               27.1.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 28/121

      P8_TA(2018)0256
      Forhandlingerne om den moderniserede associeringsaftale mellem EU og Chile
      Europa-Parlamentets henstilling af 13. juni 2018 til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om forhandlingerne om den moderniserede associeringsaftale mellem EU og Chile (2018/2018(INI))
      (2020/C 28/15)

         Europa-Parlamentet,

                  —

                  der henviser til artikel 2 og 3 og til afsnit V, særlig artikel 21 og 36, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) samt til del V i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF),

                  —

                  der henviser til artikel 218 i TEUF,

                  —

                  der henviser til den eksisterende associeringsaftale mellem Republikken Chile og Den Europæiske Union,

                  —

                  der henviser til, at der den 16. november 2017 blev indledt forhandlinger mellem Den Europæiske Union og Chile om en moderniseret associeringsaftale,

                  —

                  der henviser til Rådets vedtagelse den 13. november 2017 af forhandlingsdirektiver vedrørende denne aftale,

                  —

                  der henviser til fælleserklæringen fra det 25. møde i Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Chile den 22. januar 2018,

                  —

                  der henviser til sin henstilling af 14. september 2017 til Rådet, Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten om forhandlingerne om modernisering af handelssøjlen i associeringsaftalen mellem EU og Chile (1),

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 13. september 2017 om EU's politiske forbindelser med Latinamerika (2),

                  —

                  der henviser til erklæringen fra civilsamfundsforummet mellem EU og CELAC af 11. maj 2015 med titlen "Ligestilling, rettigheder og demokratisk deltagelse for befolkningerne i Europa, Latinamerika og Caribien",

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 108, stk. 4, og artikel 52,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Udenrigsudvalget (A8-0158/2018),

                  A.

                  der henviser til, at Chile og EU har fælles værdier og tætte kulturelle, økonomiske og politiske forbindelser;

                  B.

                  der henviser til, at Chile og EU er nære partnere i bestræbelserne på at tackle regionale og globale udfordringer, såsom klimaændringer, international sikkerhed, bæredygtig udvikling og global styring;

                  C.

                  der henviser til, at Chile er en stærk fortaler for demokrati og menneskerettigheder, fri og åben handel og multilateralisme; der henviser til, at landet også er et vigtigt medlem af Stillehavsalliancen, Organisationen af Amerikanske Stater (OAS) og Unionen af Sydamerikanske Nationer (UNASUR), samt at det er et højindkomstland og medlem af OECD;

                  D.

                  der henviser til, at Chile har været en vigtig aktør i regionale anliggender, f.eks. som garant i fredsprocessen i Colombia og i forhandlingerne i Santo Domingo mellem den venezuelanske regering og oppositionen; der henviser til, at Chile forlod Venezuela-samtalerne, da man ikke opnåede minimumsbetingelserne for demokratiske præsidentvalg og en institutionel normalisering;

                  E.

                  der henviser til, at en rammedeltagelsesaftale for Chiles deltagelse i EU's krisestyringsoperationer har været i kraft siden januar 2014; der henviser til, at Chile deltager i EUFOR ALTHEA i Bosnien-Hercegovina samt i en række af FN's fredsbevarende operationer, hvilket afspejler landets engagement i global fred og sikkerhed;

                  F.

                  der henviser til, at de seneste parlaments- og præsidentvalg endnu engang har vist, at det chilenske demokrati er stabilt og modent; der henviser til, at Chile har nydt godt af en stærk økonomisk vækst, og at landet inden for de seneste årtier har været en af Sydamerikas hurtigst voksende økonomier; der henviser til, at der stadig er reformbestræbelser i gang i landet;

                  G.

                  der henviser til, at den nylige afkriminalisering af abort under visse omstændigheder har demonstreret, at der i det chilenske samfund er en stigende åbenhed over for styrkelse af kvinders og pigers stilling;

                  H.

                  der henviser til, at Chile i 2016-indekset for menneskelig udvikling som det første latinamerikanske land er placeret i kategorien for meget høj menneskelig udvikling og er nr. 38 i verden, højere placeret end syv af EU's medlemsstater;

                  I.

                  der henviser til, at den nuværende associeringsaftale har medvirket til at uddybe de politiske forbindelser mellem EU og Chile og i væsentlig grad har øget handels- og investeringsstrømmene; der henviser til, at en vedvarende overholdelse af retsstatsprincippet og en stabil retlig og politisk ramme gør det muligt for både Chile og EU frit at udøve erhvervsvirksomhed og fremme et egnet investeringsmiljø, som omfatter beskyttende klausuler vedrørende retssikkerhedsprincippet;

                  J.

                  der henviser til, at EU og Chile har indgået mere ambitiøse og omfattende aftaler med andre partnere i de seneste år; der henviser til, at en modernisering af associeringsaftalen mellem EU og Chile derfor har potentiale til i væsentlig grad at uddybe de eksisterende forbindelser, herunder relationerne på de udenrigspolitiske og sikkerhedspolitiske områder;

                  K.

                  der henviser til, at den fremtidige associeringsaftale mellem EU og Chile fuldt ud skal afspejle den transformerende karakter af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling og den rolle, som internationalt udviklingssamarbejde spiller i opnåelsen af FN's mål for bæredygtig udvikling;

                  L.

                  der henviser til, at en ajourført associeringsaftale sammen med aftalerne med Mexico og Mercosur, der for øjeblikket er ved at blive (gen)forhandlet, vil styrke EU's rolle som en vigtig allieret i Latinamerika på et tidspunkt, hvor andre aktører i stigende grad forsøger at få indflydelse i regionen, som f.eks. Kina og Rusland;

                  M.

                  der henviser til, at Det Blandende Parlamentariske Udvalg EU-Chile gentagne gange har givet udtryk for sin støtte til en modernisering af associeringsaftalen, senest i en fælles erklæring, som blev vedtaget på udvalgets 25. møde den 22. januar 2018;

                  1.

                  henstiller til Rådet, Kommissionen og næstformanden for Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik:

                        Almindelige principper

                              a)

                              i betydelig grad at styrke samarbejdet mellem Chile og EU, to ligesindede partnere i et klima, hvor der er fornyet usikkerhed i de internationale forbindelser, på grundlag af vores fælles værdier og principperne om demokrati, kampen mod klimaændringer, sikring af ligestilling mellem kønnene, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder

                              b)

                              at sikre, at den moderniserede aftale med Chile er ambitiøs, omfattende og afbalanceret, og at den skaber håndgribelige fordele for begge parters borgerne, virksomheder og økonomier; at sikre, at aftalen bliver førende blandt de mest avancerede aftaler, EU har indgået med tredjelande

                              c)

                              at styrke menneskerettighedsdimensionen af samarbejdet mellem EU og Chile i lyset af EU-Chile-menneskeretsstrategien 2016-2020; at medtage en fælles forpligtelse med hensyn til at beskytte og fremme menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, ligestilling mellem kønnene og mindretals rettigheder, som f.eks. LGBTI-samfundet og oprindelige folk, med gennemførlige mekanismer til overvågning, regelmæssig rapportering og tvistbilæggelse; at tilskynde Chile til at finde en løsning på situationen med den oprindelige mapuche-befolkning og andre oprindelige folk; at fastholde praksissen med at inkludere en menneskerettighedsklausul i alle fremtidige associeringsaftaler; at fortsætte den regelmæssige dialog mellem EU og Chile om menneskerettigheder med henblik på at styrke den institutionelle ramme og de offentlige politikker til fremme af menneskerettighederne, herunder gennem multilateralt samarbejde

                              d)

                              at tilskynde Chile til at sikre adgang til en retfærdig procedure og retten til en retfærdig rettergang i fuld overensstemmelse med internationale standarder

                              e)

                              at sigte mod at fremme bæredygtig socioøkonomisk udvikling, bekæmpe fattigdom og nedbringe ulighed i lyset af Chiles forpligtelse til at nå 2030-dagsordenens mål for bæredygtig udvikling

                              f)

                              at støtte Chile i at forbedre uddannelsesstandarder og uddannelsesprogrammer og sikre folk med de lavest indkomster fuld adgang til højere uddannelse; at styrke forbindelsen mellem universiteter og arbejdsmarkedet, bygge bro mellem udbudte og efterspurgte kvalifikationer og fremme ungdomsbeskæftigelsen

                              g)

                              at tilskynde til beskyttelsen af sociale og miljømæssige rettigheder og sikre en effektiv gennemførelse af Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO's) konventioner og udryddelse af tvangsarbejde og børnearbejde

                        Multilateralisme og regionalt og internationalt samarbejde

                              h)

                              at styrke dialogen og samarbejdet om regionale og globale udfordringer såsom organiseret kriminalitet, narkotikahandel, stigende ulighed, migration, terrorisme og klimaforandringer, herunder gennemførelsen af 2030-dagsordenen; at støtte samarbejde mellem EU og Chile om forvaltning af migration og at etablere tilbagetagelsesmekanismer, herunder for statsløse personer og statsborgere fra tredjelande

                              i)

                              at huske på betydningen af den multilaterale dagsorden, og på, at bilaterale forhandlinger ikke må undergrave ambitionen om at gøre fremskridt på multilateralt plan

                              j)

                              at bidrage til en styrkelse af multilateralisme og internationalt samarbejde med henblik på at fremme international sikkerhed og tackle globale udfordringer på en effektiv måde; at øge samordningen om de synspunkter, som begge parter fremfører i internationale organisationer og fora

                              k)

                              at tilskynde Chile til fortsat at støtte regionale integrations- og samarbejdsordninger, især Stillehavsalliancen, i lyset af dens opmuntrende resultater som en reel og aktiv drivmotor for økonomisk integration mellem medlemmerne af regionen, men også UNASUR og Sammenslutningen af Latinamerikanske og Caribiske Stater (CELAC); at undersøge muligheden for, at EU får observatørstatus i Stillehavsalliancen

                        Politisk dialog og samarbejde

                              l)

                              at skabe en meningsfuld regelmæssig dialog om alle anliggender af relevans, der bygger på og udvider eksisterende formater; at mobilisere de til rådighed stående ressourcer gennem partnerskabsinstrumentet med henblik på at nå strategiske mål

                              m)

                              at sikre et nært samarbejde inden for områderne sikkerhed og forsvar, navnlig for så vidt angår konfliktforebyggelse, krisestyring, maritim sikkerhed, nedrustning og ikke-spredning; at muliggøre Chiles øgede deltagelse i missioner og operationer under EU's fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP)

                              n)

                              at give mulighed for øget samarbejde i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme, organiseret kriminalitet og cyberkriminalitet og med forebyggelsen af radikalisering og grænseoverskridende kriminalitet uden at underminere civile friheder og grundlæggende rettigheder; at iværksætte aktioner i forbindelse med den globale kamp mod terrorisme ved at optrappe mekanismer, foranstaltninger og organer for globalt og regionalt samarbejde i overensstemmelse med international lov og principperne for FN's charter

