               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 19.11.2020
            COM(2020) 743 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS AFGØRELSE
            om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet om samarbejde mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager i de pågældende tredjelande

               BEGRUNDELSE

               1.BAGGRUND FOR HENSTILLINGEN

               I en globaliseret verden, hvor grov kriminalitet og terrorisme i stigende grad er tværnational og antager mange former, bør de retshåndhævende og retslige myndigheder være fuldt rustet til at samarbejde med eksterne partnere for at sikre borgernes sikkerhed. Eurojust bør derfor kunne samarbejde og udveksle personoplysninger med de retslige myndigheder i tredjelande, i det omfang det er nødvendigt, for at Eurojust kan udføre sine opgaver. På nuværende tidspunkt har Eurojust samarbejdsaftaler, der giver mulighed for udveksling af personoplysninger med Albanien, Georgien, Island, Liechtenstein, Moldova, Montenegro, Nordmakedonien, Norge, Schweiz, Serbien, Ukraine og USA. I henhold til artikel 80, stk. 5 , i forordning (EU) 2018/1727
                  1
                (Eurojustforordningen) er disse samarbejdsaftaler fortsat gyldige.

               Siden ikrafttrædelsen af Eurojustforordningen den 12. december 2019 og i henhold til traktaten har Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union været ansvarlig for at føre forhandlinger om internationale aftaler med tredjelande om samarbejde og udveksling af personoplysninger med Eurojust. I det omfang det er nødvendigt for udførelsen af Eurojusts opgaver, kan Eurojust i overensstemmelse med Eurojustforordningens kapitel V etablere og vedligeholde samarbejdsforbindelser med eksterne partnere gennem samarbejdsordninger. Disse kan imidlertid ikke i sig selv udgøre retsgrundlag for udveksling af personoplysninger.

               Under hensyntagen til den politiske strategi, de operationelle behov hos de retslige myndigheder i hele EU og de potentielle fordele ved et tættere samarbejde på dette område finder Kommissionen det nødvendigt at indlede forhandlinger på kort sigt med ti tredjelande for at regulere den måde, hvorpå Eurojust kan samarbejde med dem

               Kommissionen har foretaget sin vurdering af de prioriterede lande under hensyntagen til Eurojusts operationelle behov. Udkastet til Eurojusts strategi for eksterne forbindelser, der blev forelagt Kommissionen til gennemgang, viser, at Eurojust har konstateret, at der er et særligt operationelt behov for samarbejde med Den Demokratiske Folkerepublik Algeriet, Republikken Argentina, Bosnien-Hercegovina, Republikken Colombia, Den Arabiske Republik Egypten, Staten Israel, Det Hashemitiske Kongerige Jordan, Den Libanesiske Republik, Kongeriget Marokko, Republikken Tunesien og Republikken Tyrkiet. Andre prioriterede tredjelande, som Eurojust har udpeget, omfatter Den Føderative Republik Brasilien, Canada, De Forenede Arabiske Emirater, Folkerepublikken Kina, De Forenede Mexicanske Stater, Forbundsrepublikken Nigeria, Republikken Panama og Den Russiske Føderation.

               Selv om Kommissionen anerkender disse operationelle behov, er det klart, at der er gradsforskelle. Det nuværende samarbejdsniveau afhænger af forskellige faktorer såsom tilgængeligheden af Eurojusts kontaktpunkt i det pågældende land. På grund af ressourcemæssige begrænsninger er det ikke muligt for Kommissionen at indlede forhandlinger med alle disse tredjelande samtidig — en yderligere prioritering anses derfor for nødvendig. For Kommissionen bør første prioritet være at styrke samarbejdet med kandidatlande og potentielle kandidater, da disse tredjelande bør være bedst forberedt til et retligt samarbejde på højt plan i straffesager som er omfattet af EU-retten. Der redegøres for Kommissionens syn på Bosnien-Hercegovina og Tyrkiet i Kommissionens periodiske rapporter for 2020
                  2
               . I begge tilfælde er indgåelsen af en international aftale, der muliggør udveksling af personoplysninger med Eurojust, betinget af, at begge lande foretager de nødvendige ændringer af deres relevante databeskyttelseslovgivning.

               Den anden prioritet bør være at styrke samarbejdet med andre tredjelande, som ikke har ansøgt om EU-medlemskab, men som potentielt har stor sikkerhedsmæssig indvirkning på Europa af geografiske årsager, f.eks. lande i Mellemøsten og Nordafrika. Som ovenfor nævnt er landene i denne region af operationelle årsager alle tredjelande, som Eurojust prioriterer særdeles højt. Dette valg er også i overensstemmelse med den globale strategi for Den Europæiske Unions udenrigs- og sikkerhedspolitik
                  3
               .

               En tredje prioritet bør være så vidt muligt at sikre sammenhæng i RIA-agenturernes forbindelser med tredjelande — navnlig mellem Europol og Eurojust — og dermed sikre en mulig opfølgning mellem retshåndhævelse og retligt samarbejde. På nuværende tidspunkt søger Kommissionen — på vegne af Europol — at indgå aftaler med otte ud af ti ovennævnte lande. Kommissionen finder det umagen værd, for så vidt det er muligt og gennemførligt, at tilstræbe at lade både Eurojust og Europol indgå i de fremtidige forhandlinger, hvilket også kan gøre dem mere attraktive for de pågældende tredjelande.

               På denne baggrund henstiller Kommissionen derfor til Rådet, at Kommissionen som et første skridt får mandat til at føre forhandlinger med følgende tredjelande: Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet. Armenien har for nylig tilkendegivet over for Eurojust, at det ønsker at indlede et samarbejde med Eurojust.

               Den politiske kontekst

               Armenien

               Armenien er med sin strategiske placering i det sydlige Kaukasus en vigtig partner for EU i det østlige partnerskab. I 2017 indgik landet en omfattende og udvidet partnerskabsaftale med EU, som omfatter tilnærmelse af lovgivning inden for vigtige sektorer som miljø, energi, transport og forbrugerbeskyttelse. Armenien og EU undertegnede en visumlempelsesaftale i 2012 og en tilbagetagelsesaftale i 2013. Efter en fredelig demokratisk revolution i 2018 slog Armenien ind på en reformkurs for at forbedre retsstaten og levestandarden og iværksatte bl.a. reformer af retsvæsenet og korruptionsbekæmpelse. Den nye regering understregede landets fælles værdier med EU og betegnede aftalen med EU som en plan for nationale reformer. Armenien er medlem af Den Eurasiske Økonomiske Union og Collective Security Treaty Organisation. EU støtter gennemførelsen af reformer af retsvæsenet og bekæmpelsen af korruption gennem den retspolitiske dialog mellem EU og Armenien. Som et resultat heraf blev der vedtaget reformstrategier i 2019 efter europæiske standarder. I budgetbevillingen for 2020 er der afsat 30 mio. EUR til at støtte gennemførelsen af dem.

               Algeriet

               Algeriet er en partner af strategisk betydning for EU, både på grund af sin position i Maghreb-området og den rolle, det spiller på regionalt plan og i Den Afrikanske Union. Fra et strategisk synspunkt er Algeriet er et centralt punkt i Middelhavsområdet og en central aktør for stabilisering af Sahara-Sahel-regionen. Landet er meget aktivt i bekæmpelsen af terrorisme inden for sit område.

               Prioriteterne for partnerskabet mellem EU og Algeriet, der blev vedtaget i marts 2017, omfatter migration og sikkerhed. I oktober 2017 etablerede EU og Algeriet en uformel dialog på højt plan om terrorbekæmpelse og regional sikkerhed, og de gav i den forbindelse udtryk for deres vilje til at styrke det bilaterale samarbejde om sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme. Navnlig har de fundet frem til følgende kritiske områder med et højt samarbejdspotentiale: afradikalisering, samarbejde mellem Europol og Algeriet, bekæmpelse af organiseret kriminalitet, herunder ulovlig handel med skydevåben og cyberkriminalitet, bekæmpelse af finansiering af terrorisme og kriminaltekniske undersøgelser.

               Algeriet og EU er medlemmer af Det Globale Forum for Terrorbekæmpelse. Et af de EU-finansierede regionale ekspertisecentre for kemisk, biologisk, radiologisk og nuklear risikobegrænsning (CBRN-ekspertisecentre) er beliggende i Algier.

               Bosnien-Hercegovina

               Bosnien-Hercegovina er en central partner for Den Europæiske Union. Sammen med andre lande på det vestlige Balkan blev Bosnien-Hercegovina udpeget til potentiel kandidat til EU-medlemskab under Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki i juni 2003.

               I februar 2016 ansøgte Bosnien-Hercegovina om EU-medlemskab, og i september 2016 opfordrede Det Europæiske Råd Europa-Kommissionen til at afgive udtalelse om, hvorvidt Bosnien-Hercegovinas ansøgning kunne realitetsbehandles. I maj 2019 vedtog Kommissionen sin udtalelse og den ledsagende analyserapport om Bosnien-Hercegovinas ansøgning om EU-medlemskab
                  4
               . I udtalelsen udpeges 14 vigtige prioriteter, som Bosnien-Hercegovina skal opfylde, for at det kan henstilles at indlede tiltrædelsesforhandlinger, på områderne demokrati/funktionsduelighed, retsstaten, grundlæggende rettigheder og reform af den offentlige forvaltning.

               Bosnien-Hercegovina undertegnede den fælles handlingsplan om terrorbekæmpelse for Vestbalkan i 2018, som indeholder konkrete skridt til øget samarbejde om bekæmpelse af terrorisme og forebyggelse af radikalisering over de næste to år
                  5
               . I denne forbindelse føres der regelmæssigt politisk dialog om terrorbekæmpelse mellem EU og Bosnien-Hercegovina. Den har fokus på gennemførelsen af den strategiske ramme og den interne koordinering — navnlig med hensyn til forebyggelse af voldelig ekstremisme, passende straffe til fremmedkrigere og efterfølgende social reintegration af dem, ulovlig handel med våben, grænsekontrol, finansiering af terrorisme, regionalt og internationalt samarbejde om fuld gennemførelse af aftalen med Europol samt indgåelse af en aftale med Eurojust.

