title: Henstilling med henblik på rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Ungarns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010

text:
Vigtig juridisk meddelelse

|

52007SC0139

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Ungarns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010  /* SEK/2007/0139 endelig udg. */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 7.2.2007SEK(2007) 139 endeligHenstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Ungarns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEGENEREL BAGGRUNDStabilitets- og vækstpagten, der trådte i kraft den 1. juli 1998, er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at forbedre betingelserne for prisstabilitet og en stærk og holdbar vækst, der bidrager til jobskabelse. I forbindelse med reformen af pagten i 2005 blev det anerkendt, at den er et nyttigt middel til at cementere finanspolitisk disciplin, men reformens hovedsigte var at gøre pagten mere virkningsfuld, styrke dens økonomiske fundament og sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt.Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], som indgår i stabilitets- og vækstpagten, fastsætter, at medlemsstaterne skal forelægge stabilitets- eller konvergensprogrammer og årlige opdateringer heraf for Rådet og Kommissionen (medlemsstater, der allerede har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) stabilitetsprogrammer, og medlemsstater, der endnu ikke har indført den fælles valuta, forelægger (opdaterede) konvergensprogrammer). Ungarns første konvergensprogram blev forelagt i maj 2004. I overensstemmelse med forordningen afgav Rådet en udtalelse herom den 5. juli 2004 på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. I overensstemmelse med samme procedure bliver de opdaterede stabilitets- og konvergensprogrammer vurderet af Kommissionen og undersøgt af ovennævnte udvalg, mens Rådet kan undersøge dem.BAGGRUNDEN FOR VURDERINGEN AF DET OPDATEREDE PROGRAMKommissionen har undersøgt den seneste opdatering af Ungarns konvergensprogram, der blev forelagt den 1. december 2006, og har vedtaget en henstilling med henblik på Rådets udtalelse herom (se boksen vedrørende hovedpunkterne i vurderingen).Udgangspunktet for vurderingen af budgetstrategien i det opdaterede konvergensprogram er kort beskrevet i afsnittene om:1.  de økonomiske og budgetmæssige resultater de seneste ti år2.  landets stilling under den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten (proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud)3.  den seneste vurdering af landets stilling under den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten (sammenfatning af Rådets udtalelse om den forrige opdatering af konvergensprogrammet) og4.  Kommissionens vurdering af det nationale reformprogram fra oktober 2006.De seneste økonomiske og budgetmæssige resultaterI de sidste ti år har væksten i den ungarske økonomi været forholdsvis stærk, og dens sammensætning har i stigende grad været afbalanceret siden 2003. Beskæftigelsen og erhvervsfrekvensen er imidlertid fortsat blandt de laveste i EU, og der er de seneste år begyndt at opstå adskillige ubalancer forbundet med den ekspansive finanspolitiske linje. Det meget store og voksende budgetunderskud har resulteret i en betydelig stigning i den offentlige gæld. På denne baggrund og også i betragtning af den forventede langsigtede stigning i udgifterne forbundet med befolkningens aldring ser Ungarn ud til at stå over for en høj risiko for så vidt angår holdbarheden i de offentlige finanser. De stigende lønomkostninger, særlig siden 2001, har bidraget til stagnationen i beskæftigelsen. Desuden har de forskellige incitamentordninger ikke i tilstrækkelig grad tilskyndet arbejdstagerne til at forblive på arbejdsmarkedet, og de kvalifikationer, der kan erhverves gennem uddannelsessystemet, matcher ikke i tilstrækkelig grad de krav, som de nye produktionsstrukturer stiller. Den ekspansive finanspolitik synes også at have fortrængt de private investeringer. Den har samtidig bidraget til at fastholde store underskud over for udlandet og ført til en betydelig stigning i nettoudlandsgælden. Dette er for nylig blevet ledsaget af en stigning i husholdningernes usikrede valutagæld, der forøger deres sårbarhed over for kurssvingninger.Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud indledt over for UngarnDen 5. juli 2004 vedtog Rådet en beslutning i henhold til artikel 104, stk. 6, hvori det fastslog, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Ungarn. Samtidig rettede Rådet i overensstemmelse med artikel 104, stk. 7, en henstilling til landet om at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør senest i 2008 i overensstemmelse med den tilpasningskurs, der var skitseret i landets konvergensprogram fra maj 2004. Den 18. januar 2005 besluttede Rådet imidlertid på basis af artikel 104, stk. 8, at Ungarn, trods gennemførelsen af visse foranstaltninger til nedbringelse af underskuddet i 2004 og 2005, ikke havde efterkommet henstillingen fra juli 2004, eftersom der forventedes en væsentlig overskridelse af målene for både 2004 og 2005.Den 8. marts 2005 rettede Rådet en ny henstilling til landet efter artikel 104, stk. 7, eftersom Ungarn endnu ikke deltager i euroområdet, hvilket betyder, at de næste to skridt i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud efter artikel 104, stk. 9 og 11, ikke finder anvendelse. Rådet henstillede til de ungarske myndigheder at de "senest den 8. juli 2005 tager effektive skridt til at gennemføre supplerende foranstaltninger, så vidt muligt af strukturel karakter, for at opfylde underskudsmålet for 2005, der er fastsat i det opdaterede konvergensprogram". Desuden blev det henstillet til de ungarske myndigheder at gøre timingen og gennemførelsen af eventuelle skattelettelser betinget af, at underskudsmålene i det opdaterede konvergensprogram fra december 2004, blev opfyldt.Den 8. november 2005 vedtog Rådet en ny beslutning efter artikel 104, stk. 8, hvori det fastslog, at Ungarn ikke havde efterkommet de nye henstillinger efter artikel 104, stk. 7. Det påpegede i den forbindelse især, at målene for underskuddet i 2005 og 2006 langt fra ville blive opfyldt, og at gennemførelsen af skattelettelser fra og med 2006 stred mod Rådets henstilling fra marts 2005.Den 10. oktober 2006 rettede Rådet for tredje gang en henstilling til Ungarn efter artikel 104, stk. 7, hvori det forlængede fristen for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud med et år til 2009, hvilket forekommer rimeligt, eftersom der er behov for en substantiel korrektion af det strukturelle underskud med mere end 6½ % af BNP over tre år. Rådet opfordrede Ungarn til at mindske underskuddet på troværdig og holdbar vis og til at sikre, at den offentlige bruttogældskvote bringes ind på en støt nedadgående kurs i overensstemmelse med den flerårige strategi for nedbringelse af underskuddet, der er beskrevet i den tilpassede opdatering af konvergensprogrammet fra september 2006. Ungarn blev endvidere opfordret til at vedtage og sikre en hurtig gennemførelse af de planlagte strukturreformer, igen med henblik på at tilvejebringe en vedvarende forbedring af de offentlige finanser. Endelig blev Ungarn anmodet om at forbedre budgetkontrollen ved at stramme de finanspolitiske regler og styrke de institutionelle rammer. Ungarn har en frist til den 10. april 2007 til at tage effektive skridt til at efterkomme disse henstillinger. Derefter vil Kommissionen foretage en vurdering af de foranstaltninger, som de ungarske myndigheder har truffet.Vurderingen i Rådets udtalelse om det forrige programDen 10. oktober 2006 afgav Rådet udtalelse om den tilpassede opdatering af konvergensprogrammet fra september, der dækker perioden 2005-2009, og som de ungarske myndigheder havde udarbejdet som respons på Rådets vurdering af opdateringen fra december 2005. Rådet var af den opfattelse, at "den påtænkte nedbringelse af underskuddet afhænger af, at de planlagte strukturreformer gennemføres til punkt og prikke, at udgiftskontrollen håndhæves lige fra programmets første år, og at de institutionelle strukturer for de offentlige finanser i Ungarn styrkes; Rådet opfordrer på det kraftigste den ungarske regering til at gøre sig de allerstørste bestræbelser på at løse disse opgaver". Rådets udtalelse indeholdt ingen opfordringer til at føre en bestemt politik, eftersom Rådet ved samme lejlighed rettede en henstilling til Ungarn efter artikel 104, stk. 7 (se punkt 2.2 ovenfor).Kommissionens vurdering af det nationale reformprogramRapporten om udmøntning af Ungarns nationale reformprogram blev forelagt den 13. oktober 2006 i form af et revideret nationalt reformprogram inden for rammerne af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse. I det reviderede nationale reformprogram er fastholdt de centrale udfordringer, der blev fremhævet i det nationale reformprogram fra 2005, men der er tilføjet et nyt prioriteret område, nemlig energi og miljø. Desuden lægges der vægt på behovet for en aktiv arbejdsmarkedspolitik, og der skitseres planer for, hvordan der på kort sigt kan sikres en holdbar budgetstilling, der kan føre til vækst og jobskabelse på mellemlang sigt.Kommissionens vurdering af dette program (vedtaget som led i den årlige situationsrapport fra december 2006 [2] ) viste, at Ungarn kun har gjort begrænset fremskridt med gennemførelsen af sit nationale reformprogram fra 2005. I kølvandet på nogle større budgetoverskridelser har regeringen været nødsaget til at tage sin finanspolitiske tilpasningskurs op til revision, og den har efterfølgende vedtaget og gennemført en række foranstaltninger til konsolidering af finanspolitikken. Det er blevet gennemført reformer på både beskæftigelsesområdet og på det mikroøkonomiske plan. Der er dog fortsat mange uløste problemer på disse områder, og der skal gøres en stor indsats for at forbedre den makroøkonomiske stabilitet.Med henvisning til de påviste stærke og svage punkter blev Ungarn opfordret til at gøre en særlig indsats for at sikre, at det offentlige underskud og den offentlige bruttogæld reduceres på troværdig vis, for at gennemføre reformer inden for den offentlige forvaltning og sundhedssektoren og på pensions- og uddannelsesområdet, for at introducere en aktiv arbejdsmarkedspolitik og flere incitamenter til at arbejde og for at sikre lige adgang til kvalitetsuddannelser og gøre uddannelsessystemet mere behovsorienteret.Boks: Hovedpunkterne i vurderingen Ved vurderingen af stabilitetsprogrammerne og konvergensprogrammerne skal følgende undersøges, jf. henholdsvis artikel 5, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97: om de økonomiske antagelser, som programmet er baseret på, er realistiske den mellemfristede budgetmålsætning, som medlemsstaten fremlægger, og om den tilsigtede tilpasning i retning af den er hensigtsmæssig om de foranstaltninger, der træffes og/eller foreslås for at overholde den tilsigtede tilpasning, er tilstrækkelige til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning under konjunkturforløbet ved vurderingen af den tilsigtede tilpasning i retning af den mellemfristede budgetmålsætning undersøges det, om der gøres en større tilpasningsindsats i økonomiske opgangstider, mens indsatsen kan være mere begrænset i økonomiske nedgangstider, og for de medlemsstater, der deltager i euroområdet og ERM II, undersøges det, om den pågældende medlemsstat sikrer en årlig forbedring i sin konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på 0,5 % af BNP som benchmark for at opfylde sin mellemfristede budgetmålsætning når kursen for tilpasning af den mellemfristede budgetmålsætning fastlægges (for medlemsstater, der endnu ikke har nået den), eller når der tillades en midlertidig afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning (for medlemsstater, der har nået den), undersøges gennemførelsen af større strukturreformer, som har direkte langsigtede omkostningsbesparende virkninger (bl.a. ved at øge den potentielle vækst) og derfor har en konstaterbar indvirkning på de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt (på den betingelse, at der bevares en passende sikkerhedsmargen med hensyn til referenceværdien på 3 % af BNP, og at budgetstillingen i programperioden forventes at vende tilbage til den mellemfristede budgetmålsætning), idet man bør være særlig opmærksom på pensionsreformer, som indfører et flersøjlesystem, der omfatter en obligatorisk, fuldt finansieret søjle om medlemsstaternes økonomiske politik er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Når det vurderes, om programmets makroøkonomiske antagelser er realistiske, sker det med henvisning til prognosen fra Kommissionens tjenestegrene fra efteråret 2006, idet der også tages hensyn til den i fællesskab aftalte metode til beregning af det potentielle output og de konjunkturkorrigerede saldi. Vurderingen af overensstemmelsen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik sker på baggrund af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik med hensyn til de offentlige finanser, der indgår i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008. Vurderingen skal desuden omfatte en undersøgelse af: udviklingen i gældskvoten og udsigterne for de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt, som der bør lægges "tilstrækkelig vægt på i forbindelse med overvågningen af budgetstillingerne" ifølge Rådets rapport af 20. marts 2005 om "en bedre gennemførelse af stabilitets- og vækstpagten". I en meddelelse fra Kommissionen af 12. oktober 2006 beskrives fremgangsmåden for vurderingen af den langsigtede holdbarhed[3] graden af integration med det nationale reformprogram, som medlemsstaterne har fremlagt i forbindelse med Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse. I sin følgeskrivelse af 7. juni 2005 til Det Europæiske Råd om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for perioden 2005-2008 anførte Økofin-Rådet, at de nationale reformprogrammer skal være i overensstemmelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne overensstemmelsen med adfærdskodeksen[4], hvori der bl.a. fastlægges en fælles struktur og et fælles sæt datatabeller for stabilitets- og konvergensprogrammerne. |-  Henstilling med henblik påRÅDETS UDTALELSEi overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Ungarns opdaterede konvergensprogram, 2006-2010RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker[5], særlig artikel 9, stk. 3,under henvisning til henstilling fra Kommissionen,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:5.  Den [27. februar 2007] gennemgik Rådet Ungarns opdaterede konvergensprogram for perioden 2006-2010.6.  I henhold til det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, forventes der en afdæmpning af den økonomiske aktivitet i årene 2007 og 2008 som følge af de finanspolitiske konsolideringsforanstaltninger, men i 2009 forventes der igen vækstrater svarende til raterne forud for konsolideringen. Vurderet med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger forekommer dette scenario at være ganske plausibelt for så vidt angår årene frem til 2008 og kan endda være en anelse forsigtigt, mens det for programperiodens sidste år forekommer forholdsvis gunstigt. I henhold til programmet forventes inflationen at stige kraftigt i 2007 for derefter igen at falde hurtigt. Den beregnede inflationskurve over hele programperioden er imidlertid noget favorabel.7.  