               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 18.5.2016
            COM(2016) 343 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Rumæniens nationale reformprogram for 2016og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2016

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Rumæniens nationale reformprogram for 2016

                  og med Rådets udtalelse om Rumæniens konvergensprogram for 2016

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 9, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Rumænien blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse.

               (2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Rumænien 2016
                  6
                offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Rumæniens fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Rumæniens nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse
                  7
               . Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Rumænien ikke er berørt af makroøkonomiske ubalancer.

               (3)Den 28. april 2016 fremlagde Rumænien sit nationale reformprogram for 2016 og sit konvergensprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  8
               .

               (5)Det tredje betalingsbalanceprogram (2013-2015) sluttede i september 2015, uden at der blev foretaget nogen afsluttende gennemgang. Den tredje formelle gennemgang (16.-30. juni 2015) af gennemførelsen af programbetingelserne er endnu ikke afsluttet. Der er gjort visse fremskridt på flere områder, men nuværende og tidligere programresultater er blevet undermineret på centrale politikområder. Overvågningen efter programmets afslutning blev påbegyndt den 1. oktober 2015 og vil fortsætte, indtil mindst 70 % af det lån, der blev ydet som led i det første betalingsbalanceprogram, er tilbagebetalt, dvs. som minimum frem til foråret 2018.

               (6)Rumænien er i øjeblikket omfattet af den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. I konvergensprogrammet for 2016 forventer regeringen en forringelse af den offentlige saldo fra -0,7 % i 2015 til -2,9 % af BNP i 2016 og 2017. Der forventes ligeledes en forværring af den strukturelle saldo. I programmet forventes der en afvigelse fra den mellemfristede budgetmålsætning – et strukturelt underskud på 1 % af BNP – som blev opfyldt i 2014 og 2015, og der forventes ikke nogen tilbagevenden til målsætningen i indeværende programperiode. I konvergensprogrammet forventes det, at den offentlige gældskvote forbliver under 40 % i hele programperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk for 2016 og lettere optimistisk for 2017. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en betydelig afvigelse både i 2016 og, under antagelse af uændret politik, i 2017. I Kommissionens forårsprognose 2016 anslås det offentlige underskud desuden at udgøre 3,4 % af BNP i 2017, dvs. over traktatens referenceværdi på 3 % af BNP. På grundlag af vurderingen af konvergensprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Rumænien ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Derfor vil derfor være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016 og 2017.

               (7)Bestemmelserne i Rumæniens budgetramme er fornuftige, men i praksis anvendes rammen ikke effektivt. Ingen af de nylige underskudsforøgende budgetforanstaltninger blev iværksat og vedtaget efter standardbudgetproceduren. I 2015 tilsidesattes både kravet om, at nye lovgivningsinitiativer, som øger de offentlige udgifter eller mindsker de offentlige indtægter, skal indeholde en af finansministeriet verificeret konsekvensanalyse, og kravet om, at udgiftslofter skal overholdes og kompenserende foranstaltninger foreslås ved indtægtsnedgang. I praksis har det finanspolitiske råd meget kort tid til at reagere på budgetforslag, og der bliver ikke taget tilstrækkeligt hensyn til dets udtalelser og henstillinger. I budgettet for 2016 er målet et underskud på statens finanser på 2,95 % af BNP, hvilket medfører en betydelig afvigelse fra den mellemfristede målsætning. Det udgør en afvigelse fra den nationale budgetramme.

               (8)En række foranstaltninger, der skal forbedre skatteinddrivelsen og overholdelsen af skattereglerne, er under gennemførelse. De omfatter obligatoriske kasseapparater, skærpede regler for kontant betaling, en ny momsregistreringsprocedure, en øget revisionsindsats fra skattemyndighedens (ANAF) side og løbende omstrukturering af skattemyndigheden. Udbredt skatteunddragelse og ringe overholdelse af skattereglerne er fortsat en udfordring. Sort arbejde og manglende opgivelse af indkomst påvirker fortsat skatteprovenuet negativt og forvrider økonomien. Effektiviteten af foranstaltninger, som bl.a. arbejdstilsynet har truffet for at dæmme op for manglende opgivelse af indkomst, er stadig begrænset.

               (9)Parlamentets behandling af loven om udligning af den lovbestemte pensionsalder for mænd og kvinder har nu stået på siden 2013. Hvis den blev vedtaget, ville det øge ældre kvinders arbejdsmarkedsdeltagelse betydeligt, reducere pensionsforskellene mellem kønnene og mindske kvindernes risiko for fattigdom i alderdommen.

               (10)Situationen på arbejdsmarkedet blev bedre i 2015. Arbejdsløsheden er lav, og beskæftigelsesfrekvensen har været stigende. Langtidsledigheden er under EU-gennemsnittet. Der er dog fortsat betydelige udfordringer, især med hensyn til den høje andel af unge, der hverken er i beskæftigelse eller under uddannelse, og det opsøgende arbejde med henblik på at aktivere dem effektivt er begrænset.

               (11)Den nationale arbejdsformidling er bagud med at tilbyde jobsøgende personaliserede tjenester, og de tjenester, som arbejdsgiverne tilbydes, er begrænsede, skønt de har pligt til at opslå ledige stillinger via den nationale arbejdsformidling. En procedure for skræddersyet bistand til forskellige kategorier af arbejdsløse er vedtaget, men endnu ikke gennemført. Samarbejdet mellem arbejdsformidlingen og socialforsorgen er særdeles begrænset, og det gør aktiveringen af modtagere af offentlig forsørgelse endnu vanskeligere.

               (12)Mindstelønnen, som er blandt de laveste i EU, er steget betydeligt siden 2013, og manglen på objektive kriterier for fastsættelsen af den skaber usikkerhed. Der er nedsat en trepartsarbejdsgruppe, der skal arbejde på reformen af fastsættelsen af mindstelønnen, men der findes fortsat ingen klare retningslinjer eller kriterier, som tager højde for mindstelønnens indvirkning på jobskabelse, sociale forhold og konkurrenceevne. Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter er fortsat svag.

               (13)Risikoen for fattigdom eller social udstødelse i Rumænien er blandt de højeste i EU. Arbejdsmarkedsaktiveringen af personer på offentlig forsørgelse er meget begrænset, særlig i landdistrikter. Det sociale referenceindeks, som de sociale ydelser beregnes på grundlag af, bliver ikke ajourført regelmæssigt ud fra den økonomiske situation, hvilket i det lange løb kan få konsekvenser for ydelsernes tilstrækkelighed. Loven om minimumsinklusionsindkomst, som forventes at forbedre målretningen og tilstrækkeligheden af ydelserne og arbejdsmarkedsaktiveringen af modtagere af minimumsinklusionsindkomst, er nu blevet forelagt parlamentet med henblik på vedtagelse. Flere af foranstaltningerne i regeringens 'fattigdomsbekæmpelsespakke' tager dog sigte på at løse dette problem gennem en helhedsorienteret tilgang (uddannelse, sundhed, bolig, socialsikring og transport).

               (14)Rumænien står fortsat over for udfordringer på uddannelsesområdet. Der findes strategier for bl.a. livslang læring, erhvervsuddannelse, videregående uddannelse og skolefrafald. Skolefrafaldet ligger dog fortsat betydeligt over EU-gennemsnittet. Det skyldes til dels betydelige forsinkelser i gennemførelsen af den strategi, der blev godkendt i 2015. Forebyggende og korrigerende programmer er begrænsede. Sårbare grupper som romaer og børn fra fattige familier oplever fortsat hindringer i adgangen til og gennemførelsen af uddannelse af høj kvalitet, særlig i landdistrikterne. Inden for førskoleundervisning og børnepasning har Rumænien taget skridt til at støtte dårligt stillede 4-6-åriges børnehavegang. Der er fortsat kun begrænsede børnepasningsordninger for 0-3-årige. Ny lovgivning, der udvider bestemmelserne om forældreorlov, kan sammen med utilstrækkelige incitamenter til at arbejde lægge yderligere hindringer i vejen for kvinders arbejdsmarkedsdeltagelse. Optaget på erhvervsuddannelser på gymnasieniveau ligger over EU-gennemsnittet, men frafaldsprocenten er fortsat høj. Succesraten for videregående uddannelser er stigende, men kvaliteten og arbejdsmarkedsrelevansen af de videregående uddannelser er begrænset. Deltagelsen i voksenundervisning er meget lav.

               (15)Resultaterne på sundhedsområdet i Rumænien er meget ringe. Den forventede levetid ved fødslen ligger et godt stykke under EU-gennemsnittet, både for mænd og kvinder. Tilgængeligheden af sundhedspleje og den store afhængighed af hospitalsbehandling er fortsat et stort problem. Den udbredte anvendelse af uformel betaling gør sundhedsplejen mindre tilgængelig for lavtlønnede. Rumænien har truffet foranstaltninger, der skal gøre sundhedsplejen mere tilgængelig for pensionister med lav indkomst og for samfundsgrupper, der lever afsides eller isoleret. Et netværk af social- og sundhedsformidlere er ved at blive etableret, og der er fremsat forslag til en lov om kollektive tjenester. Udflytning af handicappede fra institutionerne er fortsat en udfordring.

               (16)Rumænien har taget skridt til at tilføre det rumænske sundhedssystem flere midler og afhjælpe systemets ineffektive ressourceudnyttelse. Reformerne vedrører bl.a. afvikling af restancer i sundhedssektoren, øget holdbarhed af udgifterne til lægemidler, gennemførelse af e-sundhedsløsninger, forbedret finansiering af sundhedssystemet, udarbejdelse af en strategi for overførsel af ressourcer fra hospitalsbaseret sundhedspleje til forebyggende og primær sundhedspleje samt centraliserede indkøbsprocedurer. Manglende administrativ kapacitet forsinker imidlertid gennemførelsen af den nationale sundhedsstrategi 2014-2020. Særlig begrænses sundhedssystemets effektivitet af forsinkelser i strømliningen af hospitalssektoren og omstillingen fra pleje af indlagte patienter til mere omkostningseffektiv ambulant behandling.

