Avis juridique important

|

52004SC0798

Henstilling med henblik på Rådets udtalelse i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Estlands konvergensprogram, 2004-2008  /* SEK/2004/0798 endelig udg. */

enstilling med henblik på RÅDETS UDTALELSE i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om Estlands konvergensprogram, 2004-2008(forelagt af Kommissionen)BEGRUNDELSERådets forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillingen samt overvågning og samordning af økonomiske politikker [1] fastsæter, at ikke-deltagende medlemsstater, dvs. dem, der ikke deltager i den fælles valuta, skal forelægge konvergensprogrammer for Rådet og Kommissionen med henblik på multilateral overvågning med regelmæssige mellemrum i henhold til traktatens artikel 99.[1]  EFT L 209 af 2.8.1997. De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende websted: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmI overensstemmelse med artikel 9 i forordningen skal Rådet undersøge hvert enkelt konvergensprogram på grundlag af vurderinger foretaget af Kommissionen og det ved traktatens artikel 114 nedsatte udvalg (Det Økonomiske og Finansielle Udvalg). På grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg skal Rådet afgive udtalelse efter at have undersøgt programmet. Ifølge forordningen skal medlemsstaterne forelægge årlige opdateringer af deres konvergensprogrammer, som også kan undersøges af Rådet efter samme procedurer.De ti lande, der tiltrådte EU den 1. maj, har en undtagelse og deltager således endnu ikke i den fælles valuta. De har forpligtet sig til at forelægge deres konvergensprogrammer inden den 15. maj 2004 og en første opdatering af disse hen imod slutningen af 2004.Estlands konvergensprogram, der dækker perioden 2004-2008, blev forelagt den 13. maj 2004. Kommissionens tjenestegrene har foretaget en teknisk gennemgang af dette program, hvor der er taget hensyn til resultaterne af prognoserne fra foråret 2004 og adfærdskodeksen [2] og principperne i meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet af 27. november 2002 om bedre samordning af finanspolitikken [3]. Dette giver anledning til følgende vurdering:[2]  Det Økonomiske og Finansielle Udvalgs reviderede udtalelse om stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form som godkendt af Økofin-Rådet den 10.7.2001.[3]  KOM (2002) 668 endelig af 27.11.2002.Det første estiske konvergensprogram indeholder de foranstaltninger, der blev truffet i budgettet for 2004, og det er i overensstemmelse med statsbudgetstrategien for 2004-2008. Det blev formelt godkendt af Ministerrådet og udgør således landets første mellemfristede makroøkonomiske rammer. De politiske foranstaltninger er i overensstemmelse med de økonomiske udsigter på mellemlang sigt som præsenteret i det økonomiske førtiltrædelsesprogram (PEP). Programmet redegør for Estlands hensigt om at tilslutte sig ERM II og indføre euroen "så hurtigt som muligt". Det siger, at Estland vil være i stand til at opfylde kriterierne for medlemskab af eurozonen igennem programperioden, men giver samtidig udtryk for en forsigtig advarsel med hensyn til inflationsudviklingen (for tiden ligger inflationen under inflationen i eurozonen).Programmet er i det store og hele i overensstemmelse med "adfærdskodeksen for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form". Efter en revision af nationalregnskabet, som blev offentliggjort kort før forelæggelsen af programmet, blev BNP-tallene for perioden 1993-2003 revideret i opadgående retning. Følgelig er nogle af tallene og tabellerne i programmet nu forældede. Ikke desto mindre er det overordnede billede og vurderingen af scenarierne, som de står, ikke påvirket, i betragtning af at de underliggende tendenser i fremskrivningerne ikke ændres i betydeligt omfang.Et afbalanceret budget og "currency-board"-arrangementet skal fortsat være grundpillerne i den makroøkonomiske stabilitet i Estland. Programmet forudser en støt vækst i BNP i faste priser på mellem 5 og 6 % om året, drevet frem af en kraftig indenlandsk efterspørgsel og med en eksport, der forventes øget i takt med opsvinget i de internationale konjunkturer. Ikke desto mindre forventes nettobidraget udefra at forblive negativt i hele programperioden. Både det private forbrug og investeringerne vil fortsat vokse, om end i et langsommere tempo. Arbejdsløsheden forventes langsomt at falde til omkring 9,5 % af arbejdsstyrken. Det forventede opsving i verdensøkonomien og det heraf følgende opsving i eksportefterspørgslen antages at føre til en nedbringelse af det høje underskud på de løbende poster, som ikke desto mindre ifølge prognoserne fortsat skulle ligge på over 8 % af BNP i 2008.Det makroøkonomiske scenario forekommer i det store og hele troværdigt. For årene 2004 og 2005 ligger den forventede vækst i BNP marginalt under Kommissionens prognose fra foråret, mens inflationen er sat en smule højere. Sammenlignet med det økonomiske førtiltrædelsesprogram for 2003 ligger det makroøkonomiske scenario en smule lavere med hensyn til væksten i BNP, hvilket afspejler den forsinkelse i det internationale økonomiske opsving, der satte ind siden da, mens udsigterne for inflationen og arbejdsløsheden er blevet bedre som følge af bedre resultater end forventet i 2003. Den kommende opadgående justering af væksttallene i de estiske prognoser efter revisionen af nationalregnskaberne den 20. maj 2004 øger troværdigheden af de scenarier, der fremlægges i programmet. Et højt underskud over for udlandet vil fortsat være den største makroøkonomiske ubalance i Estland i en overskuelig fremtid, når man tager landets store investeringsbehov i betragtning. Programmet behandler dette spørgsmål i nærmere enkeltheder. Da statsbudgettet ifølge prognoserne fortsat vil udvise et lille overskud eller balance gennem programperioden, er det budgetpolitiske sigte grundlæggende at understøtte forbedringen af de løbende poster, men i betydeligt mindre omfang, end det var tilfældet i 2002 og 2003. Streng budgetdisciplin, herunder tilsidesættelse af eventuelle "overraskende overskud" vil således være et væsentligt element i en holdbar korrektion af den eksterne ubalance."Currency-board"-systemet, som har været i kraft siden landets uafhængighed - hvor det estiske kroon først var bundet til den tyske D-mark og siden til euroen - har tjent landet vel og sørger for høj troværdighed blandt markedsdeltagerne. De pengepolitiske målsætninger har i kraft af den stærke binding til euroen hjulpet med til ret hurtigt at skabe deflation i den estiske økonomi, så den årlige stigning i forbrugerprisindekset nu ligger på knap 1,3 % i 2003, men dette tal skulle stige til omkring 3 % på mellemlang sigt. De estiske rentesatser ligger på et historisk lavt niveau, hvilket afspejler udviklingen i euroområdet og gunstige internationale landevurderinger. Estland sigter mod at tilslutte sig ERM II på et tidligt stadium med en standardbåndbredde, samtidig med at landet opretholder et unilateralt tilsagn om at blive inden for det nuværende "currency-board"-system. Landet påtænker også at indføre euroen "så hurtigt som muligt".Budgetstrategien, som den er skitseret i programmet, er, at det samlede statsbudget fortsat har et overskud på 0,7 % af BNP i 2004, og at der opnås et budget i balance fra 2005 og frem. Dette er en smule mere optimistisk end scenariet i det økonomiske førtiltrædelsesprogram for 2003, hvori man ikke opererede med flere overskud allerede fra 2004, og i overensstemmelse med Kommissionens prognoser frem til 2005. Som helhed peger dette i retning af en finanspolitisk lempelse sammenlignet med det overraskende høje overskud i 2003. Programmet indeholder et fast tilsagn om at overholde reglerne i stabilitets- og vækstpagten og at fastholde statsbudgettet i balance eller med overskud i hele programperioden. En igangværende reform af skattesystemet tager sigte på at sikre en trinvis nedbringelse af de proportionale skatteprocenter for både selskabs- og personlig indkomstskat, hvilket vil blive kombineret med højere sociale overførsler og øgede skattelettelser. Kraftig vækst, besparelser på udgiftssiden, forøgelse af indtægterne fra moms og punktafgifter sammen med ændringer i udgiftsstrukturen og en forbedret skatteopkrævning forventes at finansiere disse reformer. Samlet set skulle udgiftskvoten falde, mens det nominelle forbrug forventes at øges. Selv om statsbudgettet og socialsikringsfondene påregnes fortsat at udvise overskud i programperioden (trods betydelige overførselsbetalinger til en privat supplerende "pensionssøjle" på op til 1 % af BNP), forventes de lokale myndigheder fortsat at have underskud, selv om dette skulle snævres noget ind. Den offentlige gæld svarede til 5,8 % af BNP i 2003 og påregnes at falde yderligere fra 3,2 % af BNP i 2008. Den dækkes udelukkende af de offentlige reserver og udgør en ubetydelig risiko for den estiske økonomi.Programmets finanspolitiske fremskrivninger er som helhed troværdige, selv om det faktiske budgetresultat kan vise sig at være bedre end forventet. Dette synspunkt er især baseret på de yderst positive resultater, landet har opnået med hensyn til opstilling af forsigtige prognoser (og gentagne måloverskridelser hvad angår de finanspolitiske mål) i de seneste år, realistiske vækstprognoser, der understøtter programmets budgetfremskrivninger, mulighed for yderligere overførselseffekter fra det høje overskud i 2003, en langsommere end forventet gennemførelse af offentlige investeringer baseret på EU-overførsler, men også korrektion i nedadgående retning af underskud og gældskvoter efter den seneste nationalregnskabsrevision. På negativsiden kan der, selv om dette ikke synes at være en realistisk mulighed i et aktuelt perspektiv, ikke desto mindre opstå risici som følge af et fald i indtægterne som følge af de planlagte skattelettelser eller en negativ vækstudvikling som resultat af udefra kommende chokvirkninger. Den hurtige afvikling af budgetoverskuddene i 2004 og 2005, som skulle falde sammen med et forventet opsving i den økonomiske aktivitet, vil formodentlig føre til en tydelig finanspolitisk konjunkturstimulering som forudset i programmet. Skulle det desuden vise sig, at der ikke kan gennemføres en velordnet og trinvis genopretning af den eksterne ubalance i kraft af et opsving i den indenlandske private opsparing (som det antydes i programmet), vil en finanspolitik, hvor der sigtes mod afbalancerede budgetter, måske ikke være tilstrækkelig til at støtte den planlagte korrektion af underskuddet på de løbende poster.Det fremgår klart af programmet, at landet har til hensigt at holde sig til målene i Lissabon-strategien senest i 2010. Beskæftigelsen bør øges både ved reformer af erhvervsuddannelserne og ved en nedsættelse af de sociale udgifter og indkomstskatterne på arbejdsmarkedet. Behovet for at udvide økonomiens forsyningsbase (og samtidig skattegrundlaget) vil blive opfyldt i kraft af forbedringer af infrastrukturen tillige med uddannelsesmæssige foranstaltninger for at rette op på den manglende balance mellem kvalifikationer og kvalifikationskrav på arbejdsmarkedet. Den lave produktivitet skal forsøges øget ved at stimulere F&U både i privat og offentlig regi for herved at stimulere vækstudviklingen. Med hensyn til de offentlige udgifter sigter programmet mod at gennemføre strukturreformer både på udgifts- og indtægtssiden. Reformerne på udgiftssiden sigter især mod en bedre opstilling af mål for de sociale overførsler til dem, der har behov, og en styrkelse af incitamenterne til at arbejde. På indtægtssiden vil den omfattende skattereform, der blev indledt i 2004, gradvis føre til et skifte fra direkte til indirekte beskatning, samtidig med at der opretholdes et enkelt skattesystem. Reformerne, hvoraf de fleste er undervejs, kan med rimelighed forventes at styrke incitamenterne til at arbejde, skabe nye job og modvirke skatteunddragelser.Estland er godt rustet til at imødekomme de forventede budgetomkostninger forbundet med en aldrende befolkning. Der er i programmets budgetfremskrivninger taget hensyn til de betydelige omkostninger ved at gennemføre en 100 % finansieret privat supplerende søjle i pensionssystemet. Lav statsgæld, betydelige statslige finansielle reserver og en mellemfristet budgetstrategi, der er fuldt foreneligt med målsætningen om balance eller overskud på budgettet sammen med reformerne af pensions- og sundhedssystemet, som efter planen skal dæmme op for de budgetmæssige pres på længere sigt, skulle sikre, at de offentlige finanser fortsat har et sikkert fodfæste.Tabel: Sammenligning af de centrale makroøkonomiske og budgetmæssige prognoser>TABELPOSITION>På grundlag af denne vurdering har Kommissionen vedtaget vedlagte henstilling med henblik på Rådets udtalelse om Estlands konvergensprogram og fremsender den til Rådet.Henstilling med henblik på RÅDETS UDTALELSE i overensstemmelse med artikel 9, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997  om Estlands konvergensprogram, 2004-2008RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker [4], særlig artikel 9, stk. 3,[4]  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1. De dokumenter, der henvises til i denne tekst, kan findes på følgende webstedhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htmunder henvisning til Kommissionens henstilling,efter høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg -AFGIVET FØLGENDE UDTALELSE:Den [5. juli 2004] gennemgik Rådet Estlands konvergensprogram, der dækker perioden 2004-2008. Programmet er stort set i overensstemmelse med oplysningskravene i den reviderede "adfærdskodeks" for stabilitets- og konvergensprogrammernes indhold og form.Den budgetstrategi, der ligger til grund for programmet, tager sigte på at opretholde sunde offentlige finanser som defineret ved en budgetstilling, der er tæt på balance eller udviser overskud. Til dette formål sigter programmet efter et overskud på 2,6 % af BNP i 2003, mod et lille overskud på 0,7 % i 2004 og budgetbalance fra 2005 og frem, ledsaget af en gradvis nedsættelse af både indtægts- og udgiftskvote efter en stigning i begge i 2004 i forbindelse med EU-tiltrædelsen. Programmet omfatter især reformer, der skal føre til mindskede direkte skatter, kombineret med øgede overførselsbetalinger og skattelettelser. Kraftig vækst, forbedret skatteopkrævning, besparelser på udgiftssiden og ændringer i udgiftsstrukturen sammen med en forøgelse af indtægterne fra moms og punktafgifter forventes at finansiere disse reformer. Gældskvoten, som lå på 5,8 % i 2003, er meget lav og skal falde yderligere til 3,2 % af BNP senest i 2008.På grundlag af de aktuelt foreliggende oplysninger synes det makroøkonomiske scenario, der ligger til grund for programmet, at afspejle BNP-vækstantagelserne på mellem 5 og 6 % gennem programperioden. De vigtigste kilder til vækst vil være den indenlandske efterspørgsel (omkring 7 %) og stigende eksportvækst op til 10 % om året. Det private forbrug forventes at vokse med 5 til 6 % om året. Der påregnes en stadig livlig vækst i investeringerne, 7 til 9 % om året, om end ikke op til de 10 %, der har været tilfældet i de seneste år. Inflationsfremskrivningen, som viser en stigning til omkring 3 % fra 2004 efter en rekordlav inflation på 1,3 % i 2003, forekommer også realistisk. Det aktuelle høje underskud på de løbende poster (13 % af BNP i 2003) forventes at blive bragt ned på omkring 8 % af BNP i 2008.Risiciene i forbindelse med budgetfremskrivningerne forekommer i det store og hele afbalancerede. På den ene side har Estland opnået positive resultater med hensyn til opstilling af forsigtige prognoser og har gentagne gange mere end opfyldt de finanspolitiske mål i de seneste år. På den anden side kan det ikke udelukkes, at der vil være uventede fald i indtægterne som følge af de planlagte skattenedsættelser, eller opstå negative virkninger for væksten som følge af udefra kommende chokvirkninger. Derfor forekommer det budgetpolitiske mål i programmet i tilstrækkelig grad at kunne nå stabilitets- og vækstpagtens mellemfristede målsætning om en budgetstilling tæt på balance. Budgetstillingen skulle også give en tilstrækkelig stor sikkerhedsmargen til at hindre underskuddet i at overskride referenceværdien på 3 % af BNP under normale makroøkonomiske forhold. Imidlertid vil den hurtige afvikling af overskuddene fra 2004 i en periode med fortsat livlig vækst, som forudset i programmet, formodentlig føre til en tydelig finanspolitisk konjunkturstimulering.Estlands offentlige gældskvote, som ligger på mindre end 6 % af BNP, er næsten den laveste i EU og forventes at falde yderligere med 2,6 procentpoint gennem programperioden. Den faktiske trend vil formodentlig være endnu mere gunstig end forudset i betragtning af den nylige nationalregnskabsrevision, som permanent vil øge BNP-tallet og således kvotens nævner.Estland er godt rustet til at imødekomme budgetomkostninger ved en aldrende befolkning. Lav statsgæld, betydelige statslige finansielle reserver og en mellemfristet budgetstrategi, der er fuldt foreneligt med målsætningen om balance eller overskud på budgettet sammen med reformerne af pensions- og sundhedssystemet, som efter planen skal dæmme op for de budgetmæssige pres på længere sigt, skulle sikre, at de offentlige finanser fortsat har et sikkert fodfæste.Centrale prognoser i Estlands konvergensprogram>TABELPOSITION>* Der er i forbindelse med disse forholdstal ikke taget hensyn til nationalregnskabsrevisionen den 20. maj 2004, som statistisk førte til et permanent højere BNP-tal. Tallene for 2003 vil blive revideret som følger: vækst i BNP i faste priser 5,1 %, offentlig budgetsaldo 2,4 % af BNP, offentlig bruttogæld 5,3 % af BNP.