               Bosnien-Hercegovina etablerede for første gang Eurojust-kontaktpunkter i 2014 med henblik på at indlede forhandlinger om indgåelse af en samarbejdsaftale. Senere blev der også nedsat en ekspertgruppe, der skulle forberede arbejdet i fasen forud for forhandlingerne om samarbejdsaftalen. Efter ikrafttrædelsen af den nye Eurojustforordning i december 2019 sendte de bosniske myndigheder i april 2020 et brev til Eurojust, hvori de gav udtryk for, at de ønskede at indlede en formalisering af deres samarbejde gennem en samarbejdsordning.

               Egypten

               Egypten er en vigtig partner for EU og kan spille en central rolle i fremme af fred, velstand og stabilitet i den sydlige naboregion. De overordnede rammer for samarbejdet mellem EU og Egypten er fastsat i associeringsaftalen, der trådte i kraft i 2004. I de prioriteter for partnerskabet, som EU og Egypten har fastlagt i fællesskab 2017-2020, indkredses de vigtigste samarbejdsområder. De omfatter: 1) udvikling af en holdbar og moderne økonomi og social udvikling for Egypten, 2) styrkelse af samarbejdet på det udenrigspolitiske område og 3) styrkelse af samarbejdet i stabiliseringsprocessen, navnlig inden for god regeringsførelse, menneskerettigheder, sikkerhed og migration
                  6
               .

               Partnerskabsprioriteterne henviser til en eventuel udvikling af det retlige samarbejde om strafferetlige og civilretlige spørgsmål. På det 7. møde i Underudvalget om Retlige Anliggender og Sikkerhed i november 2019 førte de to parter en omfattende dialog om bl.a. en række spørgsmål af fælles interesse, navnlig retligt samarbejde, bekæmpelse af terrorisme samt bekæmpelse af narkotika og organiseret kriminalitet
                  7
               . På det 2. møde i dialogen mellem EU og Egypten om migration i juli 2019 pegede Eurojust på smugling af migranter som et potentielt område for samarbejde med Egyptens retslige myndigheder og retshåndhævende myndigheder.

               EU anerkender den centrale rolle, som Egypten spiller for den regionale sikkerhed og stabilitet, migrationsstyringen og bestræbelserne på at bekæmpe terrorisme og minder om behovet for, at det sker under fuld overholdelse af international menneskerettighedslovgivning. I FN's menneskerettighedsråd mindede EU den 10. marts 2020 om vigtigheden af respekt for ytringsfrihed online og offline, medier, fredelige forsamlinger og foreningsdannelse i Egypten og behovet for at sætte en stopper for uretmæssige indskrænkninger af civilsamfundets råderum gennem eksempelvis indefrysning af aktiver, rejseforbud og lange varetægtsfængslinger
                  8
               .

               Israel

               Den retlige ramme for forbindelserne mellem EU og Israel er fastlagt i associeringsaftalen mellem EU og Israel
                  9
               , som har været i kraft siden 2000. EU-Israel-handlingsplanen, som dækker alle samarbejdsområder, går tilbage til 2005 og blev forlænget ved Rådets enstemmige afgørelse ved udgangen af 2018
                  10
               .

               For både EU og Israel er det en prioritet at imødegå sikkerhedstrusler, og i deres dialog giver de udtryk for gensidig interesse i et effektivt samarbejde. Et vigtigt samarbejdsområde er terrorbekæmpelse: Der blev allerede ført tre dialoger i henholdsvis marts 2015, september 2016 og juni 2018 mellem EU og Israel om terrorbekæmpelse og sikkerhed. Under møderne nåede parterne til enighed om at samarbejde på områder som bekæmpelse af voldelig ekstremisme, finansiering af terrorisme, ikkekonventionel terrorisme, luftfarts- og transportsikkerhed og cyberkriminalitet.

               Israel udtrykte interesse for at styrke samarbejdet med EU-agenturer inden for retlige og indre anliggender. EU og Israel drøfter retligt samarbejde på det civilretlige og strafferetlige område inden for rammerne af det årlige møde i Underudvalget om Retlige og Indre Anliggender. Det seneste fandt sted i december 2019.

               Israel tager del i den fireårige samarbejdsstrategi, som Eurojust har lagt under hensyntagen til agenturets operationelle behov. Israel gentog i sin dialog med EU det synspunkt, at Eurojustnetværket udgør et meget vigtigt redskab.

               I overensstemmelse med Rådets konklusioner af 2012
                  11
                skal der i alle aftaler, der undertegnes med Israel, indsættes en "territorialklausul", som udtrykkeligt begrænser anvendelsesområdet til selve Israel og udelukker de besatte områder: "Alle aftaler mellem Staten Israel og EU (...) [skal] entydigt og eksplicit angive, at de ikke kan anvendes på de områder, som Israel besatte i 1967"
                  12
               .

               Jordan

               Jordan er en central partner for EU, navnlig på grund af dets rolle i fremme af stabilitet, moderation og tværreligiøs tolerance i Mellemøsten. Jordan står over for vanskelige økonomiske, sociale og sikkerhedsmæssige udfordringer. Jordan huser navnlig flere end 650 000 registrerede syriske flygtninge (omkring 10 % af den jordanske befolkning inden krisen i Syrien) samt andre flygtninge.

               EU og Jordan har et stærkt partnerskab på tværs af mange sektorer og har siden 2002 været knyttet til hinanden gennem en associeringsaftale (avanceret status siden 2010).

               EU og Jordan vedtog i december 2016 prioriteterne for partnerskabet mellem EU og Jordan som en politisk ramme, der er gyldig frem til den 31. december 2020, og pagten mellem EU og Jordan for 2016-2018
                  13
               . EU og Jordan har gennem partnerskabsprioriteterne bekræftet ambitionerne og gjort fremskridt med at styrke samarbejdet om tre hovedsøjler af fælles interesse: 1) udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder bekæmpelse af terrorisme og forebyggelse af voldelig ekstremisme, 2) det økonomiske område, hvor Jordans makroøkonomiske stabilitet skal fastholdes og dets sociale og økonomiske udvikling styrkes, og 3) styrkelse af regeringsførelsen, retsstatsprincippet, demokratiske reformer og menneskerettigheder. Mødet i EU-Jordans Underudvalg for Retlige Anliggender og Sikkerhed den 15. februar 2018 i Amman gav lejlighed til at drøfte mulighederne for at styrke det retlige samarbejde mellem EU og Jordan yderligere.

               Pagten mellem EU og Jordan indeholder gensidige forpligtelser, hvorigennem begge parter opfylder de tilsagn, der blev givet i februar 2016 på konferencen i London om støtte til Syrien og regionen. Disse forpligtelser blev styrket på Bruxelleskonferencen om støtte til Syriens og regionens fremtid den 5. april 2017, herunder med henblik på at styrke Jordans modstandsdygtighed i lyset af virkningerne af den syriske krise
                  14
               .

               Jordan er fortsat en central partner for EU i Mellemøsten, og det er vigtigt, at Jordan fortsat kommer til spille en konstruktiv rolle i regionens stabilitet. Landet er udsat for mange forskellige og vedvarende belastninger, herunder af regional, økonomisk og social karakter. Det har været vært for et stort antal syriske flygtninge i længere tid. Covid-19-pandemien har lagt et stort pres på sundhedssektoren og medfører yderligere betydelige socioøkonomiske udfordringer.

               Libanon

               EU og Libanon står over for fælles udfordringer i forbindelse med langvarige kriser og manglende stabilitet i regionen. Partnerskabet mellem EU og Libanon er stærkt og omfatter mange sektorer som fastsat i den associeringsaftale, der har været i kraft siden 2006
                  15
               . Libanon står over for alvorlige politiske, økonomiske, sociale og sikkerhedsmæssige udfordringer, navnlig en hidtil uset økonomisk og finansiel krise, der forværres af virkningen af covid-19-pandemien. Sammen med systemiske svagheder lægger den ni år lange konflikt i Syrien fortsat pres på Libanons institutioner og infrastruktur og skader dets socioøkonomiske stabilitet. Libanon huser mere end en million registrerede syriske flygtninge ud over de ca. 300 000 palæstinensiske flygtninge, der var der i forvejen, og det er derfor det land i verden, der har det højeste antal flygtninge pr. indbygger.

               I 2016 undertegnede EU og Libanon desuden en aftale, der indeholdt gensidige forpligtelser og prioriterede foranstaltninger, der skal forbedre levevilkårene for både syriske flygtninge og værtssamfundene i overensstemmelse med hensigtserklæringen på Londonkonferencen i 2016
                  16
               . De fornyede tilsagn, der blev givet på de forskellige konferencer i Bruxelles (2017-2020) om støtte til Syriens og regionens fremtid, styrkede denne fælles ansvarstagen med hensyn til at imødegå konsekvenserne af krisen i Syrien. EU og Libanon har et stærkt partnerskab og samarbejder i en lang række sektorer, jf. associeringsaftalen. Den 11. november 2016 vedtog EU og Libanon partnerskabsprioriteterne, hvori der opstilles en politisk ramme for årene 2016-2020
                  17
               .

               I partnerskabsprioriteterne blev der udtrykt tilsagn om at uddybe forbindelserne, idet der bygges videre på tre hovedsøjler af fælles interesse og udfordringer: 1) sikkerhed og terrorbekæmpelse, 2) regeringsførelse og retsstatsprincippet og 3) fremme af vækst og jobmuligheder. På klyngemødet om sikkerhed og retfærdighed mellem EU og Libanon, der blev afholdt den 3. oktober 2018 i Beirut, blev der mindet om betydningen af sikkerheds- og RIA-spørgsmål som en integreret del af partnerskabet mellem EU og Libanon. Der var enighed om at gå videre med det retlige samarbejde og også undersøge mulighederne for at styrke samarbejdet med Eurojust med henblik herpå.