               (17)Den vigtigste skævhed i udviklingen i Rumænien er mellem byområder og landdistrikter. Resultaterne inden for beskæftigelse, det sociale område, sundhedspleje og uddannelse er dårligere i landdistrikterne, og folk har langt ringere adgang til uddannelse, lægehjælp, grundlæggende forsyningsydelser og offentlige tjenester, fordi den lokale administrative kapacitet er lav og fragmenteret. Samtidig hæmmes den socioøkonomiske udvikling i landdistrikterne af en underudviklet transportinfrastruktur og begrænset offentlig og privat transport, hvortil kommer høje transportomkostninger mellem hjem og arbejde og begrænset adgang til bredbåndsinfrastruktur. Lav merværdi i landbruget og manglende økonomisk diversificering gør det vanskeligt at udvikle en holdbar økonomi i landdistrikterne. En høj andel af arbejdsstyrken i landdistrikterne arbejder i subsistens- og semisubsistenslandbrug, som er forbundet med skjult arbejdsløshed eller ulønnet familiearbejde, lav produktivitet og fattigdom. En fattigdomsbekæmpelsespakke, der hovedsagelig skal finansieres med EU-midler, muliggør en helhedsorienteret tilgang til fattigdomsbekæmpelse, herunder i landdistrikterne. Der er planer om at oprette integrerede lokalsamfundsteams, der kan tilbyde dårligt stillede lokalsamfund flere forskellige integrerede tjenester, men planerne er endnu ikke gennemført.

               (18)Den strategiske ramme for en reform af den offentlige forvaltning kom på plads i 2014, men gennemførelsen af den skred langsomt frem i 2015. I 2016 er der vedtaget en række vigtige initiativer, der skal øge gennemsigtigheden og effektiviteten i den offentlige forvaltning. Forsinkelserne i vedtagelsen af en generel og gennemsigtig strategi for forvaltning af de menneskelige ressourcer, særlig vedrørende ansættelse/udnævnelse, medarbejderbedømmelse, løn og karriereudvikling i alle personalekategorier samt uddannelse giver anledning til vilkårlighed i forbindelse med vigtige procedurer og beslutninger. Dette har sammen med ustabile organisationsstrukturer en negativ indvirkning på centraladministrationens uafhængighed og professionalisme og derfor også på dens effektivitet. Indviklede administrative procedurer, et ineffektivt system for offentlige indkøb og udbredt korruption hæmmer leveringen af tjenester (herunder e-forvaltningstjenester), både til befolkningen og erhvervslivet. Der gøres fortsat ikke tilstrækkelig brug af strategisk planlægning, programbudgettering, høringer og evidensbaseret politisk beslutningstagning. Disse udfordringer vanskeliggør gennemførelsen af vigtige politikker på en lang række områder, blandt andet effektiv udnyttelse af de til rådighed værende EU-midler og anden finansieringsstøtte.

               (19)Statsejede virksomheder, som indtager en dominerende stilling i en række vigtige økonomiske sektorer, klarer sig dårligt. Disse virksomheder er særligt udbredte i vigtige infrastruktursektorer. De tegner sig således for 44 % af omsætningen og 77 % af beskæftigelsen i energisektoren. Tallene for transportsektoren er henholdsvis 24 % og 28 %. Regeringens hastebekendtgørelse 109/2011 vedrørende ledelsesreformen i statsejede virksomheder blev ophøjet til lov den 10. maj 2016 med ændringer, der tilpasser hastebekendtgørelsen bedre til international god praksis. Rumænien har genoptaget rekrutteringen af professionelle ledere, der skal erstatte de midlertidige ledere i flere statsejede virksomheder, men processen går langsommere end oprindeligt bebudet. Det ville øge gennemsigtigheden og ansvarligheden i de statsejede virksomheder, hvis vedtagelsen af årlige budgetter og godkendelsen og offentliggørelsen af reviderede årsregnskaber blev fremrykket. En ny lov om privatisering er ved at blive forberedt. Den kommer dog muligvis til at indeholde bestemmelser, som er i modstrid med lovgivningen om virksomhedsledelse. Det er særligt bekymrende, at der sandsynligvis vil være sammenfald mellem den særlige privatiseringsadministrators og virksomhedsledelsernes ansvarsområder.

               (20)På trods af de retlige institutioners indsats for at tackle korruption på højt niveau, er korruption til stede i mange økonomiske sektorer, og både embedsmænd og folkevalgte på alle forvaltningsniveauer samt embedsmænd og andre ansatte i offentlige institutioner er indblandet. Rumænien er ved at gennemføre en række større retsreformer, men domstolenes store arbejdsbyrde, forudsigeligheden og den korrekte fuldbyrdelse af retsafgørelser og udefrakommende pression mod domstolene giver fortsat anledning til bekymring. Inden for rammerne af mekanismen for samarbejde og kontrol modtager Rumænien henstillinger på områderne retsreform og bekæmpelse af korruption. Derfor omfatter de landespecifikke henstillinger for Rumænien ikke disse områder.

               (21)Den finansielle sektor er blevet stærkere, men er fortsat sårbar over for nationale lovgivningsinitiativer. Den nyligt vedtagne lov om gældseftergivelse, der anvendes med tilbagevirkende kraft på den eksisterende beholdning af lån, kan udgøre en udfordring for en række kreditinstitutter og svække låneaktiviteten. Loven kan øge risiciene med hensyn til stabiliteten i den finansielle sektor og dermed få konsekvenser for økonomien som helhed. Af andre forhold, der kan have en negativ indvirkning på bankerne, kan nævnes forslaget om at konvertere lån i udenlandsk valuta til lån i lokal valuta og visse domstolsafgørelser om urimelige kontraktvilkår i låneaftaler.

               (22)Infrastruktur, der er utilstrækkelig eller af dårlig kvalitet, er en af de faktorer, der volder flest problemer i forbindelse med erhvervsvirksomhed i Rumænien, og den udgør en hindring for handel og økonomisk udvikling. Skønt der for nylig er sket en mindre forbedring, ligger Rumænien fortsat sidst blandt sammenlignelige lande i regionen, for så vidt angår opfattelsen af kvaliteten af transport- og kommunikationsinfrastrukturen. Dets vej- og motorvejsnet er lille i forhold til sammenlignelige lande og landets størrelse. Vedtagelsen af den overordnede transportplan og den tilhørende jernbanereform er blevet forsinket gentagne gange.

               (23)Rumænien har det næstlaveste offentlige investeringsniveau blandt sammenlignelige lande, og som det eneste af disse lande er dets offentlige investeringer faldet hvert eneste år siden 2008. Landet har både for nylig og løbende gjort en indsats for at styrke samarbejdet på tværs af ministerier, omorganisere systemet for offentlige indkøb og forbedre planlægningen og gennemførelsen af investeringsprojekter. Ikke desto mindre er forberedelsen af offentlige investeringsprojekter stadig utilstrækkelig og præget af modtagelighed for udefrakommende påvirkning. Udvælgelsen af projekter vanskeliggøres fortsat af, at der mangler planlægning på mellemlang og lang sigt og strategiske prioriteter, at det er nødvendigt, at et højt antal beslutningstagere når til enighed, at finansministeriets enhed for evaluering af offentlige investeringer kun har begrænsede håndhævelsesbeføjelser, og at det nationale program for lokaludvikling mangler udvælgelseskriterier.

               (24)Trods markante forbedringer af omkostningskonkurrenceevnen og handelsresultaterne er den ikkeomkostningsrelaterede konkurrenceevne fortsat en udfordring. Strukturelle barrierer er til hinder for overgangen til en økonomi med højere værditilvækst og begrænser Rumæniens evne til at skabe holdbar vækst. Indviklede administrative procedurer, stadige finans- og skattepolitiske ændringer og ringe erhvervsvilkår influerer fortsat negativt på investeringsbeslutningerne. Udbredt skatteunddragelse og sort arbejde mindsker skatteprovenuet og forvrider økonomien. Små og mellemstore virksomheders adgang til finansiering er fortsat begrænset.

               (25)Inden for rammerne af det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Rumæniens økonomiske politik, som den har offentliggjort i landerapporten 2016. Den har også vurderet konvergensprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Rumænien i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Rumænien, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger. De henstillinger,der afgives som led i Det Europæiske Semester, er afspejlet i henstilling 1 til 4 nedenfor.

               (26)På baggrund af denne vurdering har Rådet gennemgået konvergensprogrammet, og dets udtalelse
                  9
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Rumænien i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Begrænse afvigelsen fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,5 % af BNP i 2017, medmindre den mellemfristede budgetmålsætning kan opfyldes med en mindre indsats. Sikre anvendelsen af budgetrammen og yderligere forbedre overholdelsen af skattelovgivningen og skatteinddrivelsen. Sikre, at lovgivningsinitiativer ikke underminerer retssikkerheden og bringer den finansielle stabilitet i fare. Om nødvendigt vedtage foranstaltninger, som afbøder disse risici.

               2.Styrke den nationale arbejdsformidlings tjenester til arbejdsgivere og jobsøgende, særlig ved at skræddersy dens tjenester til de jobsøgendes profil, knytte tjenesterne bedre sammen med socialforsorgens tjenester og lave opsøgende arbejde blandt unge, der ikke er registreret. I samarbejde med arbejdsmarkedets parter fastlægge objektive kriterier for fastsættelse af mindstelønnen. Træffe foranstaltninger til at nedbringe skolefrafaldet og øge udbuddet af undervisning af høj kvalitet, ikke mindst blandt romaer. Vedtage udligningen af pensionsalderen for mænd og kvinder.

               3.Dæmme op for uformel betaling inden for det offentlige sundhedssystem og øge tilgængeligheden af ambulant behandling. Styrke uafhængigheden og gennemsigtigheden af forvaltningen af de menneskelige ressourcer i den offentlige administration. Forenkle administrative procedurer for erhvervslivet og offentligheden. Styrke virksomhedsledelsen af statsejede virksomheder.