Avis juridique important

|

31978K1535

Kommissionens henstillling nr. 1535/78/EKSF af 21. juni 1978 vedrørende antidumping pålagt visse jern- og stålprodukter

EF-Tidende nr. L 183 af 05/07/1978 s. 0001 - 0002 den græske specialudgave: Kapitel 11 bind 9 s. 0226

++++   ( 1 ) EFT nr . L 14 af 5 . 5 . 1977 , s . 6 .   ( 2 ) EFT nr . L 352 af 31 . 12 . 1977 , s . 13 .   ( 3 ) EFT nr . L 17 af 21 . 1 . 1978 , s . 27 .   ( 4 ) EFT nr . L 19 af 24 . 1 . 1978 , s . 2 .   ( 5 ) EFT nr . L 19 af 24 . 1 . 1978 , s . 3 .   ( 6 ) EFT nr . L 19 af 24 . 1 . 1978 , s . 5 .   ( 7 ) EFT nr . L 19 af 24 . 1 . 1978 , s . 7 .   ( 8 ) EFT nr . L 19 af 24 . 1 . 1978 , s . 9 .   ( 9 ) EFT nr . L 23 af 28 . 1 . 1978 , s . 31 .   ( 10 ) EFT nr . L 23 af 28 . 1 . 1978 , s . 33 .   ( 11 ) EFT nr . L 23 af 28 . 1 . 1978 , s . 35 .   ( 12 ) EFT nr . L 37 af 7 . 2 . 1978 , s . 13 .   ( 13 ) EFT nr . L 39 af 9 . 2 . 1978 , s . 13 .   ( 14 ) EFT nr . L 39 af 9 . 2 . 1978 , s . 15 .   ( 15 ) EFT nr . L 45 af 16 . 2 . 1978 , s . 17 .   ( 16 ) EFT nr . L 50 af 22 . 2 . 1978 , s . 13 .   ( 17 ) EFT nr . L 106 af 20 . 4 . 1978 , s . 21 .   ( 18 ) EFT nr . L 108 af 22 . 4 . 1978 , s . 26 .   ( 19 ) EFT nr . L 120 af 4 . 5 . 1978 , s . 22 .   ( 20 ) EFT nr . L 131 af 19 . 5 . 1978 , s . 8 .   ( 21 ) Se Kommissionens meddelelse af 31 . 12 . 1977 , EFT nr . L 353 af 31 . 12 . 1977 , s . 1 , aendret ved meddelelser af 1 . 4 . 1978 ( EFT nr . L 87 af 1 . 4 . 1978 , s . 4 ) og af 13 . 5 . 1978 ( EFT nr . L 125 af 13 . 5 . 1978 , s . 5 )  KOMMISSIONENS HENSTILLING Nr . 1535/78/EKSF  af 21 . juni 1978  vedroerende antidumpingtold paalagt visse jern - og staalprodukter  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab , saerlig artikel 74 og 86 ,  under henvisning til Kommissionens henstilling 77/329/EKSF af 15 . april 1977 om beskyttelse mod dumping , praemier eller subventioner fra lande , der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul - og Staalfaellesskab ( 1 ) , som aendret ved henstilling nr . 3004/77/EKSF ( 2 ) , saerlig artikel 15 , 17 og 18 ,  under henvisning til udtalelse fra Det raadgivende Udvalg nedsat i henhold til henstilling 77/329/EKSF ,  ud fra foelgende betragtninger :  Siden begyndelsen af aaret 1978 har Kommissionen ved henstillinger nr . 112/78/EKSF ( 3 ) , nr . 117/78/EKSF ( 4 ) , nr . 118/78/EKSF ( 5 ) , nr . 119/78/EKSF ( 6 ) , nr . 120/78/EKSF ( 7 ) , nr . 121/78/EKSF ( 8 ) , nr . 159/78/EKSF ( 9 ) , nr . 160/78/EKSF ( 10 ) , nr . 161/78/EKSF ( 11 ) , nr . 245/78/EKSF ( 12 ) , nr . 262/78/EKSF ( 13 ) , nr . 263/78/EKSF ( 14 ) , nr . 307/78/EKSF ( 15 ) , nr . 359/78/EKSF ( 16 ) , nr . 790/78/EKSF ( 17 ) , nr . 811/78/EKSF ( 18 ) , nr . 932/78/EKSF ( 19 ) , og nr . 1006/78/EKSF ( 20 ) , paalagt et vist antal midlertidige eller endelige antidumpingtolde paa jern - og staalprodukter ; visse af disse tolde er blevet ophaevet og / eller forlaenget i mellemtiden ;  disse toldbeloeb er lig med forskellen mellem de faktiske aftalte priser ( basispris + tillaeg ) fastsat franko graense , fortoldet , og de faktiske priser ( basispris + tillaeg ) , som har vaeret offentliggjort ( 21 ) af Kommissionen for det paagaeldende produkt ;  ved meddelelse af 21 . juni 1978 har Kommissionen aendret disse basispriser ;  Kommissionen har atter gennemgaaet sine endelige og foreloebige dumpingberegninger ;  denne undersoegelse har bekraeftet at basispriserne i deres nye udgave er rimelige ;  foelgelig boer opkraevningen af antidumpingtold for fremtiden beregnes paa grundlag af de aendrede basispriser _  VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING :  Artikel 1  1 . Beloebet fastsat ved midlertidig eller endelig antidumpingtold paalagt ved henstillinger nr . 112/78/EKSF , nr . 117/78/EKSF , nr . 118/78/EKSF , nr . 119/78/EKSF , nr . 120/78/EKSF , nr . 121/78/EKSF , nr . 159/78/EKSF , nr . 160/78/EKSF , nr . 161/78/EKSF , nr . 245/78/EKSF , nr . 262/78/EKSF , nr . 263/78/EKSF , nr . 307/78/EKSF , nr . 359/78/EKSF , nr . 790/78/EKSF , nr . 811/78/EKSF , nr . 932/78/EKSF og nr . 1006/78/EKSF , vil for fremtiden vaere lig med forskellen mellem den aftalte effektive pris ( basispris + tillaeg ) fastsat franko graense , fortoldet , og den effektive pris ( basispris + tillaeg ) offentliggjort af Kommissionen den 5 . juli 1978 ( 1 ) for det paagaeldende produkt .  2 . De forrige bestemmelser i de ovennaevnte henstillinger forbliver uaendrede .   ( 1 ) Se side 3 i denne Tidende .  Artikel 2  Denne henstilling meddeles medlemsstaterne og offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Den traeder i kraft den 10 . juli 1978 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 21 . juni 1978 .  Paa Kommissionens vegne  Etienne DAVIGNON  Medlem af Kommissionen