               Libanon står i øjeblikket over for alvorlige socioøkonomiske udfordringer, som forværres af konflikten i Syrien og covid-19-pandemien.

               Marokko

               Marokko er en central nabo og EU-partner. I en stadig mere ustabil regional kontekst udgør landet et stabiliserende element i Maghreb og en potentiel bro mellem Europa og Afrika syd for Sahara. Over mere end halvtreds år har EU og Kongeriget Marokko opbygget et langsigtet partnerskab, der understøttes af en række politiske og økonomiske aftaler. I 1996 undertegnede Marokko og EU en Euro-Middelhavs-associeringsaftale, som trådte i kraft i 2000
                  18
               . De har styrket de bilaterale forbindelser på en række områder, herunder det politiske og sikkerhedsmæssige samarbejde, de økonomiske og finansielle forbindelser samt de sociale og menneskelige relationer. Desuden har Marokko siden 2008 nydt godt af sin avancerede status inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. Handlingsplanen for gennemførelse af avanceret status 2013-2017, som blev forlænget i 2018 og 2019, omfatter en bred vifte af samarbejdsområder, herunder samarbejde om retlige og indre anliggender, f.eks. om bekæmpelse af organiserede kriminelle netværk, grænseforvaltning, retsvæsen og politisamarbejde.

               Efter en svækkelse af de bilaterale forbindelser som følge af Domstolens dom af december 2015
                  19
                om associeringsaftalens geografiske anvendelsesområde genforhandlede EU og Marokko de berørte retsinstrumenter i lyset af Domstolens retspraksis og besluttede at genoptage deres partnerskab i begyndelsen af 2019. Denne genoptagelse blev officielt godkendt på associeringsrådets 14. møde den 27. juni 2019, hvor der blev vedtaget en ambitiøs fælles politisk erklæring
                  20
               . Fælleserklæringerne indeholder en række nøgleområder, hvor Marokko og EU har til hensigt at styrke deres samarbejde i de kommende år. Det drejer sig bl.a. om disse fire strategiske områder: værdier, økonomi og social samhørighed, viden, sikkerhed og to horisontale akser (mobilitet/migration og klima/miljø).

               De fornyede forbindelser har også givet mulighed for at genoptage de dialogstrukturer, der følger af associeringsaftalen, hvis underudvalg navnlig omfatter dialog på en lang række områder såsom retlige anliggender og sikkerhed eller politisk samarbejde. Samtidig er det operationelle samarbejde på områderne sikkerhed og grænseforvaltning, herunder bekæmpelse af migrantsmugling, menneskehandel og andre kriminelle netværk, blevet styrket betydeligt. Desuden har Marokko udviklet et tæt bilateralt samarbejde om terrorbekæmpelse med EU's medlemsstater. Marokko er medlem af den globale koalition mod Daesh og har siden 2016 haft en af formandsposterne i Det Globale Forum for Terrorbekæmpelse. Marokko huser også et af de EU-finansierede regionale CBRN-ekspertisecentre.

               Tunesien

               Tunesien er en vigtig partner for EU, et eksempel på overgangen til demokrati og et stabiliserende element i regionen. Forbindelserne mellem EU og Tunesien går tilbage til 1976 og fik et betydeligt momentum, da Tunesien og EU undertegnede en associeringsaftale i 1995, hvorved der etableredes tættere forbindelser på tværs af alle samarbejdssektorer
                  21
               . Efter revolutionen i 2011 indgik EU og Tunesien et privilegeret partnerskab (2012), der omfatter øget økonomisk og handelsmæssig integration og et mobilitetspartnerskab
                  22
               . Siden 2011 har EU kraftigt støttet Tunesien politisk og finansielt, idet EU har fordoblet sin finansielle støtte, så Tunesien er blevet en af de største modtagere af EU-støtte pr. indbygger. EU støtter kraftigt konsolideringen af overgangen til demokrati i Tunesien og gennemførelsen af resterende relevante politiske og økonomiske reformer.

               Sikkerhedssituationen er dog fortsat vanskelig, navnlig som følge af det ustabile regionale miljø. EU har forpligtet sig til at styrke gennemførelsen af sit omfattende samarbejde med Tunesien i sikkerhedssektoren og i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme og forebyggelsen af voldelig radikalisering og ekstremisme, bl.a. ved at styrke Tunesiens samarbejde med de relevante EU-agenturer og -organer, navnlig Europol. Der er i de seneste år udviklet to operationelle/strategiske partnerskaber, et mellem den tunesiske nationalgarde og den europæiske gendarmeristyrke (EGF) om terrorbekæmpelseskapacitet og et mellem politiskolen i Salambo i Karthago og EU's Agentur for Uddannelse inden for Retshåndhævelse (CEPOL).

               Der er siden 2017 sket en stigning i den organiserede migrantsmugling. Det er af afgørende betydning, at der føres retssager mod smuglerne/menneskehandlerne, og at EU fortsat er villig til at yde specialiseret Eurojust- og Europolstøtte. Med henblik herpå er det fortsat vigtigt at udveksle oplysninger og analysere dem. Desuden er et samarbejde vedrørende dokumentfalsk, en form for kriminalitet, der er forbundet med migrantsmugling, et område, hvor et forstærket samarbejde også ville være til stor gavn.

               Tyrkiet

               Tyrkiet er en central partner for Den Europæiske Union. I december 1999 gav Det Europæiske Råd Tyrkiet status af kandidatland, og der blev indledt tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet i oktober 2005
                  23
               .

               På topmødet mellem EU og Tyrkiet den 29. november 2015 blev der opnået enighed om at udvide og intensivere den politiske dialog på alle områder, herunder udenrigs- og sikkerhedspolitik, migration og bekæmpelse af terrorisme
                  24
               . Tyrkiet og EU har gentaget deres tilsagn om at imødegå den trussel, som Daesh udgør, samt den trussel, som PKK fortsat udgør
                  25
               . Erklæringen fra EU og Tyrkiet af 18. marts 2016 omhandlede migrationskrisen
                  26
               . Formanden for Det Europæiske Råd og formanden for Kommissionen mødtes den 9. marts 2020 med Tyrkiets præsident og besluttede at styrke gennemførelsen af erklæringen fra EU og Tyrkiet
                  27
               .

               Det er relevant at uddybe samarbejdet med Eurojust for at opfylde alle resterende krav i køreplanen for visumliberalisering. Den Europæiske Union indledte den 16. december 2013 dialogen om visumliberalisering med Tyrkiet. Dialogen om visumliberalisering er baseret på en køreplan, hvori det fastsættes, hvilke krav Tyrkiet skal opfylde for at blive sat på listen over lande, for hvilke der gælder visumfrihed.

               I mellemtiden har Tyrkiet og Eurojust oprettet kontaktpunkter for at lette udvekslingen af ikkefølsomme oplysninger. De tyrkiske kontaktpunkter deltager også i Det Europæiske Retlige Netværks møder. Eurojust og de tyrkiske myndigheder har udvekslet breve om det videre praktiske samarbejde. De tyrkiske myndigheder skrev til Eurojust den 2. maj 2016 for formelt at bekræfte, at de havde til hensigt at indgå en samarbejdsaftale så snart som muligt og intensivere det praktiske samarbejde i mellemtiden. Det er af afgørende betydning, at de tyrkiske kontaktpunkter hurtigt besvarer og følger op på anmodninger om oplysninger og samarbejde, som de modtager via Eurojust, samt deltager i strategiske møder om organiseret kriminalitet og terrorisme. Eurojust svarede de tyrkiske myndigheder den 3. maj 2016 og inviterede Tyrkiet med til Eurojusts taktiske møde om terrorisme og foreslog endvidere, at tyrkiske dommere og anklagere skulle deltage aktivt i Eurojusts arrangementer om øget samarbejde om strafferetlige spørgsmål, og at de skulle udveksle oplysninger og bedste praksis. Der er ikke sket fremskridt i de seneste år, men kontakterne blev genetableret i 2019.

               2.JURIDISKE ASPEKTER AF HENSTILLINGEN

               I forordning (EU) 2018/1727 om Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust), fastsættes en retlig ramme for Eurojust, navnlig dets mål, opgaver, beføjelser, databeskyttelsesbestemmelser og måder at samarbejde med eksterne partnere på.

               Denne henstilling er i overensstemmelse med Eurojustforordningen.

               Formålet med denne henstilling er, at Rådet giver Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om de fremtidige aftaler på vegne af EU. Retsgrundlaget for Rådets bemyndigelse til at indlede forhandlinger er artikel 218, stk. 3 og 4, i TEUF.

               I overensstemmelse med artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde udpeges Kommissionen som Unionens forhandler af de aftaler mellem Den Europæiske Union og de tredjelande, der udpeges i denne henstilling, om samarbejdet mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager i de pågældende tredjelande.

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS AFGØRELSE

               om bemyndigelse til at indlede forhandlinger om aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet om samarbejde mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager i de pågældende tredjelande

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

               under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 218, stk. 3 og 4,

               under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen, og

               ud fra følgende betragtninger:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1727
                  28
                blev vedtaget den 14. november 2019 og anvendes fra den 12. december 2019.

               (2)I denne forordning, navnlig i artikel 56, fastsættes de generelle principper for videregivelse af personoplysninger fra Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) til tredjelande og internationale organisationer. Eurojust kan videregive personoplysninger til et tredjeland på grundlag af en international aftale, der er indgået mellem Unionen og det pågældende tredjeland, jf. artikel 218 i TEUF, og som frembyder tilstrækkelige garantier med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder.

               (3)Der bør indledes forhandlinger med henblik på indgåelse af sådanne aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet.

               (4)Om nødvendigt bør Kommissionen kunne høre Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (EDPS), også under forhandlingerne om aftalerne, og under alle omstændigheder før aftalerne indgås.

               (5)Aftalerne bør overholde de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastlagt ved Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatliv og familieliv, jf. chartrets artikel 7, retten til beskyttelse af personoplysninger, jf. chartrets artikel 8, og retten til adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol, jf. chartrets artikel 47. Aftalerne bør anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper.

               (6)Aftalerne bør ikke have indvirkning på og bør ikke berøre videregivelse af personoplysninger eller andre former for samarbejde mellem myndigheder med ansvar for beskyttelse af den nationale sikkerhed.

               (7)Irland er bundet af forordning (EU) 2018/1727 og deltager derfor i vedtagelsen af denne afgørelse.

               (8)I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

               (9)EDPS og Det Europæiske Databeskyttelsesråd er blevet hørt om denne afgørelse og bilaget hertil og har afgivet udtalelse den (dato) —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

               Artikel 1

               (1)Kommissionen bemyndiges herved til at indlede forhandlinger om aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet om samarbejde mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager i de pågældende tredjelande.

               (2)Forhandlingerne føres på grundlag af Rådets forhandlingsdirektiver, der er fastsat i bilaget til denne afgørelse.

               Artikel 2

               Kommissionen udpeges herved til Unionens forhandler.

               Artikel 3

               Forhandlingerne føres i samråd med Rådets relevante arbejdsgruppe og i overensstemmelse med direktiverne i bilaget, med forbehold af eventuelle direktiver, som Rådet senere måtte udstede til Kommissionen.

               Kommissionen aflægger regelmæssigt rapport til Rådets arbejdsgruppe om forløbet af forhandlingerne og fremsender straks alle forhandlingsdokumenter til den.

               Artikel 4

               Denne afgørelse er rettet til Kommissionen.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        Forordning (EU) 2018/1727 af 14. november 2018 (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 138).

                     (2)

                        Communication on EU enlargement policy (Bruxelles, COM(2020) 660 final 2020 af 6.10.2020).

                     (3)

                  https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/eugs_review_web_0.pdf
                  .

                     (4)

                        https://webgate.ec.testa.eu/docfinder/extern/aHR0cHM=/ZXVyLWxleC5ldXJvcGEuZXU=/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:52019DC0261&from=EN.

                     (5)

                        https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/news/docs/20181005_joint-action-plan-counter-terrorism-western-balkans.pdf.

                     (6)

                  https://www.consilium.europa.eu/media/23942/eu-egypt.pdf
                  .

                     (7)

                     https://eeas.europa.eu/delegations/egypt/71267/eu-egypt-stability-and-social-development-7th-cluster-meeting_en
                     .

                     (8)

                  https://eeas.europa.eu/delegations/un-geneva/75884/hrc43-item-4-human-rights-situations-require-councils-attention-eu-statement_en
                  .

                     (9)

                        http://www.eeas.europa.eu/archives/delegations/israel/documents/eu_israel/asso_agree_en.pdf

                     (10)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:32019D0105&from=EN

                     (11)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/foraff/130195.pdf.

                     (12)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/foraff/134152.pdf.

                     (13)

                        https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12384-2016-ADD-1/da/pdf.

                     (14)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2017/04/05/syria-conference-co-chairs-declaration/.

                     (15)

                        https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/countries/lebanon_en#:~:text=The%20partnership%20between%20the%20European,and%20economically%20strong%20neighbouring%20country.

                     (16)

                        http://www.businessnews.com.lb/download/LondonConferenceLebanonStatementOfIntent4Feb2016.pdf.

                     (17)

                        https://www.consilium.europa.eu/da/press/press-releases/2016/11/15/eu-lebanon-partnership/.

                     (18)

                        https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/HTML/?uri=CELEX:22000A0318(01)&from=DA.

                     (19)

                        http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?docid=172870&text=&doclang=DA&pageIndex=0&cid=11684592.

                     (20)

                        https://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2019/06/27/joint-declaration-by-the-european-union-and-the-kingdom-of-morocco-for-the-fourteenth-meeting-of-the-association-council/.

                     (21)

                        https://webgate.ec.testa.eu/docfinder/extern/aHR0cHM=/ZXVyLWxleC5ldXJvcGEuZXU=/resource.html?uri=cellar:d3eef257-9b3f-4adb-a4ed-941203546998.0007.02/DOC_4&format=PDF.

                     (22)

                        https://eeas.europa.eu/sites/eeas/files/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr_0.pdf.

                     (23)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/ACFA4C.htm.

                     (24)

                        https://www.consilium.europa.eu/da/press/press-releases/2015/11/29/eu-turkey-meeting-statement/.

                     (25)

                        Kurdistans Arbejderparti (på kurdisk: Partiya Karkerên Kurdistanê).

                     (26)

                        https://www.consilium.europa.eu/da/press/press-releases/2016/03/18/eu-turkey-statement/.

                     (27)

                        https://www.consilium.europa.eu/da/meetings/international-summit/2020/03/09/.

                     (28)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1727 af 14. november 2018 om Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust), og om erstatning og ophævelse af Rådets afgørelse 2002/187/RIA (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 138).

    ---documentbreak---

               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 19.11.2020
            COM(2020) 743 final
            BILAG
            til
            Henstilling med henblik påRÅDETS AFGØRELSEom bemyndigelse til at indlede forhandlinger om aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet om samarbejde mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager i de pågældende tredjelande

               BILAG

               Forhandlingsdirektiv med henblik på aftaler mellem Den Europæiske Union og Algeriet, Armenien, Bosnien-Hercegovina, Egypten, Israel, Jordan, Libanon, Marokko, Tunesien og Tyrkiet om samarbejde mellem Den Europæiske Unions Agentur for Strafferetligt Samarbejde (Eurojust) og de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder med ansvar for retligt samarbejde i straffesager

               Under forhandlingerne bør Kommissionen sigte mod de målsætninger, der er fastlagt i detaljer nedenfor.

               (1)Målet med aftalerne er at tilvejebringe et retsgrundlag for samarbejdet mellem Eurojust og de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder, herunder om udveksling af operationelle personoplysninger, med henblik på at støtte og styrke de pågældende landes og medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats samt deres gensidige samarbejde om at forebygge og bekæmpe de former for kriminalitet, der i henhold til Eurojustforordningen henhører under Eurojusts komptence, og samtidig sikre passende garantier med hensyn til beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger og de grundlæggende rettigheder og friheder for fysiske personer.

               (2)For at sikre formålsbegrænsning vedrører samarbejde og udveksling af personoplysninger under aftalerne kun kriminalitet og relaterede strafbare handlinger, der henhører under Eurojusts kompetence i henhold til artikel 3 i forordning 2018/1727 (samlet "strafbare handlinger"). Navnlig bør samarbejdet sigte mod at forebygge og bekæmpe terrorisme, stoppe organiseret kriminalitet, særlig ulovlig handel med skydevåben, narkotikahandel og smugling af migranter, og bekæmpe cyberkriminalitet. Det skal fremgå af aftalerne, hvad deres anvendelsesområde er, og med hvilke formål Eurojust kan videregive oplysninger til de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder.

               (3)I aftalerne skal der klart og præcist gøres rede for de nødvendige garantier og kontroller med hensyn til beskyttelse af personoplysninger samt fysiske personers grundlæggende rettigheder og friheder, uanset nationalitet og bopæl, i forbindelse med udveksling af personoplysninger mellem Eurojust og de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder. Garantierne skal foruden de nedenfor anførte omfatte krav om, at videregivelse af personoplysninger er underlagt fortrolighedsforpligtelser, og at personoplysningerne ikke bliver anvendt til at kræve, idømme eller fuldbyrde dødsstraf eller anden form for grusom og umenneskelig behandling, for så vidt andet ikke er fastsat i supplerende garantier, som måtte være påkrævet.

               Navnlig gælder det, at:

               (a)Aftalerne skal indeholde definitioner af centrale termer, herunder en definition af personoplysninger, som er i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i direktiv (EU) 2016/680.

               (b)Aftalerne skal overholde specialitetsprincippet og sikre, at oplysninger ikke bliver behandlet til andre formål end formålene med videregivelsen. Formålet med den behandling af personoplysninger, som parterne foretager inden for rammerne af aftalerne, skal derfor fremgå klart og præcist og må ikke være mere omfattende, end hvad der er nødvendigt i det enkelte tilfælde med henblik på at forebygge og bekæmpe de strafbare handlinger, som aftalerne vedrører.

               (c)Personoplysninger, der overføres af Eurojust i overensstemmelse med aftalerne, behandles retfærdigt, på et ved lov fastsat grundlag og kun til de formål, hvortil de er blevet overført. Aftalerne skal pålægge Eurojust pligt til ved videregivelse af oplysninger at angive eventuelle begrænsninger for adgang eller brug, herunder med hensyn til oplysningernes videregivelse, sletning, tilintetgørelse eller videre behandling. Aftalerne skal forpligte de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder til at respektere sådanne begrænsninger og angive, hvordan overholdelse af disse begrænsninger vil blive håndhævet i praksis. Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, der forfølges. De skal være nøjagtige og ajour. De må ikke opbevares længere end nødvendigt til de formål, hvortil de er videregivet. Aftalerne skal indeholde bestemmelser om regelmæssig revurdering af behovet for yderligere opbevaring af de overførte personoplysninger. Aftalerne skal ledsages af et bilag, som indeholder en udtømmende liste over de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder, som Eurojust kan videregive oplysninger til, og en kort beskrivelse af deres kompetencer.

               (d)Det er forbudt for Eurojust at videregive personoplysninger, hvoraf racemæssig eller etnisk oprindelse, politiske holdninger, religiøs eller filosofisk overbevisning, fagforeningsmæssigt tilhørsforhold, genetiske data og oplysninger om en persons helbred og seksualliv fremgår, medmindre det er strengt nødvendigt og forholdsmæssigt i det enkelte tilfælde for at forebygge eller bekæmpe strafbare handlinger, som er omfattet af aftalerne, og videregivelsen er omfattet af passende garantier. Aftalerne bør også indeholde specifikke garantier vedrørende videregivelse af personoplysninger om ofre for strafbare handlinger, vidner eller andre personer, som kan give oplysninger vedrørende strafbare handlinger, samt mindreårige.

               (e)Aftalerne skal sikre rettigheder, der kan håndhæves, for individer, hvis personoplysninger behandles ved at fastsætte regler om retten til indsigt, berigtigelse og sletning, herunder de særlige forhold, som kan begrunde, at der træffes nødvendige og forholdsmæssige begrænsninger. Aftalerne skal endvidere sikre rettigheder, der kan håndhæves, for administrativ klageadgang og adgang til domstolsprøvelse for enhver person, hvis oplysninger behandles i medfør af aftalerne, samt effektive retsmidler.

               (f)I aftalerne fastsættes bestemmelser om opbevaring, evaluering, berigtigelse og sletning af personoplysninger og om registrering med henblik på logning og dokumentation samt om oplysninger, der skal stilles til rådighed for enkeltpersoner. I aftalerne bør der også fastsættes garantier med hensyn til automatisk behandling af personoplysninger. I aftalerne bør det også specificeres, hvilke kriterier der ligger til grund for vurderingen af oplysningernes nøjagtighed.

               (g)Aftalerne skal omfatte en forpligtelse til at garantere sikringen af personoplysninger ved hjælp af passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, herunder ved kun at tillade autoriserede personer adgang til personoplysninger. Aftalerne skal også omfatte underretningspligt i tilfælde af et brud på sikkerheden for personoplysninger, der vedrører oplysninger, som er videregivet i henhold til denne aftale.

               (h)Yderligere videregivelse af oplysninger fra de pågældende tredjelandes kompetente myndigheder til andre myndigheder i deres eget land, herunder til brug i retssager, skal alene være tilladt i henhold til Eurojusts oprindelige formål med videregivelsen og skal gøres til genstand for passende betingelser og garantier, herunder forudgående tilladelse fra Eurojust.

               (i)Betingelserne i litra h) gælder for yderligere videregivelse af oplysninger fra det pågældende tredjelands kompetente myndigheder til myndigheder i et andet tredjeland, med den yderligere betingelse at en sådan videregivelse alene er tilladt med hensyn til tredjelande, som Eurojust har ret til at videregive personoplysninger til på grundlag af artikel 56, stk. 2, i forordning (EU) 2018/1727.

               (j)Med aftalerne etableres der en tilsynsordning for en eller flere uafhængige offentlige myndighed(er), der er ansvarlig(e) for databeskyttelse og har effektive undersøgelses- og interventionsbeføjelser, så de(n) kan føre tilsyn med de pågældende tredjelandes offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger og anden information udvekslet i henhold til aftalerne, og indbringe sager for retsinstanserne. Navnlig skal de uafhængige myndigheder have beføjelserne til at behandle klager fra enkeltpersoner om anvendelsen af deres personoplysninger. Offentlige myndigheder, der anvender personoplysninger, er ansvarlige for overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger i henhold til denne aftale.

               (4)Aftalerne skal indeholde bestemmelser om en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af aftalerne for at sikre, at parterne overholder de gensidigt aftalte regler.

               (5)Aftalerne skal indeholde bestemmelser om kontrol med og periodisk evaluering af aftalerne.

               (6)Aftalerne skal indeholde en bestemmelse om ikrafttrædelse og gyldighed samt en bestemmelse, hvorefter en part kan opsige eller suspendere en aftale, navnlig hvis det pågældende tredjeland ikke længere reelt sikrer det niveau for beskyttelse af grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, der kræves i henhold til aftalen. Aftalerne skal også specificere, om personoplysninger, der falder ind under dens anvendelsesområde, og som er videregivet inden dens suspension eller opsigelse, fortsat må behandles. Fortsat behandling af personoplysninger skal, hvis det er tilladt, under alle omstændigheder være i overensstemmelse med bestemmelserne i den aftale, der er indgået på tidspunktet for suspensionen eller opsigelsen.

               (7)Aftalerne kan om nødvendigt indeholde en klausul vedrørende dens territoriale anvendelse.

               (8)Aftalerne skal have samme gyldighed på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, kroatisk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk og skal indeholde en sprogklausul desangående.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 23.5.2022
            COM(2022) 607 final

            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om DANMARKS nationale reformprogram 2022 og med Rådets udtalelse om DANMARKS konvergensprogram 2022
            {SWD(2022) 607 final} - {SWD(2022) 640 final}

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om DANMARKS nationale reformprogram 2022 og med Rådets udtalelse om DANMARKS konvergensprogram 2022

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241
                  2
                om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten trådte i kraft den 19. februar 2021. Genopretnings- og resiliensfaciliteten yder finansiel støtte til gennemførelse af reformer og investeringer og bidrager således med en finanseffekt finansieret af Unionen. Den bidrager til den økonomiske genopretning og til gennemførelsen af bæredygtige og vækstfremmende reformer og investeringer, navnlig til fremme af den grønne og den digitale omstilling, og vil samtidig styrke modstandsdygtigheden og den potentielle vækst i medlemsstaternes økonomier. Den hjælper også med at skabe mere holdbare offentlige finanser og styrke væksten og jobskabelsen på mellemlang og lang sigt. Det maksimale finansielle bidrag for hver medlemsstat inden for rammerne af genopretnings- og resiliensfaciliteten [blev] i overensstemmelse med artikel 11, stk. 2, i forordning (EU) 2021/241 ajourført den [XX] juni 2022.

               (2)Den 24. november 2021 vedtog Kommissionen den årlige undersøgelse af bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2022 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til bekræftelsen på det sociale topmøde i Porto i maj 2021 af det fælles tilsagn om at fortsætte gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Det Europæiske Råd godkendte prioriteterne i den årlige undersøgelse af bæredygtig vækst 2022 den 25. marts 2022. Den 24. november 2021 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Danmark ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse
                  3
               . Samme dato vedtog Kommissionen forslaget til den fælles rapport om beskæftigelsen 2022, der indeholder en analyse af gennemførelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen og principperne for den europæiske søjle for sociale rettigheder, og som blev vedtaget af Rådet den 14. marts 2022.

               (3)Ruslands invasion af Ukraine i kølvandet på den globale pandemi har ændret den geopolitiske og økonomiske situation betydeligt. Invasionens indvirkning på medlemsstaternes økonomier har bl.a. kunnet mærkes gennem højere energi- og fødevarepriser, en tilstrømning af flygtninge fra Ukraine og svagere vækstudsigter. De højere energipriser presser især de mest sårbare husholdninger, som er ramt eller risikerer at blive ramt af energifattigdom. EU oplever også en hidtil uset tilstrømning af personer, der flygter fra Ukraine. I den forbindelse blev direktivet om midlertidig beskyttelse den 4. marts 2022 taget i brug for første gang
                  4
                med henblik på at give fordrevne personer fra Ukraine ret til lovligt ophold i EU samt adgang til uddannelse, arbejdsmarkedet, sundhedsydelser, bolig og sociale sikringsordninger.

               (4)Under hensyntagen til en økonomisk og geopolitisk situation i hastig udvikling genoptages den brede samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken inden for det europæiske semester i 2022, idet forløbet også tilpasses gennemførelseskravene i forbindelse med genopretnings- og resiliensfaciliteten som skitseret i den årlige undersøgelse af bæredygtig vækst 2022. Gennemførelsen af de vedtagne genopretnings- og resiliensplaner spiller en vigtig rolle for opfyldelsen af målene for samordning af den økonomiske politik under det europæiske semester, eftersom planerne indeholder foranstaltninger til at håndtere alle eller en betydelig del af de relevante landespecifikke henstillinger, der blev udstedt i forbindelse med semesterforløbet i 2019 og 2020. De landespecifikke henstillinger fra 2019 og 2020 er fortsat yderst relevante for genopretnings- og resiliensplaner, der er blevet revideret, ajourført eller ændret i henhold til artikel 14, 18 og 21 i forordning (EU) 2021/241, hvilket gælder for alle landespecifikke henstillinger, der blev udstedt før datoen for den modificerede plan.

               (5)Den generelle undtagelsesklausul har været aktiveret siden marts 2020
                  5
               . I sin meddelelse af 3. marts 2021
                  6
                indtog Kommissionen den holdning, at beslutningen om, hvorvidt den generelle undtagelsesklausul skal deaktiveres eller fortsat skal anvendes, bør træffes som led i en overordnet vurdering af økonomiens tilstand med niveauet for den økonomiske aktivitet i Unionen eller i euroområdet sammenlignet med niveauet før krisen (ultimo 2019) som det bærende kvantitative kriterie. Den øgede usikkerhed og de alvorlige nedadrettede risici for de økonomiske udsigter som følge af krig i Europa samt de hidtil usete stigninger i energipriserne og de vedvarende forstyrrelser af forsyningskæderne berettiger, at stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul fortsat er aktiveret i hele 2023.

               (6)Ifølge den fremgangsmåde, der følges i Rådets udtalelse af 18. juni 2021 om konvergensprogrammet 2021, bestemmes den finanspolitiske kurs i øjeblikket bedst ud fra ændringen i primære udgifter (ekskl. diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden), idet der ses bort fra kriserelaterede midlertidige nødforanstaltninger i forbindelse med covid-19, mens udgifter finansieret med ikketilbagebetalingspligtig støtte (tilskud) fra genopretnings- og resiliensfaciliteten og andre EU-midler medtages, i forhold til den potentielle vækst på mellemlang sigt
                  7
               . I forbindelse med undersøgelsen af, om den nationale finanspolitik er forsvarlig, og om sammensætningen heraf bidrager til en bæredygtig genopretning i overensstemmelse med den grønne og den digitale omstilling, lægges der foruden den overordnede finanspolitiske kurs også vægt på udviklingen i de nationalt finansierede
                  8
                primære løbende udgifter (ekskl. diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden og kriserelaterede midlertidige nødforanstaltninger i forbindelse med covid-19) samt i investeringerne.

               (7)Den 2. marts 2022 vedtog Kommissionen en meddelelse, som udstikker overordnede finanspolitiske retningslinjer for 2023 med henblik på at hjælpe medlemsstaterne med at forberede deres stabilitets- og konvergensprogrammer og dermed styrke den politiske samordning
                  9
               . På grundlag af de makroøkonomiske udsigter i vinterprognosen 2022 bemærkede Kommissionen, at det forekommer hensigtsmæssigt at gå fra en samlet set understøttende finanspolitisk kurs i 2020-2022 til en overvejende neutral samlet finanspolitisk kurs i 2023, samtidig med at der udvises parathed til at reagere på udviklingen i den økonomiske situation. Kommissionen meddelte, at de finanspolitiske henstillinger for 2023 fortsat bør differentieres mellem medlemsstaterne under hensyntagen til eventuelle afsmittende virkninger mellem landene. Kommissionen opfordrede medlemsstaterne til at følge disse retningslinjer i deres stabilitets- og konvergensprogrammer. Kommissionen forpligtede sig til at følge den økonomiske udvikling nøje og tilpasse sine politiske retningslinjer efter behov og senest i forbindelse med forårspakken under det europæiske semester i slutningen af maj 2022.

               (8)For så vidt angår de finanspolitiske retningslinjer, som blev udstukket den 2. marts 2022, tager de finanspolitiske henstillinger for 2023 hensyn til den forværrede økonomiske situation, den øgede usikkerhed og yderligere nedadrettede risici og den højere inflation sammenlignet med vinterprognosen. Den finanspolitiske reaktion skal derfor tage sigte på at forøge de offentlige investeringer i grøn og digital omstilling og energisikkerhed og på at opretholde købekraften i de mest sårbare husholdninger med henblik på at afbøde virkningerne af energiprisstigningerne og begrænse inflationspresset fra anden runde-effekter ved hjælp af målrettede og midlertidige foranstaltninger; finanspolitikken skal forblive fleksibel, så den kan tilpasses de hurtigt skiftende omstændigheder, og den skal i de enkelte lande afpasses efter deres finanspolitiske og økonomiske situation, herunder med hensyn til eksponering for krisen og tilstrømningen af fordrevne personer fra Ukraine.

               (9)Den 30. april 2021 indgav Danmark sin nationale genopretnings- og resiliensplan til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i forordning (EU) 2021/241. Kommissionen har i medfør af artikel 19 i forordning (EU) 2021/241 vurderet genopretnings- og resiliensplanens relevans, effektivitet, virkningsfuldhed og sammenhæng i overensstemmelse med vurderingskriterierne i bilag V til forordningen. Den 13. juli 2021 vedtog Rådet en afgørelse om godkendelse af vurderingen af Danmarks genopretnings- og resiliensplan
                  10
               . Tilrådighedsstillelsen af trancher er betinget af, at Kommissionen i overensstemmelse med artikel 24, stk. 5, i forordning (EU) 2021/241 har truffet en afgørelse om, at Danmark på tilfredsstillende vis har opfyldt de relevante milepæle og mål, der er anført i Rådets gennemførelsesafgørelse. En tilfredsstillende opfyldelse forudsætter, at opfyldelsen af forudgående milepæle og mål ikke er blevet tilbagerullet.

               (10)Den 29. april 2022 fremlagde Danmark sit nationale reformprogram 2022 og den 12. maj 2022 sit konvergensprogram 2022, dvs. efter fristen i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1466/97. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen. Det nationale reformprogram 2022 afspejler i overensstemmelse med artikel 27 i forordning (EU) 2021/241 også Danmarks halvårlige rapportering om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af genopretnings- og resiliensplanen.

               (11)Den 23. maj 2022 offentliggjorde Kommissionen landerapporten for Danmark 2022
                  11
               . Heri foretages der en vurdering af Danmarks fremskridt med hensyn til at gennemføre de relevante landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget af Rådet i 2019, 2020 og 2021, og der gøres status over Danmarks gennemførelse af genopretnings- og resiliensplanen med udgangspunkt i resultattavlen for genopretnings- og resiliensfaciliteten. På grundlag af denne analyse er der i landerapporten udpeget mangler med hensyn til udfordringer, som enten ikke håndteres eller kun håndteres delvist i genopretnings- og resiliensplanen, ligesom der også afdækkes nye udfordringer, herunder som følge af Ruslands invasion af Ukraine. Rapporten indeholder også en vurdering af Danmarks fremskridt med gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder og opfyldelse af EU's overordnede mål vedrørende beskæftigelse, færdigheder og fattigdomsbekæmpelse samt af fremskridtene med gennemførelsen af FN's mål for bæredygtig udvikling.

               (12)Den 20. juli 2020 henstillede Rådet, at Danmark i 2020 og 2021 skulle træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med den generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå pandemien, understøtte økonomien og støtte den efterfølgende genopretning. Det henstillede også, at Danmark skulle føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det. Ifølge data valideret af Eurostat blev Danmarks offentlige saldo i 2021 forbedret fra et underskud på 0,2 % af BNP i 2020 til et overskud på 2,3 % i 2021, bl.a. som følge af ekstraordinære skatteindtægter. Danmarks finanspolitiske reaktion understøttede den økonomiske genopretning i 2021, mens de midlertidige nødhjælpsforanstaltninger steg fra at udgøre 2,6 % af BNP i 2020 til 4,0 % i 2021. De foranstaltninger, som Danmark har truffet i 2021, er i overensstemmelse med Rådets henstilling af 20. juli 2020. De diskretionære budgetforanstaltninger, som regeringen traf i 2020 og 2021, var hovedsagelig enten af midlertidig karakter eller opvejet af udlignende foranstaltninger. Ifølge data valideret af Eurostat udgjorde den offentlige gæld 36,7 % af BNP i 2021.

               (13)Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne i konvergensprogrammet 2022, forekommer gunstigt i 2022 og realistisk i 2023. Regeringen forventer en realvækst i BNP på 3,4 % i 2022 og 1,9 % i 2023. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 ventes derimod en lavere realvækst i BNP på 2,6 % i 2022 og 1,8 % i 2023, hvilket hovedsagelig tilskrives lavere vækst i privatforbruget. Ifølge konvergensprogrammet 2022 forventer regeringen, at det samlede overskud vil falde til 0,6 % af BNP i 2022 og til 0,2 % af BNP i 2023. Faldet i 2022 afspejler især en nedgang i den økonomiske aktivitet og det forhold, at visse skatteindtægter er af ekstraordinær karakter. Ifølge konvergensprogrammet vil den offentlige gældskvote falde til 33,3 % i 2022 og yderligere til 32,5 % i 2023. På grundlag af de politiske foranstaltninger, der var kendt på skæringsdatoen for prognosen, forventes det offentlige underskud ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 at udgøre henholdsvis 0,9 % af BNP og 0,6 % i 2022 og 2023. Det er lidt højere end det overskud, der regnes med i konvergensprogrammet 2022. Ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 vil den offentlige gældskvote være lidt højere og udgøre 34,9 % i 2022 og 33,9 % i 2023. Forskellen skyldes, at der regnes med lidt større stock-flow-tilpasninger, navnlig støtte til socialt boligbyggeri.

               Ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 anslås den potentielle produktionsvækst på mellemlang sigt (gennemsnit over 10 år) at være på 1,9 %. Dette skøn tager dog ikke højde for virkningerne af de reformer, der indgår i genopretnings- og resiliensplanen, og som kan øge Danmarks potentielle vækst.

               (14)I 2022 udfasede regeringen størstedelen af de foranstaltninger, der blev truffet som reaktion på covid-19-krisen, og de midlertidige nødhjælpsforanstaltninger forventes således at aftage fra 4,0 % af BNP i 2021 til 0,0 % af BNP i 2022. Det offentlige underskud påvirkes af de foranstaltninger, der er vedtaget for at afbøde de økonomiske og sociale virkninger af stigningen i energipriserne, som ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 anslås til 0,1 % af BNP i 2022 og 0,0 % af BNP i 2023
                  12
               . Disse foranstaltninger består primært af sociale overførsler til husstande med lavere indkomst. Disse foranstaltninger er meldt ud som værende af midlertidig karakter. Hvis energipriserne imidlertid forbliver høje i 2023, kan nogle af foranstaltningerne videreføres. Det offentlige underskud påvirkes også af omkostningerne til midlertidig beskyttelse af fordrevne personer fra Ukraine, som ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 forventes at udgøre 0,2 % af BNP i 2022 og 2023
                  13
               .

               (15)Den 18. juni 2021 henstillede Rådet, at Danmark
                  14
                i 2022 fastholder en understøttende finanspolitisk kurs, som omfatter finanseffekten af genopretnings- og resiliensfaciliteten, og opretholder nationalt finansierede investeringer. Det henstillede også, at Danmark, når den økonomiske situation tillader det, skulle føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, og samtidig skulle øge investeringerne med henblik på at løfte vækstpotentialet.

               (16)Ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 og de oplysninger, der er indeholdt i Danmarks konvergensprogram 2022, forventes den finanspolitiske kurs i 2022 at være understøttende med -1,6 % af BNP som henstillet af Rådet.
                  15
                Danmark agter løbende at støtte genopretningen ved at udnytte genopretnings- og resiliensfaciliteten til at finansiere yderligere investeringer som henstillet af Rådet. Det positive bidrag til den økonomiske aktivitet fra udgifter finansieret med tilskud fra genopretnings- og resiliensfaciliteten og andre EU-midler forventes at forblive stabilt i forhold til 2021. Nationalt finansierede investeringer skønnes at indebære et neutralt bidrag til den finanspolitiske kurs på 0,0 procentpoint af BNP i 2022.
                  16
                Danmark planlægger derfor at opretholde nationalt finansierede investeringer som henstillet af Rådet. Samtidig ventes væksten i nationalt finansierede primære løbende udgifter (ekskl. nye foranstaltninger på indtægtssiden) i 2022 at indebære et ekspansivt bidrag på 1,6 procentpoint til den samlede finanspolitiske kurs. Dette betydelige ekspansive bidrag omfatter den yderligere virkning af foranstaltningerne til afhjælpning af de økonomiske og sociale følger af stigningen i energipriserne (0,1 % af BNP) samt omkostningerne ved at yde midlertidig beskyttelse til fordrevne personer fra Ukraine (0,2 % af BNP). Blandt de forhøjede udgifter skal også nævnes statens øgede forsvars- og sikkerhedsudgifter samt yderligere udgifter til at fremskynde den grønne og den digitale omstilling og bringe en ende på afhængigheden af importerede fossile brændstoffer.

               (17)I 2023 forventes den finanspolitiske kurs ifølge Kommissionens forårsprognose 2022 at ligge på +1,6 % af BNP under antagelse af en uændret politik.
                  17
                Danmark ventes fortsat at anvende tilskuddene fra genopretnings- og resiliensfaciliteten i 2023 til at finansiere yderligere investeringer til støtte for genopretningen. Det positive bidrag til den økonomiske aktivitet fra udgifter finansieret med tilskud fra genopretnings- og resiliensfaciliteten og andre EU-midler forventes at aftage med 0,1 procentpoint af BNP i forhold til 2022, hvilket afspejler den fremrykkede finansielle støtte fra genopretnings- og resiliensfaciliteten i 2021 og 2022. Nationalt finansierede investeringer skønnes at indebære et ekspansivt bidrag til den finanspolitiske kurs på 0,4 procentpoint af BNP i forhold til 2022.
                  18
                Samtidig ventes væksten i nationalt finansierede primære løbende udgifter (ekskl. nye foranstaltninger på indtægtssiden) i 2023 at indebære et kontraktivt bidrag på 1,4 procentpoint til den samlede finanspolitiske kurs. Dette omfatter virkningerne af udfasningen af foranstaltningerne til at håndtere stigningen i energipriserne (0,1 % af BNP) og yderligere omkostninger ved at yde midlertidig beskyttelse til fordrevne personer fra Ukraine (0,1 % af BNP). Andre forhold omfatter lavere offentlige udgifter til energiforbrug.

               (18)Ifølge konvergensprogrammet 2022 forventes det offentlige overskud gradvist at stabilisere sig på 0,6 % af BNP i 2024 for derefter at falde til 0,4 % af BNP i 2025. Ifølge konvergensprogrammet ventes gældskvoten at stige fra 34,0 % af BNP i 2024 for derefter at falde til 33,9 % i 2025. På grundlag af Kommissionens analyse forekommer risiciene for gældsholdbarheden at være lave på mellemlang sigt.

               (19)I Danmark er der i øjeblikket et loft over de løbende ejendomsskatter, og de stiger således ikke i takt med boligpriserne. De kan derfor ikke bidrage til at dæmpe boligpriscyklussen og har negative fordelingsvirkninger. Folketinget godkendte allerede i 2017 et nyt boligskattesystem, men det er endnu ikke på plads. Kraftige stigninger i boligpriserne og lange ventetider på almene boliger har ført til mangel på boliger til overkommelige priser i de største byområder. Samtidig er andelen af realkreditlån med en gældskvote over 4 og en belåningsgrad over 60 % steget betydeligt i Københavnsområdet, og disse låntagere er potentielt sårbare over for rentestigninger eller eventuelle store fald i boligpriserne. Det Systemiske Risikoråd har udstedt en henstilling om at mindske risikoen i forbindelse med denne type realkreditlån, men henstillingen er ikke blevet efterkommet.

               (20)I overensstemmelse med artikel 19, stk. 3, litra b), i og bilag V, kriterie 2.2, til forordning (EU) 2021/241 indeholder genopretnings- og resiliensplanen et omfattende sæt gensidigt forstærkende reformer og investeringer, som skal gennemføres senest i 2026. Disse håndterer alle eller en betydelig del af de økonomiske og sociale udfordringer, der er skitseret i de landespecifikke henstillinger, som Rådet rettede til Danmark i forbindelse med det europæiske semester i 2019 og 2020, såvel som i alle landespecifikke henstillinger, der er blevet udstedt før datoen for vedtagelse af planen. Planen fokuserer især på investeringer i den grønne og den digitale omstilling, navnlig ren og effektiv produktion og anvendelse af energi, bæredygtig transport samt forskning og innovation. Foranstaltningerne vedrørende forskning vil kunne udvide innovationsgrundlaget og få flere virksomheder til at deltage i forsknings- og innovationsaktiviteter. Nogle landespecifikke henstillinger, navnlig henstillingen om at "målrette investeringstiltag inden for den økonomiske politik mod uddannelse og færdigheder", og foranstaltninger til at afhjælpe manglen på sundhedspersonale og sikre et effektivt tilsyn og håndhævelse af reglerne om bekæmpelse af hvidvask af penge, behandles uden for planen. Genopretnings- og resiliensplanen indeholder ingen foranstaltninger på disse områder.

               (21)Gennemførelsen af Danmarks genopretnings- og resiliensplan forventes at bidrage til yderligere at fremme den grønne og den digitale omstilling. Foranstaltningerne til støtte for klimamål i Danmark omfatter et beløb, der svarer til 59 % af planens samlede tildeling, mens foranstaltningerne til støtte for digitale mål omfatter et beløb, der svarer til 25 % af planens samlede tildeling. En fuld gennemførelse af genopretnings- og resiliensplanen i overensstemmelse med de relevante milepæle og mål vil hjælpe Danmark med at komme sig hurtigt oven på covid-19-krisen og samtidig styrke landets modstandsdygtighed. Det er fortsat vigtigt systematisk at inddrage arbejdsmarkedets parter og andre relevante interessenter for at sikre en vellykket gennemførelse af genopretnings- og resiliensplanen samt af andre økonomipolitiske og beskæftigelsespolitiske tiltag, der går ud over planen, og således sikre et bredt ejerskab til den overordnede politiske dagsorden.

               (22)Danmark fremlagde partnerskabsaftalen den 4. april 2022 og det første programmeringsdokument vedrørende samhørighedspolitikken
                  19
                den 11. april 2022. Danmark vil i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1060 af 24. juni 2021 tage hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af midlerne under samhørighedsfondene for perioden 2021-2027. Dette er en forudsætning for at øge effektiviteten og få størst mulig merværdi af den finansielle støtte, der modtages via samhørighedsfondene, og samtidig fremme koordineringen, komplementariteten og sammenhængen mellem disse fonde og Unionens øvrige instrumenter og fonde. En vellykket gennemførelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten og af programmerne vedrørende samhørighedspolitikken kræver også, at flaksehalsene for investeringer til støtte for den grønne og den digitale omstilling og en afbalanceret territorial udvikling fjernes.

               (23)Foruden de økonomiske og sociale udfordringer, som genopretnings- og resiliensplanen skal håndtere, står Danmark også over for andre udfordringer med hensyn til at mindske afhængigheden af fossile brændstoffer, styrke den cirkulære økonomi til støtte for den grønne omstilling og øge modstandsdygtigheden på boligmarkedet og hos gældsatte husholdninger.

               (24)Selv om 59 % af midlerne i den danske genopretnings- og resiliensplan er øremærket til grønne tiltag, præsterer Danmark ringere inden for visse områder relateret til cirkulære økonomi. De danske opgørelser for cirkulær materialeanvendelse ligger langt under EU-gennemsnittet. Landet producerer i dag den højeste mængde kommunalt affald pr. indbygger i EU med 845 kg pr. indbygger om året. Selv om Danmark ligger lige over EU-gennemsnittet for indsamlet kommunalt affald til genanvendelse (53,9 % i 2020 i forhold til et EU-gennemsnit på 47,8 %), forbrændes 45,2 % af det kommunale affald, hvilket er næsten dobbelt så meget som EU-gennemsnittet. En stor del af affaldet i Danmark forbrændes med henblik på at producere energi, hvilket indebærer en forspildt mulighed for at forbedre ressourceeffektiviteten. Den nye strategi for affaldshåndtering og cirkulær økonomi og de tilhørende nationale programmer og planer vedrørende affald og cirkulære økonomi skal gennemføres til tiden. De tab i form af lavere energiproduktion, der vil opstå som følge af den reducerede affaldsforbrænding, kunne opvejes ved hjælp af mere miljøvenlige metoder, f.eks. forbedringer af energieffektiviteten og anvendelse af elektriske varmepumper.

               (25)I overensstemmelse med den opfordring, som EU's stats- og regeringschefer fremsatte i Versailleserklæringen, er formålet med REPowerEU-planen at udfase Den Europæiske Unions afhængighed af import af fossile brændstoffer fra Rusland så hurtigt som muligt. Med henblik herpå er man i dialog med medlemsstaterne i færd med at udpege de bedst egnede projekter, investeringer og reformer på nationalt, regionalt og EU-plan. Disse foranstaltninger skal reducere den samlede afhængighed af fossile brændstoffer og flytte importen af fossile brændstoffer væk fra Rusland.

               (26)Danmark har forpligtet sig til et emissionsreduktionsmål på 70 % i 2030 i forhold til 1990 og en fuld udfasning af kul i 2028. For at nå disse mål indeholder den danske nationale energi- og klimaplan betydelige investeringer i ekstra vedvarende energikapacitet samt investeringer i energieffektivitet. Anvendelsen af vedvarende energi og vedvarende brint kunne fremmes ved at strømline tilladelsesprocedurerne og gøre dem hurtigere Danmark har et udtalt ønske om at øge den vedvarende energikapacitet fra offshorevind, men det vil kræve yderligere investeringer i energitransmissionsnet at sikre, at den øgede andel af varende energi rent faktisk kan anvendes effektivt. Investeringer i energi- og elsammenkobling, herunder såkaldte offshorehybridaktiver, med nabolande ville øge energiforsyningssikkerheden og tilpasningsevnen til regionale udsving betragteligt, også i lyset af Ruslands invasion af Ukraine.  Danmarks samlede afhængighed af import af fossile brændstoffer fra Rusland er på 21,1 % (24,4 % for EU-gennemsnittet), når der også tages hensyn til sekundære afhængighedsforhold som følge af reimport ud fra relevante antagelser. I 2020 var afhængigheden af fossile brændstoffer fra Rusland i Danmarks samlede energimiks lavere end EU-gennemsnittet for olie (12 % sammenlignet med 36,5 % for EU-gennemsnittet). Selv om den er højere for kul (97 % i forhold til 19,3 % for EU-gennemsnittet), udgør kul kun en meget lille del af Danmarks energimiks (4,3 %). Naturgas udgør 12,8 % af energimikset, og selv om Danmark ikke importerer gas direkte fra Rusland til indenlandsk brug, medfører landets afhængighed gennem gasimport fra Tyskland et væsentligt sekundært afhængighedsforhold, som ligger over EU-gennemsnittet: 65 % af det indenlandske gasforbrug importeres fra Rusland sammenlignet med EU-gennemsnittet på 41,1 %. Skønt Danmarks afhængighed af import af olie og gas fra Rusland ifølge data fra 2020 stadig er væsentlig
                  20
               , forventes denne afhængighed helt at forsvinde fra 2023, hvor renoveringen af et eksisterende Nordsøfelt vil være afsluttet, og Danmark forventes atter at blive nettoeksportør af gas. En fremskyndelse af de igangværende sammenkoblingsprojekter kan også fremme en diversificering af energiforsyningen. Det anbefales så vidt muligt at fremtidssikre nye gasrelaterede infrastruktur- og netinvesteringer, således at de gøres mere bæredygtige på lang sigt ved at tilbyde fremtidige anvendelsesmuligheder for bæredygtige brændstoffer. Danmarks ambitioner inden for energieffektivitet kan løftes yderligere gennem yderligere investeringer i dekarbonisering af industrien, tjenesteydelser, private boliger og transport. Ambitionsniveauet vedrørende reduktion af drivhusgasemissioner, mere anvendelse af vedvarende energi og øget energieffektivitet skal øges, hvis Danmark skal opfylde "Fit for 55"-målene.

               (27)Den hurtigere omstilling til klimaneutralitet og væk fra brugen af fossile brændstoffer vil medføre betydelige omstruktureringsomkostninger i adskillige sektorer, men Danmark vil som led i samhørighedspolitikken kunne trække på mekanismen for retfærdig omstilling til at mindske omstillingens socioøkonomiske virkning i de hårdest ramte områder. Danmark vil også kunne trække på Den Europæiske Socialfond Plus til at forbedre beskæftigelsesmulighederne og styrke den sociale samhørighed.

               (28)Rådet har på baggrund af Kommissionens vurdering gennemgået konvergensprogrammet 2022, og dets holdning
                  21
                afspejles i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Danmark i 2022 og 2023 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.sikre i 2023, at væksten i nationalt finansierede løbende udgifter er i overensstemmelse med en overordnet neutral finanspolitisk kurs, under hensyntagen til fortsat midlertidig og målrettet støtte til husholdninger og virksomheder, som er mest sårbare over for stigninger i energipriserne, og til personer på flugt fra Ukraine; være rede til at tilpasse de løbende udgifter til den omskiftelige situation; øge de offentlige investeringer i den grønne og den digitale omstilling og i energisikkerhed, bl.a. ved at anvende genopretnings- og resiliensfaciliteten, RePowerEU og andre EU-fonde; for perioden efter 2023, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt; gennemføre det nye boligskattesystem med henblik på at genoprette forbindelsen mellem markedspriser og skatter og sikre en mere retfærdig beskatning; stimulere investeringer i opførelsen af boliger til overkommelige priser for at dække de mest presserende behov; øge den finansielle modstandsdygtighed hos højt forgældede låntagere

               2.fortsætte gennemførelsen af sin genopretnings- og resiliensplan i overensstemmelse med de milepæle og mål, der er anført i Rådets gennemførelsesafgørelse af 13. juli 2021; hurtigt afslutte forhandlingerne med Kommissionen angående programmerne under samhørighedspolitikken for 2021-2027 og påbegynde gennemførelsen

               3.styrke politikkerne vedrørende cirkulær økonomi og affaldshåndtering, bl.a. ved at fremme affaldsforebyggelse og genbrug, øge genanvendelsen og gradvist skifte væk fra forbrænding af kommunalt affald og over til grønnere kilder til varmeproduktion

               4.mindske afhængigheden af fossile brændstoffer generelt; yderligere diversificere energiforsyningen og hjælpe med at dekarbonisere økonomien ved at fremskynde udbredelsen af vedvarende energi, bl.a. ved at vedtage reformer for at forenkle og fremskynde de administrative procedurer og tilladelsesprocedurerne, opgradere energitransmissionsnettene, øge sammenkoblingerne med nabolandene og forbedre energieffektiviteten.

               Udfærdiget i Bruxelles, den […].

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)

                        EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241 af 12. februar 2021 om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten (EUT L 57 af 18.2.2021, s. 17).

                     (3)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

                     (4)

                        Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2022/382 af 4. marts 2022 om konstatering af massetilstrømning af fordrevne personer fra Ukraine som omhandlet i artikel 5 i direktiv 2001/55/EF og deraf følgende indførelse af midlertidig beskyttelse (EUT L 71 af 4.3.2022, s. 1).

                     (5)

                        Meddelelse fra Kommissionen til Rådet om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul, Bruxelles (COM(2020) 123 final af 20.3.2020).

                     (6)

                        Meddelelse fra Kommissionen til Rådet – Et år siden covid-19 brød ud: finanspolitisk reaktion, Bruxelles (COM(2021) 105 final af 3.3.2021).

                     (7)

                        Skønnene vedrørende den finanspolitiske kurs og dens komponenter i denne henstilling stammer fra skøn foretaget af Kommissionen på basis af de antagelser, der ligger til grund for Kommissionens forårsprognose 2022. Kommissionens forventninger til den potentielle vækst på mellemlang sigt tager ikke højde for de positive virkninger af reformer, der indgår i genopretnings- og resiliensplanen, og som kan øge den potentielle vækst.

                     (8)

                        Dvs. ikke finansieret med tilskud fra genopretnings- og resiliensfaciliteten eller andre EU-midler.

                     (9)

                        Meddelelse fra Kommissionen til Rådet – Finanspolitiske retningslinjer for 2023, Bruxelles (COM(2022) 85 final af 2.3.2022).

                     (10)

                        Rådets gennemførelsesafgørelse af 6. juli 2021 om godkendelse af vurderingen af Danmarks genopretnings- og resiliensplan (ST 10154/2021).

                     (11)

                        SWD(2021) 154 final.

                     (12)

                        Tallene angiver niveauet for de årlige budgetomkostninger ved de foranstaltninger, der er truffet siden efteråret 2021, inkl. løbende indtægter og udgifter samt – hvis det er relevant – investeringsforanstaltninger.

                     (13)

                        Det samlede antal fordrevne personer fra Ukraine til EU forventes gradvist at nå op på 6 millioner ved udgangen af 2022, og deres geografiske fordeling anslås på grundlag af størrelsen af den eksisterende diasporabefolkning, den relative befolkningsstørrelse i den modtagende medlemsstat og den faktiske fordeling af fordrevne personer fra Ukraine i hele EU pr. marts 2022. Hvad angår budgetomkostninger pr. person baseres skønnene på Kommissionens Fælles Forskningscenters Euromod-mikrosimuleringsmodel, idet der tages hensyn til både kontantoverførsler og naturalydelser såsom uddannelse og sundhedspleje, som de berørte kan komme i betragtning til.

                     (14)

                        Rådets henstilling af 18. juni 2021 med Rådets udtalelse om Danmarks konvergensprogram for 2021 (EUT C 304 af 29.7.2021, s. 14).

                     (15)

                        Hvis indikatoren er negativ (positiv), betyder det, at væksten i de primære udgifter ligger over (under) den økonomiske vækst på mellemlang sigt, hvilket er tegn på en ekspansiv (kontraktiv) finanspolitik.

                     (16)

                        Andre nationalt finansierede investeringsudgifter skønnes at indebære et neutralt bidrag på 0,0 procentpoint af BNP.

                     (17)

                        Hvis indikatoren er negativ (positiv), betyder det, at væksten i de primære udgifter ligger over (under) den økonomiske vækst på mellemlang sigt, hvilket er tegn på en ekspansiv (kontraktiv) finanspolitik.

                     (18)

                        Andre nationalt finansierede investeringsudgifter skønnes at indebære et neutralt bidrag på 0,4 procentpoint af BNP.

                     (19)

                        Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1060 af 24. juni 2021 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond og om finansielle regler for nævnte fonde og for Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for finansiel støtte til grænseforvaltning og visumpolitik, (EUT L 231 af 30.6.2021, s. 159).

                     (20)

                        Eurostat (2020), import fra Rusland i forhold til den samlede import af naturgas, råolie og stenkul. For gennemsnittet for EU-27 er den samlede import baseret på import fra lande uden for EU-27. For Danmark omfatter den samlede import handel inden for EU. Råolie omfatter ikke raffinerede olieprodukter. Danmark er indirekte afhængig af import fra Rusland gennem handel med andre EU-medlemsstater. Hvis der tages højde for den sekundære afhængighed af russisk gas gennem import fra andre EU-medlemsstater, anslås Danmarks afhængighed af import af gas fra Rusland at være på 65 %.

                     (21)

                        I henhold til artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.