                              o)

                              at styrke samarbejdet om bekæmpelse af korruption, hvidvaskning af penge og skatteunddragelse; at inkludere bestemmelser om god skatteforvaltning og gennemsigtighedsstandarder, der bekræfter parternes forpligtelse til at anvende internationale standarder i kampen mod skatteundgåelse og skatteunddragelse

                              p)

                              at huske på, at korruption undergraver menneskerettigheder, lighed, social retfærdighed, handel og loyal konkurrence og dermed bremser den økonomiske vækst; at inkludere specifikke afsnit med en beskrivelse af klare og stærke forpligtelser og tiltag til bekæmpelse af korruption i alle dens former og at anvende internationale standarder og multilaterale konventioner til korruptionsbekæmpelse

                              q)

                              at lette mobilitet mellem EU og Chile; at fremme udvekslinger af unge og studerende samt stipendieprogrammer og kurser, herunder gennem Erasmus+; at gøre en yderligere indsats for at opnå fuld gensidig anerkendelse af akademiske kvalifikationer og at modernisere og internationalisere de højere uddannelser og give adgang hertil

                              r)

                              at fremme overførsel af videnskabelig og teknologisk viden og intensivere samarbejdet inden for forskning og samarbejde, idet der gøres fuldt brug af eksisterende programmer såsom Horisont 2020

                              s)

                              at fremme og styrke forbindelserne inden for internationalt samarbejde på grundlag af aftalememorandummet om internationalt samarbejde, der blev undertegnet i 2015; at skabe innovative mekanismer til at udvide og styrke trekantsamarbejde og regionalt samarbejde med tredjeparter inden for og uden for Latinamerika gennem programmerne EUROsociAL+, Euroclima+ og samarbejde om narkotikapolitikker som f.eks. COPOLAD

                              t)

                              at udvikle metoder til at vise virkningerne af den moderniserede aftale om mænd og kvinder og bruge resultaterne som en basis for udformning af politikker for opnåelse af en ligelig kønsfordeling

                              u)

                              at bekræfte deres fælles forpligtelse til Parisaftalen om klimaændringer og til 2030-dagsordenen, og at skabe et nært samarbejde mellem EU og Chile om miljøbeskyttelse og bekæmpelse af klimaændringer; at styrke partnerskabet med hensyn til teknisk samarbejde og politiksamarbejde på centrale miljøområder, herunder CO2-emissioner i forbindelse med international transport, bevarelse af biodiversitet og bæredygtighed i produktion og forbrug; at tilskynde til et udvidet samarbejde om cirkulær økonomi med henblik på at forbedre ressourceeffektiviteten, en bæredygtig anvendelse af naturressourcer, øko-innovation og forvaltning af vandressourcer; at øge støtten til projekter til afbødning af virkningerne af klimaændringer

                              v)

                              at styrke samarbejdet om forskning og udvikling og brugen af EU's Copernicus-program inden for satellitdata med observationer af jorden til miljømæssige formål

                              w)

                              at fremme kulturelt samarbejde og at støtte diasporasamfund både i Chile og EU med det formål at støtte udenlandske investeringer både i EU og Chile

                              x)

                              at bekræfte adgangen til vand som en menneskerettighed

                        Institutionelle bestemmelser

                              y)

                              at sikre, at associeringsaftalen bygger på en solid parlamentarisk deltagelse, der styrker de nuværende bestemmelser og mekanismer for samarbejde med det formål at øge inputtet til og kontrollen med gennemførelsen heraf, navnlig gennem det eksisterende interparlamentariske format af det blandede parlamentariske udvalg; at give det blandede parlamentariske udvalg mulighed for at anmode om relevante oplysninger vedrørende gennemførelsen af associeringsaftalen

                              z)

                              at sikre en hensigtsmæssig inddragelse af civilsamfundet både under forhandlingerne og i forbindelse med gennemførelsen af associeringsaftalen, herunder, men ikke begrænset til, det blandede rådgivende udvalg; understreger behovet for at etablere en institutionaliseret mekanisme til fremme af politisk dialog mellem civilsamfundsorganisationer i begge regioner

                              aa)

                              at holde Parlamentet underrettet straks og fuldt ud i alle faser af forhandlingerne, jf. artikel 218, stk. 10, i TEUF; dette omfatter at forsyne Parlamentet med forhandlingstekster fra og referater af hver forhandlingsrunde; glæder sig i denne forbindelse over Rådets beslutning af 22. januar 2018 om at offentliggøre det forhandlingsmandat, der blev givet til Kommissionen og næstformanden/den højtstående repræsentant i november 2017

                              ab)

                              at betragte den nylige offentliggørelse af forhandlingsdirektiverne som en vigtig præcedens og at forpligte sig til i fremtiden at offentliggøre alle forhandlingsdirektiver for internationale aftaler

                              ac)

                              at fremskynde forhandlingerne om en associeringsaftale med henblik på at muliggøre dens ratifikation af Parlamentet inden afslutningen af den nuværende valgperiode

                              ad)

                              at sikre respekt på alle niveauer for den langvarige praksis med ikke at anvende den nye aftale midlertidigt, før Parlamentet har givet sit samtykke;

                  2.

                  pålægger sin formand at sende denne henstilling til Rådet, Kommissionen og næstformanden i Kommissionen/Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og til Republikken Chiles præsident, regering og parlament.

         (1)  Vedtagne tekster, P8_TA(2017)0354.

         (2)  Vedtagne tekster, P8_TA(2017)0345.


title: Den Europæiske Centralbanks Henstilling af 17. januar 2020 om politikker vedrørende udlodning af udbytte (ECB/2020/1)2020/C 30/01

text:
               29.1.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 30/1

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS HENSTILLING
      af 17. januar 2020
      om politikker vedrørende udlodning af udbytte
      (ECB/2020/1)
      (2020/C 30/01)
      STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 127, stk. 6, og artikel 132,
      under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34,
      under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (1), særlig artikel 4, stk. 3,
      under henvisning til Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 af 16. april 2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder (SSM-rammeforordningen) (ECB/2014/17) (2), og
      ud fra følgende betragtninger:
      Det er nødvendigt, at kreditinstitutterne fortsætter med at forberede en rettidig og fuld gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (3) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (4) samt træffer foranstaltninger til forberedelse af udløbet af overgangsperioden, som er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2395 (5), for at afbøde den potentielt betydelige negative indvirkning på den egentlige kernekapitalprocent som følge af hensættelserne til forventede kredittab i henhold til IFRS 9 under de udfordrende makroøkonomiske og finansielle forhold, der lægger pres på kreditinstitutternes lønsomhed og som følge heraf deres kapacitet til at opbygge deres kapitalgrundlag. Da kreditinstitutterne skal finansiere økonomien, er en konservativ udlodningspolitik endvidere en del af en passende risikostyring og et sundt banksystem. Den samme metode som den, der er fastsat i Den Europæiske Centralbanks henstilling ECB/2019/1 (6) bør anvendes —
      VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

         I.

                  1.

                  Kreditinstitutterne bør fastsætte udbyttepolitikker, der bygger på konservative og forsigtige antagelser, således at de kan opfylde de gældende kapitalkrav efter en eventuel udlodning og resultaterne af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen (supervisory review and evaluation process — »SREP«).

                              a)

                              Kreditinstitutterne har til enhver tid pligt til at opfylde de gældende minimumskapitalkrav (»søjle 1-kravene«). Dette omfatter en egentlig kernekapitalprocent på 4,5 %, en kernekapitalprocent på 6 % og en samlet kapitalprocent på 8 % som omhandlet i artikel 92 i forordning (EU) nr. 575/2013.

                              b)

                              Endvidere har kreditinstitutterne til enhver tid pligt til at opfylde de kapitalkrav, de pålægges af afgørelsen efter tilsynskontrol- og vurderingsprocessen i forbindelse med anvendelsen af artikel 16, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1024/2013, og som går ud over søjle 1-kravene (»søjle 2-kravene«).

                              c)

                              Kreditinstitutterne har også pligt til at opfylde deres kombinerede bufferkrav, som defineret i artikel 128, stk. 6 i direktiv 2013/36/EU.

                              d)

                              Kreditinstitutterne har også pligt til at opfylde deres »fully loaded« (7) egentlige kernekapitalprocent, deres kernekapitalprocent og deres samlede kapitalprocent på den dato, hvor den fulde indfasning skal være gennemført. Efter overgangsperiodens udløb vil ovennævnte kvoter således blive anvendt fuldt ud, og det samme gælder for det kombinerede bufferkrav i henhold til definitionen i artikel 128, stk. 6, i direktiv 2013/36/EU. Overgangsbestemmelserne er fastsat i Afsnit XI i direktiv 2013/36/EU og i Tiende Del i forordning (EU) nr. 575/2013.

                              e)

                              Kreditinstitutter, som har valgt at anvende ordningerne, der er fastsat i forordning (EU) 2017/2395, i overgangsperioden, har også pligt til at opfylde deres »fully loaded« egentlige kernekapitalprocent på den dato, hvor overgangsperioden, som er fastsat i den forordning, ophører.

                        Disse krav skal opfyldes på konsolideret niveau og, hvor det er relevant, på delkonsolideret niveau, samt på individuelt niveau, medmindre der er bevilget en undtagelse for anvendelse af tilsynskravene på individuelt grundlag, som omhandlet i artikel 7 og 10 i forordning (EU) nr. 575/2013.

                  2.

                  Hvad angår kreditinstitutters udbetaling af udbytte (8) i 2020 for regnskabsåret 2019, henstiller ECB følgende:

                              a)

                              Kategori 1: Kreditinstitutter, som i) opfylder de gældende kapitalkrav i henhold til stk. 1, litra a), b) og c), og som ii) allerede har nået deres »fully loaded« kvoter i henhold til stk. 1, litra d), og stk. 1, litra e), alt efter omstændighederne, den 31. december 2019, bør udlodde deres nettooverskud som udbytte på en konservativ måde for at gøre det muligt for dem fortsat at opfylde alle krav og resultater af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen, også selv om de økonomiske og finansielle forhold måtte forværres.

                              b)

                              Kategori 2: Kreditinstitutter, som opfylder de gældende kapitalkrav i henhold til stk. 1, litra a), b) og c), den 31. december 2019, men som ikke har nået deres »fully loaded« kvoter i henhold til stk. 1, litra d), og stk. 1, litra e), alt efter omstændighederne, den 31. december 2019, bør udlodde deres nettooverskud som udbytte på en konservativ måde for at gøre det muligt for dem fortsat at opfylde alle krav og resultater af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen, også selv om de økonomiske og finansielle forhold måtte forværres. Endvidere bør de i princippet kun udbetale udbytte i det omfang, stk. 1, litra d), også er opfyldt, og der som minimum er sikret en lineær (9) kurs hen imod de foreskrevne »fully loaded« kapitalkvoter, som omhandlet i stk. 1, litra e), og resultaterne af tilsynskontrol- og vurderingsprocessen.

