevet taget forskellige initiativer i internationale fora, f.eks. i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling eller G20, for at få taget fat om disse problemer. Desuden har Det Globale Forum for Gennemsigtighed og Informationsudveksling på Skatteområdet (i det følgende benævnt »det globale forum«) udviklet standarder for gennemsigtighed og informationsudveksling på skatteområdet. I 2009 blev man i det globale forum enige om at se på implementeringen af disse standarder. Der blev således indledt en omfattende peer review-procedure, og mange jurisdiktioner med traditionelt lave skatter er gået med til at indgå bilaterale aftaler om informationsudveksling i skatteanliggender.

               (4)

               Inden for Unionen bliver spørgsmål om gennemsigtighed og informationsudveksling behandlet i Rådets direktiv 2011/16/EU af 15. februar 2011 om administrativt samarbejde på beskatningsområdet og om ophævelse af direktiv 77/799/EØF (1). Desuden er der i Unionen almindelig enighed om — hvilket kommer til udtryk i adfærdskodeksen for erhvervsbeskatning, som der henvises til i konklusionerne vedtaget af Rådet (ECOFIN) den 1. december 1997 vedrørende skattepolitik (2) — at det ikke er acceptabelt med skadelige skatteforanstaltninger, som gør det vanskeligt for medlemsstaterne at opretholde eller indføre sådanne foranstaltninger. Desuden er der en række foranstaltninger, som potentielt set falder ind under adfærdskodeksen, og som er genstand for en undersøgelse vedrørende reglerne for statsstøtte, der fremgår af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

               (5)

               I sine forbindelser med tredjelande har Unionen forsøgt at overbevise dem om at tilslutte sig Unionens principper om gennemsigtighed og informationsudveksling (svarende til de bredt accepterede internationale standarder om gennemsigtighed og informationsudveksling) og afskaffelse af skadelige skatteforanstaltninger som beskrevet i Kommissionens meddelelse om god forvaltningspraksis på skatteområdet (3) og Kommissionens meddelelse om skat og udviklingssamarbejde med udviklingslandene om god forvaltningspraksis på skatteområdet (4).

               (6)

               De medlemsstater, hvis skattegrundlag er blevet negativt påvirket på grund af mangel på gennemsigtighed og af skadelige skatteforanstaltninger fra tredjelandes side, har taget forskellige skridt for at afhjælpe situationen. Men de skattepligtige har så reageret på sådanne foranstaltninger ved at flytte deres virksomhed eller transaktioner til andre områder, hvor beskyttelsen er lavere. Denne risiko er især relevant inden for Unionen på grund af de erhvervsdrivendes frihed til at drive virksomhed hvor som helst i Unionen. Følgelig er der en tendens til, at beskyttelsesniveauet inden for Unionen over for en sådan udhuling af skattegrundlaget er det, der findes i medlemsstaten med det laveste beskyttelsesniveau.

               (7)

               De forvridninger, som dette afstedkommer inden for Unionen, kan føre til kunstige kapitalstrømme og bevægelser hos skattepligtige inden for det indre marked og dermed skade det indre markeds funktion og ligeledes udhule medlemsstaternes skattegrundlag. Sådanne forvridninger bør afhjælpes gennem en fælles indsats fra alle medlemsstater.

               (8)

               Det er derfor nødvendigt at gøre det helt klart, hvilke minimumsstandarder der er for god forvaltningspraksis på skatteområdet, både med hensyn til gennemsigtighed og udveksling af oplysninger og med hensyn til skadelige skatteforanstaltninger, og hvilke foranstaltninger der skal træffes over for tredjelande for at få dem til at overholde disse standarder.

               (9)

               Hvad angår gennemsigtighed og udveksling af oplysninger, så er der blevet fastlagt en internationalt anerkendt standard i det mandat, som blev vedtaget af det globale forum i 2009. Dette mandat bør derfor danne grundlag for denne henstilling. For så vidt angår skadelige skatteforanstaltninger, har adfærdskodeksen for erhvervsbeskatning vist sig at være af stor betydning inden for Unionen. Medlemsstaterne har givet tilsagn om at ville fremme principperne i denne kodeks i tredjelande. Det er derfor hensigtsmæssigt at henvise til kriterierne i denne kodeks i forbindelse med denne henstilling. I den forbindelse er det også hensigtsmæssigt at henvise til arbejdet i Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen (erhvervsbeskatning), som blev nedsat af Rådet til at vurdere, hvilke skatteforanstaltninger der kan falde inden for anvendelsesområdet for adfærdskodeksen for erhvervsbeskatning (5). De sager, som bliver vurderet af denne gruppe, kan være til hjælp, når det skal undersøges, om en given foranstaltning skal betragtes som skadelig.