Avis juridique important

|

31983K0874

Kommissionens henstilling nr. 874/83/EKSF af 12. april 1983 om ændring af henstilling nr. 811/78/EKSF og nr. 1006/78/EKSF vedrørende endelig antidumpingtold for visse jern- og stålprodukter med oprindelse i Den tyske demokratiske Republik

EF-Tidende nr. L 096 af 15/04/1983 s. 0010 - 0010 den spanske specialudgave: Kapitel 11 bind 28 s. 0131  den portugisiske specialudgave: Kapitel 11 bind 28 s. 0134

*****  KOMMISSIONENS  HENSTILLING Nr. 874/83/EKSF  af 12. april 1983  om aendring af henstilling nr. 811/78/EKSF og nr. 1006/78/EKSF vedroerende endelig antidumpingtold for visse jern- og staalprodukter med oprindelse i Den tyske demokratiske Republik  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab,  under henvisning til Kommissionens henstilling nr. 3018/79/EKSF af 21. december 1979 om beskyttelse mod dumpet eller subsidieret import fra lande, der ikke tilhoerer Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab (1), senest aendret ved henstilling nr. 3025/82/EKSF (2), saerlig artikel 14,  efter konsultationer i Det raadgivende Udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte henstilling, og  ud fra foelgende betragtninger:  Ved henstilling nr. 811/78/EKSF af 21. april 1978 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold for visse baand eller plader af jern og staal med oprindelse i Bulgarien, Den tyske demokratiske Republik og Rumaenien (3), senest aendret ved henstilling nr. 3140/78/EKSF (4), indfoerte Kommissionen en endelig antidumpingtold paa baand eller plader, af jern eller staal, andre end elektriske, kun varmtvalsede, med en tykkelse paa 2 mm eller derover, med oprindelse i Den tyske demokratiske Republik; tolden paa importen af tilsvarende varer fra Bulgarien og Rumaenien er i mellemtiden blevet suspenderet;  ved henstilling nr. 1006/78/EKSF af 18. maj 1978 om indfoerelse af en definitiv antidumpingtold for visse typer af forzinkede staalplader med oprindelse i Den tyske demokratiske Republik (5), senest aendret ved henstilling nr. 3140/78/EKSF, indfoerte Kommissionen en endelig antidumpingtold paa plader af staal, forzinkede paa anden maade end elektrolytisk (galvaniserede), med oprindelse i Den tyske demokratiske Republik;  tolden er lig med forskellen mellem den faktiske pris (basispris plus tillaeg) ifoelge kontrakt, franko graense, fortoldet, og den faktiske pris (basispris plus tillaeg), som blev offentliggjort af Kommissionen den 30. december 1978 for de paagaeldende varer; siden da er de af Kommissionen offentliggjorte faktiske priser blevet aendret for at tage hensyn til aendringer i den laveste normale vaerdi i de leverandoerlande, hvor konkurrencevilkaarene er normale; tolden boer derfor beregnes paa grundlag af de seneste faktiske priser, der er offentliggjort af Kommissionen, og som finder anvendelse paa visse varer paa importtidspunktet -  VEDTAGET FOELGENDE HENSTILLING:  Artikel 1  Artikel 1, stk. 2, i henstilling nr. 811/78/EKSF og nr. 1006/78/EKSF, affattes saaledes:  »2. Tolden fastsaettes til forskellen mellem den faktiske pris (basispris plus tillaeg) ifoelge kontrakt, franko graense, fortoldet, og den seneste faktiske pris (basispris plus tillaeg), der er offentliggjort af Kommissionen, og som finder anvendelse paa de paagaeldende varer paa det tidspunkt, de overgaar til fri omsaetning i Faellesskabet.«  Artikel 2  Denne henstilling traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 12. april 1983.  Paa Kommissionens vegne  Wilhelm HAFERKAMP  Naestformand  (1) EFT nr. L 339 af 31. 12. 1979, s. 15.  (2) EFT nr. L 317 af 13. 11. 1982, s. 17.  (3) EFT nr. L 108 af 22. 4. 1978, s. 26.  (4) EFT nr. L 372 af 30. 12. 1978, s. 1.  (5) EFT nr. L 131 af 19. 5. 1978, s. 8.


title: 2011/413/EU: Kommissionens henstilling af 11. juli 2011 om initiativet til fælles programlægning af forskningsindsatsen »Flere år, bedre liv — demografiske forandringer: potentiale og udfordringer«

text:
               13.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 183/28

         KOMMISSIONENS HENSTILLING
   af 11. juli 2011
   om initiativet til fælles programlægning af forskningsindsatsen »Flere år, bedre liv — demografiske forandringer: potentiale og udfordringer«
   (2011/413/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 181, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Antallet af europæere på over 65 år forventes at stige betydeligt med 42 % fra 87 mio. i 2010 til 124 mio. i 2030 (1). Denne fortsatte stigning i den forventede middellevetid er et væsentligt fremskridt, der er gjort i nyere tid. Men samtidig risikerer det at lægge yderligere pres på økonomien, samfundet og de offentlige finansers bæredygtighed.

               (2)

               En af følgerne af de aldrende samfund er, at behovet for offentlig tilvejebringelse af aldersrelaterede overførsler og tjenesteydelser vil vokse. De finanspolitiske virkninger af befolkningens aldring forventes derfor at være ganske betragtelig i næsten samtlige medlemsstater. På grundlag af den nuværende politik forventes de aldersrelaterede offentlige udgifter samlet set at stige i gennemsnit med 4 ¾ procentpoint af BNP ved udgangen af 2060 i EU, især på baggrund af udgifter til pensioner, sundhedsvæsen og langtidspleje (plejesektoren er yderligere hæmmet af en skrumpende og ofte utilstrækkelig uddannet arbejdsstyrke) (2).

               (3)

               Reduktionen på omkring 50 mio. personer i den erhvervsaktive befolkningsgruppe mellem 2010 og 2060 og den tilsvarende stigning i ældrebyrden, der hovedsagelig allerede vil finde sted inden 2030, kunne forårsage et fald i BNP-væksten, medmindre fænomenet kan kompenseres med øgede bidrags- og beskæftigelsesprocenter i alle arbejdsstyrkens segmenter samt øget produktivitetsvækst (3).

               (4)

               I betragtning af den skrumpende og aldrende befolkning er der store fordele for samfundet forbundet med at forlænge ældre menneskers aktive og sunde liv, f.eks. ved bedre at integrere dem i erhvervslivet og samfundet og ved at hjælpe dem med at være uafhængige noget længere (derved øges livskvaliteten for ældre borgere og deres omsorgspersoner), ved at forbedre de sociale sikringsordningers bæredygtighed (pensioner, sundhedsvæsen og langtidsplejeordninger) og ved at skabe store nye markedsmuligheder for innovative løsninger på god alderdom.

               (5)

               Europa 2020-strategien har identificeret den demografiske aldring både som en udfordring og en mulighed for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, og i flagskibsinitiativerne »En digital dagsorden for Europa« (4), »Innovation i EU« (5), »En dagsorden for nye kvalifikationer og nye job« og »En europæisk platform mod fattigdom« optræder dette emne som en prioriteret opgave. Sektorpolitikker for fleksibilitet og sikkerhed (flexicurity) i den europæiske beskæftigelsesstrategi erkender, at det er nødvendigt med en overordnet tilgang inden for personalepolitik, og det er nødvendigt med en livslang tilgang til arbejde for at skabe arbejdsmarkedsdeltagelse og fjerne eksisterende hindringer.

               (6)

               Kommissionen foreslog den 6. september 2010 at udnævne 2012 som det europæiske år for aktiv aldring; hensigten hermed er at støtte medlemsstaterne i deres bestræbelser på at hjælpe de ældre til at forblive i arbejdsstyrken og dele ud af deres erfaringer, fortsat spille en aktiv rolle i samfundet og leve så sundt, uafhængigt og meningsfuldt som muligt (6).

               (7)

               Der er et øjeblikkeligt behov for at udbygge videnbasen om selve aldringsprocessen og om aldringens virkninger for samfund og erhvervsliv for at støtte en evidensbaseret politik.

               (8)

               For at tage fat på ovennævnte problematik og udnytte mulighederne kræves der en samordnet indsats for at fremme et forskningssamarbejde af høj kvalitet med det sigte at yde forskningsresultater som støtte for indsatsen.

               (9)

               På Rådets møde den 26. maj 2010 (7) (konkurrenceevne) fastlagde og underbyggede det et sæt fælles programlægningstiltag (JPI), herunder »flere år, bedre liv — demografiske forandringer: potentiale og udfordringer«, hvor fælles programlægning ville udgøre en væsentlig merværdi i forhold til medlemsstaternes igangværende fragmenterede bestræbelser. Rådets konklusioner omfatter derfor en anerkendelse af nødvendigheden af at lancere et initiativ til fælles programlægning på dette område og en opfordring til Kommissionen om at bidrage til udarbejdelsen heraf.

               (10)

               Medlemsstaterne har ved formelt forpligtende brev bekræftet, at de vil deltage i et sådant JPI.

               (11)

               Fælles programmering af forskning i demografiske forandringer og befolkningens aldring vil gøre det muligt at koordinere forskningen på dette område og bidrage væsentligt til udviklingen af et fuldt operationelt europæisk forskningsområde (ERA) for aldring samt styrke Europas førende position og konkurrenceevne på dette område.

               (12)

               For at nå målene i henstillingen bør medlemsstaterne sikre samarbejde og komplementaritet med større tilknyttede tiltag: det fælles program »Længst muligt i eget hjem« (Ambient Assisted Living — AAL) (8), innovationspartnerskab inden for aktiv og sund aldring, forskning og udvikling støttet af rammeprogrammet, navnlig inden for informations- og kommunikationsteknologi (ikt), sundhed og samfundsvidenskab såvel som andre forskningstiltag såsom SHARE ERIC (9) og ERA-AGE II (10).

               (13)

               For at gøre det muligt for Kommissionen at aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet bør medlemsstaterne jævnligt aflægge rapport til Kommissionen om, hvordan gennemførelsen af dette initiativ til fælles programlægning skrider frem —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

               1.

               Medlemsstaterne tilskyndes til at udvikle og opretholde en fælles vision om, hvordan samarbejde og koordinering inden for forskning på europæisk plan kan bidrage til at imødegå virkningerne af demografiske forandringer og udnytte de muligheder, de giver.

               2.

               Medlemsstaterne tilskyndes til at opstille en strategisk forskningsdagsorden med forskningsbehov og -mål på mellemlang til lang sigt inden for demografiske forandringer. Den strategiske forskningsdagsorden bør indeholde en gennemførelsesplan med højt prioriterede mål og tidsfrister samt en nærmere angivelse af, hvilke foranstaltninger, instrumenter og ressourcer der er nødvendige.

               3.