                              c)

                              Kategori 3: Kreditinstitutter, som ikke opfylder kravene i stk. 1, litra a), b) eller c), bør i princippet ikke udlodde udbytte.

                        Kreditinstitutter, som ikke kan efterkomme denne henstilling, fordi de mener, at de er retligt forpligtede til at udlodde udbytte, bør straks kontakte deres fælles tilsynsteam.
                  Kreditinstitutter i kategori 1, 2 og 3, som omhandlet i stk. 2, litra a), b) og c), forventes også at opfylde søjle 2-vejledningen. Hvis et kreditinstitut ikke opfylder eller forventes ikke at opfylde kravene i søjle 2-vejledningen, bør det straks kontakte sit fælles tilsynsteam. ECB vil vurdere årsagerne til, at kreditinstituttets kapitalniveau er faldet eller forventes at falde og overveje at træffe passende og forholdsmæssige institutspecifikke foranstaltninger.
                  Institutionerne forventes også at tage højde for den potentielle indvirkning, som fremtidige ændringer i EU's retlige, reguleringsmæssige og regnskabsmæssige rammer måtte kunne have på kapitalkravet, i deres politik for udlodning og kapitalforvaltning. Medmindre der foreligger specifikke oplysninger om det modsatte, forventes det, at de fremtidige søjle 2-krav og søjle 2-vejledningen, som anvendes i kapitalplanlægningen, vil være på mindst samme niveau som det nuværende.

         II.

      Denne henstilling er rettet til signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn, som defineret i artikel 2, nr. 16 og 22, i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17).

         III.

      Denne henstilling er også rettet til de kompetente nationale myndigheder og de udpegede myndigheder, for så vidt angår mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, som defineret i artikel 2, nr. 7 og 23, i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17). De kompetente nationale myndigheder og udpegede myndigheder forventes at anvende denne henstilling på disse enheder og koncerner på den måde, som de finder passende (10).

         Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. januar 2020.

               Formand for ECB

            Christine LAGARDE

         (1)  EUT L 287 af 29.10.2013, s. 63.

         (2)  EUT L 141 af 14.5.2014, s. 1.

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1).

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2395 af 12. december 2017 om ændring af forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår overgangsordninger for afbødning af virkningen af indførelsen af IFRS 9 på kapitalgrundlaget og for behandlingen af eksponeringer mod visse offentlige enheder, der er denomineret i en hvilken som helst medlemsstats valuta, som store eksponeringer (EUT L 345 af 27.12.2017, s. 27).

         (6)  Den Europæiske Centralbanks henstilling ECB/2019/1 af 7. januar 2019 om politikker vedrørende udlodning af udbytte (EUT C 11 af 11.1.2018, s. 1).

         (7)  Alle buffere opfyldes på niveauet »fully loaded«.

         (8)  Kreditinstitutter kan drives i forskellige retlige former, f.eks. børsnoterede virksomheder og andre selskaber end aktieselskaber, såsom gensidige selskaber, andelsselskaber eller sparekasser. Begrebet »udbytte«, som omhandlet i denne henstilling, betegner enhver form for kontant udbetaling, der skal godkendes af generalforsamlingen.

         (9)  I praksis betyder det, at kreditinstitutterne i den resterende del af overgangsperioden i princippet skal tilbageholde en andel på mindst pro rata-beløbet om året af gabet i forhold til deres »fully loaded« egentlige kernekapitalprocent, deres kernekapitalprocent og deres samlede kapitalprocent, som omhandlet i stk. 1, litra e).

         (10)  Hvis denne henstilling anvendes på mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, som anser sig selv som ude af stand til at efterkomme den, fordi de mener, at de er retligt forpligtede til at udlodde udbytte, bør straks kontakte deres kompetente nationale myndigheder.


title: Rådets henstilling af den 20. juli 2020 om Belgiens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2020 2020/C 282/01

text:
               26.8.2020

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 282/1

      RÅDETS HENSTILLING
      af den 20. juli 2020
      om Belgiens nationale reformprogram for 2020 og med Rådets udtalelse om Belgiens stabilitetsprogram for 2020
      (2020/C 282/01)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
      som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
      som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
      som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
      som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet,
      som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
      som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
      som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,
      som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
      som tager følgende i betragtning:

                  (1)

                  Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen den årlige strategi for bæredygtig vækst, som markerede starten på det europæiske semester 2020 for samordning af de økonomiske politikker. Den tog behørigt hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder som proklameret af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen den 17. november 2017. Den 17. december 2019 vedtog Kommissionen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 (2) ligeledes rapporten om varslingsmekanismen, hvori Belgien ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dato vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet.

                  (2)

                  Den 26. februar 2020 blev landerapporten for 2020 for Belgien offentliggjort. Den indeholdt en vurdering af Belgiens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som Rådet vedtog den 9. juli 2019 (3) (»de landespecifikke henstillinger fra 2019«), opfølgningen på de landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget de foregående år, og Belgiens fremskridt med opfyldelsen af sine nationale Europa 2020-mål.

                  (3)

                  Den 11. marts 2020 erklærede Verdenssundhedsorganisationen officielt covid-19-udbruddet for en global pandemi. Den har skabt en alvorlig folkesundhedsmæssig krisesituation for borgere, samfund og økonomier. Den har sat de nationale sundhedssystemer under alvorligt pres, forstyrret de globale forsyningskæder, skabt volatilitet på de finansielle markeder, udløst efterspørgselschok og har haft negative konsekvenser for adskillige brancher. Den udgør en trussel mod folks job og indtægter samt mod virksomhedernes forretning. Den har ført til et større økonomisk chok, som allerede har alvorlige konsekvenser i Unionen. Den 13. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse, hvori den opfordrede til en koordineret økonomisk reaktion på krisen, der inddrager alle aktører såvel på nationalt plan som på EU-plan.

                  (4)

                  Adskillige medlemsstater har enten erklæret undtagelsestilstand eller truffet kriseforanstaltninger. Sådanne kriseforanstaltninger bør være strengt forholdsmæssige, nødvendige, begrænset i tid og i overensstemmelse med europæiske og internationale standarder. De bør være genstand for demokratisk kontrol og underlagt uafhængig domstolsprøvelse.

                  (5)

                  Den 20. marts 2020 vedtog Kommissionen en meddelelse om aktivering af stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul. Den generelle undtagelsesklausul som fastsat i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 3, artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97 samt artikel 3, stk. 5, og artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 (4) letter samordningen af budgetpolitikken i perioder med et alvorligt økonomisk tilbageslag. I meddelelsen af 20. marts 2020 fandt Kommissionen i lyset af det forventede alvorlige økonomiske tilbageslag som følge af covid-19-pandemien, at betingelserne for at aktivere den generelle undtagelsesklausul var opfyldt, og anmodede Rådet om at tilslutte sig denne konklusion. Den 23. marts 2020 tilsluttede medlemsstaternes finansministre sig Kommissionens vurdering. De var enige om, at det alvorlige økonomiske tilbageslag kræver en resolut, ambitiøs og koordineret reaktion. Aktiveringen af den generelle undtagelsesklausul giver mulighed for midlertidigt at afvige fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning, forudsat at dette ikke bringer den finanspolitiske holdbarhed på mellemlang sigt i fare. For så vidt angår den korrigerende del kan Rådet på grundlag af en henstilling fra Kommissionen beslutte at vedtage en revideret finanspolitisk kurs. Den generelle undtagelsesklausul suspenderer ikke procedurerne under stabilitets- og vækstpagten. Den tillader medlemsstaterne at fravige de budgetkrav, der normalt ville gælde, og sætter Kommissionen og Rådet i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger til koordinering af politikken inden for rammerne af pagten.

                  (6)

                  Der er brug for en vedholdende indsats for at begrænse og kontrollere spredningen af covid-19-pandemien, styrke de nationale sundhedssystemers modstandsdygtighed, afbøde de socioøkonomiske konsekvenser af pandemien ved hjælp af støtteforanstaltninger til fordel for virksomheder og husholdninger og sikre passende sundheds- og sikkerhedsforhold på arbejdspladsen med henblik på genoptagelsen af den økonomiske aktivitet. Unionen bør fuldt ud anvende de mange redskaber, den råder over, til at understøtte medlemsstaternes bestræbelser på disse områder. Samtidig bør medlemsstaterne og Unionen arbejde sammen om at tilrettelægge de foranstaltninger, der er nødvendige for at tilvejebringe en tilbagevenden til normalt fungerende samfund og økonomier og til bæredygtig vækst, idet blandt andet den grønne og den digitale omstilling integreres, og der trækkes på erfaringerne fra krisen.

                  (7)

                  Covid-19-krisen har fremhævet, hvordan fleksibiliteten i det indre marked giver mulighed for at tilpasse sig ekstraordinære forhold. For at sikre en hurtig og gnidningsløs overgang til genopretningsfasen og den frie bevægelighed for varer, tjenester og arbejdstagere bør de særlige foranstaltninger, der forhindrer det indre marked i at fungere normalt, afskaffes, så snart de ikke længere er absolut nødvendige. Den aktuelle krise har vist, hvor nødvendigt det er at have kriseberedskabsplaner i sundhedssektoren. Forbedrede indkøbsstrategier, diversificerede forsyningskæder og strategiske lagre af vigtige forsyninger udgør nogle af de centrale elementer for udformningen af mere omfattende kriseberedskabsplaner.

                  (8)

                  Unionens lovgivere har allerede foretaget ændringer af de relevante lovgivningsmæssige rammer ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 (5) og (EU) 2020/558 (6) for at sætte medlemsstaterne i stand til at anvende alle uudnyttede midler under de europæiske struktur- og investeringsfonde til at imødegå covid-19-pandemiens ekstraordinære virkninger. Disse ændringer vil bidrage til større fleksibilitet og forenkle og strømline procedurerne. For at lette likviditetspresset kan medlemsstaterne desuden drage fordel af en medfinansieringssats på 100 % fra Unionens budget i regnskabsåret 2020-2021. Belgien opfordres til fuldt ud at udnytte disse muligheder til at hjælpe de personer og brancher, der er mest berørt.

                  (9)

                  Covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser vil sandsynligvis blive ujævnt fordelt på tværs af regioner på grund af forskelle i specialiseringsmønstre. Det indebærer en betydelig risiko for, at de indbyrdes og interne regionale forskelle i Belgien øges. Da der samtidig er risiko for en midlertidig destabilisering af konvergensprocessen mellem medlemsstaterne, kræver den aktuelle situation målrettede politiske tiltag.

                  (10)

                  Den 30. april 2020 fremlagde Belgien sit nationale reformprogram for 2020 og sit stabilitetsprogram for 2020. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

                  (11)

                  Belgien er på nuværende tidspunkt omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten og af gældsreglen.

                  (12)

                  Den 13. juli 2018 henstillede Rådet, at Belgien sikrer, at den nominelle vækst i de primære offentlige nettoudgifter (7) ikke overstiger 1,8 % i 2019, hvilket svarer til en årlig strukturel tilpasning på 0,6 % af bruttonationalproduktet (BNP). Eftersom det blev vurderet, at Belgien i henhold til klausulen om strukturreformer var berettiget til den midlertidige afvigelse på 0,5 % af BNP, som landet havde anmodet om, blev den påkrævede strukturelle tilpasning for 2019 sænket til 0,1 % af BNP, hvilket svarer til en nominel vækst i de primære nettoudgifter på højst 2,8 % i 2019. Kommissionens samlede vurdering bekræfter, at der er en væsentlig afvigelse fra den anbefalede tilpasningssti i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2019 og for 2018 og 2019 samlet set. Dette er et relevant forhold i Kommissionens rapport, der er udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, og hvori det vurderes, om Belgien overholder gældskriteriet i 2019.

                  (13)

                  Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 forventer forbundsregeringen en forringelse af den samlede saldo fra et underskud på 1,9 % af BNP i 2019 til et underskud på 7,5 % af BNP i 2020. Efter at være faldet til 98,6 % af BNP i 2019 forventes den offentlige gældskvote ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 at stige til ca. 115 % i 2020. De makroøkonomiske og finanspolitiske udsigter er behæftet med stor usikkerhed på grund af covid-19-pandemien.

                  (14)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien og som led i en koordineret EU-tilgang har Belgien truffet rettidige budgetmæssige foranstaltninger til at øge sundhedssystemets kapacitet, inddæmme pandemien og yde hjælp til de personer og brancher, der er særlig hårdt ramt. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 beløber disse budgetmæssige foranstaltninger sig til 2,3 % af BNP. Foranstaltningerne omfatter en statslig ordning for midlertidig arbejdsløshedsunderstøttelse, en indkomstkompensation for selvstændige, statslige midler til kriserelaterede udgifter, forskellige regionale tilskud til virksomheder eller personer samt sektortilskud. Kvantificeringen af de underskudsforøgende foranstaltninger stemmer stort set overens med Kommissionens skøn, når der tages hensyn til den forskellige behandling af omkostningerne ved de automatiske stabilisatorer. Belgien har også bebudet foranstaltninger, der, skønt de ikke vil have direkte budgetvirkning, vil bidrage til at give virksomhederne likviditetsstøtte. Disse foranstaltninger vedrører både statslige og regionale lånegarantier til virksomheder og selvstændige, der ifølge stabilitetsprogrammet for 2020 udgør 11,8 % af BNP. Skatteudsættelser, navnlig af person- og selskabsskatter og sociale bidrag, er også blevet gennemført, men i stabilitetsprogrammet for 2020 er de ikke kvantificeret. Overordnet set stemmer de foranstaltninger, som Belgien har truffet, overens med retningslinjerne i Kommissionens meddelelse af 13. marts 2020. En fuldstændig gennemførelse af kriseforanstaltningerne og af finanspolitiske støtteforanstaltninger vil bidrage til at opretholde finanspolitisk holdbarhed på mellemlang sigt, forudsat at finanspolitikken efterfølgende atter fokuserer på at sikre en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt, så snart den økonomiske situation giver mulighed herfor.

                  (15)

                  Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2020, som tager udgangspunkt i en uændret politik, forventes Belgiens offentlige saldo at udgøre -8,9 % af BNP i 2020 og -4,2 % af BNP i 2021. Den offentlige gældskvote ventes at stige til 113,8 % af BNP i 2020.

                  (16)

                  Den 20. maj 2020 offentliggjorde Kommissionen en rapport udarbejdet i medfør af traktatens artikel 126, stk. 3, som følge af Belgiens manglende overholdelse af gældsreglen i 2019 og den planlagte overskridelse i 2020 af tærsklen for det offentlige underskud på 3 % af BNP. Overordnet set fremgår det af Kommissionens analyse, at underskudskriteriet og gældskriteriet som defineret i traktaten og i forordning (EF) nr. 1467/97 ikke er blevet opfyldt.

                  (17)

                  Som reaktion på covid-19-pandemien har de belgiske myndigheder vedtaget en omfattende pakke af foranstaltninger for at afbøde de sociale og økonomiske konsekvenser af den kraftige økonomiske tilbagegang. Der er oprettet en garantiordning på 50 mia. EUR til nye kortfristede kreditter til levedygtige virksomheder. Regionerne og sprogfællesskaberne har også indført garantier for overgangslån og almindelige erhvervslån, likviditetsstøtte til virksomheder i form af direkte lån samt foranstaltninger til økonomisk støtte til de virksomheder, der er hårdest ramt af covid-19-krisen. Tilbagebetalingsfristerne for eksisterende realkreditlån og erhvervslån kan forlænges. Der er indført midlertidig udsættelse af konkursbehandling for hårdt ramte virksomheder. For at sikre virksomhedernes forretningskontinuitet er der indført forskellige incitamenter, der skal tilskynde flere arbejdstagere til at forblive på arbejdspladsen eller til at genoptage arbejdet. Indbetaling af bidrag til social sikring og betaling af skatter såsom moms, selskabsskat og personlig indkomstskat kan i nogle tilfælde udskydes, eller der kan opnås fritagelse herfor. Forbundsregeringen har som følge af force majeure givet virksomheder, der er berørt af covid-19-krisen, mulighed for at gøre brug af ordningen for midlertidig arbejdsløshedsunderstøttelse med øgede ydelser. Selvstændige, hvis aktivitet afbrydes i mindst syv på hinanden følgende dage, kan få en månedlig indkomstkompensation. Den gradvise nedsættelse af arbejdsløshedsydelser er midlertidigt indefrosset. Forbundsregeringen forbereder endvidere en række yderligere foranstaltninger for at forhindre, at virksomheder bliver insolvente, bl.a. fritagelse for selskabsskat og personlig indkomstskat for skatteåret 2020.

                  (18)

                  Det belgiske sundhedssystem klarer sig godt med hensyn til akut behandling på hospitaler. Ikke desto mindre har covid-19-pandemien afdækket en række mangler i sundhedssystemets modstandsdygtighed, når det skal håndtere en alvorlig folkesundhedskrise. Dette tyder på, at Belgien står over for en strukturel mangel på sundhedspersonale, som der skal findes en løsning på. I den nærmeste fremtid vil det fortsat være afgørende at sikre en tilstrækkelig forsyning med kritiske lægemidler, herunder værnemidler, særligt til sundhedspersonale og arbejdstagere, der ved udøvelsen af deres erhverv kan blive udsat for virusset. En strategi for det offentlige sundhedsvæsen, der samordnes fuldt ud med politikker for forebyggelse og langtidspleje, vil fortsat være af afgørende betydning på kort og mellemlang sigt for at sikre, at folkesundhedskriser som f.eks. covid-19-pandemien kan håndteres på en effektiv måde. En gnidningsløs gennemførelse af den inden for rammerne af den tværministerielle konference om det offentlige sundhedsvæsen indgåede aftale, med hvilken der midlertidigt skal stilles hospitalspersonale og -infrastruktur (henhørende under forbundsstatens kompetence) til rådighed for langtidsplejefaciliteter (henhørende under det enkelte sprogfællesskabs kompetence) under covid-19-krisen, spiller en vigtig rolle i denne sammenhæng.

                  (19)

                  Efter at beskæftigelsen var nået op på et rekordhøjt niveau i 2019 og i begyndelsen af 2020, har væksten i beskæftigelsen i Belgien med covid-19-krisen fået en brat afslutning. Belgiens eksisterende offentlige indkomststøtteordninger såsom ordningen for midlertidig arbejdsløshed for arbejdstagere og overgangsordningen for selvstændige giver en delvis kompensation for indkomsttab som følge af nedsat arbejdstid. Disse arbejdsfordelingsordninger spiller en vigtig rolle med hensyn til at mindske produktionsnedgangens virkning på beskæftigelsesniveauet. Ikke desto mindre forventes ledigheden at stige til 7 % i 2020 og falde noget til 6,6 % i 2021. For at undgå, at stigningen i arbejdsløsheden bliver strukturel, er der behov for en yderligere indsats for at styrke effektiviteten af de nuværende aktive arbejdsmarkedspolitikker, som fortsat er lav, da en høj andel af de arbejdsløse deltager i aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, mens overgangen fra arbejdsløshed til beskæftigelse stadig er lav. Der bør lægges særlig vægt på at sikre en samlet tilgang til personer, der befinder sig længst væk fra arbejdsmarkedet, og som sandsynligvis vil blive hårdest ramt af de negative socioøkonomiske konsekvenser af covid-19-krisen. De sårbare grupper omfatter især lavtuddannede, personer med indvandrerbaggrund og personer med handicap. Desuden er skattekilen på arbejde i gennemsnit stadig høj for alle lønmodtagere, undtagen for de meget lavt lønnede (50 % af gennemsnitslønnen). Dette er en vigtig årsag til de relativt høje arbejdsomkostninger, der kan have en negativ indvirkning på efterspørgslen efter arbejdskraft, navnlig for så vidt angår job med lav produktivitet.

                  (20)

                  Arbejdskraftens mobilitet bør fremmes for at imødekomme behovene i sektorer, hvor der er stor mangel på arbejdskraft, herunder sundhedssektoren, informations- og kommunikationsteknologisektoren samt tekniske og andre erhverv. Dette vil blive ledsaget af store behov for omskoling og opkvalificering og kræve, at voksnes deltagelse i uddannelse og erhvervsuddannelse øges, bl.a. ved at anvende perioder med nedsat arbejdstid. Der er bekymring for, at de eksisterende ordninger for uddannelsesincitamenter ikke når ud til dem, der ville få mest gavn af dem, såsom lavtuddannede, ældre arbejdstagere og personer med indvandrerbaggrund. Dårlige sprogkundskaber udgør en væsentlig hindring, navnlig på arbejdsmarkedet i det tosprogede Bruxelles. Sprogfællesskaberne træffer foranstaltninger for at øge optaget på uddannelser inden for videnskab, teknologi, ingeniørvæsen og matematik, men der er mulighed for mere omfattende strategier for at imødekomme den fremtidige efterspørgsel på arbejdsmarkedet. De digitale færdigheder ligger generelt på et godt niveau, men forbliver uændrede. Blandt unge, og navnlig blandt unge med et lavt uddannelsesniveau, ligger niveauet for digitale færdigheder under EU-gennemsnittet og er i de seneste år blevet forringet. Ud over de nødvendige læreruddannelser og mentorordninger er adgang til passende udstyr og internetforbindelse for alle studerende af afgørende betydning for at sikre adgangen til fjernundervisning. Dette er også nødvendigt for at sikre, at de eksisterende uligheder i uddannelsessystemet ikke bliver mere udtalte som følge af covid-19-krisen.

                  (21)

                  Belgien har indført mange ordninger med henblik på at understøtte virksomhedernes likviditet, herunder en statsgarantiordning for lån og en række regionale ordninger, der er anmeldt under de midlertidige rammebestemmelser for statslige foranstaltninger til støtte for økonomien under den nuværende covid-19-pandemi. En effektiv gennemførelse af sådanne ordninger, herunder gennem finansielle mellemmænd, er afgørende for at sikre, at virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder (SMV'er) og selvstændige, kan gøre brug af disse ordninger for at beskytte sig og muliggøre en hurtigere genopretning. Ved udformningen og gennemførelsen af disse foranstaltninger er det vigtigt at tage hensyn til banksektorens, herunder de finansielle mellemmænds, modstandsdygtighed.

                  (22)

                  På trods af regeringens indsats udgør den administrative byrde for virksomhederne ca. 7 mia. EUR om året (1,6 % af BNP), hvoraf den største del hidrører fra overholdelse af skatte- og arbejdsmarkedslovgivningen. Skattesystemet er komplekst som følge af forskellige skatteudgifter. Lønadministrationen for virksomheder er kompleks, navnlig for virksomheder, der skal arbejde med de forskellige regionale systemer. Virksomheder oplever i stadig større grad forsinkelser i udbetalinger fra offentlige myndigheder, hvilket bidrager til virksomhedskonkurser og en forværring af erhvervsklimaet. Der er lange ventetider i forbindelse med byggetilladelser samt tilslutning af elektricitet og vand. Hvad angår overdragelse af fast ejendom, er Belgien blandt de langsomste og dyreste lande i Unionen. Der er betydelige regionale forskelle i adgangskrav til håndværksvirksomhed/bygge- og anlægsvirksomhed. Den samlede virkning af kraftig regulering, høje lønomkostninger og stivheder på arbejdsmarkedet hæmmer detailbranchens resultater. Reglerne for butikkers åbningstider, salgsfremmende foranstaltninger, rabatter og distributionskanaler for receptfri medicin udgør en byrde for detailhandlernes erhvervsmiljø. Indførelsen af 5G kan blive forsinket af bl.a. strenge miljø- og sundhedsstandarder for strålingsbeskyttelse (navnlig i Bruxelles), der varierer fra region til region, den høje beskatning på antenner i Bruxelles og den lange ventetid for tilladelser til opstilling af antennemaster. På insolvensområdet findes der ikke en særlig, forenklet udenretslig tvistbilæggelsesprocedure for SMV'er, og kun skyldnere kan indlede konkursbehandling. På trods af gradvise forbedringer udgør den utilstrækkelige digitalisering og manglen på ressourcer fortsat en udfordring for retssystemet. Langvarige procedurer på det forvaltningsretlige område forårsager betydelige forsinkelser i forbindelse med offentlige udbud og udstedelse af byggetilladelser. De vigtigste håndhævende myndigheder inden for markedsovervågning, konkurrence og jernbanetransport er underbemandede.

                  (23)

                  For at fremme den økonomiske genopretning vil det være vigtigt at fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer, bl.a. gennem relevante reformer, hvilket også vil bidrage til den industrielle omstilling. Som anført i den nationale energi- og klimaplan for 2021-2030 har Belgien betydelige investeringsbehov på området bæredygtig transport, navnlig for at afhjælpe trafikal overbelastning og fremme elektrisk mobilitet. Før covid-19-krisen havde de belgiske regioner bebudet store flerårige planer for transportinfrastrukturen. Der foretages store investeringer i jernbanetrafikken i forstæderne omkring Bruxelles, signalgivning, havne og grænseoverskridende jernbaneforbindelser. Der er også betydelige investeringer i gang i metro-, sporvogns- og businfrastrukturen i Bruxelles. I den nationale energi- og klimaplan blev der også udpeget betydelige investeringsbehov på området produktion af vedvarende energi og fleksibel energiproduktion, sammenkoblinger, intelligente net, lagring samt energieffektivitet for at opfylde de europæiske energi- og klimamål, efterkomme Belgiens juridiske tilsagn om en fuldstændig udfasning af atomkraft inden 2025 og renovere 80 % af den del af bygningsmassen, der er opført inden indførelsen af energinormer. I modsætning til den relativt høje private forsknings- og udviklingsintensitet ligger den offentlige forsknings- og udviklingsintensitet fortsat lidt lavere end i de fleste medlemsstater med et sammenligneligt økonomisk udviklingsniveau. Belgien risikerer at sakke bagud i forbindelse med indførelsen af 5G, da landet ikke er i gang med at forberede tildelingen af 5G-pionerbåndene inden for de frister, der er fastsat i EU-lovgivningen. I marts 2020 indledte de belgiske myndigheder en offentlig høring om midlertidige nationale licenser for tilrådighedsstillelse af en frekvensmængde på 200 MHz i 3.6-3.8 GHz-båndet som en midlertidig løsning. Programmeringen for Fonden for Retfærdig Omstilling, som er genstand for et forslag fra Kommissionen, for 2021-2027 kan hjælpe Belgien med at imødegå nogle af de udfordringer, der følger af omstillingen til en klimaneutral økonomi, navnlig inden for de områder, der er omhandlet i bilag D til landerapporten for 2020. Det vil sætte Belgien i stand til at gøre bedst mulig brug af fonden.

                  (24)

                  Hvor de landespecifikke henstillinger, der fremgår af denne henstilling (»de landespecifikke henstillinger fra 2020«), har fokus på at imødegå covid-19-pandemiens socioøkonomiske konsekvenser og lette den økonomiske genopretning, omhandlede de landespecifikke henstillinger fra 2019 også reformer, der er væsentlige for at imødegå strukturelle udfordringer på mellemlang og lang sigt. De landespecifikke henstillinger fra 2019 er stadig relevante, og de vil fortsat være genstand for overvågning i forbindelse med næste års europæiske semester. Det gælder også de landespecifikke henstillinger fra 2019 vedrørende investeringstiltag inden for den økonomiske politik. Alle de landespecifikke henstillinger fra 2019 bør tages med i betragtning i den strategiske programmering af midlerne under samhørighedspolitikken efter 2020, herunder ved afbødningsforanstaltninger og exitstrategier i forbindelse med krisen.

                  (25)

                  Det europæiske semester danner rammen for løbende samordning af den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i Unionen, hvilket kan bidrage til en bæredygtig økonomi. Medlemsstaterne har i deres nationale reformprogrammer for 2020 gjort status over de fremskridt, der er gjort med opfyldelsen af De Forenede Nationers mål for bæredygtig udvikling (»verdensmålene«). Ved at sikre en fuldstændig efterlevelse af de landespecifikke henstillinger fra 2020 vil Belgien bidrage til opfyldelsen af verdensmålene og til de fælles bestræbelser på at sikre konkurrencedygtig bæredygtighed i Unionen.

                  (26)

                  Det er afgørende at sikre en nøje samordning af økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union for at opnå en hurtig genopretning og overvinde de økonomiske konsekvenser af covid-19-pandemien. Belgien bør som en medlemsstat, der har euroen som valuta, sikre, at dets politikker fortsat er i overensstemmelse med henstillingerne fra 2020 vedrørende euroområdet og koordineret med henstillingerne for de øvrige medlemsstater, der har euroen som valuta, under samtidig hensyntagen til de politiske retningslinjer fra Eurogruppen.

                  (27)

                  Som led i det europæiske semester 2020 har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Belgiens økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2020. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet for 2020, det nationale reformprogram for 2020 samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de landespecifikke henstillinger, der er rettet til Belgien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Belgien, men også til deres overensstemmelse med Unionens regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i Unionen ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger.

                  (28)

                  Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet for 2020, og dets udtalelse (8) afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

            HENSTILLER, at Belgien i 2020 og 2021 iværksætter tiltag med henblik på at:

                  1.

                  træffe alle nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagtens generelle undtagelsesklausul til effektivt at imødegå covid-19-pandemien, understøtte økonomien og støtte det efterfølgende opsving, føre en finanspolitik, der tager sigte på at opnå en forsvarlig budgetstilling på mellemlang sigt og sikre en holdbar gæld, og samtidig øge investeringerne, så snart den økonomiske situation tillader det, styrke sundhedssystemets generelle modstandsdygtighed og sikre forsyning med kritiske lægemidler

                  2.

                  afbøde de beskæftigelsesmæssige og sociale konsekvenser af covid-19-krisen, navnlig ved at fremme effektive, aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger og tilskynde til udviklingen af færdigheder

                  3.

                  sikre en effektiv gennemførelse af foranstaltningerne med henblik på at støtte SMV'er og selvstændige med likviditet samt forbedre erhvervsklimaet, fremrykke modne offentlige investeringsprojekter og tilskynde til private investeringer for at fremme den økonomiske genopretning samt målrette investeringer mod den grønne og den digitale omstilling, navnlig infrastruktur til bæredygtig transport, ren og effektiv produktion og anvendelse af energi, den cirkulære økonomi, digital infrastruktur som f.eks. 5G-net og gigabitnet samt forskning og innovation.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2020.

               På Rådets vegne

            J. KLOECKNER

               Formand

         (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer (EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25).

         (3)  EUT C 301 af 5.9.2019, s. 1.

         (4)  Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (EFT L 209 af 2.8.1997, s. 6).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (7)  De primære offentlige nettoudgifter består af de samlede offentlige udgifter minus renteudgifter, udgifter til EU-programmer, som fuldt ud modsvares af EU-midler, og ikkediskretionære ændringer i udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse. Nationalt finansierede faste bruttoinvesteringer udjævnes over en fireårsperiode. Diskretionære foranstaltninger på indtægtssiden eller lovbestemte indtægtsforøgelser er medregnet. Engangsforanstaltninger på både udgifts- og indtægtssiden er modregnet.

         (8)  I henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1466/97.


title: Kommissionens henstilling (EU) 2021/402 af 4. marts 2021 om en effektiv og aktiv støtte til beskæftigelse efter covid-19-krisen (EASE)

text:
               8.3.2021

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 80/1

      KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2021/402
      af 4. marts 2021
      om en effektiv og aktiv støtte til beskæftigelse efter covid-19-krisen (EASE)
      EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Udbruddet af covid-19 og de ekstraordinære foranstaltninger, der er nødvendige for at begrænse spredningen af virusset og beskytte liv, har forårsaget et stort og langvarigt økonomisk chok i Den Europæiske Union. I det tredje kvartal af 2020 var EU's BNP næsten 4,2 % lavere end i samme kvartal det foregående år. Et stærkt, men ufuldstændigt opsving fulgte fra den anden halvdel af 2020, men den fornyede stigning i antallet af inficerede personer forventes at medføre en moderat dæmpning og forsinke genoprettelsen indtil anden halvdel af 2021 (1).