               4.Forbedre adgangen til integrerede offentlige tjenester, udvide den grundlæggende infrastruktur og fremme økonomisk diversificering, særlig i landdistrikterne. Vedtage og gennemføre den overordnede transportplan. Styrke prioriteringen og forbedringen af offentlige investeringsprojekter.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 343 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 og P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  SWD(2016) 91final.

                     (7)
                  COM(2016) 95 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 18.5.2016
            COM(2016) 345 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Slovakiets nationale reformprogram for 2016og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2016

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Slovakiets nationale reformprogram for 2016

                  og med Rådets udtalelse om Slovakiets stabilitetsprogram for 2016

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  2
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  3
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  4
               , som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  5
               , hvori Slovakiet ikke blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet
                  6
               . Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet. Da Slovakiet har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i Den Økonomiske og Monetære Union, bør Slovakiet sikre en fuldstændig og rettidig implementering af denne henstilling.

               (2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Slovakiet 2016
                  7
                offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Slovakiets fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Slovakiets nationale Europa 2020-mål.

               (3)Den 29. april 2016 fremlagde Slovakiet sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  8
               .

               (5)Slovakiet er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Regeringen planlægger i sit stabilitetsprogram for 2016 at forbedre den offentlige saldo til -1,9 % af BNP i 2016 og dernæst gradvist til -1,3 % af BNP i 2017. Ifølge stabilitetsprogrammet vil den mellemfristede budgetmålsætning — et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP — kunne nås i 2019.  Ifølge programmet forventes den aftalte gældskvote at nå 52,9 % i 2016 og at falde yderligere til 47,3 % i 2019. Det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for disse budgetfremskrivninger, er realistisk. Det foranstaltninger, der skal understøtte de planlagte mål for underskuddet for 2017 og frem, er dog ikke tilstrækkeligt specificerede. På grundlag af Kommissionens forårsprognose for 2016 risikerer Slovakiet at afvige en smule fra den mellemfristede budgetmålsætning i 2016, hvorimod landet forventes at opnå den anbefalede tilpasning i 2017 med uændrede politikker. Rådet er på baggrund af sin vurdering af stabilitetsprogrammet og i betragtning af Kommissionen forårsprognose for 2016 af den opfattelse, at Slovakiet forventes at være i bred overensstemmelse med stabilitets- og vægtpagtens bestemmelser. Der er ikke desto mindre behov for yderligere foranstaltninger for at sikre efterlevelse i 2016. Til det formål er det meget vigtigt at få vedtaget de længe ventede bindende udgiftslofter og gennemført programmet om "værdi for pengene", således at effektivitet af de offentlige udgifter forbedres med planlagte udgiftsanalyser inden for bestemte områder.

               (6)De offentlige finansers bæredygtighed på lidt længere sigt er fortsat en udfordring i Slovakiet. Dette skyldes især den forventede stigning i de aldersrelaterede udgifter til sundhedspleje og pensioner. Stigningen i Slovakiets pensionsudgifter frem til 2060 forventes at blive blandt de højeste i EU på grund af en aldrende befolkning og et lavt fødselstal. Den lovbestemte pensionsalder i Slovakiet er forholdsvis lav, bl.a. på grund af faktorer, der spiller ind på den forventede levealder. Sundhedsudgifterne er dem, der vejer tungest i de aldersrelaterede omkostninger. De offentlige sundhedsudgifter forventes at stige betydeligt på længere sigt, men dog fra et forholdsvist lavt niveau. På trods af visse forbedringer er sundhedsindikatorerne fortsat meget lave i Slovakiet. For at øge omkostningseffektiviteten i sundhedssektoren har regeringen truffet foranstaltninger både med hensyn til behandling af indlagte patienter og ambulante patienter. Bestræbelserne på at indføre en integreret behandlingsmodel fortsætter. Hvorvidt reformen bliver en succes, afhænger formodentlig af, at de vigtigste aktører tager ansvar for den, at sundhedscentre og hospitaler integreres samt, at det nødvendige personale afsættes. På trods af at der er vedtaget foranstaltninger til at begrænse en yderlige gældsætning i de offentlige hospitaler, er mange stadig i en ringe økonomisk tilstand. Det er stadig en udfordring at få vendt den negative økonomiske udvikling helt, såsom omstrukturering af hospitalskapaciteten, indførelse af et eventuelt godtgørelsessystem og øget konkurrence i forbindelse med offentlige indkøb på sundhedsområdet. Hvad angår behandling af ambulante patienter, skyldes de praktiserende lægers ringe kontrol til dels, at kompetencerne mellem praktiserende læger og specialister er opdelt på en uhensigtsmæssig måde, hvilket betyder, at patienter ofte benytter en dyrere specialisthandling. Med hensyn til beskatning har regeringens foranstaltninger til bekæmpelse af skattesvig bidraget til en bedre skatteopkrævning, især hvad angår moms. Momsgabet er dog fortsat højt, hvilket tyder på, at det stadig er en udfordring at sikre, at reglerne efterleves. Det, at der har været stor fokus på momsopkrævningen i de senere år, betyder, at der er gjort mindre på andre vigtige beskatningsområder, f.eks. hvad angår indkomstskat. Derudover har fokus på revision medført, at skatteforvaltningens øvrige opgaver, såsom opkrævning af skattegæld, er underudviklede. Det tyder på, at ressourceallokeringen i skattesystemet kan forbedres. Der er endnu ikke udarbejdet en strategi for, hvordan målene for regelefterlevelse fastlægges.

               (7)På trods af forbedringer på arbejdsmarkedet som følge af god økonomisk genopretning og de seneste politiske foranstaltninger, er langtidsledigheden fortsat en udfordring. Langtidsledigheden er fortsat blandt de højeste i EU (7,6 % mod 4,3 % i EU samlet set i tredje kvartal af 2015). Det er især marginaliserede romaer, ufaglærte og unge, der er ramt. Der er truffet foranstaltninger til at afhjælpe arbejdsløsheden inden for erhvervsuddannelse, jobtilskud og erhvervsvejledning.  Hvorvidt det lykkes at gennemføre disse reformer, afhænger dog for størstedelens vedkommende af kapaciteten i den offentlige arbejdsformidling. Selv om det centrale beskæftigelseskontor er blevet omstruktureret, og der er bedre adgang til uddannelse, volder det stadig vanskeligheder at få indført individualiseret støtte til langtidsledige og sårbare grupper. Romaernes deltagelse i det slovakiske arbejdsmarked er fortsat meget lav, og der gøres kun langsomt fremskridt med at øge deres beskæftigelsesfrekvens. Lav uddannelse og få færdigheder samt diskrimination er faktorer, der spiller ind på deres ringe arbejdsmarkedsdeltagelse. Den lave beskæftigelsesfrekvens blandt kvinder i den fødedygtige alder afspejler den lange forældreorlov (op til tre år), manglende børnepasningsmuligheder, især for børn under tre år, høje udgifter til børnepasning og begrænset brug af fleksible arbejdstidsordninger. Derudover er der fortsat regionale skævheder – arbejdsløsheden i Østslovakiet er stadig dobbelt så høj som i Bratislava. Hvad angår forvaltningen af arbejdsformidlingerne giver de foranstaltninger, der er truffet i de seneste måneder, ingen skræddersyet løsning på, hvordan de strukturelle problemer på Slovakiets arbejdsmarked skal tackles.

               (8)Uddannelsessystemet er ikke tilstrækkelig gearet til at øge Slovakiets økonomiske potentiale. Uddannelsesresultaterne er ringe i forhold til internationale standarder, og de er faldet yderligere. Det skyldes især dårlig uddannelse af lærere, og at lærererhvervet ikke nyder anseelse. På trods af at lærerne fik en lønstigning på 4 % i 2016, er den ringe løn og en utilstrækkelig praktisk uddannelse blandt de faktorer, som gør, at unge ikke finder professionen attraktiv. Den lovgivning, som for nylig blev vedtaget for at bekæmpe segregation, skal dog først gennemføres, hvis den skal skabe positive forandringer og øge Romaernes deltagelse i den almindelige skolegang, herunder i førskoleundervisningen.

               (9)Den offentlige forvaltning er stadig præget af manglende effektivitet. Koordineringen er ineffektiv på grund af den opsplittede og stive offentlige forvaltning. Det er et positivt skridt i den rigtige retning, at der blev vedtaget en strategi om personaleforvaltning i oktober 2015. Den nye lov om offentlig tjeneste, som er en forudsætning for, at gennemførelsen af strategien bliver en succes, er dog endnu ikke blevet vedtaget. Regeringen har taget adskillige skridt til at bekæmpe korruption, men resultaterne er indtil videre begrænsede. De er navnlig meget beskedne, når det gælder Slovakiets indledning af straffesager og retsforfølgning af korruptionssager, herunder ulovlig praksis i forbindelse med offentlige indkøb. Procedurerne for byggetilladelse i forbindelse med store investerings- og infrastrukturprojekter er blevet kortere. Usammenhængende forvaltning, manglende anvendelse af evidensbaserede indkøbsprocedurer, manglende professionalisme, interessekonflikter, skræddersyede udbudsspecifikationer og overdreven brug af tildelingskriterier, som bygger på laveste pris, resulterer i en konkurrence, der kun i begrænset omfang er kvalitetsbaseret. Det anføres jævnligt, at svagheder i forbindelse med offentlige indkøb betyder, at den aftalte ressourceallokering ikke er effektiv. Hyppige ændringer af lovgivningen og byrdefulde administrative procedurer og krav skader erhvervslivet i Slovakiet. Store administrative og forskriftsmæssige hindringer inden for visse liberale erhverv og netværksindustrier, svagheder på områder, såsom håndhævelse af kontrakter og insolvensbehandling samt vedvarende problemer med retssystemets kvalitet, skader erhvervsmiljøet og investeringsincitamentet. Der er truffet visse foranstaltninger, som skal gøre det lettere at drive virksomhed, såsom oprettelsen af centret for bedre lovgivning i oktober 2015 og lanceringen af det nationale erhvervscenter i starten af 2016. Vedtagelsen af loven om små virksomheder som led i strategien for udvikling af små og mellemstore virksomheder er dog blevet udsat.