For 2006 er det offentlige underskud beregnet til 10,1 % af BNP i Kommissionens prognoser fra efteråret 2006, hvilket ligger på linje med det reviderede mål i opdateringen fra december 2006[6], men det skal sammenholdes med det mål på 6,1 % af BNP, der blev sat i opdateringen fra december 2005. Overskridelsen af det oprindelige mål for underskuddet skyldes næsten udelukkende overskridelser på udgiftssiden (omkring 5 % af BNP), herunder navnlig de centrale budgetinstitutioners driftsudgifter, pensions- og sundhedsudgifterne og de lokale myndigheders investeringer. Den afspejler også det forhold, at investeringen i motorveje henregnes under den offentlige sektor (1,1 % af BNP). Den pakke af budgetkorrigerende foranstaltninger til en værdi af 1½ % af BNP, der blev vedtaget i sommeren 2006, består af indtægtsforøgende foranstaltninger kombineret med visse øjeblikkelige nedskæringer i sundhedsudgifterne, pristilskuddene til gas og udgifterne inden for den offentlige forvaltning. Disse foranstaltninger (ekskl. suspensionen af den generelle budgetreserve på 0,3 %) forventes også at slå stærkt igennem i 2007 og årene derefter .8.  Opdateringens hovedmålsætning består i at få korrigeret det uforholdsmæssigt store underskud i 2009 (med et fald fra 10,1 % af BNP i 2006 til 3,2 % af BNP i 2009[7]) i overensstemmelse med opdateringen fra september 2006 inden for rammerne af et stort set uændret makroøkonomisk scenario og sikre et yderligere fald i 2010. Forbedringen af den primære saldo er af samme størrelsesorden. Den planlagte tilpasning vil især finde sted i begyndelsen af programperioden, idet næsten halvdelen af reduktionen i gældskvoten skal finde sted i 2007. Den planlagte nominelle tilpasning over programperioden skal tilvejebringes ved at forøge indtægtskvoten med næsten 1 procentpoint og ved at mindske udgiftskvoten med 6,5 procentpoint. Den indledende stigning i skattebyrden på 1,6 procentpoint af BNP i 2007 skal gradvist erstattes af foranstaltninger på udgiftssiden. Foruden de besparelser og den fastfrysning af budgettet, der har været gældende siden sommeren 2006, er myndighederne begyndt at forstærke udgiftskontrollen og de institutionelle rammer for de offentlige finanser. I programmet bebudes desuden omfattende strukturreformer til opfyldelse af underskudsmålene, navnlig i programperiodens sidste år.9.  Den strukturelle saldo (dvs. den konjunkturkorrigerede saldo ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger) beregnet efter den i fællesskab aftalte metode vil ifølge planen blive forbedret fra 9¾ % af BNP i 2006 til omkring 3 % ved udgangen af programperioden. Programmets mellemfristede målsætning (MTO) for budgetstillingen er et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, men dette mål forventes ikke at blive nået i programperioden. Dette er noget mere ambitiøs plan end planen i den forrige opdatering af programmet, der som MTO opererede med et strukturelt underskud på mellem 0,5 % og 1 % af BNP. MTO afspejler på passende vis gældskvoten og den gennemsnitlige potentielle outputvækst på lang sigt. Eftersom denne MTO er mere krævende end det påkrævede minimum (opgjort til et strukturelt underskud på omkring 1½ % af BNP), vil overholdelsen heraf bidrage til at sikre en tilstrækkelig sikkerhedsmargin, der kan hindre, at der opstår et uforholdsmæssigt stort underskud.10.  Budgetresultatet kan blive dårligere end det, der satses på i programmet, især fra 2008. De risikofaktorer, der knytter sig til udviklingen i underskuddet som følge af de makroøkonomiske udsigter, er stort set i balance indtil 2008, men en lavere BNP-vækst end forventet i programperiodens sidste år kan føre til et større underskud. Skønt de kortfristede besparelser og de midlertidige fastfrysninger af budgettet blev inkorporeret i 2007-budgettet som planlagt, hersker der stadig nogen usikkerhed om den effektive håndhævelse af udgiftsstoppet (bl.a. som følge af de dårlige resultater med tilsvarende forsøg i 2004-2006). Det mangler endnu at blive bevist, at de nye budgetregler og de første foranstaltninger, der er blevet truffet i retning af at etablere en flerårig budgetramme, rent faktisk kan vende tendensen til regelmæssige budgetoverskridelser. Regeringen har allerede bestemt, at der skal gennemføres en reform af den offentlige forvaltning, sundhedsvæsenet og pensionssystemet, pristilskudsordninger og uddannelsessystemet. Med disse foranstaltninger kan budgetresultatet komme til at ligge tættere på underskudsmålene for 2007 og 2008 end forventet i Kommissionens prognoser fra efteråret 2006. De øvrige strukturreformer, som er nødvendige for at erstatte de udgiftsbegrænsende foranstaltninger, der udløber ved udgangen af 2008, mangler imidlertid endnu at blive endeligt udformet og gennemført. Desuden er der i programperiodens sidste år risiko for en mindre stram finanspolitik som følge af valgcyklen, jf. tidligere erfaringer. Endelig er der risiko for, at den planlagte omstrukturering af de offentlige transportselskaber ikke giver de forventede resultater, i hvilket tilfælde disse selskabers voksende tab kan forøge det offentlige underskud midlertidigt.11.  På baggrund af denne risikovurdering forekommer budgetstillingen i programmet i det store og hele at være forenelig med en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud i 2009 i overensstemmelse med Rådets henstilling, forudsat at budgetstrategien gennemføres fuldt ud. Det gælder især den komplette gennemførelse af de konsolideringsforanstaltninger, der er bebudet i 2007-budgettet og i det nye program, og en nærmere præcisering og rettidig gennemførelse af de bebudede supplerende strukturelle reformforanstaltninger. I 2010, dvs. efter den planlagte korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud, bør tilpasningstempoet i retning af programmets MTO sættes i vejret. Dette vil også være et første skridt i retning af at tilvejebringe en tilstrækkelig sikkerhedsmargen mod at overskride underskudstærsklen på 3 % af BNP i en situation med normale konjunktursvingninger, som endnu ikke er på plads.12.  Den offentlige bruttogæld skønnes at være steget til 67½ % af BNP i 2006, hvilket ligger over traktatens referenceværdi på 60 % af BNP. Ifølge programmet forventes gældskvoten at stige til 71¼ % i 2008. Derefter skulle den atter falde og igen udgøre 67½ % i 2010. Udviklingen i gældskvoten bliver sandsynligvis mindre gunstig end forventet i henhold til programmet grundet ovennævnte risiko for, at det tilstræbte budgetresultat ikke nås. På baggrund af denne risikovurdering vil gældskvoten ikke falde tilstrækkeligt i retning af referenceværdien før i slutningen af programperioden.13.  De langfristede budgetkonsekvenser af befolkningens aldring i Ungarn er noget større end EU-gennemsnittet, især på grund af den store stigning i pensionsudgifterne opgjort som en andel af BNP på lang sigt. Skønt der allerede er blevet taget en række betydningsfulde første skridt, vil en komplet gennemførelse af endnu andre reformforanstaltninger beregnet til at bremse den voldsomme stigning i de aldersbetingede udgifter som planlagt i programmet bidrage til at mindske de risici, der knytter sig til holdbarheden i de offentlige finanser. Hvad der er endnu vigtigere, udgør den svage indledende budgetstilling, der er blevet væsentligt forværret sammenlignet med 2005, endnu en risiko for holdbarheden i de offentlige finanser, selv før der tages højde for den langsigtede budgetvirkning af befolkningens aldring. Hertil kommer, at den aktuelle bruttogældskvote ligger over traktatens referenceværdi. Den ekstra budgetkonsolidering, der er planlagt, vil bidrage til at mindske risikoen for holdbarheden i de offentlige finanser. Alt i alt synes Ungarn at stå over en stor risiko, når det gælder de offentlige finansers holdbarhed.14.  Konvergensprogrammet indeholder en kvalitativ vurdering af den samlede virkning af Ungarns reviderede nationale reformprogram fra oktober 2006 inden for rammerne af den overordnede mellemfristede strategi. Det indeholder endvidere visse oplysninger om de direkte budgetomkostninger eller besparelser forbundet med de væsentligste dele af det nationale reformprogram, men programmets budgetfremskrivninger tager ikke eksplicit hensyn til alle de følger, som foranstaltningerne i det nationale reformprogram vil få for de offentlige finanser. De foranstaltninger vedrørende de offentlige finanser, der lægges op til i konvergensprogrammet, synes at være i overensstemmelse med foranstaltningerne i det nationale reformprogram. De strukturreformplaner og nyligt vedtagne foranstaltninger, der er skitseret i konvergensprogrammet, svarer fuldstændig til den reformkøreplan, der er beskrevet i det nationale reformprogram, herunder reformerne inden for den offentlige forvaltning og sundhedssektoren, af pensions- og uddannelsessystemet og af de forskellige tilskudsordninger.15.  Budgetstrategien i programmet er i det store og hele i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, der er inkluderet i de integrerede retningslinjer for perioden 2005-2008.16.  Hvad angår de oplysninger, der kræves i henhold til adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammer, indeholder programmet alle obligatoriske data og de fleste fakultative data[8].Den overordnede konklusion er, at det ifølge programmet er planen at reducere de seneste års store underskud gennem en tilpasningsindsats i især den første del af programperioden, og at programmet i det store og hele lever op til målsætningen om at rette op på det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2009 i overensstemmelse med den af Rådet fastsatte frist. Ungarn har truffet en række indtægtsforøgende og udgiftsbegrænsende foranstaltninger siden sommeren 2006, og landet har taget skridt til at indlede en reform af den offentlige forvaltning, sundhedssektoren, pensionssystemet og uddannelsessystemet. Opfyldelsen af målene for det offentlige underskud og den offentlige gæld er dog behæftet med visse risici, navnlig i årene fra 2008.Med henvisning til dels ovenstående vurdering, dels henstillingen af 10. oktober 2006 i henhold til artikel 104, stk. 7, opfordres Ungarn til:i) at gennemføre 2007-budgettet strengt og tage skridt til at sikre, at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres senest i 2009, om nødvendigt ved hjælp af supplerende foranstaltninger, og at bruttogældskvoten bringes ind på en støt nedadgående kurs, helst inden 2009ii) at forbedre budgetkontrollen ved at skærpe de finanspolitiske regler og styrke de institutionelle rammer for de offentlige finanser med udgangspunkt i de første skridt, der er blevet taget med budgettet for 2007iii) at sætte en permanent bremse på udgiftsstigningen gennem vedtagelse og en hurtig gennemførelse af den bebudede strømlining af den offentlige forvaltning og sundhedssektoren og af den planlagte reform på uddannelsesområdetiv) i betragtning af den offentlige gælds størrelse og stigningen i udgifterne forbundet med befolkningens aldring at forbedre den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser ved at gøre passende fremskridt i retning af den mellemfristede målsætning (MTO) og træffe supplerende foranstaltninger til omlægning af pensionssystemet således som bebudet.Sammenligning af centrale makroøkonomiske og budgetmæssige fremskrivninger2 Konjunkturkorrigeret saldo (som i rækkerne ovenover), ekskl. engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger. |3 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra programmet (0,7 % af BNP i 2006, 1,0 % af BNP i 2007 og 0,1 % af BNP i 2008, alle underskudsforøgende). |4 Engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger hentet fra Kommissionens prognose fra efteråret 2006 (0,4 % af BNP i 2005, underskudsformindskende; 0,3 % af BNP i 2006; 0,9 % af BNP i 2007 og 0,3 % i 2008, alle underskudsforøgende). |5 Baseret på en skønnet potentiel vækst på 3,7 %, 3,6 %, 3,4 % og 3,2 % i årene 2005-2008. 6 Af hensyn til sammenligneligheden blev budgettallene i konvergensprogrammet fra december 2005 justeret for at tage hensyn til omkostningerne forbundet med pensionsreformen. |Kilde: |Konvergensprogrammet (KP), Kommissionens økonomiske prognoser fra efteråret 2006 (KOM), beregninger foretaget af Kommissionens tjenestegrene. |[1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Meddelelse fra Kommissionen til Det Europæiske Råd i foråret: "Gennemførelse af den fornyede Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse – Resultaternes år", 12.12.2006, KOM(2006) 816.[3] Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, "De offentlige finansers langsigtede holdbarhed i EU", 12.10.2006, KOM(2006) 574, og Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Økonomiske og Finansielle Anliggender, "The long-term sustainability of public finances in the European Union", European Economy No 4/2006.[4] "Specifikationer om gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten og retningslinjer for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form", godkendt af Økofin-Rådet den 11. oktober 2005.[5] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1055/2005 (EUT L 174 af 7.7.2005, s. 1). De dokumenter, der henvises til i denne tekst, findes på følgende websted:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] I sin udtalelse om december 2005-opdatereingen af konvergensprogrammet fandt Rådet, at den planlagte nedskæring i udgifterne på 7,5 % af BNP ikke var ledsaget af konkrete foranstaltninger. Det opfordrede derfor Ungarn til senest den 1. september 2006 at fremlægge en tilpasset opdatering af konvergensprogrammet med identificering af konkrete strukturelle foranstaltninger, som skulle være i fuld overensstemmelse med landets mellemfristede tilpasningskurs. Ungarn forelagde i overensstemmelse hermed sit tilpassede program for Rådet og Kommissionen den 1. september 2006.[7] Underskudsmålet på 3,2 % af BNP i 2009 vil fortsat ligge over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. Det antages i programmet, at Rådet og Kommissionen tager højde for 20 % af den byrde, som pensionsreformen årligt lægger på budgettet (som i det år forventes at udgøre 0,3 % af BNP), når de vedtager en beslutning om at ophæve den over for Ungarn indledte procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 som ændret, der fastsætter, at hvis det offentlige underskud "fortsat et blevet væsentlig formindsket og har nået et niveau, der er tæt på referenceværdien", skal Rådet og Kommissionen tage hensyn til nettoomkostningerne ved en pensionsreform, der omfatter en fuldt finansieret søjle, og lade disse nettoomkostninger indgå lineært degressivt i en overgangsperiode på fem år, og der skal tages hensyn til gennemførelsesbestemmelserne i adfærdskodeksen).[8] Der mangler navnlig oplysninger om offentlige udgifter pr. udgiftsområde og om antallet af udførte arbejdstimer, statens finansielle aktiver og gæld. Der mangler også visse data vedrørende den langsigtede holdbarhed i de offentlige finanser.