               Medlemsstaterne opfordres til at inddrage følgende foranstaltninger i den strategiske forskningsdagsorden og implementeringsplanen:

                           a)

                           finde frem til og udveksle oplysninger om relevante nationale programmer og forskningsaktiviteter

                           b)

                           styrke den fælles kapacitet for fremtidsstudier og teknologivurderinger

                           c)

                           udveksle information, ressourcer, bedste praksis, metoder og retningslinjer

                           d)

                           udpege områder eller forskningsaktiviteter, der vil drage fordel af koordinering eller fælles forslagsindkaldelser eller samling af ressourcer

                           e)

                           fastlægge vilkårene for den fælles forskningsindsats inden for de i litra d) nævnte områder

                           f)

                           overveje behovsændringerne hos de ældre såvel som deres formelle og uformelle plejepersoners behov i forbindelse med udarbejdelsen af mål for aldringsforskningsprogrammer

                           g)

                           dele, hvor dette er relevant, eksisterende forskningsinfrastrukturer eller udvikle nye faciliteter, såsom fælles databaser eller modeller til analyse af aldringsprocesser

                           h)

                           tilskynde til øget samarbejde mellem den offentlige og den private sektor samt til åben innovation mellem forskellige forskningsaktiviteter og erhvervssektorer, der er forbundet med demografiske forandringer og befolkningsaldringen

                           i)

                           eksportere og formidle viden, innovation og tværfaglige metodologiske tilgange

                           j)

                           oprette netværk mellem centre, der beskæftiger sig med forskning i demografiske forandringer og befolkningsaldringen.

               4.

               Medlemsstaterne opfordres til at opretholde et fælles forvaltningsorgan for forskning i demografiske forandringer og befolkningsaldring med mandat til at opstille fælles betingelser, regler og procedurer for samarbejde og koordinering og til at overvåge gennemførelsen af den strategiske forskningsdagsorden.

               5.

               Medlemsstaterne tilskyndes til i fællesskab at gennemføre den strategiske forskningsdagsorden gennem deres nationale forskningsprogrammer i henhold til retningslinjerne for rammebestemmelserne for fælles programlægning, der er blevet udarbejdet af Rådets Gruppe på Højt Plan for Fælles Programlægning.

               6.

               Medlemsstaterne tilskyndes til at samarbejde med Kommissionen om at undersøge mulige initiativer fra Kommissionens side med henblik på at bistå medlemsstaterne med at opstille og gennemføre den strategiske forskningsdagsorden og om at koordinere det fælles program med andre EU-initiativer på dette område, såsom innovationspartnerskabet inden for aktiv og sund aldring og det fælles program »Længst muligt i eget hjem«.

               7.

               Medlemsstaterne tilskyndes til jævnligt at aflægge rapport til Kommissionen om, hvordan gennemførelsen af dette initiativ til fælles programlægning skrider frem ved aflæggelse af årlige statusrapporter.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. juli 2011.

            På Kommissionens vegne

         Neelie KROES

            Næstformand

      (1)  Antallet af europæere på over 65 vil næsten fordobles i de næste 50 år — fra 87 mio. i 2010 til 153 mio. i 2060 — Eurostat, Europop2010-befolkningsprognoser.

      (2)  Ibidem.

      (3)  KOM(2009) 180 endelig: Konsekvenserne af befolkningsaldringen i EU (Rapport om befolkningsaldringen 2009).

      (4)  9981/1/10 REV 1.

      (5)  14035/10.

      (6)  Rådets konklusioner (EPSCO december 2010) 18132/10.

      (7)  10246/10.

      (8)  Rapport om fælles beslutningstagning, pressemeddelelse: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?language = en&type = IM-PRESS&reference = 20080121IPR19252

      (9)  http://www.share-project.org/t3/share/fileadmin/press_information/SHARE_ERIC-EN_upload.pdf

      (10)  http://futurage.group.shef.ac.uk/


title: Kommissionens henstilling (EU) 2017/820 af 12. maj 2017 om forholdsmæssigt afpasset politikontrol og politisamarbejde i Schengenområdet

text:
               13.5.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 122/79

         KOMMISSIONENS HENSTILLING (EU) 2017/820
   af 12. maj 2017
   om forholdsmæssigt afpasset politikontrol og politisamarbejde i Schengenområdet
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 292, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I et område uden kontrol ved de indre grænser er det nødvendigt at sikre en fælles reaktion på grænseoverskridende trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed i dette område. Et sådant områdes korrekte funktion afhænger ikke blot af en ensartet anvendelse af EU-retten, men også af anvendelsen af nationale beføjelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed i overensstemmelse med formålene med Schengenreglerne. For at sikre et velfungerende Schengenområde er det vigtigt at se nærmere på, hvordan medlemsstaterne forvalter deres ydre grænser, og hvordan de udøver deres politimæssige beføjelser på hele deres område og i grænseområderne.

               (2)

               Sammen med den første halvårlige rapport om Schengenområdets funktionsmåde (1) udsendte Kommissionen i 2012 retningslinjer for medlemsstaterne vedrørende politiforanstaltninger ved grænseområder op til en indre grænse. På grundlag af erfaringerne fra de sidste tre år bør disse retningslinjer tages op til revision. Det er netop formålet med denne henstilling. Den bygger på de seneste tre års erfaringer med bekæmpelse af trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed og god praksis i forbindelse med udøvelsen af politimæssige beføjelser og et grænseoverskridende politisamarbejde, relevant retspraksis om politikontrol, de hidtidige Schengenevalueringer inden for politisamarbejde og de nye muligheder, der følger af den teknologiske udvikling.

               (3)

               I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 (2) berører den omstændighed, at der ikke foretages grænsekontrol ved de indre grænser, ikke medlemsstaternes kompetente myndigheders udøvelse af politimæssige beføjelser i henhold til national ret, så længe udøvelsen af disse beføjelser ikke har tilsvarende virkning som grænsekontrol. Udøvelsen af politimæssige beføjelser bør navnlig ikke betragtes som svarende til grænsekontrol, når politiforanstaltningerne ikke har grænsekontrol som formål, bygger på generelle politioplysninger og -erfaringer med hensyn til eventuelle trusler mod den offentlige sikkerhed og navnlig tager sigte på at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet, er udformet og udføres på en måde, der klart adskiller sig fra systematisk ind- og udrejsekontrol af personer ved de ydre grænser og udføres som stikprøvekontrol. I lyset af Domstolens dom i Adil-sagen (3) er dette hverken en kumulativ eller en udtømmende liste over kriterier, hvilket betyder, at disse kriterier ikke bør betragtes som de eneste mulige politiforanstaltninger i grænseområder (4).

               (4)

               Artikel 23 i forordning (EU) 2016/399 og ordlyden af artikel 72 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde bekræfter, at ophævelsen af grænsekontrollen ved de indre grænser ikke har berørt medlemsstaternes beføjelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed.

               (5)

               Politimæssige beføjelser, der gælder på hele en medlemsstats område, er forenelige med EU-retten. Det betyder, at medlemsstaterne også kan gennemføre politikontrol i grænseområder, herunder indre grænseområder, som led i de politimæssige beføjelser, der findes i henhold til den nationale lovgivning, der gælder på hele landets område.

               (6)

               I den aktuelle situation med trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed som følge af terrorisme og anden grov grænseoverskridende kriminalitet og risikoen for sekundære bevægelser af personer, der ulovligt har passeret de ydre grænser, kan en intensivering af politikontrollen på medlemsstaternes samlede område, herunder i grænseområder, og gennemførelse af politikontrol langs de vigtigste transportruter såsom motorveje og jernbaner betragtes som nødvendig og berettiget. Beslutningerne om denne kontrol, dens placering og intensitet forbliver et nationalt anliggende og bør altid stå i et rimeligt forhold til de identificerede trusler. Denne kontrol kan vise sig at være mere effektiv end kontrol ved de indre grænser, især fordi den er mere fleksibel end stationær grænsekontrol ved bestemte grænseovergange og lettere kan tilpasses nye risici.

               (7)

               Grænseområder kan være udsat for særlige risici for så vidt angår grænseoverskridende kriminalitet og bestemte lovovertrædelser begået i hele området såsom indbrud, biltyverier, narkotikahandel, uautoriserede sekundære bevægelser af tredjelandsstatsborgere, smugling af migranter eller menneskehandel. Risikoen for overtrædelser af reglerne vedrørende lovligt ophold kan også være større i grænseområderne. I betragtning af disse risici kan medlemsstaterne beslutte at foretage og intensivere politikontroller i grænseområder, der er tilpasset de særlige risici i grænseområder, så længe disse foranstaltninger ikke har tilsvarende virkning som grænsekontrol.

               (8)

               Moderne teknologi til overvågning af trafikstrømme, navnlig på motorveje og andre vigtige veje, som udvælges af medlemsstaterne, kan medvirke til at bekæmpe trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed. Set ud fra den synsvinkel bør der derfor tilskyndes til anvendelse af kontrol- og overvågningssystemer, der giver mulighed for automatisk nummerpladegenkendelse i retshåndhævelsesøjemed, dog med forbehold af gældende regler om kameraovervågning, herunder bestemmelser om databeskyttelse. Dette kunne gøre det lettere at overvåge de vigtigste europæiske transportkorridorer, som benyttes af et stort antal rejsende og køretøjer, når de bevæger sig omkring i Unionen, og dét uden uforholdsmæssigt store konsekvenser for trafikstrømmen.

               (9)

               Det er kun i tilfælde af nationale politimæssige beføjelser, der specifikt begrænser sig til grænseområder og indebærer identitetskontrol selv uden konkret mistanke, at medlemsstaterne skal fastsætte en specifik ramme for at sikre, at disse politikontroller ikke udgør foranstaltninger med tilsvarende virkning som grænsekontrol. I sin dom i Melki-sagen (5) anerkendte Domstolen, at medlemsstaterne kan indføre særlige politimæssige beføjelser i områder op til en indre grænse, der giver mulighed for at øge identitetskontrollen i netop de områder, men den fastslog også, at i disse situationer skal medlemsstaterne fastsætte specifikke bestemmelser om intensiteten og hyppigheden af sådanne kontroller. Desuden gælder det, at hvis en kontrol gennemføres uafhængigt af den kontrollerede persons adfærd og særlige omstændigheder eller oplysninger, som indebærer en risiko for krænkelse af den offentlige orden eller indre sikkerhed, skal medlemsstaterne sørge for den nødvendige vejledning i, hvordan kontrollen gennemføres rent praktisk, for derved at forhindre, at sådanne politimæssige foranstaltninger har en tilsvarende virkning som grænsekontrol.

               (10)

               De seneste tre år har en række medlemsstater intensiveret politikontrollen i grænseområderne som følge af de øgede trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed (nemlig Østrig, Belgien, Tjekkiet, Tyskland, Danmark, Nederlandene, Frankrig, Italien, Slovenien og Schweiz). Denne kontrol har undertiden fokuseret på bestemte transportmidler, f.eks. tog, eller bestemte grænseområder. Brugen af teknologiske hjælpemidler er også stigende i denne kontekst. Kommissionen har ikke bestridt nogen af disse tilfælde. Nogle af disse tilfælde er eksempler på god praksis i forhold til at tackle de vedvarende og stigende trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed.

               (11)

               I henhold til forordning (EU) 2016/399 må der kun under ekstraordinære omstændigheder genindføres midlertidig grænsekontrol ved de indre grænser som en sidste udvej. I denne kontekst tilskyndede Rådet i gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/246 (6) udtrykkeligt medlemsstaterne til at undersøge, om politikontrol ikke ville føre til samme resultat som midlertidig kontrol ved de indre grænser, før indførelse eller forlængelse af en sådan kontrol.

               (12)

               Mens det under visse omstændigheder kan være klart fra begyndelsen, at politikontrol alene ikke er tilstrækkelig til at tackle de identificerede trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed (f.eks. eftersøgning af bestemte mistænkte personer efter et terrorangreb), kan tilsvarende mål som dem, der forfølges gennem genindførelse af grænsekontrol, i andre tilfælde forfølges ved hjælp af en styrket politikontrol i grænseområder. Derfor bør der på den ene side forud for en beslutning om midlertidig genindførelse af grænsekontrol ved de indre grænser i princippet foretages en vurdering af alternative foranstaltninger. Navnlig i tilfælde af beslutninger om midlertidig genindførelse af grænsekontrol ved de indre grænser som følge af forudsigelige begivenheder bør medlemsstaterne dokumentere, at der er foretaget en sådan vurdering. På den anden side kan det i særlige tilfælde, hvor der optræder umiddelbare og alvorlige trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed i området uden grænsekontrol ved de indre grænser eller på nationalt plan, være nødvendigt straks at genindføre midlertidig kontrol ved de indre grænser.