                  (2)

                  Den politiske reaktion på covid-19-pandemien på både nationalt og EU-plan har været medvirkende til at begrænse covid-19-pandemiens socioøkonomiske virkning. Anvendelsen af arbejdsfordelingsordninger og lignende foranstaltninger til at bevare arbejdspladser har indtil videre hjulpet med at holde arbejdsløshedsstigningen proportionel med faldet i den økonomiske aktivitet. På EU-plan er arbejdsløshedsprocenten steget med mindre end et procentpoint mellem det første og det tredje kvartal af 2020. Politikker har haft gavn af fleksibel finansiering fra de europæiske struktur- og investeringsfonde inden for rammerne af investeringsinitiativerne som reaktion på coronavirusset (CRII (2) og CRII Plus (3)) og fra det europæiske instrument for midlertidig støtte til mindskelse af risiciene for arbejdsløshed i en nødsituation (SURE) (4).

                  (3)

                  Fremadrettet vil de kriseudløste ændringer i forbrugsmønstrene samt den dobbelte grønne og digitale omstilling, som er støttet af den europæiske grønne pagt (5) og den europæiske digitale strategi (6), forandre vores økonomier. Nogle sektorer kommer sig måske ikke helt før senere hen, hvis nogensinde, og virksomhederne kan komme ud på den anden side af denne krise med store finansielle vanskeligheder (7). Selv om den europæiske grønne pagt fremmer vores vækststrategi, og overgangen til en grønnere økonomi forventes at skabe op til 2 mio. nye arbejdspladser inden 2050 i hele EU (8), risikerer arbejdspladser i visse sektorer og regioner at forsvinde. Denne udvikling kan medføre en stigning i arbejdsløsheden på kort sigt, mens skabelsen af nye arbejdspladser af høj kvalitet kan tage tid afhængigt af de økonomiske udsigter og den tilgængelige kvalificerede arbejdskraft. Stigende arbejdsløshed og øget inaktivitet ville medføre tab af færdigheder, som kan have negative virkninger for de pågældende personer og for økonomien som helhed. Uden effektive opkvalificerings- og omskolingsforanstaltninger risikerer arbejdsløsheden at vare ved.

                  (4)

                  Hvis der politisk ikke bliver reageret tilstrækkeligt, vil det sandsynligvis gå mest ud over de unge. Stigningen i ungdomsarbejdsløsheden har været det tredobbelte af den generelle arbejdsløshedsprocent mellem det første og det tredje kvartal af 2020 (9). En forsinket indtræden på arbejdsmarkedet kan påvirke denne generation i flere år fremover.

                  (5)

                  Krisen vil sandsynligvis også påvirke situationen på arbejdsmarkedet negativt for grupper, som er ugunstigt stillet eller underrepræsenteret på arbejdsmarkedet, som f.eks. kvinder, ældre arbejdstagere, kortuddannede, personer med handicap, dem, der bor i landdistrikter og fjerntliggende områder, LGBTIQ-personer, romaer og andre etniske eller racemæssige minoriteter, som er i særlig risiko for at blive udelukket eller diskrimineret, samt personer med migrantbaggrund. Selv om den gennemsnitlige beskæftigelsesgrad blandt kvinder i EU er højere i dag end nogensinde før, oplever mange kvinder stadig barrierer i forbindelse med at komme og forblive på arbejdsmarkedet, og deres beskæftigelsesgrad bør forbedres (10).

                  (6)

                  En strategisk tilgang på EU-plan og nationalt plan er nødvendig for gradvist at gå fra de nødforanstaltninger, som er truffet i forbindelse med pandemien, til de foranstaltninger, som er nødvendige for at gøre reallokeringen af arbejdskraft og kapital under genopretningen nemmere. EU's medlemsstater bør i fællesskab fremme en dynamisk, beskæftigelsesintensiv og inkluderende genopretning og gøre den grønne og digitale omstilling på det europæiske arbejdsmarked nemmere. Man bør være opmærksom på de risici, der er ved at udfase nødforanstaltningerne, uden at der er nye effektive politikker på plads til at støtte arbejdstagerne og virksomhederne under genopretningen.

                  (7)

                  En sammenhængende række aktive arbejdsmarkedspolitikker, der består af midlertidige ansættelses- og omstillingsincitamenter, færdighedspolitikker og forbedrede arbejdsformidlinger (herefter benævnt »effektiv og aktiv støtte til beskæftigelse« eller »EASE-foranstaltninger«) er nødvendige for at støtte omstillingerne på arbejdsmarkedet i forbindelse med genopretningen og den grønne og den digitale omstilling, så der fuldt ud gøres brug af den tilgængelige EU-finansiering til dette formål.

                  (8)

                  Rettidig og veludformet støtte til beskæftigelse kan være til gavn for arbejdstagerne, virksomhederne, økonomien og samfundet. Hvis de støttes rettidigt og aktivt, vil arbejdstagerne i de kriseramte økonomiske sektorer med større sandsynlighed finde arbejde af høj kvalitet i ekspanderende sektorer, som f.eks. de grønne og digitale sektorer, eller i sektorer med innovative forretningsmodeller, men også i den sociale økonomi og i sektorer, der mangler kvalificeret arbejdskraft, som f.eks. sundheds- og plejesektoren.

                  (9)

                  Ansættelsesincitamenter på arbejdsmarkedet kan være effektive til at fremme skabelsen af arbejdspladser af høj kvalitet under svag økonomisk vækst i løbet af de første faser af genopretningen. De bør målrettes og udformes til at lette jobskifte og skabelse af arbejdspladser, hvilket ikke ville have fundet sted uden disse incitamenter. Målgrupper kan bl.a. være sårbare og underrepræsenterede grupper, herunder unge mennesker, der træder ind på arbejdsmarkedet. Særlig støtte til praktikpladser kan være effektiv til udvikling af de færdigheder, som kræves på arbejdsmarkedet, og til at hjælpe unge mennesker med at komme i arbejde. Derudover kan omstillingsincitamenter, som tilskynder til ansættelsen af arbejdstagere, som er i risiko for at blive afskediget af nye arbejdsgivere, bidrage til at gøre disse omstillinger nemmere og øge udbuddet af færdigheder i ekspanderende sektorer. Støtte til iværksætteri, med særligt fokus på de unge, kvinder og sociale iværksættere, kan med fordel supplere sådanne foranstaltninger, herunder støtte til at hjælpe dem med at håndtere nogle af SMV'ernes største udfordringer, som f.eks. lovgivningsmæssige forpligtelser, forsinkede betalinger og adgang til finansiering.

                  (10)

                  Økonomisk litteratur viser, at ansættelsesincitamenter kan medføre større gennemsnitlige gevinster i beskæftigelsen end andre typer aktive arbejdsmarkedspolitikker. Sammen med uddannelsesprogrammer har de de største virkninger på mellemlang til lang sigt, da de forbedrer arbejdstagernes beskæftigelsesegnethed og deres færdigheder. Ansættelses- og omstillingsincitamenter sammen med oplæring på arbejdspladsen kan være mere effektive i forbindelse med at fremskaffe relevante færdigheder til arbejdsmarkedet end andre former for uddannelse. Risikoen for, at disse incitamenter kunne bidrage til arbejdspladser, som ville været blevet skabt under alle omstændigheder, kan mindskes ved hjælp af målretning, overvågning og fortsatte ansættelseskrav. Derudover er denne risiko mindre i en krisesammenhæng, når ansættelses- og omskolingsforanstaltninger med større sandsynlighed har en positiv virkning (11).

                  (11)

                  Muligheder for opkvalificering og omskoling rettet mod arbejdsmarkedets behov kan være til gavn for alle virksomheder og arbejdstagere, men særlig for dem, der er blevet afskediget eller er i risiko for at blive afskediget på grund af betydelige strukturelle ændringer på arbejdsmarkederne. Disse tiltag bør baseres på relevant viden om færdigheder og en individualiseret tilgang, der sikrer, at arbejdstagere har adgang til en individuel ret til uddannelse. Korte uddannelseskurser kan spille en vigtigt rolle, og kan certificeres med mikroeksamensbeviser, sammen med støtte til partnerskaber mellem offentlige og private interessenter.

                  (12)

                  Effektive politikker, der støtter jobskifte, bør ledsages af velfungerende arbejdsformidlinger med styrket institutionel kapacitet, som er i stand til at levere skræddersyet støtte til jobsøgende, herunder gennem en øget brug af digitale værktøjer.

                  (13)

                  I den europæiske ramme for effektive lærlingeuddannelser af høj kvalitet (12) og kvalitetsrammen for praktikophold (13) gives der vejledning og bedste praksisser, som vil blive endnu mere relevante i forbindelse med genopretningen. Små og mellemstore virksomheder (SMV'er) bør særlig støttes i at udbyde lærepladser, herunder gennem midlertidige ansættelsesbonusser eller omkostningsreduktioner, hvor det er relevant.

                  (14)

                  Arbejdsmarkedets parter spiller en vigtig rolle, når det kommer til at hjælpe med bedre at genopbygge vores økonomier, samtidig med at de gennem dialog bidrager til at håndtere pandemiens beskæftigelsesmæssige og sociale konsekvenser samt udfordringerne ved den grønne og den digitale omstilling. EU-kvalitetsrammen for foregribelse af forandringer og omstruktureringer fremmer bl.a. deres engagering i omstruktureringer, i foregribelse af forandringer og i identificering af behov for færdigheder.

                  (15)

                  I forbindelse med omstrukturering af virksomheder vil det være essentielt at gøre reallokering af arbejdskraft nemmere. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1023 (14) sikrer, at levedygtige virksomheder i finansielle vanskeligheder har adgang til effektive tidlige varslingsmekanismer og rammer for forebyggende rekonstruktion for at kunne fortsætte deres drift. I EU-kvalitetsrammen for foregribelse af forandringer og omstruktureringer (15) fastsættes gode praksisser for foregribelse af behov for færdigheder og uddannelse i processerne for omstrukturering af virksomheder.

                  (16)

                  Målet med den nye industristrategi for Europa (16) er at opbygge en globalt konkurrencedygtig, klimaneutral, ren, cirkulær og digitaliseret europæisk industri. Det drejer sig om europæiske industrielle økosystemer, som omfatter alle aktører i en værdikæde: fra virksomheder til den akademiske verden, forskningsenheder, serviceudbydere og leverandører. Identificeringen af økosystemerne kan skabe brugbare rammer for kortlægningen af behovene for færdigheder.

                  (17)

                  Ifølge den europæiske søjle for sociale rettigheder har alle ret til støtte til at forbedre deres udsigter til beskæftigelse eller selvstændig virksomhed, herunder støtte til jobsøgning og uddannelse, alt imens ansættelsesvilkårene skal leve op til kvalitetskriterierne (17).

                  (18)

                  For at kunne fremme inklusivitet kræver det, at der gives lige muligheder i omstillingerne på arbejdsmarkedet for alle mennesker uanset køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering. Kortuddannede voksne og personer med migrantbaggrund bør forblive i fokus. Ligeledes bør intet område lades i stikken, hverken store byer eller landdistrikter, kystområder eller fjerntliggende områder i hele EU, herunder regionerne i den yderste periferi.