				|

		52012PC0146

			Henstilling med henblik på RÅDETS AFGØRELSE om udpegelse af Den Europæiske Kulturhovedstad 2016 i Spanien og Polen /* COM/2012/0146 final */

			   	BEGRUNDELSE
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr.
1622/2006/EF af 24. oktober 2006 om en fællesskabsaktion vedrørende Den
Europæiske Kulturhovedstad 2007-2019[1]
fastlægger proceduren for udpegelse af europæiske kulturhovedstæder. I henhold
til artikel 2 i afgørelsen udpeges to byer i to medlemsstater til europæiske
kulturhovedstæder efter tur fra 2009 i overensstemmelse med den rækkefølge, der
er fastsat i bilaget til afgørelsen. Kulturhovedstæderne skal i 2016 ligge i
hhv. Spanien og Polen.
Udvælgelsen af europæiske kulturhovedstæder
for 2016 og de følgende år foregår som følger.
En indkaldelse af ansøgninger offentliggøres
af de pågældende medlemsstater senest seks år inden aktionens start. En jury
bestående af 13 uafhængige eksperter fra kultursektoren indkaldes til et
indledende udvælgelsesmøde senest fem år før aktionen. Juryen vurderer de
modtagne ansøgninger på grundlag af de kriterier, der er fastsat i artikel 4 i
afgørelse nr. 1622/2006/EF, og opstiller en liste over indstillede byer, hvis kandidatur
skal vurderes mere indgående, når de har udarbejdet en fuldstændig ansøgning.
Ni måneder efter det indledende
udvælgelsesmøde indkalder hver af de berørte medlemsstater juryen til et møde
for at foretage den endelige indstilling. Efter en omfattende vurdering af de
byer, der i første omgang er blevet udvalgt, på grundlag af de kriterier, der
er fastsat for aktionen, anbefaler juryen én by i hver af de pågældende
medlemsstater.
På grundlag af disse anbefalinger indstiller
de to medlemsstater hver en by som europæisk kulturhovedstad og underretter
Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Regionsudvalget herom, senest fire
år før aktionen skal begynde.
Europa-Parlamentet kan inden for en frist på
tre måneder fra modtagelsen af indstillingerne fremsende en udtalelse til
Kommissionen.
Rådet, der træffer afgørelse på grundlag af en
henstilling fra Kommissionen, udpeger officielt de pågældende byer som
europæiske kulturhovedstæder for det år, indstillingen vedrører.
Efter de to udvælgelsesrunder beskrevet
ovenfor anbefalede juryen i sine rapporter fra juni 2011, at Donostia-San
Sebastián (Spanien) og Wrocław (Polen) bliver europæiske kulturhovedstæder
i 2016. De to medlemsstater meddelte disse indstillinger til
Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Regionsudvalget i efteråret 2011.
Europa-Parlamentet sendte sin positive
udtalelse til Kommissionen i slutningen af december 2011.
I overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i
afgørelse nr. 1622/2006/EF forelægger Kommissionen derfor vedlagte henstilling for
Rådet om den officielle udpegelse af henholdsvis Donostia-San Sebastián og Wrocław
til europæiske kulturhovedstæder i 2016.
Henstilling med henblik på
RÅDETS AFGØRELSE
om udpegelse af Den Europæiske
Kulturhovedstad 2016 i Spanien og Polen
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og
Rådets afgørelse nr. 1622/2006/EF af 24. oktober 2006 om en fællesskabsaktion
vedrørende Den Europæiske Kulturhovedstad 2007-2019[2], særlig artikel 9, stk. 3,
under henvisning
til Europa-Kommissionens henstilling af … 2012,
under henvisning
til juryens rapporter fra juni 2011 vedrørende udpegelse af en europæisk
kulturhovedstad i henholdsvis Spanien og Polen, og
ud fra følgende
betragtning:
Kriterierne i
artikel 4 i afgørelse nr. 1622/2006/EF er helt opfyldt —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Donostia-San Sebastián og Wrocław udpeges
som Europæisk Kulturhovedstad 2016 i Spanien og Polen.
Artikel 2
Denne afgørelse
træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles,
                                                                       På
Rådets vegne

                                                                       Formand
[1]               EUT L 304 af 3.11.2006, s. 1.
[2]               EUT L 304 af 3.11.2006, s. 1.


				|

		52012DC0322

			Henstilling med henblik på RÅDETS HENSTILLING om Nederlandenes nationale reformprogram for 2012 og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2012-2015 /* COM/2012/0322 final */