               (13)

               I denne henstilling tilskyndes medlemsstaterne til at udnytte deres politimæssige beføjelser bedre og prioritere politikontrol, før de træffer beslutning om midlertidig genindførelse af kontrol ved de indre grænser.

               (14)

               Uanset hvilke foranstaltninger en medlemsstat træffer for at imødegå en konkret trussel mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed, bør den sikre, at gennemførelsen af foranstaltningen ikke fører til hindringer for den fri bevægelighed for personer og varer, som ikke er nødvendige, begrundede og står i et rimeligt forhold til truslerne mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed, og at den fuldt ud respekterer de grundlæggende rettigheder og navnlig princippet om ikke-forskelsbehandling

               (15)

               Området uden kontrol ved de indre grænser bygger ligeledes på, at medlemsstaterne sikrer en effektiv anvendelse af ledsageforanstaltninger på området for politisamarbejde på tværs af grænserne. De hidtidige Schengenevalueringer på politisamarbejdsområdet har vist, at selv om medlemsstaterne generelt overholder Schengenreglerne, er der en række hindringer, der begrænser den praktiske brug af nogle af de redskaber, som medlemsstaterne råder over til deres grænseoverskridende politisamarbejde. Medlemsstaterne bør derfor tilskyndes til at fjerne disse hindringer for bedre at bekæmpe grænseoverskridende trusler.

               (16)

               Fælles politipatruljeringer og andre eksisterende redskaber for operationelt politisamarbejde bidrager til den indre sikkerhed i området uden kontrol ved de indre grænser. Eksempelvis øger fælles patruljering i grænseoverskridende tog klart sikkerheden ved at forhindre situationer, hvor manglende symmetri i kontrollen underminerer indsatsen på kun den ene side af grænsen. Flere medlemsstater har indført forskellige former for praksis, som letter eller muliggør fælles politiaktioner (f.eks. de fælles politistationer, som Tyskland og Polen har indrettet ved deres grænser, og som fokuser på fælles patruljering og andre operationer, eller de små efterforskningshold, der er blevet indsat ved grænsen mellem Østrig og Tjekkiet, de fælles togpatruljer i Østrig, Tyskland, Frankrig, Italien og Ungarn, eller det tyske politis ansættelse af statsborgere fra andre medlemsstater, særlig med henblik på patruljering i grænseområderne). Andre medlemsstater bør tilskyndes til at følge disse former for god praksis.

               (17)

               Fælles trusselsanalyser og informationsudveksling mellem medlemsstater, der deler grænseregioner, kan bidrage til udformningen af en effektiv politikontrol til imødegåelse af påviste trusler. Et sådant samarbejde kan omfatte risici på bestemte grænseoverskridende trafikruter samt bestemte transportmidler, der ofte anvendes til kriminelle aktiviteter, med henblik på at muliggøre en målrettet politikontrol uden for grænseområderne. Denne politikontrol kan tjene som et fælles redskab til at tackle de trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed, som de berørte medlemsstater oplever. Det er derfor vigtigt at tilskynde medlemsstaterne til at videreudvikle det grænseoverskridende samarbejde.

               (18)

               Med henblik på at styrke det grænseoverskridende politisamarbejde kan medlemsstaterne anmode Kommissionen om hjælp med gennemførelsen af denne henstilling. Denne hjælp kan f.eks. tjene til at lette udvekslingen af de bedste former for praksis mellem eksperter og beslutningstagere i medlemsstaterne og forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne og de relevante agenturer (Europol og den europæiske grænse- og kystvagt). Den kan også medvirke til en yderligere forbedring af de grænseoverskridende samarbejdsstrukturer såsom politi- og toldsamarbejdscentrene. Desuden vil Kommissionen, på basis af input fra medlemsstaterne, bistå med ajourføringen af »Schengenkataloget« (7) fra 2011, hvori der redegøres for bl.a. de bedste former for praksis inden for operativt politisamarbejde på tværs af grænserne, og de nationale emneblade i »Håndbog for grænseoverskridende operationer« (8).

               (19)

               Som den seneste migrationskrise viste, kan ukontrollerede sekundære bevægelser af irregulære migranter udgøre en alvorlig trussel mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed. En korrekt anvendelse af de bilaterale tilbagetagelsesaftaler i henhold til artikel 6, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (9) kan medvirke til at tackle sekundære bevægelser af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold. De bilaterale aftaler kan også bidrage til at nå samme resultater som målrettet grænsekontrol ved de indre grænser med hensyn til håndtering af trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed og samtidig begrænse virkningerne på den frie bevægelighed for rejsende i god tro. Det er derfor vigtigt, at medlemsstaterne anvender de bilaterale tilbagetagelsesaftaler effektivt og samtidig overholder Kommissionens henstilling (EU) 2017/432 (10).

               (20)

               Kommissionen mener, at der er behov for passende tid til at gennemføre denne henstilling; den henstiller derfor, at den gennemføres så hurtigt som muligt og senest inden for seks måneder.

               (21)

               Denne henstilling bør gennemføres under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder.

               (22)

               Denne henstilling bør rettes til alle Schengenstater bundet af afsnit III i forordning (EU) 2016/399 —

         VEDTAGET DENNE HENSTILLING:

      Mere effektiv anvendelse af politikontrol

               1)

               For på tilfredsstillende vis at afbøde truslen mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed i Schengenområdet bør medlemsstaterne, hvor det er nødvendigt og berettiget i henhold til national ret:

                           a)

                           forstærke politikontrollen på hele deres område, herunder i grænseområder

                           b)

                           gennemføre politikontrol på de vigtigste transportruter, herunder i grænseområderne

                           c)

                           tilpasse politikontrollen i grænseområder på grundlag af løbende risikovurderinger og samtidig sikre, at politikontrollen ikke har grænsekontrol som formål

                           d)

                           benytte moderne teknologi til overvågning af køretøjer og trafikstrømme.

      Prioritere politikontrol i tilfælde af en alvorlig trussel mod den indre sikkerhed eller offentlige orden

               2)

               Hvis en medlemsstat i tilfælde af en alvorlig trussel mod den offentlige orden eller indre sikkerhed overvejer at anvende kapitel II i afsnit III i forordning (EU) 2016/399, bør den først undersøge, om situationen kan løses tilfredsstillende gennem en intensivering af politikontrollen på medlemsstatens område, herunder i grænseområder.

      Styrkelse af politisamarbejdet på tværs af grænserne

               3)

               For at forstærke det grænseoverskridende politisamarbejde i forbindelse med trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed bør medlemsstaterne:

                           a)

                           revurdere, om de i øjeblikket udnytter alle de redskaber, som de råder over til deres grænseoverskridende operationelle politisamarbejde, f.eks. fælles patruljer, fælles operationer, fælles efterforskningshold, grænseoverskridende forfølgelse, grænseoverskridende observation eller politi- og toldsamarbejdscentre

                           b)

                           arbejde sammen med deres nabomedlemsstater for at fjerne retlige eller praktiske hindringer for en fuldstændig udnyttelse af alle redskaber til grænseoverskridende operationelt politisamarbejde

                           c)

                           udvikle og gennemføre fælles trusselsanalyser og grænseoverskridende informationsudvekslinger med deres nabomedlemsstater til støtte for fælles aktioner til imødegåelse af trusler mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed i områder op til en fælles indre grænse, bl.a. gennem koordineret politikontrol i områder op til deres indre grænser

                           d)

                           vurdere behovet for tekniske investeringer for at styrke fælles operationer, navnlig med henblik på overvågning og opdagelse.

      Effektiv anvendelse af bilaterale tilbagetagelsesaftaler eller -ordninger mellem medlemsstater

               4)

               For at sikre, at politikontrollen og politisamarbejdet kan føre til en effektiv bekæmpelse af ulovlige sekundære bevægelser, hvor disse bevægelser udgør en særlig trussel mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed, bør medlemsstaterne:

                           a)

                           i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i direktiv 2008/115/EF tilbagetage tredjelandsstatsborgere, der transiterede deres område, før de blev pågrebet i en anden medlemsstat, jf. bestemmelserne i de bilaterale aftaler eller ordninger, der var gældende på datoen for nævnte direktivs ikrafttræden (13. januar 2009), navnlig mellem nabomedlemsstater

                           b)

                           træffe alle nødvendige foranstaltninger, herunder indføre operationelle praksis mellem kompetente myndigheder og lette deres indbyrdes informationsudveksling, således at procedurerne i henhold til sådanne bilaterale aftaler eller ordninger afsluttes hurtigt af de berørte medlemsstater, for at sikre, at overførslen sker hurtigst muligt

                           c)

                           sikre, at hvis en medlemsstat beslutter ikke at anvende bestemmelserne i en bilateral tilbagetagelsesaftale eller -ordning, eller hvis de pågældende tredjelandsstatsborgere tilbagetages af en anden medlemsstat, at der iværksættes tilbagesendelsesprocedurer i overensstemmelse med direktiv 2008/115/EF og henstilling (EU) 2017/432.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2017.

            På Kommissionens vegne

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Medlem af Kommissionen

      (1)  COM(2012) 230, Rapport vedrørende perioden 1. november 2011 til 30. april 2012:
   http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0230:FIN:DA:PDF.

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 77 af 23.3.2016, s. 1).

      (3)  Domstolens dom af 19. juli 2012, Adil, ECLI:EU:C:2012:508, C-278/12 PPU.

      (4)  Adil-dommen, ECLI:EU:C:2012:508, præmis 65.

      (5)  Domstolens dom af 22. juni 2010, Melki og Abdeli, de forenede sager C-188/10 og C-189/10, ECLI:EU:C:2010:363, præmis 73 og 74.

      (6)  Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2017/246 af 7. februar 2017 om en henstilling om forlængelse af den midlertidige grænsekontrol ved de indre grænser under ekstraordinære omstændigheder, som truer den overordnede funktion af Schengenområdet (EUT L 36 af 11.2.2017, s. 59).

      (7)  Rådets dokument 15785/3/10 REV 3.

      (8)  Rådets dokument 10505/4/09 REV 4.

      (9)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98).

      (10)  Kommissionens henstilling (EU) 2017/432 af 7. marts 2017 om at gøre tilbagesendelse mere effektiv ved gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (EUT L 66 af 11.3.2017, s. 15).


title: Kommissionens henstilling af 29. marts 2005 om udbud af faste kredsløb i Den Europæiske Union — Del 2 — Prissætning ved engrossalg af 1-benede kredsløb (meddelt under nummer K(2005) 951)EØS-relevant tekst.

text:
               1.4.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 83/52

      KOMMISSIONENS HENSTILLING

   af 29. marts 2005
   om udbud af faste kredsløb i Den Europæiske Union — Del 2 — Prissætning ved engrossalg af 1-benede kredsløb
   (meddelt under nummer K(2005) 951)
   (EØS-relevant tekst)
   (2005/268/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER —
   som henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), særlig artikel 19, stk. 1, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Nye operatører (eller »andre godkendte operatører«) er ofte afhængige af den etablerede operatør, når det gælder tilrådighedsstillelse af faste kredsløb over kort distance til at forbinde kunden til den nye operatørs net (et »1-benet kredsløb«).

               (2)

               I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (2) og Rådets direktiv 92/44/EØF af 5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb (3), som nu er ophævet (4), skulle visse organisationer, der udbyder faste kredsløb, udbyde disse tjenester (herunder 1-benede kredsløb) efter principperne om ikke-diskriminering og omkostningsbasering.

               (3)

               I overensstemmelse med rammedirektivets artikel 27 og artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester (forsyningspligtdirektivet) (5) og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (6) opretholdes de tidligere forpligtelser, indtil de relevante markeder er blevet analyseret i overensstemmelse med artikel 16 i rammedirektivet og artikel 16, stk. 3, i forsyningspligtdirektivet.

               (4)

               I henhold til artikel 16, stk. 4, i rammedirektivet gælder følgende: Når en national tilsynsmyndighed fastslår, at der ikke er reel konkurrence på et relevant marked, udpeger den virksomheder med en stærk markedsposition og pålægger sådanne virksomheder passende specifikke forpligtelser eller opretholder eller ændrer sådanne forpligtelser, hvis de findes i forvejen. I henhold til artikel 18, stk. 1, i forsyningspligtdirektivet gælder følgende: Hvis en national tilsynsmyndighed konstaterer, at der på markedet for udbud af minimumssættet af faste kredsløb ikke er reel konkurrence, skal den identificere virksomheder med en stærk markedsposition og pålægge disse virksomheder forpligtelser vedrørende udbud af minimumssættet af faste kredsløb samt vedrørende vilkår for sådant udbud. Virksomheder, som er pålagt forpligtelser jf. et af ovennævnte direktiver, benævnes i det følgende »anmeldte operatører«.

               (5)

               Den 11. februar 2003 vedtog Kommissionen en henstilling om relevante produkt- og tjenestemarkeder (7), der fastlægger, hvilke markeder inden for den elektroniske kommunikationssektor de nationale tilsynsmyndigheder skal analysere i overensstemmelse med bestemmelserne i rammedirektivets artikel 15. Listen omfatter engrossalg af terminerende segmenter af faste kredsløb og engrossalg af centrallinjesegmenter af faste kredsløb.

               (6)

               Udbud af 1-benede kredsløb indgår i markedet for engrossalg af terminerende segmenter af faste kredsløb, og for tilstrækkelige kredsløbslængder også i markedet for engrossalg af centrallinjesegmenter af faste kredsløb, som anført i Kommissionens henstilling af 11. februar 2003. Den enkelte nationale tilsynsmyndighed afgør på grundlag af den netstruktur, der kendetegner det nationale marked, hvad der udgør et 1-benet kredsløb.

               (7)

               Uden at foregribe de nationale tilsynsmyndigheders markedsanalyse og vurdering af stærk markedsposition i henhold til rammedirektivets artikel 15 og 16 og forsyningspligtdirektivets artikel 16, stk. 3, viser oplysninger fremsendt af medlemsstaterne et vedholdende mønster af tiltagende problemer med prisniveauet for 1-benede kredsløb, der oplyses af udpegede operatører, og bekræfter, at der er problemer med forskellene i disse priser.

               (8)

               Hvis en national tilsynsmyndighed i overensstemmelse med adgangsdirektivets artikel 13 eller forsyningspligtdirektivets artikel 18 pålægger omkostningsbasering i forbindelse med 1-benede kredsløb, kan den tage hensyn til, at de omkostningsoplysninger, som modtages fra den pågældende operatør, eventuelt ikke fuldt ud afspejler omkostningerne hos en effektiv operatør, som anvender moderne teknologier. Tilsynsmyndigheden kan også tage hensyn til priser, som findes på sammenlignelige markeder med konkurrence, når det gælder obligatoriske mekanismer til omkostningsdækning eller prissætningsmetoder.

               (9)

               Offentliggørelsen af anbefalede prislofter for 1-benede kredsløb kunne i denne situation give de nationale tilsynsmyndigheder oplysninger om og vejledning i den bedste nuværende praksis ved udbud af faste kredsløb, når de udarbejder reguleringsløsninger for markeder for faste kredsløb, hvor der ikke hersker reel konkurrence på deres område. Det ville bidrage til udviklingen af et indre marked ved at fremme en konsekvent anvendelse af rammebestemmelserne i hele EU og dermed underbygge etableringen af et mere konkurrencedygtigt og omkostningseffektivt marked for faste kredsløb.

               (10)

               De afledte prislofter i denne henstilling tager hensyn til gennemsnitspriserne i de medlemsstater, som tillader prisfleksibilitet i forskellige geografiske områder for udpegede operatører.

               (11)

               Som det er fastlagt i adgangsdirektivets artikel 13, stk. 3, kan de nationale tilsynsmyndigheder af virksomheder, der er udpeget som havende en stærk markedsposition, forlange, at disse fremlægger fuld dokumentation for priserne, og om nødvendigt kræve, at priserne tilpasses.

               (12)

               Kommissionen vil overveje behovet for at revurdere denne henstilling senest den 31. juli 2006 for at tage hensyn til den teknologiske og markedsmæssige udvikling.

               (13)

               Kommunikationsudvalget har afgivet udtalelse i overensstemmelse med artikel 22, stk. 2, i rammedirektivet —

         HENSTILLER:

               1)

               I denne forordning forstås ved:

                           a)

                           »1-benet kredsløb«: den dedikerede forbindelse mellem kundens tilslutningspunkt og den anden godkendte operatørs samtrafikpunkt ved (eller tæt på) den anmeldte operatørs netknude, som kan anses for at være en bestemt type faste kredsløb i engrosleddet, og som andre godkendte operatører kan anvende til at udbyde detailtjenester til brugere, andre operatører eller til egne formål, der kan bestå af, men ikke er begrænset til, faste kredsløb, forbindelser til det koblede telefonnet, datatjenester eller bredbåndsadgang

                           b)

                           »linjelængde«: den radiale afstand mellem linjens to endepunkter, dvs. fra samtrafikpunktet til kundens tilslutningspunkt

                           c)

                           »kunde«: en anden godkendt operatørs kunde.

               2)

               Når de nationale tilsynsmyndigheder pålægger eller bibeholder en forpligtelse til omkostningsbaserede priser i henhold til artikel 13, stk. 1, i direktiv 2002/19/EF (»adgangsdirektivet«) for operatører, der udbyder 1-benede kredsløb, bør de:

                           a)

                           sikre, at priserne for udbuddet af 1-benede kredsløb kun afspejler omkostningerne for de tilgrundliggende netelementer og de ønskede tjenester, herunder en rimelig rentabilitetssats. Takststrukturen kan navnlig indeholde engangsomkostninger i form af en oprettelsesafgift, som kun omfatter de dokumenterede omkostninger i forbindelse med den tjeneste, der anmodes om (dvs. særskilt udstyr, linjekorrektion, afprøvning og ressourcer), samt månedlig leje, der alene dækker løbende vedligeholdelse samt brug af det udstyr og de ressourcer, der stilles til rådighed

                           b)

                           sikre, at alle prislofter, der er anført i bilaget for 1-benede kredsløb, som bygger på de prisoplysninger og den metodologi, der er indeholdt i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene, overholdes, medmindre der foreligger pålidelige oplysninger fra omkostningsberegningsanalyser, som er godkendt af den nationale tilsynsmyndighed, om at det anbefalede loft ville føre til et prisniveau, som ikke kan dække de faktiske omkostninger for de tilgrundliggende netelementer og de ønskede tjenester, herunder en rimelig rentabilitetssats.
                           Den metode, som anvendes til at beregne de anbefalede prislofter, og som er beskrevet i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene (8), anses for at være hensigtsmæssig til at tage højde for omkostningsforskelle mellem forskellige operatører i forskellige medlemsstater

                           c)

                           udøve deres ret i henhold til artikel 13 i adgangsdirektivet og kræve fuld begrundelse af forslag til priser, og om nødvendigt kræve en justering af disse priser.

               3)

               Denne henstilling er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 29. marts 2005.

            På Kommissionens vegne

         Viviane REDING

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.

      (2)  EFT L 199 af 26.7.1997, s. 32. Ændret ved direktiv 98/61/EF (EFT L 268 af 3.10.1998, s. 37).

      (3)  EFT L 165 af 19.6.1992, s. 27. Senest ændret ved Kommissionens beslutning 98/80/EF (EFT L 14 af 20.1.1998, s. 27).

      (4)  Disse direktiver er ophævet ved artikel 26 i rammedirektivet med virkning fra den 24. juli 2003.

      (5)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.

      (6)  EFT L 108 af 24.4.2002, s. 7.

      (7)  K(2003) 497 (EUT L 114 af 8.5.2003, s. 45).

      (8)  »Commission staff working document — Methodology, reference configuration and data of leased lines in Member States related to the Commission recommendation on the provision of leased lines in the European Union — Part 2 — Pricing aspects of wholesale leased line part circuits« — http://europa.eu.int/information_society/topics/ecomm/useful_information/library/commiss_serv_doc/index_en.htm

      BILAG

                  (EUR)

                  Kapacitet

                  Loft for summen af den månedlige leje og 1/24 af engangsomkostninger for oprettelsen for et kredsløb på op til 2 km

                  Loft for summen af den månedlige leje og 1/24 af engangsomkostninger for oprettelsen for et kredsløb på op til 5 km

                  Loft for summen af den månedlige leje og 1/24 af engangsomkostninger for oprettelsen for et kredsløb på op til 15 km

                  Loft for summen af den månedlige leje og 1/24 af engangsomkostninger for oprettelsen for et kredsløb på op til 50 km

                  Loft for engangsomkostninger for oprettelsen

                  64 kbit/s

                  61

                  78

                  82

                  99

                  542

                  2 Mbit/s

                  186

                  248

                  333

                  539

                  1 112

                  34 Mbit/s

                  892

                  963

                  1 597

                  2 539

                  2 831

                  155 Mbit/s

                  1 206

                  1 332

                  1 991

                  4 144

                  3 144


title: Rådets henstilling af 10. juli 2012 om Portugals nationale reformprogram for 2012 og med udkast til Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2012-2016

text:
               24.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 219/69

         RÅDETS HENSTILLING
   af 10. juli 2012
   om Portugals nationale reformprogram for 2012 og med udkast til Rådets udtalelse om Portugals stabilitetsprogram for 2012-2016
   2012/C 219/20
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION,
   som henviser til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2, og artikel 148, stk. 4,
   som henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (1), særlig artikel 5, stk. 2,
   som henviser til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   som henviser til konklusioner fra Det Europæiske Råd,
   som henviser til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget,
   som har hørt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, og
   som tager følgende i betragtning:

               (1)

               Den 26. marts 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens forslag til en ny strategi for vækst og beskæftigelse, Europa 2020, baseret på en øget samordning af de økonomiske politikker, som fokuserer på de nøgleområder, hvor der skal gøres en særlig indsats for at øge Europas potentiale for bæredygtig vækst og konkurrenceevne.

               (2)

               Rådet vedtog den 13. juli 2010 en henstilling om de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (2010-2014) og den 21. oktober 2010 en afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (2), som tilsammen udgør de »integrerede retningslinjer«. Medlemsstaterne blev opfordret til at tage de integrerede retningslinjer i betragtning i deres nationale økonomiske politik og beskæftigelsespolitik.

               (3)

               Den 12. juli 2011 vedtog Rådet en henstilling (3) om Portugals nationale reformprogram for 2011.

               (4)

               Den 23. november 2011 vedtog Kommissionen den anden årlige vækstundersøgelse, som markerede starten på det andet europæiske semester med forudgående og integreret politisk samordning, som er forankret i Europa 2020-strategien.

               (5)

               Europa-Parlamentet har været behørigt inddraget i Det Europæiske Semester i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1466/97 og vedtog den 15. februar 2012 en beslutning om beskæftigelse og sociale aspekter i den årlige vækstundersøgelse for 2012 og en beslutning om bidraget til den årlige vækstundersøgelse 2012.

               (6)

               Den 2. marts 2012 tilsluttede Det Europæiske Råd sig prioriteterne med henblik på sikring af finansiel stabilitet, finanspolitisk konsolidering og tiltag til fremme af vækst. Det understregede behovet for at fortsætte en differentieret og vækstfremmende finanspolitisk konsolidering, genetablere normale lånemuligheder i økonomien, fremme vækst og konkurrenceevne, håndtere arbejdsløsheden og de sociale konsekvenser af krisen og modernisere den offentlige forvaltning.