               (10)Som led i det europæiske semester har Kommissionen foretaget en omfattende analyse af Slovakiets økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Slovakiet i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Slovakiet, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til de kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-3 nedenfor.

               (11)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og Rådets udtalelse afspejles især i henstilling 1 nedenfor,

               HENSTILLER, at Slovakiet i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på 0,25 % af BNP hen imod den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 0,5 % af BNP i 2017. Forbedre omkostningseffektiviteten i sundhedssystemet. Træffe foranstaltninger til at forbedre efterlevelsen af skattereglerne.

               2.Forbedre aktiveringsforanstaltningerne for langtidsledige og andre dårligt stillede grupper, bl.a. ved hjælp af individualiserede ydelser og målrettet uddannelse. Fremme beskæftigelsen af kvinder, navnlig ved at øge udbuddet af børnepasning af god kvalitet til en rimelig pris. Forbedre uddannelsesresultaterne ved at gøre lærerfaget mere anset samt øge romabørnenes deltagelse i den almindelige skolegang fra de tidlige barndomsår.

               3.Konsolidere forvaltningen, styrke skiftet fra udbud, hvor der alene ses på pris, til udbud, hvor der også ses på kvalitet, og forbedre retsforfølgningen af ulovlig praksis i forbindelse med offentlige indkøb. Gøre forvaltningen af de menneskelige ressourcer i den offentlige forvaltning mere gennemsigtig, bedre og mere effektiv, især ved at vedtage en ny lov om offentlig tjeneste, og gøre retssystemet mere effektivt. Vedtage en omfattende plan for, hvordan administrative og forskriftsmæssige forhindringer for erhvervslivet kan reduceres.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 345 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 og P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 93 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.


               EUROPA-KOMMISSIONEN
            Bruxelles, den 18.5.2016
            COM(2016) 346 final
            Henstilling med henblik på
            RÅDETS HENSTILLING
            om Finlands nationale reformprogram for 2016 og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2016

               Henstilling med henblik på

               RÅDETS HENSTILLING

               om Finlands nationale reformprogram for 2016

                  og med Rådets udtalelse om Finlands stabilitetsprogram for 2016

               RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,

               som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,

               som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/1997 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker
                  1
               , særlig artikel 5, stk. 2,

               som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af 16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer
                  2
               , særlig artikel 6, stk. 1,

               som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen
                  3
               ,

               som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet
                  4
               ,

               som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,

               som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,

               som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Social Beskyttelse,

               som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og

               som tager følgende i betragtning:

               (1)Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse
                  5
               , som markerede starten på det europæiske semester 2016 om samordning af de økonomiske politikker. Den 17.-18. marts 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne i den årlige vækstundersøgelse. Den 26. november 2015 vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU) nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen
                  6
               , hvori Finland blev udpeget som en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybdegående undersøgelse. Samme dag vedtog Kommissionen en henstilling med henblik på Rådets henstilling om den økonomiske politik i euroområdet
                  7
               . Den 18.-19. februar 2016 tilsluttede Det Europæiske Råd sig denne henstilling, og den 8. marts 2016 blev den vedtaget af Rådet. Da Finland har euroen som valuta, og i betragtning af de nære indbyrdes forbindelser mellem økonomierne i den Økonomiske og Monetære Union, bør Finland sikre en fuldstændig og rettidig implementering af disse henstillinger.

               (2)Den 26. februar 2016 blev landerapporten for Finland 2016
                  8
                offentliggjort. Den indeholdt en analyse af Finlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, som blev vedtaget af Rådet den 14. juli 2015, og opfyldelsen af Finlands nationale Europa 2020-mål. Rapporten indeholdt desuden en dybdegående undersøgelse efter artikel 5 i forordning (EU) nr. 1176/2011. Den 8. marts 2016 fremlagde Kommissionen resultaterne af den dybdegående undersøgelse
                  9
               . Kommissionen konkluderer af sin analyse, at Finland er berørt af makroøkonomiske ubalancer. Særlig er det vigtigt at imødegå det tab af omkostningskonkurrenceevne, som gennem en årrække er akkumuleret, og som hovedsagelig skyldes, at lønstigningerne har været højere end produktivitetsstigningerne i en længere periode, hvilket har ført til en væsentlig forværring af betalingsbalancens løbende poster mellem 2008 og 2012. I analysen peges der også på betydelige risici for holdbarheden i de allerede belastede offentlige finanser på mellemlang og lang sigt.

               (3)Den 14. april 2016 fremlagde Finland sit nationale reformprogram for 2016 og sit stabilitetsprogram for 2016. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.

               (4)Der er taget hensyn til de relevante landespecifikke henstillinger i forbindelse med programmeringen af de europæiske struktur- og investeringsfonde for 2014-2020. I henhold til artikel 23 i forordning (EU) nr. 1303/2013 kan Kommissionen for at støtte gennemførelsen af relevante rådshenstillinger anmode en medlemsstat om at evaluere og foreslå ændringer i sin partnerskabsaftale og sine relevante programmer. Kommissionen har redegjort nærmere for, hvordan den agter at anvende denne bestemmelse, i retningslinjer for anvendelsen af foranstaltninger, der knytter de europæiske struktur- og investeringsfondes effektivitet til forsvarlig økonomisk styring
                  10
               .

               (5)I stabilitetsprogrammet for 2016 angives det, at den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge er betydelige, og der gives tilstrækkelig dokumentation for omfanget og arten af de ekstraudgifter, der budgetteres med. Ifølge Kommissionen andrager disse ekstraudgifter 0,05 % af BNP i 2016 og anslås på nuværende tidspunkt at udgøre 0,2 % af BNP i 2016. Disse ekstraudgifter kan høre ind under bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1466/97, idet tilstrømningen af flygtninge er en usædvanlig begivenhed, dens virkning for Finlands offentlige finanser er betydelig, og holdbarheden bringes sandsynligvis ikke i fare ved en sådan midlertidig afvigelse fra tilpasningsstien i retning af den mellemfristede budgetmålsætning. Derfor er den krævede tilpasning hen imod den mellemfristede budgetmålsætning for 2015 reduceret for at tage højde for disse udgifter. For så vidt angår 2016 vil der i foråret 2017 blive foretaget en endelig vurdering, herunder vedrørende de nævnte ekstraudgifter, på grundlag af de oplysninger, som de finske myndigheder har forelagt.

               (6)Finland er i øjeblikket underlagt den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten. Eftersom Finlands offentlige bruttogæld overskred referenceværdien på 60 % af BNP i 2015, offentliggjorde Kommissionen den 18. maj 2016 en rapport i henhold til artikel 126, stk. 3, i TEUF. I analysen konkluderes det, at gældskriteriet bør anses for opfyldt. I sit stabilitetsprogram for 2016 forventer regeringen en forbedring af den offentlige saldo til -2,5 % af BNP i 2016 og til -1,3 % af BNP i 2020. Regeringen forventer at nå sit mellemfristede budgetmål – et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP – senest i 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet vil den offentlige gældskvote toppe med 67,4 % i 2019 for derefter at falde til 67,2 % i 2020. Det makroøkonomiske scenarie, der ligger til grund for budgetfremskrivningerne, er realistisk. De foranstaltninger, der er nødvendige for at nå det mellemfristede budgetmål i 2019, er ikke tilstrækkeligt præciseret. På basis af Kommissionens forårsprognose 2016 er der risiko for en vis afvigelse fra den anbefalede finanspolitiske tilpasning i 2016. Det ville ikke ændre noget ved konklusionen vedrørende 2016, hvis man så bort fra den budgetmæssige virkning af den ekstraordinære tilstrømning af flygtninge. Under antagelse af uændret politik er der risiko for en betydelig afvigelse fra den anbefalede tilpasning i 2017. Stigningen i den offentlige gældskvote forventes at fortsætte, og kvoten forventes at nå op på 66,9 % i 2017. På grundlag af vurderingen af stabilitetsprogrammet og under hensyntagen til Kommissionens forårsprognose 2016 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko for, at Finland ikke vil være i overensstemmelse med bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Derfor vil der være behov for yderligere foranstaltninger for at sikre overensstemmelse i 2016 og 2017.

               (7)På grund af befolkningens aldring og en faldende arbejdsstyrke forventes udgifterne til pension, sundhed og langtidspleje at stige fra 23,1 % af BNP i 2013 til 26,9 % af BNP i 2030
                  11
               . I januar 2016 vedtog Finland en pensionsreform, som fra og med 2017 knytter pensionssystemet til den forventede levetid. Social- og sundhedstjenesterne, som ydes af kommunerne, udgør 10 % af BNP. Hvis systemet ikke reformeres, forventes udgifterne at vokse med 2,4 % om året i nominelle tal og stige som andel af BNP. De store linjer i en omfattende forvaltningsreform og omstrukturering af social- og sundhedstjenesterne er nu aftalt. Reformen har bl.a. til hovedmål at mindske det langsigtede holdbarhedsgab med 3 mia. EUR gennem bedre udgiftskontrol. Det skal nås gennem integration af tjenester, større tjenesteudbydere samt digitalisering. Endnu mangler detaljerne at komme på plads, og de forandringsledelsesplaner, der blev iværksat før reformen, kan gennemføres fra 2019 som planlagt. Regeringen har bebudet, at foranstaltningerne til gennemførelse af reformen vil blive fremlagt ultimo 2016. Reformens størrelse og stramme tidsfrister indebærer, at implementeringen af den vil blive en udfordring. Derfor er det vigtigt, at lovforslagene vedtages rettidigt.