			   	Henstilling med henblik på
RÅDETS HENSTILLING
om Nederlandenes nationale reformprogram for
2012
og med Rådets udtalelse om Nederlandenes stabilitetsprogram for 2012-2015
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
som henviser til traktaten om Den Europæiske
Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2 og artikel 148, stk.
4,
som henviser til Rådets forordning (EF) nr.
1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt
overvågning og samordning af økonomiske politikker[1], særlig artikel 5, stk. 2,
som henviser til henstilling fra
Europa-Kommissionen[2],
under henvisning til beslutninger fra
Europa-Parlamentet[3],
som henviser til konklusionerne fra Det
Europæiske Råd,
som henviser til udtalelse fra
Beskæftigelsesudvalget,
som har hørt Det Økonomiske og Finansielle
Udvalg, og
som tager følgende i betragtning:
(1)       Den 26. marts 2010 godkendte
Det Europæiske Råd Europa-Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og
beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget koordinering af de økonomiske
politikker, som vil fokusere på nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig
indsats for at øge EU's potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.
(2)       Den 13. juli 2010 vedtog
Rådet en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og
Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en
afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker[4], som tilsammen udgør de
"integrerede retningslinjer". Medlemsstaterne blev opfordret til at
tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske
politik og beskæftigelsespolitik.
(3)       Den 12. juli 2011 vedtog
Rådet en henstilling om Nederlandenes nationale reformprogram for 2011 og afgav
en udtalelse om Nederlandenes opdaterede stabilitetsprogram for 2011-2014.
(4)       Den 23. november 2011 vedtog
Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerer starten på det
andet europæiske halvår med forudgående og integreret politisk samordning, som
er forankret i Europa 2020-strategien. Den 14. februar 2012 vedtog
Kommissionen på basis af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om
varslingsmekanismen[5],
hvori Nederlandene ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der
ville blive gennemført en dybdegående analyse.
(5)       Det Europæiske Råd
tilsluttede sig prioriteterne for at sikre finansiel stabilitet, finanspolitisk
konsolidering og vækstfremmende tiltag. Det understregede nødvendigheden af at
fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, at
genetablere normale lånemuligheder for erhvervslivet, at fremme vækst og
konkurrenceevne, at bekæmpe arbejdsløshed og de sociale konsekvenser af krisen
og at modernisere den offentlige forvaltning.
(6)       Den 2. marts 2012 opfordrede
Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til
at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets-
eller konvergensprogrammer og nationale reformprogrammer.
(7)       Den 27. april 2012 afleverede
Nederlandene sit stabilitetsprogram, der dækker perioden 2012-2015, og sit
nationale reformprogram for 2012. For at tage hensyn til de indbyrdes
sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
(8)       Baseret på vurderingen af
stabilitetsprogrammet af 2012 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97
er Rådet af den opfattelse, at det makroøkonomiske scenario, der danner
grundlag for de budgetmæssige fremskrivninger i programmet, er optimistisk.
Ifølge stabilitetsprogrammet forventes der for 2013 en økonomisk vækst på 1¼ %,
uden at der tages hensyn til de yderligere konsolideringsforanstaltningers
negative indflydelse på væksten; ifølge Kommissionens prognose, der ligeledes
er baseret på et scenario med uændret politik, forventes en lavere vækstrate på
0,7 %. Programmets erklærede mål går ud på at opfylde Rådets henstillinger
med hensyn til at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud og bestræbe
sig på at forbedre budgetstillingen med hensyn til at opfylde den
mellemfristede budgetmålsætning, idet der sigtes mod en strukturel indsats på
mindst 0,5 % pr. år. I programmet tilsigtes det at bringe det samlede
offentlige underskud ned under 3 % af BNP i 2013, og den tidligere
mellemfristede budgetmålsætning om et strukturelt underskud på 0,5 % af
BNP stadfæstes, hvilket på passende vis afspejler stabilitets- og vækstpagtens
krav. Den årlige finanspolitiske indsats på 0,75 % af BNP i perioden
2010-2013, der bygger på en (genberegnet) strukturel saldo[6], stemmer overens med den
strukturelle indsats på ¾ % af BNP, som Rådet henstillede til. Da
programmet ikke indeholder budgetmål for perioden efter 2013, er det ikke
muligt at vurdere holdbarheden af korrektionen af budgetubalancer og fremskridt
med hensyn til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning i
programperiodens sidste år, herunder overholdelse af stabilitets- og
vækstpagtens udgiftsmål. Budgetfremskrivningerne i programperioden er forbundet
med gennemførelsesrisici. Disse er ikke udelukkende begrænset til de nyligt
bebudede konsolideringsforanstaltninger, men vedrører også gennemførelsen af
nogle af de foranstaltninger, der tidligere er opnået enighed om i den afgåede
regering. Desuden er de yderligere foranstaltninger, som blev foreslået af
regeringen i april 2012, og deres budgetmæssige virkninger ikke tilstrækkeligt
præciseret og kvantificeret. Budgettilpasningen har hidtil først og fremmest
været baseret på udgiftsnedskæringer, og dette påvirker også vækstfremmende
udgifter. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2012 forventes det, at gældskvoten
vil stige yderligere og relativt markant i 2012 til 70,2% af BNP efterfulgt af
en let yderligere stigning til 70,7% af BNP i 2013, idet der tages hensyn til
virkningen af de yderligere konsolideringsforanstaltninger. Gældskvoten
forventes således at forblive et godt stykke over referenceværdien på
60 %. Programmet specificerer ikke gældsmål for 2014 og 2015, og derfor
kan der ikke gives en vurdering af, hvorvidt stabilitets- og vækstpagtens
gældsreduktionsmål overholdes efter 2013.
(9)       Arbejdsmarkedets parter og
den nederlandske regering indgik en omfattende aftale om pensionsreform i
september 2011, og regeringen forelagde planer om at forhøje den gældende
pensionsalder til 66 i 2019 og 67 i 2024. Derefter sammenkobles den gældende
pensionsalder med den forventede levetid. Der indføres tiltag på
arbejdsmarkedet til støtte for at hæve den reelle alder for tilbagetrækning fra
arbejdsmarkedet tilsvarende. I overensstemmelse med regeringsaftalen tager
pensionsreformen sigte på at sikre en passende og holdbar fordeling af
omkostninger og risici i den anden søjle inden for og mellem generationerne.
Den nederlandske regering har forelagt en skitse til reform af langtidsplejen.
Der vil være behov for yderligere konkrete foranstaltninger for at bidrage til
at nedbringe den finansielle byrde ved det aldrende samfund i Nederlandene.
(10)     Fiskale hindringer for den
part, der ikke tjener husholdningens hovedindkomst, er mindsket, men endnu ikke
i tilstrækkelig grad. Fjernes de resterende hindringer, vil dette yderligere
bidrage til at øge udbuddet af arbejdskraft og effektivisere indsatsen af
menneskelig kapital. Udsatte grupper på arbejdsmarkedet bør integreres bedre.
(11)     Inden for erhvervspolitikken
har dagsordenen angående "topsektorer" vundet tilslutning, og der er
indgået sektorspecifikke "innovationskontrakter" mellem regeringen og
erhvervslivets repræsentanter. Støtten til den private sektors forskning øges
med indførelsen af ordningen RDA+skattelettelser som led i incitamenterne til
at fremme innovation, den private sektors investeringer i F&U og tættere
forbindelser mellem videnskabskredse og erhvervslivet. Fokuseringen på
"topsektorer" bør dog ikke ske på bekostning af omkostningerne til
grundforskning og ej heller udelukke innovative virksomheder, der ikke tilhører
en af "topsektorerne".
(12)     I løbet af de seneste fire
årtier er der opbygget strukturelle forvridninger på det nederlandske
boligmarked. På ejendomsmarkedet har fundamentale udbudsbegrænsninger og
skattelettelser for boligejere (bl.a. fradrag for renteudgifter, hvilket
begunstiger husholdninger med relativt høje indtægter) ført til en ineffektiv
kapitalallokering. Lejeboligmarkedet rummer et meget stort segment af socialt
boligbyggeri, og dette har i forening med socialpolitikken og lofter over
huslejer og huslejestigninger ført til et meget uelastisk udbud af lejeboliger.
En ændring af den lempelige skattemæssige behandling af boligejere ville
bidrage til at reducere de strukturelle forvridninger på det nederlandske
boligmarked.
(13)     Nederlandene har givet en
række tilsagn under europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de
tilsagn, der blev fremlagt i 2011, vedrører jobskabelse, forbedring af
konkurrenceevnen, styrkelse af den finansielle stabilitet og forbedret
holdbarhed i de offentlige finanser. Kommissionen har vurderet gennemførelsen
af tilsagnene under europluspagten. Der er taget hensyn til resultaterne af
denne vurdering i disse henstillinger.
(14)     Inden for rammerne af det
europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af
Nederlandenes økonomiske politik. Den vurderede stabilitetsprogrammet og det
nationale reformprogram. Den har ikke blot taget hensyn til deres relevans for
en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Nederlandene, men også
til, i hvor høj grad de er i overensstemmelse med EU's regler og
retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i
Den Europæiske Union, ved at der fra EU-niveau ydes bidrag til kommende
nationale beslutninger. Dens henstillinger under det europæiske semester er afspejlet
i henstilling 1-5 nedenfor.
(15)     På baggrund af denne vurdering
har Rådet undersøgt Nederlandenes stabilitetsprogram, og Rådets udtalelse[7] afspejles især i henstillingens
nr. 1) nedenfor,
HENSTILLER, at Nederlandene i perioden
2012-2013 tager skridt til:
1.           at sikre fremskridt med
hensyn til en rettidig og holdbar korrektion af det uforholdsmæssigt store
underskud. I dette øjemed bør budgetstrategien for 2012 fuldt ud gennemføres
som planlagt. De nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen af
budgettet for 2013 specificeres med henblik på at sikre den strukturelle
tilpasningsindsats, jf. Rådets henstillinger i henhold til proceduren i
forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. Derefter bør der sikres en
passende strukturjusteringsindsats, således at der gøres tilstrækkelige
fremskridt med hensyn til at opfylde den mellemfristede budgetmålsætning,
herunder opfyldelse af udgiftsmålet, og sikres tilfredsstillende fremskridt i
henseende til at overholde gældsreduktionsmålet, samtidig med at udgifter
beskyttes på områder, der påvirker væksten direkte, såsom forskning og
innovation, uddannelse og erhvervsuddannelse. Efter dannelsen af en ny regering
bør der til dette formål forelægges et ajourført stabilitetsprogram for 2012
med substantielle mål og foranstaltninger for perioden efter 2013
2.           at træffe foranstaltninger
for at øge den gældende pensionsalder, herunder at knytte den til den
forventede levetid, og underbygge disse foranstaltninger med
arbejdsmarkedsforanstaltninger, samtidig med at de offentlige finansers
langsigtede holdbarhed forbedres. Pensionssystemets anden søjle bør tilpasses
for således at afspejle forhøjelsen af den gældende pensionsalder, samtidig med
at en passende fordeling af omkostninger og risici sikres inden for og mellem
generationerne. Den planlagte reform af langtidsplejen bør gennemføres og
suppleres med yderligere foranstaltninger på baggrund af en aldrende befolkning