               (7)

               Den 2. marts 2012 opfordrede Det Europæiske Råd tillige de medlemsstater, der deltager i europluspagten, til at fremlægge deres tilsagn i så god tid, at de kan indgå i deres stabilitets- eller konvergensprogrammer og i deres nationale reformprogrammer.

               (8)

               Den 2. maj 2012 forelagde Portugal sit stabilitetsprogram for perioden 2012-2016 og den 7. maj 2012 sit nationale reformprogram for 2012.

               (9)

               Den 17. maj 2011 vedtog Rådet ved gennemførelsesafgørelse 2011/344/EU (4) at stille mellemfristet finansiel bistand til rådighed for Portugal i en treårsperiode fra 2011 til 2014 i overensstemmelse med Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (5). I det ledsagende aftalememorandum, der ligeledes blev underskrevet den 17. maj 2011, og i dets efterfølgende tillæg fastlægges de økonomisk-politiske betingelser for udbetalingen af den finansielle bistand.

               (10)

               Portugal har gjort gode fremskridt på en række fronter, men står stadig over for betydelige udfordringer. Det er afgørende, at de finanspolitiske mål nås, hvis regeringen igen skal opnå fuld markedsadgang inden for det økonomiske tilpasningsprograms periode. For at begrænse risiciene for de finanspolitiske mål for 2012 er det altafgørende, at de strukturelle finanspolitiske foranstaltninger i det økonomiske tilpasningsprogram gennemføres hurtigt og beslutsomt. Samtidig er det nødvendigt, at regeringen fortsætter de reformer, der tager fat om Portugals udfordringer for så vidt angår konkurrenceevnen. 2012-budgettet forfølger ikke de tidligere planer om en »finanspolitisk devaluering«. På den baggrund er det endnu vigtigere, at der hurtigt vedtages yderligere strukturelle reformer på arbejds- og produktmarkederne med henblik på at nedbringe enhedslønomkostningerne, øge fleksibiliteten og mindske hindringerne for adgang. Det vil være nødvendigt, at regeringen er vedholdende og beslutsom for at overvinde de stærke interesser, der er impliceret, og som står i vejen for reformer.

               (11)

               Generelt er det i den tredje gennemgang af det økonomiske tilpasningsprogram konkluderet, at Portugals gennemførelse af de betingelser, der er fastsat i aftalememorandummet af 17. maj 2011, forløber planmæssigt. Især er det finanspolitiske underskudsmål for 2011 (5,9 % af BNP) blevet mere end nået ved hjælp af en overførsel af bankernes pensionsfonde til staten svarende til 3½ % af BNP. Trods denne engangsforanstaltning var den strukturelle konsolidering i 2011 stor og beløb sig til 3½ % af BNP. Bankerne er godt på vej til at opfylde det økonomiske tilpasningsprograms kapitalkrav i slutningen af 2012, men det er nødvendigt, at kapitalpositionerne forbedres yderligere i 2012 i overensstemmelse med kravene i det økonomiske tilpasningsprogram og som følge af Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds krav om at tage hensyn til statsengagementer, det særlige program for inspektion på stedet og den planlagte overførsel af bankernes private pensionsordninger. I begyndelsen af juni 2012 bebudede regeringen, at den vil stille offentlige midler til rådighed for tre store banker, således at kapitalkravene i det økonomiske tilpasningsprogram kan opfyldes. Den fjerde gennemgang af det økonomiske tilpasningsprogram, der blev foretaget på medarbejderniveau, blev afsluttet i begyndelsen af juni 2012 og bekræftede resultatet af den tredje gennemgang, der viste, at programmet forløber planmæssigt.

               (12)

               Faldet i BNP i 2011 var mindre end forventet, idet eksporten og forbrug klarede sig bedre end forudset. Men i fjerde kvartal af 2011 og begyndelsen af 2012 blev der registreret en svag indenlandsk efterspørgsel, en kraftig stigning i arbejdsløsheden og en lav tillid hos erhvervslivet. Ifølge Kommissionens prognose fra foråret 2012 er udsigterne for 2012 blevet forringet, og BNP forventes nu at falde med 3,3 %. Den økonomiske vækst i 2013 vil blive mere begrænset end oprindeligt forventet. Den eksterne justering er hidtil sket bemærkelsesværdigt hurtigt — den portugisiske eksport har øget sine markedsandele uden for Unionen og importen er faldet betydeligt — men det er uvist, om den vil kunne opretholdes. I betragtning af den store udlandsgæld, Portugal har opbygget, er det nødvendigt, at der gennemføres en meget betydelig yderligere justering af strukturel karakter.

               (13)

               I budgettet for 2012 sigtes der mod et underskud på 4,5 % af BNP, hvilket er på linje med det økonomiske tilpasningsprogram og med Rådets henstillinger til Portugal inden for rammerne af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud. De mellemfristede finanspolitiske konsolideringsplaner i stabilitetsprogrammet er også i overensstemmelse med det økonomiske tilpasningsprograms samlede underskudsmål, og der forventes et underskud på 3 % af BNP i 2013. 2012-budgettet omfatter konsolideringsforanstaltninger svarende til mere end 5 % af BNP, der udgøres af permanente strukturelle foranstaltninger. To tredjedele af foranstaltningerne er på udgiftssiden og omfatter en betydelig nedskæring af lønningerne i den offentlige sektor og pensionerne, en reduktion af antallet af offentligt ansatte på 2 % (fuldtidsækvivalenter) og en rationalisering af statsejede virksomheder. Hvad indtægterne angår, er der i budgettet forudset en mindskelse af skattefritagelser, en forøgelse af antallet af de varer og tjenesteydelser, der pålægges normal momssats, højere personlig indkomstskat og selskabsskat, en stigning i punktafgifterne og større bestræbelser for at bekæmpe skatteunddragelse og svig. Underskuddet forventes at falde yderligere til 1,8 % af BNP i 2014 og til 1 % af BNP i 2015. De største risici for budgetmålene har primært relation til statsejede virksomheder og lokale og regionale myndigheder. På den strukturelle saldo forventes den finanspolitiske strukturelle tilpasning at være på over 7 procentpoint af BNP i perioden 2011-2012. Den mellemfristede budgetmålsætning på -0,5 % af BNP afspejler i tilstrækkelig grad kravene i stabilitets- og vækstpagten. Hvad angår den offentlige gæld, forventes den at toppe ved 115,7 % af BNP i 2013 og derefter gradvis at falde. Den fjerde gennemgang af det økonomiske tilpasningsprogram, der blev foretaget på medarbejderniveau, bekræftede, at det finanspolitiske underskudsmål for 2012 stadig er inden for rækkevidde, da budgetgennemførelsen i de første fire måneder at 2012 var i overensstemmelse med forventningerne, og da risici, der skyldes en kraftigere stigning i arbejdsløsheden og en vækstsammensætning med færre skatteindtægter i forhold til budgetprognoserne, håndteres ved hjælp af besparelser på andre områder i budgettet.

               (14)

               Der er gjort betydelige fremskridt indtil nu, og det økonomiske tilpasningsprograms fuldstændige succes afhænger i vid udstrækning af, at der gennemføres en bred vifte af strukturreformer, der vil fjerne de ufleksible elementer og flaskehalse, der ligger til grund for den økonomiske stagnation i de seneste ti år. Det vidtrækkende og ambitiøse reformprogram er ved at blive gennemført på områderne arbejdsmarked, sundhedspleje, bolig, retsvæsen og insolvensregler og forskriftsmæssige rammer, der også omfatter konkurrence. Privatiseringerne har endvidere hidtil været særdeles vellykkede. I netværksindustrierne har fremskridtene været mere blandede. Navnlig er der fremlagt en omfattende strategi for energisektoren, der i de kommende måneder skal gennemføres, og som sigter mod at afhjælpe problemet med sektorens voksende gæld ved at tage fat om de urimeligt høje mark-ups.

               (15)

               Der er ved at blive udarbejdet en strategisk omprogrammering af strukturfondene med fokus på støtte til beskæftigelsen af unge og konkurrenceevne (især små og mellemstore virksomheder). De nye foranstaltninger styrker tiltag på områder som beskæftigelsespas, uddannelses- og erhvervsmæssige kvalifikationer og adgang til finansiering for små og mellemstore virksomheder.

               (16)

               Portugal har givet en række tilsagn inden for rammerne af europluspagten. Disse tilsagn og gennemførelsen af de tilsagn, der blev givet i 2011, vedrører forbedring af konkurrenceevnen, beskæftigelsen og de offentlige finansers holdbarhed, samtidig med at den finansielle holdbarhed styrkes,

         HENSTILLER, at Portugal i perioden 2012-2013 træffer foranstaltninger med henblik på at:
   gennemføre de foranstaltninger, der er fastsat i gennemførelsesafgørelse 2011/344/EU, og som yderligere er specificeret i aftalememorandummet af 17. maj 2011 med efterfølgende tillæg.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. juli 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 209 af 2.8.1997, s. 1.

      (2)  Opretholdt for 2012 ved Rådets afgørelse 2012/238/EU af 26. april 2012 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 119 af 4.5.2012, s. 47).

      (3)  EUT C 216 af 22.7.2011, s. 1.

      (4)  EUT L 159 af 17.6.2011, s. 88.

      (5)  EUT L 118 af 12.5.2010, s. 1.


title: Rådets henstilling (EU) 2015/1184 af 14. juli 2015 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Den Europæiske Unions økonomiske politikker

text:
               18.7.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 192/27

         RÅDETS HENSTILLING (EU) 2015/1184
   af 14. juli 2015
   om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Den Europæiske Unions økonomiske politikker
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 121, stk. 2,
   under henvisning til henstilling fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til konklusionerne fra Det Europæiske Råd, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I traktaten fastsættes det, at medlemsstaterne skal betragte deres økonomiske politikker som et spørgsmål af fælles interesse og samordne dem i Rådet. Traktaten fastsætter desuden, at Rådet skal vedtage overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker og retningslinjer for beskæftigelsespolitikkerne, som skal være retningsgivende for medlemsstaternes og Unionens politikker.

               (2)

               I overensstemmelse med traktaten har Unionen udarbejdet og anvendt instrumenter til samordning af finanspolitikken og de makrostrukturelle politikker. Det europæiske semester kombinerer de forskellige instrumenter i en overordnet ramme for integreret og multilateralt økonomisk og budgetmæssigt tilsyn. Strømliningen og styrkelsen af det europæiske semester som fastsat i Kommissionens årlige vækstundersøgelse for 2015 bør yderligere forbedre dets måde at fungere på.

               (3)

               Den finansielle og økonomiske krise har afsløret og fremhævet vigtige svagheder i Unionens og dens medlemsstaters økonomi. Krisen har også understreget den tætte indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaternes økonomier og arbejdsmarkeder. Desuden har den stærke stigning i den offentlige gæld bragt den finanspolitiske bæredygtighed i fare. Den vigtigste udfordring i dag er at opnå en situation, hvor Unionen skaber intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst samt jobs. Dette kræver en samordnet og ambitiøs politisk indsats på både EU-plan og nationalt plan i overensstemmelse med traktaten og Unionens økonomiske styring. Ved at kombinere foranstaltninger på udbuds- og efterspørgselssiden bør denne politiske indsats omfatte fremme af investeringer, et nyt tilsagn om strukturreformer og udøvelse af finanspolitisk ansvarlighed.

               (4)

               Medlemsstaterne og Unionen bør også tage fat på krisens sociale virkninger og bestræbe sig på at opbygge et sammenhængende samfund, hvor borgerne har mulighed for at foregribe og håndtere forandringer og aktivt kan deltage i samfundet og økonomien. Der bør sikres adgang og muligheder for alle, og fattigdom og social udstødelse bør reduceres, især ved at sikre, at arbejdsmarkederne og de sociale velfærdssystemer fungerer effektivt, samt ved at fjerne hindringer for deltagelse på arbejdsmarkedet. Medlemsstaterne bør også sikre, at den økonomiske vækst gavner alle borgere og alle regioner.