                  (19)

                  Pakken til støtte for ungdomsbeskæftigelse (18) blev vedtaget i lyset af de trængsler, som unge mennesker oplevede i hele EU, for at give dem et springbræt, som kunne hjælpe dem på vej mod en stabil indtræden på arbejdsmarkedet. Som reaktion herpå har medlemsstaterne vedtaget to henstillinger fra Rådet med henblik på at styrke både ungdomsgarantien (19) og erhvervsrettet uddannelse (20), og de er nu ved at gennemføre dem.

                  (20)

                  I den europæiske dagsorden for færdigheder med henblik på bæredygtig konkurrenceevne, social retfærdighed og modstandsdygtighed (21) fastsættes en omfattende plan for støtte til udviklingen af flere og bedre færdigheder med henblik på at gøre tilpasningen til et arbejdsmarked under forandring nemmere. Derudover tilskynder pagten for færdigheder (22) offentlige og private organisationer til at gøre en fælles indsats for at opkvalificere og omskole folk i Europa.

                  (21)

                  Politiske pakker med EASE-foranstaltninger vil være mest effektive, hvis de bliver støttet af de rigtige rammebetingelser, herunder moderne arbejdsmarkedsinstitutioner, fjernelse af hindringer for virksomheders investeringer, indtræden på markedet, vækst og udtræden af markedet, et effektivt skatte- og socialsikringssystem og en velfungerende offentlig administration, i en overordnet kontekst af finanspolitisk bæredygtighed. Gennemførelsen af de tilknyttede landespecifikke henstillinger, som Rådet har vedtaget inden for rammen af det europæiske semester, er så meget desto vigtigere for at støtte den økonomiske genopretning og sikre, at den medfører vedvarende virkninger.

                  (22)

                  Det kræver tilstrækkelige ressourcer til finansieringen af EASE-foranstaltningerne at håndtere udfordringerne på arbejdsmarkedet i forbindelse med genopretningen og den grønne og den digitale omstilling. Som et horisontalt princip skal medlemsstaterne sikre, at der ikke forekommer dobbeltfinansiering fra EU-programmer og -instrumenter. De skal også sikre, at disse støtteforanstaltninger er udformet til at overholde statsstøttereglerne, hvor det er relevant.

                  (23)

                  Aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger og foranstaltninger rettet mod forbedringen af de offentlige arbejdsformidlingers kapacitet kan være kvalificerede til at få støtte fra strukturfondene, navnlig Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) (23) og Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) (24), såvel som Fonden for Retfærdig Omstilling (25), Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen for afskedigede arbejdstagere (EGF) (26), genopretningsbistanden til samhørighed og til områder i Europa (REACT-EU) (27) og Brexittilpasningsreserven (28). Medlemsstaterne kan også drage nytte af støtte fra instrumentet for teknisk støtte (TSI) (29) til udformningen og gennemførelsen af reformer inden for færdigheder og aktive arbejdsmarkedspolitikker.

                  (24)

                  De foranstaltninger, der er beskrevet i denne henstilling, til at støtte jobskabelsen og beskæftigelsen, navnlig dem, der håndterer relevante udfordringer, som er blevet identificeret i de tilknyttede landespecifikke henstillinger, kan blive understøttet af genopretnings- og resiliensfaciliteten som en del af sammenhængende pakker af reformer og investeringer. De EASE-foranstaltninger, som medlemsstaterne foreslår i deres genopretnings- og resiliensplaner, bør leve op til de støtteberettigelses- og vurderingskriterier, der er fastsat i forordningen om oprettelse af faciliteten (30). Som hovedregel kan faciliteten ikke finansiere tilbagevendende udgifter medmindre der er tale om behørigt begrundede tilfælde, og den kan kun finansiere reformer og investeringer, som har en vedvarende virkning, og som medfører strukturelle ændringer i administrationen eller i relevante politikker. Finansiering fra faciliteten vil kun blive givet efter positiv vurdering fra Kommissionen af de enkelte foranstaltninger, som medlemsstaten har foreslået, Rådets godkendelse af planerne og en tilfredsstillende opnåelse af de tilknyttede milepæle og mål.

                  (25)

                  I Rådets konklusioner om det europæiske semester 2021 (31) tilskyndes medlemsstaterne til at medtage vigtige reformer og investeringer på områderne arbejdsmarked, socialpolitik, sundhedspleje og uddannelse i deres genopretnings- og resiliensplaner. I Kommissionens vejledning til medlemsstaterne om planerne (32) understreges det, at planerne bør være en mulighed for at fremme en stærk politisk indsats ved at støtte et skift i beskæftigelsespolitikkerne fra opretholdelse af beskæftigelsen til skabelse af arbejdspladser af høj kvalitet og støtte jobskifte med henblik på at lette og fremme strukturelle ændringer —

            VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

                  1.

                  I lyset af udfordringerne på arbejdsmarkedet, som er resultatet af covid-19-pandemien, den fortsatte omstilling fra sektorer i tilbagegang til økonomiske aktiviteter, som har større vækstpotentiale og strategisk værdi i forbindelse med den grønne og den digitale omstilling, og demografiske forandringer, bør medlemsstaterne fremme en beskæftigelsesintensiv genopretning, tilskynde til udvikling af færdigheder og støtte folk i deres overgang til nye job af høj kvalitet i overensstemmelse med følgende retningslinjer:

         Sammenhængende politiske pakker til støtte af omstillinger på arbejdsmarkedet

                  2.

                  Medlemsstaterne bør udvikle sammenhængende politiske pakker med en kombination af midlertidige og permanente foranstaltninger med henblik på at håndtere de udfordringer på arbejdsmarkedet, som er forårsaget af pandemien, og lykkes med den grønne og den digitale omstilling.

                  3.

                  Disse politiske pakker bør bestå af de tre komponenter, der redegøres for i denne henstilling: i) ansættelses- og omstillingsincitamenter og støtte til iværksætteri, ii) muligheder for opkvalificering og omskoling samt støtteforanstaltninger og iii) forbedret støtte fra arbejdsformidlinger til jobskifte. Disse foranstaltninger benævnes herefter EASE-foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør navnlig:

                              —

                              suppleres med gennemførelsen af de tilknyttede landespecifikke henstillinger, som Rådet har vedtaget inden for rammen af det europæiske semester

                              —

                              baseres på en kortlægning af behovene for færdigheder og mulige mangler i økonomiske sektorer og regioner, herunder de industrielle økosystemer som defineret i den nye industristrategi for Europa, med henblik på at identificere dem med det højeste potentiale for at skabe arbejdspladser af høj kvalitet og lette omstillingen til en klimaneutral, ressourceeffektiv og cirkulær økonomi i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt

                              —

                              have et særligt fokus på den grønne og den digitale omstilling, som også bygger på de udfordringer og muligheder, som er blevet identificeret i de nationale energi- og klimaplaner, og på de ugunstigt stillede og underpræsenterede grupper på arbejdsmarkedet, navnlig unge mennesker og kvinder.

                  4.

                  Medlemsstaterne bør tilskynde arbejdstagerne og arbejdsgivernes repræsentanter til at foregribe behovene for menneskelig kapital, herunder gennem fælles diagnoser, individualiseret støtte og eksterne partnerskaber, med henblik på at levere støtte til arbejdstagerne i overensstemmelse med EU-kvalitetsrammen for foregribelse af forandringer og omstruktureringer.

                  5.

                  Medlemsstaterne bør anvende social dialog og engagere arbejdsmarkedets parter i udformningen, gennemførelsen og evalueringen af de politikker, som de udarbejder til håndteringen af de udfordringer på arbejdsmarkedet, som covid-19-krisen har skabt.

            i)   Ansættelses- og omstillingsincitamenter og støtte til iværksætteri

                  6.

                  Medlemsstaterne bør gøre brug af ansættelses- og omstillingsincitamenter for at fremme skabelsen af arbejdspladser af høj kvalitet og støtte arbejdstagernes beskæftigelsesegnethed, idet de ledsager omstillinger på arbejdsmarkedet fra sektorer i tilbagegang til ekspanderende sektorer, herunder grønne og digitale sektorer. Disse ordninger bør være målrettede, midlertidige, hvor støtten gradvist udfases over tid, og fastsætte passende sikkerhedskontroller med henblik på at sikre, at de nyligt skabte arbejdspladser er holdbare og bevares efter incitamenternes udløb. De bør typisk også indeholde en stærk uddannelseskomponent med arbejdsmarkedsrelevans og tage hensyn til arbejdsmarkedsbehovenes regionale dimension, hvor det er relevant.

                  7.

                  Medlemsstaterne bør indføre eller styrke støtteordninger for lærepladser og betalt praktik, navnlig i mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder og i sektorer, der står overfor særlige færdighedsmangler. Disse ordninger bør indeholde en stærk uddannelseskomponent og være underkastet overvågning og evaluering, hvilket vil bane vejen til en stabil integration på arbejdsmarkedet. Der bør tilknyttes støtte til de relevante rammer, der fremmer arbejdspladser af høj kvalitet, som f.eks. den europæiske ramme for effektive lærlingeuddannelser af høj kvalitet eller kvalitetsrammen for praktikophold.

                  8.

                  Medlemsstaterne bør støtte tilskud, lån og egenkapital til etablering af virksomhed for at fremme iværksætteri og forbedre de selvstændiges adgang til social beskyttelse. Indsatserne bør kombinere finansiel og ikkefinansiel støtte til iværksættere, genstartere og potentielle iværksættere. Skræddersyet støtte bør udformes på en inkluderende måde til dem, der kommer fra underrepræsenterede og ugunstigt stillede grupper, og til sociale, grønne og digitale projekter.

            ii)   Muligheder for opkvalificering og omskoling og støtteforanstaltninger

                  9.

                  Medlemsstaterne bør iværksætte omfattende færdighedsstrategier for de forskellige økonomiske sektorer og økosystemer og dermed støtte samarbejdet mellem virksomheder, arbejdsmarkedets parter, uddannelsesinstitutioner, offentlige arbejdsformidlinger og andre relevante interessenter i alle industrielle økosystemer og værdikæder eller regioner i overensstemmelse med pagten for færdigheder og lette tværsektoriel og geografisk mobilitet også med henblik på at muliggøre den grønne og digitale omstilling.

                  10.

                  Medlemsstaterne bør udvikle ajourført viden om arbejdsmarked og færdigheder, herunder på regionale, grænseoverskridende og sektorielle niveauer, der kan danne grundlag for læseplaner og støtte offentlige arbejdsformidlinger. Viden om færdigheder bør være bredt tilgængelig for enkeltpersoner og relevante interessenter.

                  11.

                  Medlemsstaterne bør sikre, at udbuddet af uddannelse og erhvervsuddannelse opfylder behovene på arbejdsmarkedet. Særlig bør erhvervsrettede uddannelsesprogrammer tilbyde en afbalanceret blanding af erhvervsmæssige færdigheder og kompetencer og skabe muligheder for arbejdsbaseret læring og lærlingeuddannelser, med fokus på unge mennesker. Korte kurser, som er mere tilpasset fagfolks behov, kan gøre fleksible karriereveje nemmere for bl.a. ældre mennesker.

                  12.

                  Medlemsstaterne bør give voksne, uanset deres aktuelle stilling på arbejdsmarkedet, rettigheder til kvalitetssikret erhvervsuddannelses- og erhvervsvejledning med henblik på at imødekomme deres fremtidige faglige behov. Hvis man kombinerer sådanne rettigheder med betalt uddannelsesorlov, hvor det er muligt, kan det maksimere deres potentiale.

                  13.

                  Medlemsstaterne bør styrke kapaciteterne til anerkendelsen og valideringen af læring og erfaring, som er opnået uden for formel uddannelse, for at sikre, at arbejdstagere kan formidle deres færdigheder til fremtidige arbejdsgivere og dermed fremme en effektiv reallokering af arbejdstagere i overensstemmelse med Rådets henstilling af 2012 om validering af ikkeformel og uformel læring samt dens evaluering fra 2020. I den forbindelse kan mikroeksamensbeviser gøre overførbarheden og anerkendelsen af læringsresultater, som er blevet opnået ved korte kurser eller læringserfaringer, nemmere.

            iii)   Forbedret støtte fra arbejdsformidlinger til jobskifte

                  14.

                  Medlemsstaterne bør give individualiseret støtte til jobsøgende, hvilket omfatter rådgivning, vejledning og mentorordninger, vurdering og validering af kompetencer, hjælp til jobsøgning, støtte til iværksætteri og henvisning til sociale tjenester, hvor det er nødvendigt. Der bør rettes særlig opmærksomhed mod unge mennesker, navnlig dem, der træder ind på arbejdsmarkedet, og mod modarbejdelsen af kønsrelaterede skævheder og andre former for diskrimination.

                  15.

                  Medlemsstaterne bør tilbyde støtte til de arbejdstagere, der er påvirket af omstruktureringer af virksomheder, i tæt samarbejde med virksomheder, der søger yderligere færdigheder og arbejdskraft. En sådan støtte kunne indebære individualiserede karriereveje, at give dem de færdigheder, der er nødvendige i overgangen til forskellige stillinger inden for den samme virksomhed, genansættelsesplaner eller ekstern uddannelse eller genplacering i andre virksomheder kombineret med lettelse af den grænseoverskridende mobilitet og fremme af anerkendelse og validering af færdigheder.

                  16.

                  Medlemsstaterne bør sikre, at de offentlige arbejdsformidlinger har den nødvendige driftsmæssige kapacitet til direkte at yde eller bidrage til ydelsen af de forskellige former for støtte, som er nævnt ovenfor. Outreachaktiviteter arrangeret af de offentlige arbejdsformidlinger i samarbejde med sociale tjenester bør fremmes med særligt fokus på langtidsledige unge, som er svære at nå ud til, eller inaktive unge.

         Finansieringsmuligheder, overvågning og rapportering

                  17.

                  Medlemsstaterne bør afsætte tilstrækkelige ressourcer til finansieringen af EASE-foranstaltningerne, samtidig med at det sikres, at der ikke forekommer dobbeltfinansiering fra EU-programmer og -instrumenter. Medlemsstaterne bør sikre, at støtteforanstaltningerne er udformet til at overholde statsstøttereglerne, hvor det er relevant.

                  18.

                  Medlemsstaterne bør fuldt ud udnytte den støtte, der er tilgængelig på EU-plan fra strukturfondene, navnlig Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) og Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), fra Fonden for Retfærdig Omstilling, Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF), genopretningsbistanden til samhørighed og til områder i Europa (REACT-EU), Brexittilpasningsreserven og instrumentet for teknisk støtte (TSI), til at udforme og gennemføre EASE-foranstaltninger.

                  19.

                  Medlemsstaterne bør inkludere EASE-foranstaltningerne i de genopretnings- og resiliensplaner, som er indgivet til Kommissionen til støtte under genopretnings- og resiliensfaciliteten. I overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i de retlige rammer for genopretnings- og resiliensfaciliteten, vil sådanne foranstaltningers støtteberettigelse afhænge af bl.a. deres tilpasning til omfanget af og målene for faciliteten, deres bidrag til håndteringen af de udfordringer, der er blevet identificeret i de relevante landespecifikke henstillinger, som Rådet har vedtaget inden for rammen af det europæiske semester, og deres komplementaritet og koordinering med andre EU-programmer og -instrumenter med henblik på fuldt ud at gøre fuld og optimal brug af den tilgængelige støtte.

                  20.

                  Medlemsstaterne bør overvåge og evaluere EASE-foranstaltningerne, så der kan blive udviklet flere evidensbaserede politikker og interventioner, hvilket sikrer en effektiv brug af ressourcerne og positivt afkast af investeringerne, og bør via eksisterende rammer rapportere om erfaringer og fremskridt med hensyn til at fremme beskæftigelse og støtte jobmobilitet.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 4. marts 2021.

               På Kommissionens vegne

            Nicolas SCHMIT

               Medlem af Kommissionen

         (1)  Europa-Kommissionen (2021): European Economic Forecast — Winter 2021 (Interim). European Economy, Institutional Paper 144, februar 2021.

         (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/460 af 30. marts 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013, (EU) nr. 1303/2013 og (EU) nr. 508/2014 for så vidt angår særlige foranstaltninger til mobilisering af investeringer i medlemsstaternes sundhedssystemer og andre dele af deres økonomier som reaktion på covid-19-udbruddet (investeringsinitiativ som reaktion på coronavirusset) (EUT L 99 af 31.3.2020, s. 5).

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/558 af 23. april 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1301/2013 og (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår særlige foranstaltninger med henblik på at give ekstraordinær fleksibilitet med hensyn til anvendelsen af de europæiske struktur- og investeringsfonde som reaktion på covid-19-udbruddet (EUT L 130 af 24.4.2020, s. 1).

         (4)  Rådets forordning (EU) 2020/672 af 19. maj 2020 om oprettelse af et europæisk instrument for midlertidig støtte til mindskelse af risiciene for arbejdsløshed i en nødsituation (SURE) som følge af covid-19-udbruddet (EUT L 159 af 20.5.2020, s. 1).

         (5)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget, »Den europæiske grønne pagt« (COM(2019) 640 final).

         (6)  Europa-Kommissionen (2020), EU-strategi »Europas digitale fremtid i støbeskeen«.

         (7)  Ifølge en analyse udarbejdet af personale i Den Internationale Betalingsbank kan en betydelig stigning i virksomhedskonkurser forventes i slutningen af 2021 i de udviklede økonomier. Se også: R. Banerjee, G. Cornelli og E. Zakrajšek (2020) »The outlook for business bankruptcies«, BIS Bulletin No 30.

         (8)  Europa-Kommissionen (2019), »Employment and Social Developments in Europe 2019«.

         (9)  Mellem det første og det tredje kvartal af 2020 steg arbejdsløshedsprocenten blandt unge mennesker mellem 15 og 24 år med 3 procentpoint, mens den generelle arbejdsløshedsprocent steg med 0,8 procentpoint. Kilde: Eurostat.

         (10)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Et EU med ligestilling: strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder 2020-2025 (COM(2020) 152 final).

         (11)  Programmer for aktive arbejdsmarkedspolitikker er ofte særlig vellykkede, hvis deltagerne tilmelder sig programmet i nedgangstider og forlader programmet i en periode med gunstige økonomiske forhold. D. Card, J. Kluve & A. Weber (2018), »What works? A meta-analysis of recent active labor market program evaluations«, Journal of the European Economic Association, 16(3), 894-931, s. 34.

         (12)  Rådets henstilling af 15. marts 2018 om en europæisk ramme for effektive lærlingeuddannelser af høj kvalitet (EUT C 153 af 2.5.2018, s. 1).

         (13)  Rådets henstilling af 10. marts 2014 om en kvalitetsramme for praktikophold (EUT C 88 af 27.3.2014, s. 1).

         (14)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1023 af 20. juni 2019 om rammer for forebyggende rekonstruktion, gældssanering og udelukkelse og om foranstaltninger med henblik på mere effektive procedurer for rekonstruktion, insolvensbehandling og gældssanering og om ændring af direktiv (EU) 2017/1132 (rekonstruktions — og insolvensdirektivet) (EUT L 172 af 26.6.2019, s. 18).

         (15)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: En EU-kvalitetsramme for foregribelse af forandringer og omstruktureringer (COM(2013) 882 final).

         (16)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: En ny industristrategi for Europa (COM(2020) 102 final).

         (17)  Rådet for Den Europæiske Union (2017), Interinstitutionel proklamation til støtte for den europæiske søjle for sociale rettigheder.

         (18)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Støtte til ungdomsbeskæftigelse: en bro til job for den næste generation (COM(2020) 276 final).

         (19)  Rådets henstilling af 30. oktober 2020 om en bro til job — styrkelse af ungdomsgarantien og erstatning af Rådets henstilling af 22. april 2013 om oprettelsen af en ungdomsgaranti 2020/C 372/01 (EUT C 372 af 4.11.2020, s. 1).

         (20)  Rådets henstilling af 24. november 2020 om erhvervsrettet uddannelse med henblik på bæredygtig konkurrenceevne, social retfærdighed og modstandsdygtighed 2020/C 417/01 (EUT C 417 af 2.12.2020, s. 1).

         (21)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Den europæiske dagsorden for færdigheder med henblik på bæredygtig konkurrenceevne, social retfærdighed og modstandsdygtighed (COM(2020) 274 final).

         (22)  Europa-Kommissionen (2020), Pagten for færdigheder.

         (23)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Socialfond Plus (ESF+) (COM(2018) 382 final).

         (24)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden (COM(2018) 372 final).

         (25)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Fonden for Retfærdig Omstilling (COM(2020) 22 final).

         (26)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF) (COM(2018) 380 final).

         (27)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/2221 af 23. december 2020 om ændring af forordning (EU) nr. 1303/2013 for så vidt angår supplerende midler og gennemførelsesordninger med henblik på at yde bistand til fremme af kriseafhjælpning i forbindelse med covid-19-pandemien og dens sociale konsekvenser og til forberedelse af en grøn, digital og modstandsdygtig genopretning af økonomien (REACT-EU) (EUT L 437 af 28.12.2020, s. 30).

         (28)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Brexittilpasningsreserven (COM(2020) 854 final).

         (29)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af et instrument for teknisk støtte (COM(2020) 409 final).

         (30)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241 af 12. februar 2021 om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten (EUT L 57 af 18.2.2021, s. 17).

         (31)  Rådets konklusioner om det europæiske semester 2021: Beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige strategi for bæredygtig vækst 2021.

         (32)  SWD(2021) 12 final, del 1/2.