3.           at øge erhvervsfrekvensen,
især blandt ældre, kvinder, handicappede og indvandrere, herunder ved
yderligere at mindske skattemæssige hindringer for at tilskynde den part, der
ikke tjener husholdningens hovedindkomst, til at arbejde, fremme omstilling på
arbejdsmarkedet og imødegå manglende fleksibilitet
4.           at fremme innovation, den
private sektors investeringer i F&U og skabe tættere forbindelser mellem
videnskabskredse og erhvervslivet, fremme den industrielle fornyelse ved at
give egnede incitamenter i forbindelse med erhvervspolitik, samtidig med at der
også gives adgang for andre end de strengt definerede topsektorer, og
grundforskningen opretholdes
5.           at tage skridt til gradvist
at reformere boligmarkedet ved at: i) ændre den lempelige skattemæssige
behandling af boligejere, herunder ved at udfase fradrag for renteudgifter
og/eller via systemet med imputeret lejeværdi, ii) give plads til en mere
markedsorienteret prisfastsættelsesordning på lejeboligmarkedet og iii) i
socialt boligbyggeri at tilpasse huslejen efter husholdningens indkomst.
Udfærdiget i Bruxelles, den
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand
[1]               EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
[2]               COM(2012)322 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 og P7_TA(2012)0047.
[4]               Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Den konjunkturkorrigerede saldo, eksklusive
engangsforanstaltninger og midlertidige foranstaltninger, er genberegnet af
Kommissionen på basis af oplysningerne i programmerne ved hjælp af den i
fællesskab aftalte metode.
[7]               I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
(EF) nr. 1466/97.


|

52010SC0744

Henstilling med henblik på Rådets Henstilling med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Danmark til ophør  /* SEK/2010/0744 endelig udg. */

         DA
            (...PICT...)|EUROPA-KOMMISSIONEN|
            Bruxelles, den 12.7.2010
            SEK(2010) 744 endelig/2

            CORRIGENDUM Annule et remplace le document SEK(2010) 744 final du 15.6.2010 Concerne la version danoise dans laquelle: à la page 4, considérant (7), deuxième phrase, les mots "i 2011" sont à insérer après les mots "4,9 % af BNP", à la page 5, point 1), l'année "2012" est remplacée par l'année "2013", à la page 6, avant-dernière alinéa, deuxième phrase, les mots " dvs. et budget, der strukturelt set er i balance senest i 2015 " sont à indiquer en italiques.
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING

            med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Danmark til ophør
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING

            med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud i Danmark til ophør
            RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
            under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 126, stk. 7,
            under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen og
            ud fra følgende betragtninger:
            (1) I henhold til traktatens artikel 126 skal medlemsstaterne undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.
            (2) Stabilitets- og vækstpagten er baseret på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til at styrke forudsætningerne for prisstabilitet og en stærk og vedblivende vækst, som fører til øget beskæftigelse.
            (3) I 2005 blev stabilitets- og vækstpagten ændret for at gøre den mere virkningsfuld og styrke dens økonomiske fundament samt sikre de offentlige finansers holdbarhed på lang sigt. Ændringen tjente til at sikre, at der især blev taget hensyn til hele den økonomiske og budgetmæssige situation i alle faser af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. På den måde bliver stabilitets- og vækstpagten en ramme, der kan benyttes som støtte for politiske initiativer, der hurtigt kan gøre de offentlige finanser sunde igen i en given økonomisk kontekst.
            (4) Rådet fastslog den [13. juli 2010] i overensstemmelse med traktatens artikel 126, stk. 6, at der forelå et uforholdsmæssigt stort underskud i Danmark.
            (5) I henhold til traktatens artikel 126, stk. 7, og artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.   (der indgår i stabilitets- og vækstpagten) skal Rådet også rette henstillinger til den pågældende medlemsstat med henblik på at bringe situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør inden for en given frist. I henstillingen skal der fastsættes en frist på højst seks måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger til korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud samt en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som bør være gennemført i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Ved afgørelsen af, om der foreligger særlige omstændigheder, skal der tages hensyn til "relevante forhold" som præciseret i artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1467/97. Henstillingen skal endvidere indeholde en opfordring til medlemsstaten om at opnå en årlig forbedring af den strukturelle saldo, dvs. den konjunkturkorrigerede saldo eksklusive engangsforanstaltninger og andre midlertidige foranstaltninger, på som benchmark mindst 0,5 % af BNP.[1]
            EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.
            (6) I Danmarks tilfælde anses der at foreligge særlige omstændigheder, der er relevante for den mere fleksible anvendelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud siden ændringen af stabilitets- og vækstpagten i 2005. Recessionen in 2009 afspejlede navnlig det abrupte fald i det private forbrug, investeringer og eksporten som en udløber af finanskrisen og den globale recession, særlig det kraftige fald i efterspørgslen fra Danmarks største handelspartnere (Tyskland, Det Forenede Kongerige, Sverige og Norge). Underskuddet i 2010 er en konsekvens af både den økonomiske nedgang og de stimulerende foranstaltninger, som de danske myndigheder har truffet i overensstemmelse med den europæiske økonomiske genopretningsplan.   Hvis der optræder særlige omstændigheder, kan Rådet tillade, at korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud sker på mellemlang sigt.
            (7) Ifølge indberetningen i april 2010 som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud forventes det offentlige underskud i Danmark at nå op på 5,4 % af BNP i 2010 som følge af den økonomiske nedgang og de finanspolitiske konsekvenser af den genopretningsplan, som er nærmere beskrevet i opdateringen af stabilitetsprogrammet fra februar 2010. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2010 forventes det offentlige underskud at vokse fra 2,7 % af BNP i 2009 til 5,5 % af BNP i 2010 og derefter falde til 4,9 % af BNP i 2011 med uændret politik. Denne antagelse tager ikke hensyn til de konsolideringsforanstaltninger for 2011, der blev bebudet af regeringen den 25. maj 2010, eller andre foranstaltninger, hvorom der endnu ikke foreligger tilstrækkeligt præcise. Ved at udnytte landets budgetoverskud forud for 2009 traf Danmark en række stimulerende foranstaltninger i overensstemmelse med den europæiske økonomiske genopretningsplan svarende til 2,2 % af BNP i 2009 og 1,3 % af BNP i 2010. Genopretningsforanstaltningerne er fordelt på permanente skattenedsættelser og midlertidige offentlige investeringsforanstaltninger.
            (8) I betragtning af de særlige omstændigheder og den europæiske økonomiske genopretningsplan tilrådes det at fastsætte en gennemsnitlig årlig finanspolitisk indsats. Den finanspolitiske indsats bør tage hensyn til alle de faktorer, der er relevante for realiseringen af de finanspolitiske målsætninger, herunder størrelsen af det offentlige underskud og den offentlige bruttogæld samt andre indikatorer som f.eks. saldoen på de løbende poster, finanssektorens eventualforpligtelser, rentebetalinger, risikopræmier og den forventede ændring i de aldersrelaterede udgifter på mellemlang sigt. Ved beregningen af den gennemsnitlige årlige finanspolitiske indsats skal der tages udgangspunkt i 2011-underskuddet i henhold til Kommissionens prognose fra foråret 2010. Den samlede finanspolitiske indsats, der er nødvendig for at nå målet på 3 % for det nominelle underskud inden fristens udløb, beregnes derpå på basis af en antagelse om en gradvis lukning af outputgabet senest i 2015.
            (9) På denne baggrund er det rimeligt at se på korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud på mellemlang sigt og fastsætte 2013 som frist for korrektionen. Da der ikke forekommer større økonomiske uligevægte, vil en troværdig og holdbar tilpasningskurs navnlig kræve, at de danske myndigheder gennemfører de finanspolitiske foranstaltninger i 2010 som planlagt, sikrer en gennemsnitlig årlig strukturel tilpasning på ½ % af BNP i perioden 2010-2013, præciserer de foranstaltninger, som er nødvendige for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013, hvis konjunkturerne tillader det, og fremskynder nedbringelsen af underskuddet, hvis de økonomiske eller budgetmæssige forhold bliver gunstigere end forventet på nuværende tidspunkt.
            (10) Som det fremgår af landets hidtidige budgetresultater, har Danmark nydt godt af en forholdsvis stærk finanspolitisk ramme, som er bemærkelsesværdig ved dens brede dækning og dens klare og gennemsigtige finanspolitiske regler. Udgifterne til offentligt forbrug har imidlertid haft tendens til at overskride målene. En række nylige initiativer, herunder økonomiske sanktioner, kunne styrke kommunernes incitament til at overholde de aftalte mål. Siden 2002 har den danske skattepolitik bygget på et skattestop, der forhindrer inddrivelse af nye indirekte eller direkte skatter. Skattestoppet lagde ikke hindringer i vejen for en omfattende skattereform i 2009, men hvis skattestoppet overholdes strengt, kan det blive vanskeligt at foretage yderligere tilpasninger.
            (11) Ifølge de oplysninger, som de danske myndigheder indsendte i april 2010, udgjorde den offentlige bruttogæld 41,6 % af BNP i 2009, og den forventes at vokse til 45,1 % af BNP i 2010. I henhold til Kommissionens prognose fra foråret 2010 vil den offentlige gæld, under forudsætning af uændret politik, udgøre 46 % af BNP i 2010 og vokse yderligere til 49,5 % af BNP i 2011, hvilket dog stadig er under referenceværdien på 60 % af BNP.
            (12) En forstærket overvågning som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud vil kræve en regelmæssig og rettidig kontrol med de fremskridt, der gøres med gennemførelsen af den finanspolitiske konsolideringsstrategi. I denne forbindelse kunne det være nyttigt at afsætte et særskilt kapitel til dette spørgsmål i de kommende opdateringer af Danmarks konvergensprogram.
            (13) Efter Rådets opfattelse bør budgetkonsolideringsforanstaltninger generelt sikre en vedvarende forbedring af den offentlige saldo, og de bør samtidig tilrettelægges på en sådan måde, at kvaliteten i de offentlige finanser forbedres, og økonomiens vækstpotentiale styrkes -
            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:
            1) I erkendelse af, at Danmarks budgetstilling i 2010 er resultatet af dels foranstaltninger svarende til 2,2 % af BNP i 2009 og 1,3 % i 2010, som udgør en passende respons på nedgangen og er i overensstemmelse med den europæiske økonomiske genopretningsplan, dels de automatiske stabilisatorers frie spil, bør de danske myndigheder bringe den nuværende situation med et uforholdsmæssigt stort underskud til ophør hurtigst muligt og senest i 2013.
            2) De danske myndigheder bør bringe det offentlige underskud ned under 3 % af BNP på en troværdig og holdbar måde ved at træffe foranstaltninger på mellemlang sigt. Med henblik herpå bør de danske myndigheder specielt:
            a) gennemføre de finanspolitiske foranstaltninger i 2010 som planlagt i henhold til den seneste opdatering af landets konvergensprogram og indlede konsolideringen i 2011 med det formål at reducere underskuddet til under referenceværdien senest i 2013
            b) sikre, at der årligt gøres en finanspolitisk indsats svarende til mindst ½ % af BNP i perioden 2011-2013
            c) præcisere de foranstaltninger, der er nødvendige for at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud senest i 2013, hvis konjunkturerne tillader det, og fremskynde nedbringelsen af underskuddet, hvis de økonomiske eller budgetmæssige vilkår bliver gunstigere end forventet på nuværende tidspunkt.
            3) Rådet fastsætter den [13. januar 2011] som frist for den danske regering til at tage virkningsfulde skridt og til at præcisere de foranstaltninger, der vil være nødvendige for at gøre fremskridt i retning af en korrektion af det uforholdsmæssigt store underskud. Ved vurderingen af de virkningsfulde skridt vil der blive taget hensyn til den økonomiske udvikling sammenlignet med de økonomiske udsigter i Kommissionens prognose fra foråret 2010.
            De danske myndigheder bør redegøre for de fremskridt, de gør med implementeringen af disse henstillinger, i et særskilt kapitel i de kommende opdateringer af konvergensprogrammet indtil afslutningen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
            Rådet fremhæver endvidere, at det er vigtigt at nå det mellemfristede mål af hensyn til en hensigtsmæssig forvaltning af finanspolitikken i økonomiske nedgangstider. Det opfordrer derfor de danske myndigheder til at sikre, at budgetkonsolideringen i retning af det mellemfristede mål for budgetstillingen,  dvs. et budget, der strukturelt set er i balance senest i 2015 , fastholdes efter korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud.
            Denne henstilling er rettet til Kongeriget Danmark.
            Udfærdiget i Bruxelles, den
            På Rådets vegne
            […] Formand
            [1] EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52007PC0213