               (10)

               Denne henstilling bør angive et sæt af foranstaltninger, som skal anvendes over for tredjelande, der ikke opfylder minimumsstandarderne for god forvaltningspraksis på skatteområdet. Ved at anvende disse foranstaltninger sammen vil medlemsstaterne i væsentlig grad kunne øge effektiviteten generelt af de foranstaltninger, som de hver især træffer. Tabet af skatteindtægter vil derfor kunne mindskes, ligesom også de administrative omkostninger for skattemyndighederne og byrderne for de skattepligtige.

               (11)

               For at fremme anvendelsen af minimumsstandarderne for god forvaltningspraksis på skatteområdet er det også nødvendigt at angive positive foranstaltninger, som kan opmuntre tredjelande, der opfylder disse standarder, eller som er parate til at opfylde dem, men har brug for hjælp til at gøre det.

               (12)

               De foranstaltninger, der er anført i denne henstilling, og som anvendes af medlemsstaterne, skal være forenelige med EU-retten, især med de grundlæggende friheder, der er nedfældet i TEUF —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
   1.   Genstand
   Denne henstilling indeholder kriterier, som skal gøre det muligt at identificere tredjelande, som ikke opfylder minimumsstandarderne for god forvaltningspraksis på skatteområdet. Der er også anført en række tiltag, som medlemsstaterne kan iværksætte over for tredjelande, som ikke opfylder disse standarder, eller som er til fordel for tredjelande, som overholder dem.
   Denne henstilling vedrører indkomstbeskatning.
   2.   Definitioner
   I denne henstilling forstås ved:
   a)   »indkomstskat«: enhver form for skat på indkomst — uanset om den opkræves fra private eller fra juridiske enheder, og uanset hvordan den opkræves — som er opkrævet på vegne af en stat, dens politiske underinddelinger eller lokale myndigheder
   b)   »tredjeland«: en jurisdiktion, der ikke er en medlemsstat
   c)   »national sortliste«: en liste, som er vedtaget af en medlemsstat, og hvorpå der er opført andre jurisdiktioner, over for hvem medlemsstaten anvender forud fastlagte skatteforanstaltninger eller skattepolitikker.
   3.   Minimumsstandarder for god forvaltningspraksis på skatteområdet
   Et tredjeland opfylder kun minimumsstandarderne for god forvaltningspraksis på skatteområdet, når:

               a)

               det har vedtaget de juridiske, forskriftsmæssige og administrative foranstaltninger, der skal til for at opfylde standarderne for gennemsigtighed og udveksling af oplysninger, som fremgår af bilaget, og anvender disse foranstaltninger i praksis

               b)

               det ikke anvender skadelige skatteforanstaltninger på området erhvervsbeskatning.

         Skatteforanstaltninger med et reelt betydeligt lavere beskatningsniveau, herunder nulbeskatning, end de niveauer, som normalt anvendes i det pågældende tredjeland, skal betragtes som potentielt skadelige. Et sådant beskatningsniveau kan følge af den nominelle skattesats, skattegrundlaget eller enhver anden relevant faktor.
   I vurderingen af, om sådanne foranstaltninger er skadelige, bør der bl.a. tages hensyn til:

               a)

               om fordelene kun indrømmes ikke-bosiddende eller for transaktioner, der foretages med ikke-bosiddende, eller

               b)

               om fordelene er fuldstændig adskilt fra hjemmemarkedet, således at de ikke påvirker det nationale skattegrundlag, eller

               c)

               om fordelene tildeles, også uden at der er nogen realøkonomisk aktivitet og egentlig økonomisk tilstedeværelse i det tredjeland, som tilbyder disse skattefordele, eller

               d)

               om reglerne for fastsættelse af overskud fra aktiviteter inden for en multinational gruppe af selskaber afviger fra internationalt godkendte principper, specielt de regler, der er aftalt inden for rammerne af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling, eller

               e)

               om skatteforanstaltningerne mangler gennemsigtighed, især hvis lovregler lempes på administrativt niveau på en uigennemsigtig måde.