               (8)For at genoprette Finlands omkostningskonkurrenceevne skal flere forhold på arbejdsmarkedet fungere bedre. De samlede lønstigninger har været beskedne, siden den centrale overenskomst blev indgået i 2013. I henhold til overenskomsten skete der en opbremsning af den årlige stigning i den overenskomstmæssige løn fra 1,3 % i fjerde kvartal 2013 til 0,5 % i fjerde kvartal 2015. I juni 2015 besluttede arbejdsmarkedets parter at forlænge overenskomsten til 2016. Væksten i arbejdsproduktiviteten er dog endnu ikke tilbage på sit tidligere niveau, og derfor forventes enhedslønomkostningerne at stige, om end langsommere. Der har været ført forhandlinger om at genoprette omkostningskonkurrenceevnen. Den 29. februar 2016 indgik arbejdsmarkedets parter en konkurrenceevnepagt. Aftalen skal nu udmøntes i sektoraftaler, inden den kan gennemføres. Konkurrenceevnepagten vil blive suppleret med foranstaltninger, som arbejdsmarkedets parter aftaler for at sikre større fleksibilitet på arbejdsmarkedet og en ny model for lønstigninger, hvor lønningerne i konkurrenceudsatte sektorer er udslagsgivende for lønningerne i andre sektorer. Det er vigtigt at gennemføre arbejdsmarkedsforanstaltningerne på en måde, som fuldt ud tager hensyn til den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller.

               (9)På grund af den erhvervsaktive befolknings stadig mindre størrelse er det vigtigt at øge arbejdsmarkedsdeltagelsen. Det kræver en løbende indsats at integrere ældre arbejdstagere, unge, langtidsledige og lavtuddannede på arbejdsmarkedet. Beskæftigelsesfrekvensen er faldet med over to procentpoint, fra sit højeste niveau på 70,6 % før krisen i 2008 til 68,5 % i 2015, mens arbejdsløsheden er steget fra 6,4 % til 9,4 %. Ældres erhvervsfrekvens er steget gradvist, men ældre arbejdstagere har stadig mulighed for tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet i form af forlænget arbejdsløshedsunderstøttelse frem til pensioneringen, og hvis denne mulighed ikke begrænses, kan den bringe den positive virkning af pensionsreformen fra 2016 i fare. Virkningen af pensionsreformen vil blive vurderet i 2019. Langtidsledigheden steg betragteligt mellem 2008 og 2014, fra 1,2 % til 1,9 % af den samlede arbejdsstyrke, selv om mange af de langtidsledige i sidste ende forlod arbejdsstyrken. Ungdomsledigheden steg til 22,4 % i 2015. De lavtuddannede rammes hårdest af de dårlige arbejdsmarkedsresultater. Nedskæringer af budgettet for aktiv arbejdsmarkedspolitik på et tidspunkt, hvor efterspørgslen efter sådanne foranstaltninger stiger, kan skade mulighederne for, at ovennævnte grupper kan vende tilbage til arbejdsmarkedet. Med hensyn til aktivering kan det komplekse sociale sikringssystem med dets forskellige former for ydelser medføre en væsentlig grad af inaktivitet og lavtlønsfælder. I betragtning af nedskæringerne af budgettet for aktiv arbejdsmarkedspolitik er det særligt vigtigt at afhjælpe disse fælder og indføre positive incitamenter til at tage arbejde, f.eks. ved at forbedre mulighederne for at kombinere arbejde og understøttelse. Den forholdsvist høje tilstrømning af migranter og flygtninge til Finland i 2015 kan tjene til at afbøde virkningerne af befolkningens aldring, men kun såfremt det lykkes at integrere dem på arbejdsmarkedet og i uddannelsessystemet. Der er et misforhold mellem udbud og efterspørgsel på arbejdsmarkedet, og det skyldes delvist de strukturelle ændringer i økonomien, idet jobskabelsen sker i andre geografiske områder og erhverv end jobtabene. Der er behov for foranstaltninger, der kan skaffe flere boliger til overkommelige priser i Helsingforsområdet, og effektive politikker, der kan hjælpe folk med at holde deres kvalifikationer ajour og finde arbejde.

               (10)Erhvervsklimaet i Finland er mindst lige så godt som i andre højtudviklede økonomier. Manglende konkurrence, især mellem udbydere af tjenester rettet mod hjemmemarkedet, f.eks. detailtjenester og transporttjenester, forringer den samlede finske økonomis konkurrenceevne. Erhvervslivet har peget på unødigt strenge reguleringsmæssige krav som hindringer for markedsadgang og vækst på nogle markeder. Der skal gøres op med disse unødigt strenge krav, så iværksætteri og investeringer kan fremmes. I detailsektoren vil reformen af planlægningsbestemmelserne betyde mere fleksible regler for varehuses størrelse og beliggenhed. Omstruktureringen af sektoren for handelsbare varer fortsætter, og det vil være gavnligt for sektoren at udvikle nye markeder, varer og tjenester, især dem der har høj merværdi. Strukturelle ændringer kunne fremmes af politikker, der støtter forretningsudvidelse, internationalisering og innovation. Der blev vedtaget lovændringer i efteråret 2015, men de fleste forventes først implementeret mellem 2016 og 2018. Regeringen har bebudet, at der vil blive gennemført yderligere strukturreformer for at øge konkurrencen på markedet.

               (11)Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende analyse af Finlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for 2016. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram samt de foranstaltninger, der er truffet som opfølgning på de henstillinger, der er blevet rettet til Finland i de foregående år. Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar finanspolitik og socioøkonomisk politik i Finland, men også til deres overensstemmelse med EU-regler og -retningslinjer, da der er behov for at styrke den samlede økonomiske styring i EU ved på EU-plan at give input til kommende nationale beslutninger. Henstillingerne som led i det europæiske semester afspejles i henstilling 1-3 nedenfor.

               (12)Rådet har på baggrund af denne vurdering gennemgået stabilitetsprogrammet, og dets holdning
                  12
                afspejles især i henstilling 1 nedenfor.

               (13)På baggrund af Kommissionens dybdegående undersøgelse og denne vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger efter artikel 6 i forordning (EU) nr. 1176/2011 er afspejlet i henstilling 2 og 3 nedenfor,

               HENSTILLER, at Finland i 2016 og 2017 træffer foranstaltninger med henblik på at:

               1.Opnå en årlig finanspolitisk tilpasning på mindst 0,5 % af BNP i retning af den mellemfristede budgetmålsætning i 2016 og 0,6 % i 2017. Anvende ekstraordinære gevinster til at fremskynde nedbringelsen af den offentlige gældskvote. Sikre rettidig vedtagelse og gennemførelse af forvaltningsreformen for at øge produktiviteten og omkostningseffektiviteten af social- og sundhedstjenesterne.

               2.Sikre, at lønfastsættelsessystemet styrker lokale lønforhandlinger og fjerner stivheder, under hensyntagen til den rolle, som arbejdsmarkedets parter spiller, så systemet bidrager til konkurrenceevnen og til en tilgang, der i højre grad er orienteret mod eksporterhvervene. Øge incitamentet til at tage arbejde og sikre målrettede og tilstrækkelige aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger, herunder for mennesker med migrantbaggrund. Mindske regionale skævheder og misforhold mellem efterspurgte og udbudte kvalifikationer.

               3.Fortsætte bestræbelserne på at øge konkurrencen i servicesektoren, herunder på detailområdet. Fremme iværksætteri og investeringer, herunder ved at lette de administrative og reguleringsmæssige byrder, for at skabe vækst i produktion med høj merværdi.

               Udfærdiget i Bruxelles, den .

                     På Rådets vegne

                     Formand

                     (1)
                  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

                     (2)
                  EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 346 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 og P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 94 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Rapporten om befolkningsaldringen fra 2015: Økonomiske og budgetmæssige fremskrivninger for de 28 EU-medlemsstater (2013-2060), kapitel 3. maj 2015. Bruxelles.

                     (12)
                  I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.