Henstilling med henblik på Rådets afgørelse om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 29. maj 2000 udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater  /* KOM/2007/0213 endelig udg. - CNS 2007/0080 */

	[pic] | KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER |Bruxelles, den 25.4.2007KOM(2007) 213 endelig2007/0080 (CNS)Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 29. maj 2000 udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSEAkten af 2005 om Bulgariens og Rumæniens[1] tiltrædelse indeholder en ordning, som gør det lettere for Bulgarien og Rumænien at tiltræde de konventioner (og protokoller), som medlemsstaterne har indgået med henvisning til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union (tidl. artikel K.3) eller artikel 293 i traktaten om Det Europæiske Fællesskab. Til forskel fra tidligere er det således ikke længere nødvendigt at forhandle om indgåelsen af særlige protokoller vedrørende tiltrædelsen af disse konventioner (hvilket ville have krævet en ratifikation i 27 lande). I artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten fastsættes det ganske enkelt, at Bulgarien og Rumænien tiltræder disse konventioner og protokoller ved tiltrædelsesakten.Med henblik herpå fastsættes det i artikel 3, stk. 3 og 4, i tiltrædelsesakten, at Rådet vedtager en afgørelse om, hvornår disse konventioner træder i kraft for Bulgarien og Rumænien, og hvordan konventionerne skal tilpasses som følge af de to nye medlemsstaters tiltrædelse (under alle omstændigheder kræves det, at konventionerne vedtages i en bulgarsk og rumænsk version, hvorefter disse sprogversioner vil have "samme gyldighed"). Rådet træffer afgørelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter at have hørt Europa-Parlamentet.Bilag I til tiltrædelsesakten indeholder en liste på syv konventioner og protokoller vedrørende området for retlige og indre anliggender.Listen omfatter konventionen af 29. maj 2000 udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater og dens protokol af 16. oktober 2001 udarbejdet af Rådet i overensstemmelse med artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union, til konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater.Formålet med denne henstilling om Rådets afgørelse er i henhold til artikel 3, stk. 4, i tiltrædelsesakten at foretage de nødvendige tilpasninger af ovennævnte konvention og protokol som følge af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse.2007/0080 (CNS)Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af konventionen af 29. maj 2000 udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstaterRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union,under henvisning til traktaten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse,under henvisning til akten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse (i det følgende benævnt »tiltrædelsesakten«), særlig artikel 3, stk. 4,under henvisning til henstilling fra Kommissionen[2],under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet[3], ogud fra følgende betragtninger:(1) Konventionen udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater[4] (i det følgende benævnt "konventionen om gensidig rets-hjælp") blev undertegnet i Bruxelles den 29. maj 2000 og trådte i kraft den 23. august 2005.(2) Konventionen om gensidig retshjælp er blevet suppleret af protokollen af 16. oktober 2001 udarbejdet af Rådet i overensstemmelse med artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union til konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater[5] (i det følgende benævnt "protokollen om gensidig retshjælp"), som trådte i kraft den 5. oktober 2005.(3) I artikel 3, stk. 3, i tiltrædelsesakten fastsættes det, at Bulgarien og Rumænien tiltræder de konventioner og protokoller, som er indgået mellem medlemsstaterne, og som er opført på listen i bilag I til tiltrædelsesakten, herunder bl.a. konventionen om gensidig retshjælp og protokollen om gensidig retshjælp. De træder for Bulgariens og Rumæniens vedkommende i kraft på den dato, som fastsættes af Rådet.(4) I henhold til artikel 3, stk. 4, i tiltrædelsesakten foretager Rådet alle de tilpasninger, som kræves i forbindelse med tiltrædelsen af disse konventioner og protokoller -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Konventionen om gensidig retshjælp træder i kraft den første i den første måned efter datoen for denne afgørelses vedtagelse mellem Bulgarien, Rumænien og de medlemsstater, for hvilke konventionen allerede er trådt i kraft på denne dato. Den træder i kraft mellem Bulgarien eller Rumænien og hver enkelt af de øvrige medlemsstater på den dag, hvor konventionen om gensidig retshjælp træder i kraft for den berørte medlemsstat.Protokollen om gensidig retshjælp træder i kraft den første i den første måned efter datoen for denne afgørelses vedtagelse mellem Bulgarien, Rumænien og de medlemsstater, for hvilke protokollen er trådt i kraft på denne dato. Den træder i kraft mellem Bulgarien eller Rumænien og hver enkelt af de øvrige medlemsstater på den dag, hvor protokollen om gensidig retshjælp træder i kraft for den berørte medlemsstat.Artikel 2Konventionen om gensidig retshjælp, som suppleret ved protokollen om gensidig retshjælp, på bulgarsk og rumænsk, som er vedlagt denne afgørelse, er autentisk på samme vilkår som for de øvrige versioner af konventionen om gensidig retshjælp og protokollen om gensidig retshjælp.Artikel 3Denne afgørelse får virkning fra dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende .Udfærdiget i Bruxelles, denPå Rådets vegneFormandBILAG Teksten til konventionen af 29. maj 2000 udarbejdet af Rådet i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater og protokollen af 16. oktober 2001 udarbejdet af Rådet i overensstemmelse med artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union til konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater på bulgarsk og rumænsk.[1] EUT L 157 af 21.6.2005, s. 203.[2] EUT C […] af […], s. […].[3] EUT C […] af […], s. […].[4] EFT C 197 af 12.7.2000, s. 3.[5] EFT C 326 af 21.11.2001, s. 2.


title: EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling nr. 119/07/KOL af 16. april 2007 om overvågning af baggrundsniveauet for dioxiner og dioxinlignende og ikke-dioxinlignende PCB'er i fødevarer

text:
               16.10.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 275/65

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS HENSTILLING

      Nr. 119/07/KOL
   af 16. april 2007
   om overvågning af baggrundsniveauet for dioxiner og dioxinlignende og ikke-dioxinlignende PCB'er i fødevarer
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN —
   SOM HENVISER til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (i det følgende benævnt EØS-aftalen), særlig artikel 109 og protokol 1,
   SOM HENVISER til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, særlig artikel 5, stk. 2, litra b), og protokol 1,
   SOM HENVISER til den retsakt, der er anført i punkt 54zn i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen,

      Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 af 8. marts 2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler

    (1)
   som ændret, og som tilpasset EØS-aftalen ved dennes protokol 1,
   SOM HENVISER til den retsakt, der er anført i punkt 54zzc i kapitel XII i bilag II til EØS-aftalen,

      Kommissionens direktiv 2002/69/EF af 26. juli 2002 om prøveudtagnings- og analysemetoder til officiel kontrol af dioxinindholdet og bestemmelse af dioxinlignende PCB i levnedsmidler

    (2)
   som ændret, og som tilpasset EØS-aftalen ved dennes protokol 1,
   SOM HENVISER til EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning 37/07/KOL af 27. februar 2007, hvori det kompetente medlem af kollegiet anmodes om at vedtage henstillingen, såfremt udkastet til henstilling er i overensstemmelse med udtalelsen fra EFTA’s Levnedsmiddeludvalg, og
   som tager følgende i betragtning:
   Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001 fastsætter grænseværdier for dioxiner og summen af dioxiner og dioxinlignende polychlorerede biphenyler (PCB'er) i fødevarer.
   Det er nødvendigt, at der i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde indsamles pålidelige oplysninger om forekomsten af dioxiner, furaner og dioxinlignende PCB'er i så mange forskellige fødevarer som muligt for at få et klart overblik over udviklingen i baggrundsniveauet for disse stoffer i fødevarer.
   I EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling 144/06/KOL af 11. maj 2006 om reduktion af forekomsten af dioxiner, furaner og PCB i foderstoffer og fødevarer anbefales det, at EFTA-staterne foretager stikprøveundersøgelser af indholdet af dioxiner og dioxinlignende, samt om muligt ikke-dioxinlignende PCB'er i fødevarer, jf. Kommissionens henstilling 2004/705/EF (3),
   I henstilling 2004/705/EF er der fastsat anbefalinger for, hvor mange prøver medlemsstaterne som minimum bør udtage inden for de forskellige fødevarekategorier med henblik på den årlige analyse, og hvilket format der bør anvendes ved indberetningen af resultaterne af overvågningen af baggrundsværdierne for indholdet af dioxiner, furaner og dioxinlignende PCB'er i fødevarer.
   Det eksisterende overvågningsprogram, der er fastlagt ved henstilling 2004/705/EF, bør ændres i overensstemmelse med de indhøstede erfaringer, og de EFTA-stater, der deltager i EØS-aftalen, bør deltage i undersøgelsen af indholdet af dioxiner og dioxinlignende og ikke-dioxinlignende PCB'er i fødevarer.
   Det er vigtigt, at de oplysninger, der indsamles i forbindelse med denne henstilling, indberettes regelmæssigt til EFTA-Tilsynsmyndigheden, og at denne, som fastsat i artikel 2, stk. 1, i protokol 1 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, videregiver disse oplysninger til Kommissionen, således at sidstnævnte kan samle oplysningerne i en database. Oplysninger, der gennem de seneste år er indsamlet ved hjælp af analysemetoder, der opfylder kravene i Kommissionens direktiv 2002/69/EF, bør også stilles til rådighed.
   De i denne henstilling fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra EFTA's Levnedsmiddeludvalg, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden,
   HENSTILLER:

               1.

               at EFTA-staterne fra 2007 og frem til den 31. december 2008 overvåger baggrundsværdierne for indholdet af dioxiner, furaner og dioxinlignende polychlorerede biphenyler (PCB'er) i fødevarer, idet de hvert år udtager og analyserer prøver med den anbefalede hyppighed, jf. det vejledende skema i bilag I,

               2.

               at EFTA-staterne så vidt muligt analyserer samme prøvers indhold af ikke-dioxinlignende PCB'er,

               3.

               at EFTA-staterne med regelmæssige mellemrum tilsender EFTA-Tilsynsmyndigheden resultatet af overvågningen, med de oplysninger og i det format, der er beskrevet i bilag II, således at disse oplysninger kan samles i én database. Oplysninger om baggrundsniveauet fra de seneste år, der er indsamlet ved hjælp af analysemetoder, der opfylder kravene i Kommissionens direktiv 2002/69/EF, indsendes også,

               4.

               at henvisninger til henstilling 2004/705/EF i EFTA-Tilsynsmyndighedens henstilling 144/06/KOL af 11. maj 2006 betragtes som henvisninger til denne henstilling.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 2007.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Kristján Andri STEFÁNSSON

            Medlem af kollegiet

         Niels FENGER

            Direktør

      (1)  EFT L 77 af 16.3.2001, s. 1.