         Når disse kriterier bliver anvendt, bør medlemsstaterne tage hensyn til de konklusioner, som Gruppen vedrørende Adfærdskodeksen (erhvervsbeskatning) er nået frem til for skatteforanstaltninger, som den anser for at være skadelige.
   4.   Foranstaltninger, der er direkte rettet mod tredjelande, som ikke opfylder minimumstandarderne i punkt 3

               4.1.

               Medlemsstaterne bør med henblik på anvendelse af punkt 4.3 offentliggøre sortlister over tredjelande, som ikke opfylder minimumsstandarderne i punkt 3. Disse sortlister bør henvise til denne henstilling.

               4.2.

               Medlemsstater, som har vedtaget nationale sortlister, bør i disse lister lade indgå tredjelande, som ikke opfylder minimumsstandarderne i punkt 3.

               4.3.

               Hver medlemsstat, der har indgået en dobbeltbeskatningsaftale med et tredjeland, som ikke opfylder minimumsstandarderne i punkt 3, bør, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt for at få det pågældende land til at opfylde disse standarder, enten forsøge at genforhandle aftalen, eller suspendere eller afslutte aftalen.

         5.   Foranstaltninger til fordel for tredjelande, som opfylder minimumstandarderne i punkt 3

               5.1.

               Medlemsstaterne bør fjerne de tredjelande, som opfylder minimumsstandarderne i punkt 3, fra de sortlister, der henvises til i punkt 4.1.

               5.2.

               Medlemsstaterne bør overveje at fjerne de tredjelande, som opfylder minimumsstandarderne i punkt 3, fra alle eksisterende, nationale sortlister, der henvises til i punkt 4.2.

               5.3.

               Medlemsstaterne bør overveje at indlede bilaterale forhandlinger til indgåelse af dobbeltbeskatningsaftaler med tredjelande, som opfylder minimumsstandarderne i punkt 3.

         6.   Foranstaltninger til fordel for tredjelande, som har givet tilsagn om at ville opfylde minimumstandarderne i punkt 3

               6.1.

               Medlemsstaterne bør overveje at tilbyde et tættere samarbejde og bistand til tredjelande, især udviklingslande, som har givet tilsagn om at ville opfylde minimumsstandarderne i punkt 3, for at bistå disse tredjelande med effektivt at bekæmpe skatteunddragelse og aggressiv skatteplanlægning. Til det formål kan de sende skatteeksperter til disse lande for en begrænset periode.
               Når medlemsstaterne vurderer tredjelandes tilsagn om at ville opfylde disse minimumsstandarder, bør de tage hensyn til alle konkrete tegn herpå, især om det pågældende tredjeland allerede har taget skridt til at opfylde standarderne.

               6.2.

               Så længe et tredjeland får bistand som anført i punkt 6.1 og gør de fremskridt, der forventes for at kunne opfylde de nævnte minimumsstandarder, bør medlemsstaterne afholde sig fra at anvende de foranstaltninger, der henvises til i punkt 4, undtagen hvad angår genforhandling af dobbeltbeskatningsaftaler.

         7.   Opfølgning
   Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om de foranstaltninger, som de træffer for at efterkomme nærværende henstilling, og ligeledes om alle ændringer, som de måtte foretage af sådanne foranstaltninger.
   Kommissionen vil offentliggøre en rapport om anvendelsen af denne henstilling senest tre år efter vedtagelsen heraf.
   8.   Adressater
   Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 2012.

            På Kommissionens vegne

         Algirdas ŠEMETA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 64 af 11.3.2011, s. 1.

      (2)  EFT C 2 af 6.1.1998, s. 1.

      (3)  KOM(2009) 201 endelig af 28. april 2009.

      (4)  KOM(2010) 163 endelig af 21. april 2010.

      (5)  EFT C 99 af 1.4.1998, s. 1.

      BILAG

         STANDARDER FOR GENNEMSIGTIGHED OG UDVEKSLING AF OPLYSNINGER

      A.   OPLYSNINGERNES TILGÆNGELIGHED

                  A.1.

                  Det berørte tredjeland sørger for, at oplysninger om ejerskab og identitet for alle relevante enheder og ordninger er tilgængelige for dets egne kompetente myndigheder.

                  A.2.

                  Det berørte tredjeland sørger for, at der føres pålidelige regnskabsregistreringer over alle relevante enheder og ordninger.

                  A.3.

                  Bankoplysninger er tilgængelige for alle kontohavere.

            B.   ADGANG TIL OPLYSNINGER

                  B.1.

                  De kompetente myndigheder i det berørte tredjeland har beføjelse til at indhente og give oplysninger, som er genstand for en anmodning ifølge en aftale om udveksling af oplysninger, fra enhver person inden for deres territoriale retsområde, som er i besiddelse af eller har kontrol over sådanne oplysninger.

                  B.2.

                  De rettigheder og den beskyttelse, som gælder for personer i det berørte, anmodede tredjeland, er forenelige med en effektiv udveksling af oplysninger.

            C.   UDVEKSLING AF OPLYSNINGER

                  C.1.

                  Mekanismerne til udveksling af oplysninger med medlemsstater gør det muligt at foretage denne udveksling på effektiv måde.

                  C.2.

                  Netværket af mekanismer til udveksling af oplysninger i det berørte tredjeland dækker alle medlemsstater.

                  C.3.

                  I mekanismerne til udveksling af oplysninger i det berørte tredjeland er der truffet forholdsregler, som sikrer, at oplysninger, der kommer fra medlemsstaterne, bliver behandlet fortroligt.

                  C.4.

                  Mekanismerne til udveksling af oplysninger i det berørte tredjeland respekterer rettigheder og beskyttelse for skattepligtige og tredjeparter.

                  C.5.

                  Det berørte tredjeland giver hurtigst muligt de oplysninger, som hører under dets netværk af aftaler med medlemsstaterne.


title: Rådets henstilling af 16. februar 2010 om udnævnelse af næstformanden for Den Europæiske Centralbank

text:
               2.3.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 52/1

         RÅDETS HENSTILLING
   af 16. februar 2010
   om udnævnelse af næstformanden for Den Europæiske Centralbank
   2010/C 52/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 283, stk. 2, og artikel 139, stk. 2, litra h), og som henviser til artikel 11.2 og 42.3 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank,
   HENSTILLER HERMED TIL DET EUROPÆISKE RÅD:
   at det udnævner Vitor CONSTÂNCIO til næstformand for Den Europæiske Centralbank for en embedsperiode på otte år med virkning fra den 1. juni 2010.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. februar 2010

            På Rådets vegne

         E. SALGADO

            Formand


               4.3.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 64/60

         Europa-Parlamentets og Rådets henstilling
   af 15. februar 2006
   om yderligere europæisk samarbejde vedrørende kvalitetssikring inden for videregående uddannelser
   (2006/143/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION —
   som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149, stk. 4, og artikel 150, stk. 4,
   som henviser til forslag fra Kommissionen,
   som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter høring af Regionsudvalget,
   som træffer afgørelse efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Selv om gennemførelsen af Rådets henstilling 98/561/EF af 24. september 1998 om det europæiske samarbejde vedrørende kvalitetssikring inden for videregående uddannelser (3) har været en udtalt succes, som det fremgår af Kommissionens rapport af 30. september 2004, er der stadig behov for at forbedre de europæiske videregående uddannelser, især med henblik på et højt kvalitetsniveau, for at gøre dem mere gennemsigtige og troværdige for borgerne i Europa og for studerende og stipendiater fra andre kontinenter.

               (2)

               Henstilling 98/561/EF indeholdt en opfordring til at støtte og om fornødent indføre gennemsigtige kvalitetssikringssystemer. Næsten alle medlemsstater har etableret nationale kvalitetssikringssystemer og har taget skridt til eller gjort det muligt at etablere et eller flere kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganer.

               (3)

               Henstilling 98/561/EF indeholdt endvidere en opfordring til, at kvalitetssikringssystemerne skulle baseres på en række væsentlige elementer, bl.a. intern og ekstern evaluering af programmer eller institutioner, inddragelse af de studerende, offentliggørelse af resultaterne samt international deltagelse. Resultaterne af evalueringerne af kvalitetssikringen spiller en vigtig rolle i bestræbelserne på at hjælpe de videregående uddannelsesinstitutioner med at forbedre deres resultater.

               (4)

               De væsentlige elementer, der er nævnt i betragtning 3, er generelt blevet gennemført i alle kvalitetssikringssystemer, og de blev bekræftet af de europæiske undervisningsministre på deres konference i Berlin i september 2003 i forbindelse med Bolognaprocessen, der har til formål at etablere et europæisk område for videregående uddannelse.

               (5)

               Det europæiske netværk for kvalitetssikring af de videregående uddannelser (ENQA) blev etableret i 2000 og får stadig flere medlemmer i form af kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganer fra alle medlemsstater.

               (6)

               Som led i Bolognaprocessen vedtog undervisningsministre fra 45 lande på deres møde i Bergen den 19. og 20. maj 2005 til opfølgning af mødet i Berlin i september 2003 de af ENQA foreslåede standarder og retningslinjer for kvalitetssikring inden for de videregående uddannelser i Europa. De støttede også princippet om et europæisk register over kvalitetssikringsorganer, der er baseret på national evaluering, og anmodede ENQA om i samarbejde med Den Europæiske Universitetssammenslutning (EUA), Den Europæiske Sammenslutning af Videregående Uddannelsesinstitutioner (EURASHE) og De Nationale Studenterforbund i Europa (ESIB) at videreudvikle de praktiske aspekter af gennemførelsen heraf og give tilbagemelding til ministrene gennem Bolognaprocessens opfølgningsgruppe. Ministrene understregede endvidere betydningen af, at der indføres et samarbejde mellem nationalt anerkendte organer med henblik på at fremme den gensidige anerkendelse af beslutninger vedrørende akkreditering eller kvalitetssikring.

               (7)

               EU’s bestræbelser på at støtte kvalitetssikring bør udvikles på en sådan måde, at der sikres sammenhæng med foranstaltninger, der gennemføres inden for rammerne af Bolognaprocessen.

               (8)

               Der bør udarbejdes et register over uafhængige og pålidelige kvalitetssikringsorganer, som er aktive i Europa, uden hensyntagen til, om de er regionale eller nationale, generelle eller specialiserede eller offentlige eller private, med det formål at fremme gennemsigtigheden inden for de videregående uddannelser og medvirke til, at kvalifikationer og udenlandske studieperioder anerkendes.

               (9)

               I forbindelse med Lissabon-strategien konkluderede Det Europæiske Råd i Barcelona i marts 2002, at de europæiske uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer burde blive en »kvalitetsreference på verdensplan« —

         HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE:

               1.

               at de tilskynder alle videregående uddannelsesinstitutioner, der er aktive på deres område, til at indføre eller udarbejde strenge kvalitetssikringssystemer i overensstemmelse med de standarder og retningslinjer for kvalitetssikring inden for videregående uddannelser i Europa, som blev vedtaget i Bergen inden for rammerne af Bolognaprocessen

               2.

               at de tilskynder alle kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganer, som er aktive på deres område, til at være uafhængige i deres evalueringer, til at anvende de elementer til kvalitetssikring, som er anført i henstilling 98/561/EF, og til at anvende det fælles sæt af generelle standarder og retningslinjer, som blev vedtaget i Bergen, i evalueringsøjemed. Disse standarder bør udvikles yderligere i samarbejde med repræsentanter for de videregående uddannelser. Standarderne bør anvendes på en sådan måde, at de beskytter og fremmer mangfoldighed og innovation

               3.

               at de tilskynder repræsentanter for de nationale myndigheder, sektoren for videregående uddannelser samt kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganerne til i samarbejde med arbejdsmarkedets parter at udarbejde et »europæisk register over kvalitetssikringsorganer« (europæisk register), der er baseret på en national evaluering, og som tager hensyn til principperne i bilaget, og fastlægger betingelserne for at blive optaget i dette register samt reglerne for forvaltning af registeret

               4.

               at de gør det muligt for de videregående uddannelsesinstitutioner, der er aktive på deres område, at vælge det organ, der opfylder deres behov og svarer til den ønskede profil, blandt de kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganer, der er optaget i det europæiske register, under forudsætning af, at dette er foreneligt med den nationale lovgivning eller tilladt af de nationale myndigheder

               5.

               at de gør det muligt for de videregående uddannelsesinstitutioner at arbejde i retning af en supplerende evaluering, der foretages af et andet organ, som er opført i det europæiske register, f.eks. for at styrke deres internationale renommé

               6.

               at de fremmer samarbejdet mellem organerne med det formål at opbygge gensidig tillid og udvikle større accept af kvalitetssikrings- og akkrediteringsevalueringerne for derved at bidrage til anerkendelse af kvalifikationer i forbindelse med studier eller arbejde i et andet land

               7.

               at de sikrer offentlig adgang til de evalueringer, der foretages af de kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganer, som er opført i det europæiske register.

         OPFORDRER KOMMISSIONEN TIL:

               1.

               i tæt samarbejde med medlemsstaterne at fortsætte sin støtte til samarbejde mellem de videregående uddannelsesinstitutioner, kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganerne, de kompetente myndigheder og andre organisationer, der er aktive på dette område

               2.

               at forelægge rapporter hvert tredje år for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om de fremskridt, der er sket inden for udviklingen af kvalitetssikringssystemer i de enkelte medlemsstater, og om samarbejdsaktiviteterne på europæisk plan, herunder de resultater, der er opnået med hensyn til de ovennævnte mål.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 15. februar 2006.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. BORRELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         H. WINKLER

            Formand

      (1)  EUT C 255 af 14.10.2005, s. 72.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 13.10.2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 30.1.2006.

      (3)  EFT L 270 af 7.10.1998, s. 56.

      BILAG
      »Europæisk register over kvalitetssikringsorganer«
      Registeret skal indeholde en liste over pålidelige organer, hvis evalueringer medlemsstater (og medlemsstaternes offentlige myndigheder) kan have tillid til. Registreringen skal bygge på følgende principper:

                  1.

                  Listen over organer bør udarbejdes af repræsentanter for de nationale myndigheder, den videregående uddannelsessektor (universiteter og højere læreanstalter, studerende, undervisere og forskere) og kvalitetssikrings- eller akkrediteringsorganer, som er aktive i medlemsstaterne, sammen med arbejdsmarkedets parter.

                  2.

                  Betingelserne for registrering af organer kan bl.a. omfatte:

                              i)

                              forpligtelse til at være helt uafhængig i forbindelse med evalueringen

                              ii)

                              anerkendelse givet af i det mindste den medlemsstat, hvori organerne er aktive (eller de offentlige myndigheder i den pågældende medlemsstat)

                              iii)

                              anvendelse af et fælles sæt standarder og retningslinjer som nævnt i henstilling 1 og 2 til medlemsstaterne

                              iv)

                              regelmæssig ekstern evaluering foretaget af fagfæller og andre eksperter, herunder offentliggørelse af kriterier, metodologier og resultater af en sådan evaluering.

                  3.

                  Afvises registrering i første omgang, er der mulighed for en nyvurdering, efter at der er foretaget forbedringer.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af 24. februar 2014 om Det Europæiske System af Centralbankers tilrettelæggelse af de forberedende foranstaltninger til indsamlingen af granulære data om kreditter (ECB/2014/7)

text:
               8.4.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 103/1

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
   af 24. februar 2014
   om Det Europæiske System af Centralbankers tilrettelæggelse af de forberedende foranstaltninger til indsamlingen af granulære data om kreditter
   (ECB/2014/7)
   (2014/C 103/01)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 5.1 og artikel 34.1, tredje led,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (1), særlig artikel 8, stk. 5, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til afgørelse ECB/2014/6 (2) kan den Europæiske Centralbank (ECB) anvende specifikke forberedelsesforanstaltninger med henblik på at oprette langsigtede rammer for overførslen af granulære data om kreditter inden for Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) til brug for specifikke statistiske formål.

               (2)

               Den effektive anvendelse af disse langsigtede rammer vil være afhængig af samarbejdet mellem alle ESCB's deltagende medlemmer og af medlemmernes anvendelse af samme standarder, hvad angår kvalitet. De nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, og som forbereder deres deltagelse i disse rammer, bør samarbejde med hinanden, med de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, og med ECB i forbindelse med anvendelsen af forberedelsesforanstaltningerne i overensstemmelse med afgørelse ECB/2014/6 —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:
   I.

      Definitioner

   I denne henstilling har »granulære data om kreditter« samme betydning som i afgørelse ECB/2014/6.
   II.

      Fremsendelse af statistisk information

   Denne henstillings adressater anmodes om at anvende bestemmelserne, der er rettet til de nationale centralbanker i afgørelse ECB/2014/6.
   III.

      Afsluttende bestemmelse

   Denne henstilling er rettet til de nationale centralbanker i de medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, og som forbereder deres deltagelse i de langsigtede rammer for overførsel af granulære data om kreditter inden for ESCB.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den. 24. februar 2014.

         Mario DRAGHI

            Formand for Ecb

      (1)  EFT L 318 af 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2014/6 af 24. februar 2014 om Det Europæiske System af Centralbankers tilrettelæggelse af de forberedende foranstaltninger til indsamlingen af granulære data om kreditter (endnu ikke offentliggjort i EUT).