               (5)

               En indsats, der er i overensstemmelse med de integrerede retningslinjer for medlemsstaternes økonomiske og beskæftigelsesmæssige politikker, er et vigtigt bidrag til at nå målene i Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst (»Europa 2020-strategi«). Europa 2020-strategien bør understøttes af en række integrerede europæiske og nationale politikker, som medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre for at opnå de positive afsmittende virkninger af samordnede strukturreformer, en hensigtsmæssig generel sammensætning af økonomiske politikker og et mere sammenhængende bidrag fra europæiske politikker til Europa 2020-strategiens målsætninger samt for at sikre, at Den Økonomiske og Monetære Union fungerer gnidningsløst. De overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Den Europæiske Unions økonomiske politikker, jf. bilaget til nærværende henstilling, og de relevante beskæftigelsesretningslinjer udgør tilsammen de integrerede retningslinjer til gennemførelse af Europa 2020-strategien (»de integrerede retningslinjer for Europa 2020«).

               (6)

               Selv om de integrerede retningslinjer for Europa 2020 er rettet til medlemsstaterne og Unionen, bør de gennemføres i partnerskab med alle nationale, regionale og lokale myndigheder, i tæt samarbejde med parlamenter samt arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet.

               (7)

               De overordnede retningslinjer for økonomiske politikker vejleder medlemsstaterne i gennemførelsen af reformer og afspejler den indbyrdes afhængighed medlemsstaterne imellem. De er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Sådanne retningslinjer bør danne grundlag for landespecifikke henstillinger, som Rådet måtte rette til medlemsstaterne —

         HENSTILLER: at medlemsstaterne og, hvor det er relevant, Unionen i deres økonomiske politikker tager hensyn til retningslinjerne i bilaget, som udgør en del af de integrerede retningslinjer for Europa 2020.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      BILAG

         Overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Den Europæiske Unions økonomiske politikker

         Del I af de integrerede retningslinjer for Europa 2020

         Retningslinje 1: Fremme investeringer

      Nøglen til at øge efterspørgslen og forbedre konkurrenceevnen og det langsigtede vækstpotentiale i Europa er at øge omfanget af produktive investeringer i Europa. Indsatsen bør have fokus på at mobilisere midler til levedygtige investeringsprojekter, få midlerne ud i realøkonomien og forbedre investeringsklimaet. Makroøkonomisk og finansiel stabilitet og forudsigelighed i reguleringen samt åbenhed og gennemsigtighed i den finansielle sektor er afgørende elementer, hvis Unionen fortsat skal kunne tiltrække private investeringer, herunder udenlandske investeringer.
      Potentialet i EU-fonde, herunder Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer og strukturfondene, og nationale fonde til at finansiere vækstfremmende investeringer på centrale områder bør udnyttes fuldt ud. Den resultatorienterede forvaltning af fonde samt en øget brug af innovative finansielle instrumenter er, hvis det er hensigtsmæssigt, afgørende elementer i den henseende.
      Hvis midlerne skal ud i realøkonomien, kræver det øget gennemsigtighed og mere information, særligt via gennemførelsen af et europæisk knudepunkt for investeringsrådgivning i Den Europæiske Investeringsbanks regi og oprettelsen af en gennemsigtig reserve af projekter. Et tæt samarbejde med alle relevante interessenter er nøglen til at sikre, at transaktioner gennemføres gnidningsløst, at der tages passende risici, og at der skabes maksimal merværdi.

         Retningslinje 2: Fremme vækst gennem medlemsstaternes gennemførelse af strukturreformer

      Medlemsstaternes ambitiøse gennemførelse af strukturreformer af både produkt- og arbejdsmarkeder, sociale velfærdssystemer og pensionssystemer er afgørende for at styrke og understøtte den økonomiske genopretning og sikre bæredygtige offentlige finanser, forbedre konkurrenceevnen, forebygge og korrigere skadelige makroøkonomiske ubalancer i overensstemmelse med proceduren i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer og øge vækstpotentialet i Unionens økonomier. Dette vil også bidrage til at opnå øget økonomisk og social samhørighed. Konkurrencefremmende reformer, især i sektoren for ikkehandelsbare varer, bedre fungerende arbejdsmarkeder og et forbedret erhvervsmiljø bidrager til at fjerne hindringer for vækst og investeringer og øge økonomiens tilpasningsevne. Medlemsstaterne skal betragte deres økonomiske politikker som et område af fælles interesse og samordne dem for at forbedre de positive synergier og undgå negative afsmittende virkninger.
      Der skal gennemføres reformer af arbejdsmarkedet og de sociale systemer for at fremme vækst og beskæftigelse, samtidig med at der sikres adgang for alle til økonomisk overkommelige og bæredygtige sociale tjenester og ydelser af høj kvalitet. Indsatsen i forbindelse med arbejdsmarkedsreformer, f.eks. lønfastsættelsesmekanismer og en øget erhvervsfrekvens, bør videreføres i overensstemmelse med den mere detaljerede vejledning i retningslinjerne for beskæftigelsen.
      Der er behov for en yderligere indsats for at gøre Unionen til et attraktivt mål for personer med talent og kvalifikationer. Processen med at reformere og yderligere integrere produktmarkederne bør videreføres for at sikre, at Unionens forbrugere og virksomheder får gavn af lavere priser samt et større udvalg af varer og tjenesteydelser. Bedre integrerede markeder giver virksomhederne adgang til et betydeligt større marked end deres eget hjemmemarked, hvilket giver dem flere muligheder for udvidelse. Mere konkurrencedygtige og bedre integrerede produktmarkeder vil også fremme innovation og kan bidrage til hurtigere tilpasning til og større modstandsdygtighed over for økonomiske chok i de enkelte medlemsstater og i Unionen som helhed.
      Der bør fortsat gøres en indsats for at forbedre de lovgivningsmæssige rammer, som virksomheder opererer inden for, med henblik på at støtte navnlig små og mellemstore virksomheder; denne indsats bør omfatte modernisering af den offentlige forvaltning, en reduktion af de administrative byrder, større gennemsigtighed og bekæmpelse af korruption, skatteunddragelse og sort arbejde samt forbedring af retssystemernes uafhængighed, kvalitet og effektivitet, sideløbende med håndhævelse af kontrakter og velfungerende konkursprocedurer.
      Informations- og kommunikationsteknologi og den digitale økonomi er vigtige drivkræfter for produktivitet, innovation og vækst i alle økonomiske sektorer. Fremme af private investeringer i forskning og innovation bør ledsages af omfattende reformer for at modernisere forsknings- og innovationssystemerne, styrke samarbejdet mellem offentlige institutioner og den private sektor og forbedre de generelle rammebetingelser for, at virksomhederne kan blive mere videnintensive. Højere kvalitet og øget effektivitet af offentlige investeringer i forskning og innovation vil fortsat forbedre kvaliteten af de offentlige finanser og kan forbedre deres langsigtede bæredygtighed.

         Retningslinje 3: Fjerne vigtige hindringer for bæredygtig vækst og jobskabelse på EU-plan

      Nøglen til at sikre, at Europa forbliver et attraktivt sted for både indenlandske og udenlandske virksomheder, er yderligere integration af det indre marked, herunder fjernelse af de resterende hindringer, øget konkurrence og et forbedret erhvervsmiljø. For at flytte Europas produktivitetsgrænse er det nødvendigt at øge innovation og opbygning af menneskelig kapital og sikre et integreret, velfungerende digitalt indre marked. Hvis både forbrugere og virksomheder øger deres brug af informations- og kommunikationsteknologi, kan det bidrage til at skabe et digitalt Europa uden grænser og øge produktiviteten.
      En velfungerende finanssektor er afgørende for, at økonomien fungerer gnidningsløst. De skærpede regulerings- og tilsynsmæssige bestemmelser og de styrkede forbrugerbeskyttelsesregler vedrørende de finansielle markeder og institutioner bør gennemføres fuldt ud. Der bør træffes foranstaltninger for at opbygge et bæredygtigt marked for securitisering i Europa, hvilket vil bidrage til at forbedre den faktiske finansieringsevne for Unionens banker. Der skal oprettes en egentlig kapitalmarkedsunion på grundlag af resultaterne af det fælles marked for finansielle tjenesteydelser og kapital.
      Gennemførelsen af en stærk energiunion bør sikre økonomisk overkommelig, sikker og bæredygtig energi til virksomheder og husholdninger. Der bør tilstræbes en omkostningseffektiv gennemførelse af klima- og energirammen for 2030 og overgang til en konkurrencedygtig, ressourceeffektiv lavemissionsøkonomi, herunder gennem reformer på både efterspørgsels- og udbudssiden, samtidig med at grønne jobs, grønne teknologier og innovative løsninger fremmes. Energi- og transportsektoren kræver i den henseende fortsat særlig opmærksomhed, herunder i forbindelse med sammenkoblinger og infrastruktur.
      EU-lovgivningen bør fokusere på de spørgsmål, der bedst kan behandles på EU-plan, og bør udformes således, at den tager hensyn til deres økonomiske, miljømæssige og sociale virkninger. Sikring af lige vilkår på tværs af grænserne med større forudsigelighed og i fuld overensstemmelse med konkurrencereglerne vil yderligere tiltrække investeringer. Et bedre og mere forudsigeligt erhvervsmiljø er særligt vigtigt i netværksindustrierne, der er kendetegnet ved lang investeringshorisont og store investeringer ved opstart. Det indre markeds eksterne dimension bør videreudvikles.

         Retningslinje 4: Fremme de offentlige finansers bæredygtighed og bidrag til vækst

      Sunde offentlige finanser er nøglen til vækst og jobskabelse. Finanspolitisk bæredygtighed er afgørende for at sikre investorernes tillid og det finanspolitiske råderum, der er nødvendigt for at imødegå uventede udviklinger og maksimere de offentlige finansers positive bidrag til økonomien. Dette skaber også de rette betingelser for støtte til vækst og investering. Medlemsstaterne bør sikre langsigtet kontrol med underskud og gæld. Finanspolitikker skal gennemføres inden for Unionens regelbaserede rammer, især stabilitets- og vækstpagten, suppleret med fornuftige nationale budgetordninger. Finanspolitikkerne bør afspejle de økonomiske betingelser og risici for bæredygtigheden på medlemsstatsniveau, samtidig med at der sikres en god samordning af de økonomiske politikker. Euroområdets medlemsstater opfordres til fortsat nøje at overvåge og drøfte euroområdets overordnede finanspolitiske situation, herunder den finanspolitiske kurs.
      Strategierne for udformning og gennemførelse af budgetkonsolidering bør prioritere vækstfremmende udgiftsposter på områder som f.eks. uddannelse, kvalifikationer og beskæftigelsesegnethed samt forskning og udvikling, innovation og investeringer i netværk med positive virkninger for produktiviteten. Udgiftsreformer bør rettes imod effektivitetsforbedringer i den offentlige administration; sådanne reformer kan især forberedes ved hjælp af udgiftsoversigter med henblik på at sikre langsigtet bæredygtighed.
      Udgiftsreformer, der fremmer en effektiv ressourcefordeling med henblik på at støtte vækst og beskæftigelse og samtidig bevare egenkapital, bør om nødvendigt suppleres med modernisering af indtægtssystemerne. Mulighederne for et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag bør fortsat undersøges. En overgang til mere vækstfremmende skatter under samtidig overholdelse af stabilitets- og vækstpagten kan bidrage til at afhjælpe markedsineffektivitet og lægge fundamentet for vedvarende vækst og jobskabelse. Samtidig er det vigtigt at tage hensyn til fordelingseffekterne af en eventuel ændring af beskatningen. Skattesystemernes effektivitet kan forbedres ved at udvide skattegrundlaget, f.eks. ved at fjerne eller reducere brugen og omfanget af undtagelser og præferenceordninger, kontrollere omfanget og effektiviteten af skatteudgifter og styrke skatteforvaltningen, forenkle skattesystemet samt bekæmpe skattesvig og aggressiv skatteplanlægning.