      (2)  EFT L 209 af 6.8.2002, s. 5.

      (3)  EUT L 321 af 22.10.2004, s. 45.

      BILAG I
      Tabel:
      Oversigt over anbefalede mindsteantal fødevareprøver, der skal analyseres hvert år. Prøvernes fordeling er baseret på produktionen i de enkelte lande. Der lægges i særlig grad vægt på fødevarer, for hvilke baggrundsniveauet for dioxiner, furaner og dioxinlignende PCB'er kan forventes at variere særlig meget. Dette gælder først og fremmest fisk.

                  Produkter, inkl. afledte produkter

                  Akvakultur
                  (*)

                  Vildfisk
                  (**)

                  Kød
                  (***)

                  Mælk
                  (****)

                  Æg
                  (*****)

                  Andet
                  (******)

                  I alt

                  Antal prøver

                  Norge

                  Island

            Bemærkninger til tabellen
      Tallene i tabellen er minimumstal. EØS-EFTA-staterne opfordres til at udtage flere prøver.
      (*)   Akvakultur: For akvakulturprodukters vedkommende bør prøverne fordeles på de forskellige fiskearter i forhold til produktionsmængderne.
      (**)   Vildfisk: For vildfisks vedkommende bør prøverne fordeles på de forskellige fiskearter i forhold til fangstmængderne. Der bør især fokuseres på vildål.
      (***)   Kød: Ud over kød og kødprodukter af kvæg, svin, fjerkræ og får bør der udtages et betydeligt antal prøver af hestekød, rensdyrkød, gedekød, kaninkød og kød af vildt.
      (****)   Mælk: En stor andel af mælkeprøverne bør udtages af gårdmælk (hovedsagelig komælk). Der bør desuden udtages prøver af mælk og mejeriprodukter, som ikke er komælk (gedemælk osv.).
      (*****)   Æg: Der bør især fokuseres på æg fra frilandshøns, men der bør der også udtages prøver af æg af ænder, gæs og vagtler.
      (******)   Andet: I denne kategori bør der især fokuseres på:
      kosttilskud (især kosttilskud baseret på marinolie)
      fødevarer til spædbørn og småbørn
      fødevarer med oprindelse i områder, hvor der — f.eks. på grund af klimaforhold, der har medført oversvømmelser — er sket ændringer i produktionsvilkårene, som potentielt kan have betydning for indholdet af dioxin og dioxinlignende PCB'er i fødevarer fra området.

      BILAG II
      A.   Forklarende bemærkninger til blanketten til indberetning af analyseresultater for dioxiner, furaner, dioxinlignende PCB'er og andre PCB'er i fødevarer
      1.   Generelle oplysninger om de analyserede prøver
      Prøvekode: Prøvens identifikationskode.
      Land: Navnet på den medlemsstat, hvor overvågningen er gennemført.
      År: Det år, overvågningen er gennemført.
      Produkt: Det analyserede fødevareemne — beskrives så detaljeret som muligt.
      Afsætningsled: Det sted, hvor produktet (prøven) er indsamlet.
      Væv: Den analyserede del af prøven.
      Angivelse af resultater: Resultaterne angives på det grundlag, grænseværdierne er fastsat på. Det anbefales på det kraftigste at anvende det samme grundlag for angivelse af niveauerne i forbindelse med analyse af ikke-dioxinlignende PCB'er.
      Prøveudtagningstype: Stikprøveudtagning — analyseresultater fra målrettet udtagning kan også rapporteres, men det skal da klart anføres, at der har været tale om målrettet udtagning, som ikke nødvendigvis giver et billede af de normale baggrundsværdier.
      Antal delprøver: Hvis den analyserede prøve er en samleprøve, opgives antallet af delprøver (antal individuelle prøver). Er analyseresultatet baseret på blot én prøve, anføres »1«. Da antallet af delprøver kan variere fra samleprøve til samleprøve, bedes dette tal angivet for hver prøve.
      Produktionsmetode: Konventionel/økologisk (specificeres så vidt muligt).
      Område: For så vidt som det er relevant, oplyses det, i hvilket distrikt/hvilken region prøven er udtaget, helst med angivelse af, om der er tale om et landdistrikt, bymæssig bebyggelse, et industriområde, en havn, åbent hav osv. f.eks.: Bruxelles — bymæssig bebyggelse, Middelhavet — åbent hav. Det er især vigtigt klart at anføre området, hvis prøven er udtaget af fødevarer, der er produceret i områder, hvor der har været oversvømmelse.
      Fedtindhold (%): Den procentdel, som fedt udgør af prøven.
      Vandindhold (%): Den procentdel, som vand udgør af prøven (hvis tallet er kendt).
      2.   Generelle oplysninger om de anvendte analysemetoder
      Analysemetode: Det angives, hvilken metode der er anvendt.
      Akkrediteringsstatus: Det angives, om den valgte analysemetode er akkrediteret.
      Usikkerhed: Beslutningsgrænsen eller den med analysemetoden forbundne ekspanderede måleusikkerhed i procent.
      Fedtekstraktionsmetode: Det angives, hvilken fedtekstraktionsmetode der er anvendt til at bestemme fedtindholdet i prøven.
      3.   Analyseresultater
      Dioxiner, furaner, dioxinlignende PCB'er: Resultaterne for de enkelte kongenere angives i ppt — pikogram/gram (pg/g).
      Ikke-dioxinlignende PCB'er: Resultaterne for de enkelte kongenere angives i ppb — nanogram/gram eller mikrogram/kilo (ng/g eller μg/kg).
      LOQ: Bestemmelsesgrænsen i pg/g (for dioxiner, furaner og dioxinlignende PCB'er) eller μg/kg (for ikke-dioxinlignende PCB'er).
      For kongenere, som er bestemt til at have en værdi under LOQ (bestemmelsesgrænsen), anføres »< LOQ« i resultatfeltet (LOQ angives som en værdi).
      Hvor der er analyseret PCB-kongenere ud over PCB-6 og dioxinlignende PCB'er, tilføjes hver enkelt PCB-kongeners nummer på blanketten f.eks. 31, 99, 110 osv. Hvis prøven er testet for flere PCB-kongenere, end der er rækker i skemaet, tilføjes flere rækker sidst i blanketten.
      4.   Generelle bemærkninger til blanketten

                  —

                  Indberetning af genfindingsprocenten
                  Det er fakultativt at indberette genfindingsprocenten, hvis den for enkeltkongenere ligger i intervallet 60-120 %. Hvis genfindingsprocenten for nogle enkeltkongenere ligger uden for nævnte interval, er det obligatorisk at indberette genfindingsprocenten.

                  —

                  Indberetning af LOQ
                  Det er ikke obligatorisk at indberette LOQ, men i resultatkolonnen skal ikke-bestemte kongenere indberettes som »< LOQ« (det faktiske tal).

                  —

                  Indberetning af TEQ-værdi for enkeltkongenere
                  Kolonnen vedrørende TEQ-værdier for enkeltkongenerne er fakultativ.

      BILAG III
      B.   Blanket til indberetning af kongenerspecifikke analyseresultater for dioxiner, furaner, dioxinlignende PCB'er og andre PCB'er i fødevarer


Avis juridique important

|

31996H0209

96/209/EF: Rådets henstilling af 11. marts 1996 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1994

EF-Tidende nr. L 068 af 19/03/1996 s. 0030 - 0030

RÅDETS HENSTILLING af 11. marts 1996 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (fjerde EUF) for regnskabsåret 1994 (96/209/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 206,som henviser til tredje AVS-EØF-konvention, undertegnet den 8. december 1984 i Lomé,som henviser til Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1),som henviser til den interne aftale om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand (2), undertegnet den 19. februar 1985 i Bruxelles, ændret ved afgørelse 86/281/EØF (3), særlig artikel 29, stk. 3,som henviser til finansforordningen af 11. november 1986 vedrørende Den Sjette Europæiske Udviklingsfond (4), særlig artikel 66-73,som har gennemgået forvaltningsregnskabet og status pr. 31. december 1994 vedrørende transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) samt Revisionsrettens beretning vedrørende regnskabsåret 1994 med Kommissionens tilhørende svar (5),som tager i betragtning, at Europa-Parlamentet i henhold til artikel 29, stk. 3, i den interne aftale meddeler Kommissionen decharge for den finansielle forvaltning af Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) efter henstilling fra Rådet, ogsom tager i betragtning, at Kommissionens gennemførelse af alle transaktioner under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) i regnskabsåret 1994 har været tilfredsstillende -HENSTILLER til Europa-Parlamentet, at det meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af transaktionerne under Den Europæiske Udviklingsfond (1984) (sjette EUF) for regnskabsåret 1994.Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 1996.På Rådets vegneL. DINIFormand(1) EFT nr. L 175 af 1. 7. 1986, s. 1.(2) EFT nr. L 86 af 31. 3. 1986, s. 210.(3) EFT nr. L 178 af 2. 7. 1986, s. 13.(4) EFT nr. L 325 af 20. 11. 1986, s. 42.(5) EFT nr. C 303 af 14. 11. 1995, s. 252 til 293.


title: EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder Europa-Parlamentets henstilling af 13. juni 2012 om EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder (2012/2088(INI))

text:
               15.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               CE 332/114

         Onsdag den 13. juni 2012EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder
   P7_TA(2012)0250
   Europa-Parlamentets henstilling af 13. juni 2012 om EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder (2012/2088(INI))
   2013/C 332 E/24

      Europa-Parlamentet,

               —

               der henviser til artikel 2, 3, 6, 21, 31, 33 og 36 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU),

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder,

               —

               der henviser til sin beslutning af 16. december 2010 om årsberetningen om menneskerettighederne i verden 2009 og EU's menneskerettighedspolitik (1),

               —

               der henviser til sin beslutning af 18. april 2012 om årsberetningen om menneskerettighederne i verden og EU's menneskerettighedspolitik, herunder virkninger for EU's strategiske menneskerettighedspolitik (2),

               —

               der henviser til den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet af 12. december 2011 om menneskerettigheder og demokrati i centrum for EU's optræden udadtil - en mere effektiv tilgang (COM(2011)0886),

               —

               der henviser til Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed for EU’s borgere - Handlingsplan om gennemførelse af Stockholmprogrammet (COM(2010)0171),