                 EUROPA-
                 KOMMISSIONEN
                                        Bruxelles, den 13.5.2015
                                        COM(2015) 275 final
                      Henstilling med henblik på
                      RÅDETS HENSTILLING
           om Finlands nationale reformprogram for 2015
   og med Rådets udtalelse om Finlands konvergensprogram for 2015
DA                                                                DA
 ---pagebreak---                                           Henstilling med henblik på
                                         RÅDETS HENSTILLING
                            om Finlands nationale reformprogram for 2015
                og med Rådets udtalelse om Finlands konvergensprogram for 2015
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121,
   stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af
   overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske
   politikker1, særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1176/2011 af
   16. november 2011 om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer2, særlig
   artikel 6, stk. 1,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen3,
   som henviser til beslutninger fra Europa-Parlamentet4,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som henviser til udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget fra Social Beskyttelse,
   som henviser til udtalelse fra Udvalget for Økonomisk Politik, og
   som tager følgende i betragtning:
   (1)       Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny
             strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af
             de økonomiske politikker. Strategien fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal
             gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og
             konkurrenceevne.
   (2)       Den 13. juli 2010 vedtog Rådet på grundlag af Kommissionens forslag en henstilling
             om de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker i medlemsstaterne og
             Unionen (2010-2014), og den 21. oktober 2010 vedtog det en afgørelse om
             retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Disse udgør tilsammen
   1
            EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.
   2
            EUT L 306 af 23.11.2011, s. 25.
   3
            COM(2015) 275.
   4
            P8_(TA(2015)0067, P8_(TA(2015)0068, P8_(TA(2015)0069.
DA                                                     2                                         DA
 ---pagebreak---         de "integrerede retningslinjer", som medlemsstaterne blev opfordret til at tage i
        betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.
   (3)  Den 8. juli 2014 vedtog Rådet en henstilling om Finlands nationale reformprogram
        for 2014 og afgav en udtalelse om Finlands opdaterede stabilitetsprogram for 2014.
        Den 28. november 2014 forelagde Kommissionen i overensstemmelse med
        forordning (EU) nr. 473/20135 sin udtalelse om Finlands budgetudkast for 20156.
   (4)  Den 28. november 2014 vedtog Kommissionen den årlige vækstundersøgelse7, som
        markerede starten på det europæiske semester for samordning af de økonomiske
        politikker 2015. Samme dag vedtog Kommissionen på grundlag af forordning (EU)
        nr. 1176/2011 rapporten om varslingsmekanismen8, hvori Finland blev udpeget som
        en af de medlemsstater, for hvilke der skulle gennemføres en dybtgående
        undersøgelse.
   (5)  Den 18. december 2014 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med hensyn
        til at fremme investeringer, fremskynde strukturreformer og forfølge en ansvarlig
        vækstfremmende finanspolitisk konsolidering.
   (6)  Den 26. februar 2015 offentliggjorde Kommissionen sin landerapport om Finland for
        20159. Den analyserede Finlands fremskridt med hensyn til gennemførelsen af de
        landespecifikke henstillinger, der blev vedtaget den 8. juli 2014. Landerapporten
        omfatter også resultaterne af den dybtgående undersøgelse i medfør af artikel 5 i
        forordning (EU) nr. 1176/2011. Kommissionens analyse førte til den konklusion, at
        Finland oplever makroøkonomiske ubalancer, som kræver overvågning og politisk
        handling. Finland bør navnlig være opmærksom på risici i forbindelse med svage
        eksportresultater i en kontekst med industriel omstrukturering. Nedgangen i
        eksportmarkedsandele og i den elektroniske industri er stort set ovre, men
        investeringerne er fortsat lave, og den potentielle vækst er faldet. Den private sektors
        gæld har stabiliseret sig og synes ikke at give anledning til umiddelbar bekymring,
        men det forholdsvis høje niveau kræver nøje overvågning.
   (7)  Den 2. april 2015 forelagde Finland sit nationale reformprogram for 2015 og sit
        stabilitetsprogram for 2015. For at tage hensyn til de indbyrdes sammenhænge
        mellem de to programmer er de blevet vurderet sammen.
   (8)  Finland er i øjeblikket i den [korrigerende] del af stabilitets- og vækstpagten efter
        vedtagelsen af en afgørelse fra Rådet i overensstemmelse med artikel 125, stk. 6, i
        TEUF, den [XX]. I stabilitetsprogrammet for 2015, som bygger på en antagelse om
        uændret politik og dækker perioden 2014-2019, forventes det samlede underskud,
        som er blevet øget til 3,2 % af BNP i 2014 og dermed overskrider referenceværdien
        på 3 % af BNP, at stige yderligere til 3,4 % af BNP i 2015. Derefter skal
        underskuddet efter planen gradvis forbedres til 3,1 % i 2017 og yderligere til 2,5 %
        af BNP i 2019. Ifølge stabilitetsprogrammet for 2015 forventes bruttogældskvoten at
        blive øget i programmets prognoseperiode og at nå 67,8 % frem til 2019. Den
        mellemfristede målsætning, dvs. et strukturelt underskud på 0,5 % af BNP, er ikke
        nået ved udgangen af programperioden. Det makroøkonomiske scenarie, der danner
        grundlag for budgetfremskrivningerne, er plausibelt. Baseret på Kommissionens
        prognose fra foråret 2015 vil Finlands offentlige underskud være 3,3 % af BNP i
   5
       EUT L 140 af 27.5.2013, s. 11.
   6
       C(2014) 8815 final.
   7
       COM(2014) 902.
   8
       COM(2014) 904.
   9
       SWD(2015) 45 final af 26.2.2015.
DA                                             3                                                 DA
 ---pagebreak---         2015 og 3,2 % af BNP i 2016, medens bruttogældskvoten forventes at stige til
        64,4 % af BNP i 2016. Kommissionen har den 13. maj 2015 offentliggjort en rapport
        i overensstemmelse med traktatens artikel 126, stk. 3, hvori det blev konkluderet, at
        kriterierne vedrørende underskud og gæld ikke anses for overholdt.
        Stabilitetsprogrammet sikrer, at det uforholdsmæssigt store underskud korrigeres på
        en rettidig og varig måde senest i 201X. Der vil være behov for yderligere
        foranstaltninger. På baggrund af vurderingen af stabilitetsprogrammet og
        Kommissionens prognose fra foråret 2015 er Rådet af den opfattelse, at der er risiko
        for, at Finland ikke vil kunne overholde stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser.
        Selv om Finland har gjort visse fremskridt med gennemførelsen af
        forvaltningsreformer, kan effektiviteten i Finlands offentlige sektor forbedres
        yderligere, navnlig i områder, hvor befolkningens aldring vil øge udgiftspresset.
        Arbejdsmarkedets parter nåede til enighed om indholdet af pensionsreformen i
        efteråret 2014, men den er endnu ikke vedtaget. Øget deltagelse af ældre
        arbejdstagere på arbejdsmarkedet er afgørende i betragtning af det budgetmæssige
        holdbarhedsgab og den planlagte forhøjelse af den lovbestemte pensionsalder. Tidlig
        afgang fra arbejdsmarkedet skyldes fortrinsvis et handicap eller forlænget
        arbejdsløshedsunderstøttelse for ældre arbejdstagere. Regeringens forslag om reform
        af social- og sundhedstjenesterne blev forelagt parlamentet i december 2014, men der
        blev ikke fundet nogen løsning, hvor der kunne skabes ligevægt mellem
        forvaltningsmodellen med store kommunale koalitioner og de enkelte kommuners
        autonomi, som er garanteret i forfatningen, inden parlamentsvalget i april 2015, og
        lovforslaget bortfaldt. Finske kommuner er forholdsvis små, men har ret omfattende
        opgaver i forhold til kommuner i andre europæiske lande. Reformen af de
        kommunale strukturer skrider frem med en vis forsinkelse, og kommunerne
        undersøger fordelene ved sammenlægninger. Ifølge det nationale reformprogram for
        2015 vil der eventuelt blive forelagt et nyt lovforslag for parlamentet inden udgangen
        af 2016.
   (9)  I lyset af faldet i og aldringen af den erhvervsaktive befolkning er det vigtigt, at
        arbejdsmarkedet har adgang til hele den potentielle arbejdsstyrke. Finland har gjort
        visse fremskridt på dette punkt og truffet en række foranstaltninger, herunder en
        bedre tilrettelæggelse af løntilskud, med særligt fokus på ældre, og af den offentlige
        arbejdsformidling. Arbejdsløsheden lå på 8,7 % i 2014 og stiger, især blandt unge og
        ældre arbejdstagere. Aftalen om moderat lønudvikling fra 2013 støtter
        genopretningen af konkurrenceevnen for så vidt angår omkostninger og eksport, idet
        væksten i enhedslønomkostningerne er lavere.
   (10) Finland har gjort visse fremskridt med at øge sin evne til at levere innovative
        produkter. Regeringen har iværksat en omfattende reform af forskningsinstitutter og
        -finansiering. Politiske programmer for ren teknologi, bioteknologi og digitalisering
        er lovende, men relativt små. Selv om investeringerne i F&U er blandt de højeste i
        EU, har Finland stadig problemer med at omsætte dette til vellykkede
        eksportprodukter og tjenesteydelser. Regeringen har forsøgt at gøre
        erhvervsstøtteordninger enklere og mere effektive, at øge finansieringen til
        nystartede virksomheder og at fremme virksomheders internationalisering. Ikke desto
        mindre er investeringerne i Finland fortsat lave, der er vedvarende
        eksportvanskeligheder, og beskæftigelsen er faldet. Der bør ligeledes sættes ind på at
        styrke konkurrencen på produkt- og tjenestemarkederne, navnlig i detailsektoren,
        som fortsat er stærkt koncentreret.
DA                                             4                                               DA
 ---pagebreak---    (11)    Som led i det europæiske semester har Kommissionen gennemført en omfattende
           analyse af Finlands økonomiske politik, som blev offentliggjort i landerapporten for
           2015. Den har også vurderet stabilitetsprogrammet og det nationale reformprogram
           og opfølgningen af henstillinger, som er rettet til Finland i de foregående år.
           Kommissionen har ikke blot taget hensyn til deres relevans for en holdbar
           finanspolitik og socioøkonomisk politik i Finland, men også til deres
           overensstemmelse med EU’s regler og retningslinjer, da der er behov for at styrke
           den samlede økonomiske styring i Den Europæiske Union gennem input fra EU-
           niveau til kommende nationale beslutninger. De henstillinger, der afgives som led i
           det europæiske semester, afspejles i henstilling 1-4 i det følgende.
   (12)    På baggrund af analysen har Rådet undersøgt Finlands stabilitetsprogram, og Rådets
           udtalelse10 afspejles især i henstilling 1 i det følgende.
   (13)    På baggrund af resultaterne af Kommissionens dybtgående analyse og denne
           vurdering har Rådet gennemgået det nationale reformprogram og
           stabilitetsprogrammet. Dets henstillinger i henhold til artikel 6 i forordning (EU)
           nr. 1176/2011 afspejles i henstilling 2 og 3 i det følgende.
   (14)    Som led i det europæiske semester har Kommissionen også analyseret den
           økonomiske politik i euroområdet som helhed. På dette grundlag har Rådet udstedt
           specifikke henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta. Finland
           bør også sikre fuld og rettidig gennemførelse af disse henstillinger,
   HENSTILLER, at Finland træffer foranstaltninger i 2015 og 2016 med henblik på at:
   1.      Sikre, at det uforholdsmæssigt store underskud bringes ned under 3 % af BNP på en
           rettidig og holdbar måde senest i [XX] i overensstemmelse med Finlands
           forpligtelser i henhold til artikel 126 i TEUF. Fortsætte bestræbelserne på at mindske
           det budgetmæssige holdbarhedsgab og styrke betingelserne for vækst.
   2.      Vedtage den aftalte pensionsreform og gradvis eliminere mulighederne for tidlig
           tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet. Sikre en effektiv udformning og gennemførelse
           af forvaltningsreformen af kommunestrukturen og social- og sundhedstjenesterne for
           at øge produktivitet og omkostningseffektivitet i leveringen af offentlige
           tjenesteydelser og samtidig sikre deres kvalitet.
   3.      Fortsætte bestræbelserne på at forbedre beskæftigelsesmulighederne for unge, ældre
           og langtidsarbejdsløse med særlig fokus på udviklingen af jobrelevante
           kvalifikationer. I samråd med arbejdsmarkedsparterne og i overensstemmelse med
           national praksis sikre, at lønudviklingen følger produktiviteten.
   4.      Træffe foranstaltninger til at åbne detailsektoren for effektiv konkurrence.
   Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                         På Rådets vegne
                                                         Formanden
   10
         I henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97.
DA                                                          5                                     DA


title: UDKAST RÅDETS HENSTILLING OM EL-TARIFSTRUKTURER I FÆLLESSKABET (forelagt af Kommissionen for Rådet)

text:
ARCHIVES HISTORIQUES
DE LA COMMISSION
COLLECTION RELIEE DES
DOCUMENTS "COM"
COM (80) 356
Vol. 1980/0128
 ---pagebreak--- Disclaimer
Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983
concernant l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique
européenne et de la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983,
p. 1), tel que modifié par le règlement (CE, Euratom) n° 1700/2003 du 22 septembre 2003
(JO L 243 du 27.9.2003, p. 1), ce dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents
classifiés présents dans ce dossier ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit
règlement.
In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983
concerning the opening to the public of the historical archives of the European Economic
Community and the European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as
amended by Regulation (EC, Euratom) No 1700/2003 of 22 September 2003 (OJ L 243,
27.9.2003, p. 1), this file is open to the public. Where necessary, classified documents in this
file have been declassified in conformity with Article 5 of the aforementioned regulation.
In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1.
Februar 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen
Wirtschaftsgemeinschaft und der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983,
S. 1), geändert durch die Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1700/2003 vom 22. September 2003
(ABI. L 243 vom 27.9.2003, S. 1), ist diese Datei der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit
erforderlich, wurden die Verschlusssachen in dieser Datei in Übereinstimmung mit Artikel 5
der genannten Verordnung freigegeben.
 ---pagebreak--- KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER
                                              KOM(80)356 endelig udg.
                                              Bruxelles , den 26 . juni 1980
                    /C;/         ;-s £
                   fe * ± S || £>
                   V:                     ^
                    \>>         => *    ,<«/
                            UDKAST RÅDETS HENSTILLING
                      OM EL - TARIFSTRUKTURER I FÆLLESSKABET
                      ( forelagt af Kommissionen for Rådet )
                                                                         »
     K0M(80 ) 356 endelig udg .
 ---pagebreak---               El-t arifst rvktvxer
Meddelelse til Rådet fra XonimnsFiona.
                i
 ---pagebreak---                                ELrTARIFSTRUKTUHER
      i . impLEDirrïïG  .
                            \
 1 . Rådet har i Bin resolution af 13 « februar 1975 understreget "nødvendigheden
      af at det gøres muligt , at priserne efterhånden så vidt muligt dækker om-
                    ι                               I
      kostningerne ved levering af energi til forbrugerne og afskrivning af de    \
     nødvendige investeringer"1^. Rådet har ved adskillige lejligheder understrege",
     nødvendigheden af at spare energi ved at optimere brugen af ressourcer .
2 » Opfyldelsen af denne målsætning i el-sektoren kan lettes ved vedtagelse af
             '  ;     I        .  *             ■                 "
     en rimelig' og rationel tarifpolitik , som er baseret på fælles principper,
     der aftales på fællesskabsplan.
               ! I
3 . Kommissionen holder udviklingen 1 priser og prisfastsættelsess-trukturer i
                  I                                           •*
     energisektoren under opsyn . I 1979 gennemgik Kommissionen sammen med el–
                  i
     forsyningsindustrien el–fcarifstrukturerne i Fællesskabet og mulighederne
     for at bringe dem på linje med hinanden . Det er nu belejligt for Rådet at
     tågenet overblik over situationen og at vedtage en pålitik , hvorom der er
     enighed .
                                                                              ν
     n . PRINCIPPER
4 . Tarifstrukturerne bør garantere , at forbrugerne får el-forsyninger til
                  r                                   -
     priser} der Bikrer , at omkostningerne dækkes , og at der opnås sund regn
     skabsmæssig balance . Tarifferne bør tage omkostningerne ved produktion ,
     transmission og distribution ved forsyningen af de forskellige forbru-
     gerkategorier ' i betragtning . Kunstigt lave takster for visse sektorer
    på bekostning af højere afgifter for andre indebærer risiko for for
    vridning af efterspørgselsstrukturen . Kravet om omkostningsdækning bør
     derfor opfyldes særskilt for hver enkelt forbrugers ekt or . Tarifferne
    bør ligeledes , af åbenlyse kommercielle , PR-msssi'ge og administrative
     årsager være så klare og ligetil som muligt .
                                                  «
5 » Tarifstrukturerne bør også udformes med rationel brug af energi for
     øje , især ved at tilskyndelser , der vil kunne opfordre til energispild,
    undgås . En klar og sammenhængende tarifpolitik sætter forbrugeren i
     stand til at træffe det rigtige valg og fører til optimal udnyttelse af
     ressourcerne .       .
    i ) EFT nr . C 153 af 9.7.1975 .
 ---pagebreak--- III . TOLHKTÎUNGSLIÏÏJER-
Kommissionen øv af den opfattelse , at en rationel tarifstruktur for el
sektoren bør baseres på disse principper , hvilket fører frem til . følgende
fem retningnlinj efors lag :
a) Almindelig; anvendelse af toledstariffer
      Toledstariffer består i betaling af en periodisk fast afgift ' , som er
      uafhængig af forbruget , samt betaling for det faktiske antal forbrugte
      kilowatttimer . -
      Da det ikke er muligt at oplagre el i større mængder , produceres den
      efter behovet . Anlæg til el-prdduktion , -transmission og -distribution
 : installeres derfor' til at klare den maksimumsbelastning, som kan for^-
      ventes på et bestemt tidspunkt . Da deraf følgende høj investering sker
      uafhængigt af den faktiske periode , hvori anlæg i systemet er i brug,
      tegner generalomkostningerne ( kapital , lønudgifter^ anlægsomkostninger)
      sig, afhængigt af omstændighederne ,          for 50-QØ?c af- de samlede om
      kostninger. Omkostninger ved brugen af eksisterende anlæg Mdrørende
  s^fra en stigning i forbruget (i det væsentlige brændselsomkostninger)
      tegner sig for en mindre del af de samlede omkostninger. Gennemsnits-
      omkostninger pr . kWh aftager derfor , jo flere kWh et givet anlæg pro
      ducerer . Omkostningsstrukturen er således det uundgåelige grundlag for
      toledstariffer . I de tilfælde , hvor tarifferne er sådan udformet , at de
      bringer priserne på linje med omkostningerne , bevæger prisen sig i
      trit med de påførte - omkostninger, hvorved der fremkommer en faldende'
      pris pr. enhed 'ved stigende forbrug. 'Herud over er det imidlertid
      nødvendigt , at dor ved deling af de faste udgifter mellem de forskel–
   * lige forbrugerkategorier tages hensyn til , hvor meget hver enkelt
 ' kategori bidrager til , at der opstår epidsbehov for el . Dette bør ta
      ges i betragtning især for at sikre , at faste omkostninger pålægges
     retfærdigt på lave forbrugsniveauer ( f.eks . i boligsektoren )«
     Skønt de fleste el-leverandører i Fællesskabet vender sig i retning
  % af toledstariffer , mener Kommissionen ikke , at det går hurtigt nok .
     Ea fremskyndelse ville mindske uligheden med andre tariffer , hvor ,
     el-prisen reduceres for brat , efterhånden som forbruget ^vokser ( jf .
    pkt . b ) .
    -  ■ ■                                                         1
    x ) Den faste komponent retter sig efter maksimaleffekten (kilov/att )
           og følgelig efter den investering , sera el-leverandøren må fore
           tage .           .
 ---pagebreak---       b) Afskaffelse af blolctariffer (x ) af forbrugsfremmende art
                                                                  1 "       *
           Visse tariffer fremmer efterspørgselen efter el ved at opdele, forbruget           I
           i en bestemt periode i successive , faste antal kWh, for hvilke der gælder
           faldende priser. De er derved struktureret      på en måde , der kunstigt          i
       • fremhæver et aftagende omkostningsniveau, og stimulerer derfor unødigt            ■ j
           højt forbrug. Selv om denne tariftype tidligere kan have været berettiget ,         i
           kan den ikke mere accepteres nu , hvor rationel brug af energiressourcer            J
           er af altafgørende betydning. Sådanne forbrugsfremmende tarifstrukturer             ;
          må nu undgås .                                                                       !
                                                i                             '       *
                                                                                1
      o ) Undgåelse af tariffer, der er baseret på arten af el-anvendelse                     1
                                                                                f
           Omkostningerne ved levering af el er uafhængige af , hvordan el bliver        '     !
           anvendt af forbrugerne. Omkostningerne afhænger udelukkende af mængden              j
           og af de tidspunkter, hvor forbruget sker (dvs . under spidsbelastning og
          uden for denne ) .
          Visse tarifstrukturer gælder imidlertid stadig for bestemt anvendelse til
          V                                       .                                             1
          sådanne formal - som belysning , madlavning , kraft og opvarmning . Anvendelse
           af tariffer af denne art over for forbrugere , som i stigende antal bruger
           el til forskellige formål , bevirker, at der i de samme bygninger må in–         ' j
           stalleres særskilte kredsløb , og at de må kontrolleres af særskilte målere
          med henblik på særskilt fakturering, hvilket således medfører ekstra om
          kostninger . Sådanne fremgangsmåder skal undgås .
  '                            -  i           ■              "                         '
                             S                           i
      d) Tilvejebringelse af multipel tariffer pr . kWh ( xx ). hvori indrå.r fnrskpl-
    '      lige prisniveauer                v
          Forbrug af el i perioder med maksimal effekt giver anledning til behov for
           investering i nye værker . På den anden side vil en forbruger, der aftager
           el uden for spidsbelastningsperioder kunne forsynes fra eksisterende værker .-
          Det er derfor ønskeligt at bremse efterspørgslen efter el i spidsbe-
           lastningsperioder og flytte den uden for disse . Dette kan opnås ved an
          vendelse af multipel tariffer pr . kWh , der inkorporerer forskellige priser v
           for forskellige perioder såsom : spidsbelastningsperioder, perioder uden
           for disse , vinter- og sommerperioder, og - navnlig i hjemmet - dag- °S '
           nattetimer .
    ( x) Bloktarif s En tarif , hvori afgifter, cr -baseret på en række forskellige kWh-
          satser gældende for successive kWh-blokke af en given størrelse og leveret
          i en bestemt periode .
( xx ) Ilultipel tarif : En tarif , som omfatter forskellige priser pr . enhed efter
          perioderne i et døgn ( f.eks » priser for timerne med spidsbelastning, for
          dagtimer eller for timer med lav belastning ) eller efter årstiden .
 ---pagebreak---                                   -4 -
      Denne form for tarif er allerede antaget i nogle lande og kan med fordel
                                i
      udvides , især til leveringer til industri , hvor forbruget er højt . Ud
      sættelse af investering i nye værker vil være særlig "betydningsfuld i
      de tilfælde , hvor der udvikles aftaler om afbrydelig forsyning, navnlig
      i den industrielle og kommercielle sektor.
  e) Udelukkelse af udefra kommende indflydelse på opstillingen af tariffer
      Da forsyningen med el er en offentlig tjenesteydelse , er el-selskaber
      lejlighedsvis under pres for at tilbyde urentable tariffer til visse .
'     forbrugerkategorier. Sker dette , forvrides el- og energiefterspørgselen,
      uanset hvilke velmenede sociale eller inflationsbekæmpende motiver, der
      måtte ligge bag. Andre forbrugere kan derefter blive bedt om at betale
      højere tariffer. Politikken bør sikre , at rimelige og rentable tariffer
      pålægges alle forbrugere , og at der i de tilfælde , »hvor støtte til
                                         i                                      -
      mindrebemidlede af sociale grunde kan være berettiget , træffes særlige
    ' foranstaltninger fra statens side for at yde s'tøttetilskud .
De retningslinjer på de fem områder, som er opstillet ovenfor , vil kunne
danne et fælles grundlag for tarifstrukturer for el-forbrugere i Pælles-
skabet . Den nødvendige forskelligartethed i t^ifstrukturerne som følge af
specielle træk ved forbrugergrupperne i hvert enkelt land og strukturen
af kraftværkskapaciteten må (selvfølgelig "tages i betragtning ved vedtagelsen
af disse retningslinjer. .Herudover er det ønskeligt i en tid med hurtigt
stigende omkostninger, at priserne hyppigt ajourføres for at undgå store
ændringer og de politiske problemer, de kan forårsage . Tarifstrukturerne
må sikre , at dette kan lade sig gøre .
 ---pagebreak---                                          - 5 -
       IV . M TARIFPOLITIK TOR FÆLLESSKABET
   8. Konsekvente og rationelle tarifstrukturer er en betydningsfuld faktor i den
       fortsatte   udvikling af Fællesskabets energipolitik.
       Skønt^ ejerforholdet ved el-selskaber antager forskellige former i Fælles
       skabet , er el-forsyning en offentlig tjenesteydelse , som tager sigte på lige
      behandling af forbrugerne . Inden for Fællesskabet kræver dette sigte en fælles
»
      tilretning af tarifferne for at- skaffe homogene leveringsbetingelser ,- dvs .
      lighed i behandlingen , for at undgå forvridning ved prisfastsatteisen . Her
      ved bidrages der til sikring af en rimelig konkurrence i industrisektoren ,
      og forbrugerne vil , når der foreligger klarere oplysninger om leveringsbe-
      tingelserne , være i stand til at træffe det rigtige valg.
  9 . Ikke desto mindre må opmærksomheden henledes på den omstændighed, at enhver
       ændring af tarifstrukturerne for el indebærer , at økonomiske , tekniske ,
       juridiske og administrative problemer må løses . Skønt prisjusteringer er
      relativt lette at gennemføre , behøver dette ikke at være tilfældet , når der
       foreslås ændringer af tarifotrukturer . Fordelene ved at ændre gamle tarif-
       strukturer står måske ikke umiddelbart klart for alle . Det vil være nødvendigt
       at give forbrugerne besked om grundene til og konsekvenserne af sådanne
       ændringer .
10 « Kommissionens hensigt med denne henstilling er blot at opnå enighed om
      nogle grundlæggende principper for tarifstrukturen . Yderligere aktion in
      den for tarif- og prispolitik må overvejes omhyggeligt og udvikles i sam
      arbejde med medlemsstaterne .
      V. TARIF?ORSmïïG
 11 . Herudover vil det være klogt at fortsætte og intensivere forskningen i efter-
      spørgselsmønstret for de forskellige forbrugerkat egorier    og den langsigtede
      udvikling heraf . Dette medfører yderst komplekst og bekosteligt udrednings
      arbejde . Udveksling af oplysninger om resultater og metodologi samt sam
      arbejde mellem fællesskabslandene på dette område bør øges .
      VI . HENSTILLING
 12 , Kommissionen opfordrer Rådet til at godkende vedlagte udkast til henstilling.
 ---pagebreak---                                   UDKAST
                           RflDETS HENSTILLING
              OH EL-TARIFSTRUKTURER INDEN FOR FÆLLESSKABET
 RSDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
 som henviser til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske
                         /
 Fællesskab ,
 som henviser til udkast til henstilling forelagt af Kommi ssionen ,
 som henviser til udtalelse fra Europa-Par lamentet , og
 som tager følgende i betragtning :
                                                         1)
 Rådet har i sin resolution af 13 ., februar 1975           understreget nødvendig
 heden af , at det gøres muligt , at priserne efterhånden så vidt muligt
 dækker omkostningerne ved levering af energi til brugerne og afskrivning
af de nødvendige investeringer ;
                    /                                       1                 • '
konsekvent prisfastsættelse på energi er et grundlæggende element i den
økonomiske politik og! energipolitikken ;
 rationelle tarifstrukturer muliggør en bedre udnyttelse af ressourcerne ;
tilvejebringelse af el er en tjenesteydelse af offentlig interesse , uan
set de pågældende virksomheders retlige status ; selskaberne bør derfor
sørge for lighed i behandlingen af forbrugere med ensartede forsynings-
vi lk3r ;                               -
tarif strukturer baseret på fælles principper bidrager til gennemførelse
af mere homogene forsyningsvi Ikår og er et skridt i retning af sammen
hængende priser inden for Fællesskabet ;
el-leverandører må dække deres omkostninger på grundlag af en objektiv
fordeling af disse omkostninger på de forskellige brugerkategorier ;
tarifstrukturer bør ikke bruges til omfordeling af ressourcerne blandt
elforbrugerne ;                                      '
forbrugsf remrpende tarif strukturer , som forhindrer en urationel udnyttelse
af energi , bør undgås ;
                               /    '         '' i:
                –––                               -1
1 ) EFT nr . C 153 af 9 . juli 1975 , s . 6 .          '
 ---pagebreak---                                      2-
el-tarif strukturerne i Fællesskabet er endnu ikke baseret p3 almindelige
principper, selv om visse strukturer allerede afspejler falles retnings
linjer ; bestræbelserne i retning af forenkling-og ensartethed bør fortsættes -
HENSTILLER TIL MEDLEMSSTATERNE
at de såfremt de ikke allerede har gjort det, vedtager de nødvendige love ^
og administrative bestemmelser med henblik p8, at el-tarifstrukturerne ba
 seres på følgende fall-^ygrincipper :
1 . Tarif strukturer bør udarbejdes og vedtages med henblik på at muliggøre
    en rationel prispolitik og med henblik på at afspejle de
    omkostninger, som opstår ved forsyningen af de forskellige forbruger-
    kategorier ; tarifstrukturer bør udformes med rationef brug af energi
    for øje og bør ikke opmuntre til uberettiget forbrug; de . bør
    være så klare og enkle som muligt .
2 * Toledstarifsystemet | som er' den af de forskellige tarifvalg-
    muligheder, der bedst afspejler omkostningsstrukturen ved elforsyning,
    bør' anvendes generelt }
 3. forbrugsfremmende tarif strukturer, hvorved -et - -unødvendigt forbrug
     fremmes og omkostningerne kunstigt nedsættes ved stigende forbrug , bør '
     undgås ;
 4. tariffer, der er baseret på, til hvilke fonnål el anvendes , må afskaffes ;
 5. tarifsystemer bør rumme mulighed for multipel tariffer med forskellige
     priser pr . enhed, som tager si^te på at ovérførVéf terspørgslen til pe
     rioder . uden for spidsbelastningsperioder og på aftaler om afbrydelig for
     syning .                                                  . ,           ,
 6. tarifferne bør ikke holdes kunstigt lave af f.eks . sociale bevæggrunde el ler
     med henblik på inflationsbeksmpelse ; i såcfanne tilfælde bør der , i givet
     fald træffes særskilte foranstaltninger ;.          ■   ...
 7 . tarif strukturerne bør udformes således , at det er muligt at ajourføre
      priserne med passende mellemrum ,          ,
 ---pagebreak--- . at forskning i el-efterspørgselsmønstret for de forskellige forbrugerkate-
  gorier og den langsigtede udvikling heraf videreføres og udvikles i fenævert
  samarbejde på fællesskabsplan med det formål at forbedre tarifstrukturerne
  yderligere ;
   at el-priseme kendetegnes ved den størst mulige gennemsigtighed , samt
  at disse priser og omkostningerne for forbrugerne offentliggøres i videst
  muligt omfang .