               —

               der henviser til EU's retningslinjer vedrørende menneskerettigheder og humanitær folkeret (3),

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions tiltrædelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder,

               —

               der henviser til erklæringen fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om politisk ansvarlighed (4),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 97,

               —

               der henviser til henstilling fra Udenrigsudvalget (A7-0174/2012),

               A.

               der henviser til artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union, hvori EU's forpligtelse til at fremme menneskerettigheder og demokrati i hele EU's optræden udadtil bekræftes, samtidig med at der garanteres sammenhæng og konsekvens på tværs af disse områder og mellem EU's eksterne foranstaltninger og dens andre politikker,

               B.

               der henviser til, at artikel 33 i TEU udgør retsgrundlaget for udnævnelse af en særlig EU-repræsentant (EUSR) for menneskerettigheder, idet: "Rådet …. på forslag af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik [kan]udpege en særlig repræsentant med et mandat i forbindelse med særlige politikspørgsmål. Den særlige repræsentant udøver sit mandat under den højtstående repræsentants myndighed",

               C.

               der henviser til, at Europa-Parlamentet gentagne gange har opfordret til udnævnelse af en særlig EU-repræsentant for menneskerettigheder som anført i Europa-Parlamentets ovennævnte beslutninger af 16. december 2010 og af 18. april 2012;

               D.

               der henviser til, at EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør styrke synligheden af og sammenhængen i EU's menneskerettighedspolitik som en grundlæggende del af EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) og bidrage til at fremhæve EU's menneskerettighedsprofil i hele verden,

               1.

               retter følgende henstilling til Rådet:

                           a)

                           udnævnelse af EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder og fastsættelse af dennes mandat sker formelt ved en rådsbeslutning efter forslag fra EU's højtstående repræsentant, men EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør handle og tale på vegne af Unionen og afspejle alle EU-institutionernes og medlemsstaternes fælles og udelelige ansvar for at beskytte og fremme menneskerettighederne i hele verden; udnævnelsen af den første tematiske særlige EU-repræsentant nogensinde bør styrke synligheden og effektiviteten af, sammenhængen i og ansvarligheden i forbindelse med EU's menneskerettighedspolitik; navnlig bør Europa-Parlamentet spille sin passende rolle i udnævnelsesproceduren og opsynet med mandatet i hele perioden, hvor mandatet er gældende;

                           b)

                           for at styrke åbenheden og ansvarligheden omkring den særlige repræsentants mandat bør der gennemføres en drøftelse med/høring af den af den højtstående repræsentant indstillede særlige EU-repræsentant for menneskerettigheder i Europa-Parlamentets kompetente udvalg;

                           c)

                           der bør foretages en løbende revision af gennemførelsen af mandatet og dets sammenhæng med EU's øvrige aktiviteter på dette område; den særlige repræsentant udarbejder en årlig statusrapport og en detaljeret rapport om gennemførelsen ved mandatets udløb til Rådet, den højtstående repræsentant, Parlamentet og Kommissionen;

                           d)

                           de politiske mål for EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør omfatte en styrkelse af sammenhængen i og effektiviteten og synligheden af EU's indsats for at beskytte og fremme menneskerettigheder og demokrati; EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør arbejde tæt sammen med Rådets Arbejdsgruppe om Menneskerettigheder (COHOM); EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør være en kontaktperson på højt plan for sine modparter i tredjelande og i internationale organisationer, som også er i stand til at forhandle med FN (FN's Generalforsamling, FN's Menneskerettighedskommissiariat, osv.) samt relevante regionale organisationer; EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør forestå menneskerettighedsdialoger på højt plan og lede høringerne med tredjelande om menneskerettighedsspørgsmål;

                           e)

                           for at nå disse mål bør den særlige repræsentant, selv om vedkommende handler under den højtstående repræsentants ansvar, have et stærkt, uafhængigt og fleksibelt mandat, som ikke er begrænset af snævre og specifikke tematiske ansvarsområder, men som snarere gør det muligt for den særlige repræsentant at handle hurtigt og effektivt; i overensstemmelse med de foranstaltninger og prioriteter, der er anført i handlingsplanen bør EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder også behandle forskellige horisontale spørgsmål, som bidrager til en mere effektiv og sammenhængende indsats i EU's eksterne politikker; omfanget af den særlige repræsentants mandat bør være i fuldstændig overensstemmelse med principperne om menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, og med de politiske mål, der er fastsat i artikel 21 i TEU, og bl.a. dække styrkelse af demokrati, retsstatsprincippet og institutionsopbygning, et internationalt retssystem og den humanitære folkeret; mandatet bør også. omfatte afskaffelse af dødsstraffen, menneskerettighedsforkæmpere, bekæmpelse af straffrihed, bekæmpelse af tortur, ytrings- (herunder på internettet), forenings- og forsamlingsfrihed, religions- og trosfrihed, mindretalsrettigheder, beskyttelse af børn, kvinders rettigheder, fred og sikkerhed, ligestilling og bekæmpelse af enhver form for diskrimination på baggrund af handicap, race eller etnisk oprindelse, køn, seksuel orientering eller seksuel identitet;

                           f)

                           mandatet bør være baseret på principperne for EU's menneskerettighedspolitik og navnlig på EU's retningslinjer for dødsstraf (2008), tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf (2008), menneskerettighedsdialoger med tredjelande (2009), børn og væbnede konflikter (2008), menneskerettighedsforkæmpere (2008), fremme og beskyttelse af børns rettigheder (2008), vold mod kvinder og piger og bekæmpelse af alle former for diskrimination mod dem (2008), humanitær folkeret (2009), LGBT-værktøjer (2010) samt EU's årsberetninger om menneskerettighederne i verden; mandatet bør desuden omfatte støtte til den højtstående repræsentant og EU-institutionerne til gennemførelsen af FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder;

                           g)

                           EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør have de nødvendige faglige kvalifikationer, omfattende erfaring og skal have gjort en dokumenteret indsats på menneskerettighedsområdet samt have personlig og faglig integritet og international anerkendelse;

                           h)

                           EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør udnævnes i to et halvt år; for at sikre kontinuitet, sammenhæng og demokratisk ansvarlighed bør mandatet kunne forlænges, og Europa-Parlamentet bør høres rettidigt og på passende vis om genudnævnelsen;

                           i)

                           EU's repræsentant for menneskerettigheder bør arbejde tæt sammen med Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Parlamentets formand for at sikre sammenhæng og integrering af menneskerettigheder på tværs af alle politikområder i alle EU-institutionernes arbejde; EU's særlige repræsentant bør arbejde tæt sammen med EU-udenrigstjenestens Direktorat for Menneskerettigheder og Demokrati og alle multilaterale EU-delegationer (New York, Genève, Wien og Strasbourg) samt alle EU-delegationerne i verden for at lette kontakterne vedrørende menneskerettighedsspørgsmål med alle EU's tjenestegrene, EU-delegationerne i tredjelande og internationale organisationer; EU-udenrigstjenestens Direktorat for Menneskerettigheder og Demokrati bør yde den nødvendige service til og lette gennemførelsen af EU's særlige repræsentants mandat;

                           j)

                           EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder skal opretholde tæt kontakt med Rådets Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, men bør regelmæssigt aflægge beretning til Europa-Parlamentets kompetente udvalg om menneskerettighedssituationen i verden og status for gennemførelsen af mandatet, herunder resultaterne af samlinger i FN's Menneskerettighedsråd og FN's Generalforsamling, menneskerettighedsdialoger med tredjelande og gennemførelsen af landestrategierne for menneskerettigheder;

                           k)

                           EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør i forbindelse med gennemførelse af sit mandat samarbejde med repræsentanter for civilsamfundet på lokalt, regionalt og nationalt plan, ngo'er, eksperter og regionale og internationale organisationer, der arbejder med beskyttelse af menneskerettighederne og demokrati;

                           l)

                           EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør have de nødvendige økonomiske og menneskelige ressourcer til sikring af, at den særlige repræsentants kontor kan fungere effektivt; budgettet for EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør revideres årligt;

                           m)

                           EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder bør være ansvarlig for at sammensætte en stab, der dækker den nødvendige politiske ekspertise i overensstemmelse med mandatet og virker for gennemførelsen af mandatet; i betragtning af mandatets omfang og tværsektorielle karakter er det vigtigt, at der tildeles tilstrækkeligt personale til at arbejde under direkte opsyn af EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder; staben kan omfatte udstationeret personale fra medlemsstaterne og EU-institutionerne, hvilket også er i overensstemmelse med nødvendigheden af at sikre sammenhæng og integrering af menneskerettigheder på tværs af aktiviteterne i alle EU-institutionerne og medlemsstaterne;

                           n)

                           en henvisning til denne henstilling bør medtages i mandatet for EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne henstilling til Rådet, Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og til orientering til Kommissionen.

      (1)  Vedtagne tekster, P7_TA(2010)0489.

      (2)  Vedtagne tekster, P7_TA(2012)0126.

      (3)  http://www.eeas.europa.eu/human_rights/docs/guidelines_en.pdf.

      (4)  EUT C 351 E af 2.12.2011, s. 470.


title: Den Europæiske Centralbanks henstilling af  13. april 2006  til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banque de France (ECB/2006/5)

text:
               26.4.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 98/25

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING

   af 13. april 2006
   til Rådet for Den Europæiske Union om eksterne revisorer for Banque de France
   (ECB/2006/5)
   (2006/C 98/08)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 27.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Regnskaberne for Den Europæiske Centralbank (ECB) og for Eurosystemets nationale centralbanker revideres af uafhængige eksterne revisorer, der indstilles af ECB's Styrelsesråd og godkendes af Rådet for Den Europæiske Union.

               (2)

               I medfør af artikel l L.142-6 i den monetære og finansielle lovbog udnævner Det Generelle Råd for Banque de France to lovpligtige revisorer til at revidere regnskaberne for Banque de France. I medfør af artikel L.823-1 i handelslovbogen udnævnes en stedfortrædende revisor til at erstatte de nuværende revisorer i tilfælde af disses afslag, manglende rådighed, opsigelse eller død.

               (3)

               Mandatet for de nuværende eksterne revisorer for Banque de France udløber efter revisionen for regnskabsåret 2005. Det er derfor nødvendigt at udnævne eksterne revisorer fra regnskabsåret 2006.

               (4)

               Banque de France har valgt Deloitte & Associés og Mazars & Guerard som eksterne revisorer og KPMG S.A. som stedfortrædende revisor for regnskabsårene 2006 til 2011 i henhold til sine regler om offentligt udbud, og de opfylder efter ECB's opfattelse de nødvendige betingelser for udnævnelse —

         VEDTAGET FØLGENDE HENSTILLING:

               1.

               Det henstilles, at Deloitte & Associés og Mazars & Guerard, udnævnes i fællesskab som eksterne revisorer for Banque de France og KPMG S.A. som sin stedfortrædende revisor for regnskabsårene 2006 til 2011.

               2.

               Det henstilles, at KPMG S.A. udnævnes som stedfortrædende revisor for Banque de France for regnskabsårene 2006 til 2011.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 13. april 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB